РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 601/2012 НА КОМИСИЯТА
от 21 юни 2012 година
относно мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 14, параграф 1 от първата цитирана директива,
като има предвид, че:
(1)
Провеждането на пълен, последователен, прозрачен и точен мониторинг и съответно докладване на емисиите на парниковите газове, в съответствие с хармонизираните изисквания, формулирани в настоящия Регламент, е от основно значение за ефективното действие на Схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове, въведена съгласно Директива 2003/87/ЕО. По време на втория цикъл на задължения по Схемата за търговия с емисии на парникови газове, обхващащ периода от 2008 г. до 2012 г., операторите на инсталации, операторите на въздухоплавателни средства, верификаторите и компетентните органи от държавите-членки придобиха опит по отношение на мониторинга и докладването съгласно Решение 2007/589/ЕО на Комисията от 18 юли 2007 г. за формулиране на указания за мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2). Този натрупан опит следва да се използва при съставянето на правилата за третия период на търговия в рамките на Европейската схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове на ЕС, който започва на 1 януари 2013 г., както и за следващите периоди на търговия.
(2)
Определението за биомаса в настоящия Регламент следва да бъде в съответствие с определенията за „биомаса“, „нетранспортни течни горива от биомаса“ и „транспортни биогорива“, дадени в член 2 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. за насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на Директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (3), по-специално защото преференциалното третиране по отношение на задълженията за отчитане на квоти в рамките на Европейската схема за търговия с емисии на парникови газове, въведена съгласно Директива 2003/87/ЕО, представлява „схема за подпомагане“ по смисъла на член 2, буква к) и следователно - финансова подкрепа по смисъла на член 17, параграф 1, буква в) от Директива 2009/28/ЕО.
(3)
С оглед постигането на последователност, определенията, формулирани в Решение 2009/450/ЕО на Комисията от 8 юни 2009 г. относно подробното тълкуване на видовете авиационни дейности, изброени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4), както и определенията, формулирани в Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации и за изменение на Директива 85/337/ЕИО на Съвета, директиви 2000/60/ЕО, 2001/80/ЕО, 2004/35/ЕО, 2006/12/ЕО, 2008/1/ЕО и Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (5), следва да се прилагат и в настоящия регламент.
(4)
С оглед постигането на оптимално действие на системата за мониторинг и докладване, държавите-членки, определили повече от един компетентен орган в тази област, следва да осигурят координация на работата на тези компетентни органи, в съответствие с принципите, формулирани в настоящия регламент.
(5)
Мониторинговият план, съдържащ подробна, изчерпателна и прозрачна документация относно методиката, използвана в конкретна инсталация или от конкретен оператор на въздухоплавателни средства, следва да представлява ключов елемент на системата, която се въвежда с настоящия регламент. Необходимо е да се изискват редовни актуализации на плана, както в отговор на констатации на верификатора, така и по собствена инициатива на оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства. Основната отговорност за прилагането на мониторинговата методика, части от която се определят с процедурите, изисквани съгласно настоящия регламент, следва да се носи от оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства.
(6)
Необходимо е да бъдат формулирани основни мониторингови методики, с цел да се сведе до минимум натоварването за операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства и да се улесни ефективният мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО. Тези методики следва да включват основни изчислителни и измервателни методики. Изчислителните методики следва да бъдат допълнително подразделени на стандартна методика и методика с използване на масов баланс. Следва да се даде и възможност за гъвкавост, позволяваща комбиниране на измервателни методики, стандартна изчислителна методика и масов баланс по отношение на една и съща инсталация, при положение, че операторът осигурява да няма пропускане на данни или двойно отчитане.
(7)
С цел допълнително да се намали натоварването за операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства, следва да бъдат опростени изискванията за оценка на неопределеността, без това да води до намаляване на точността. Значително намалените изисквания за оценка на неопределеността следва да се прилагат в случаите, когато измервателните уреди се използват при съответстващи на техния тип условия, по-специално когато измервателните уреди са подложени на национален нормативен метрологичен контрол.
(8)
Необходимо е да бъдат дефинирани изчислителни коефициенти, които могат да бъдат или възприети коефициенти (default factors), или да се определят чрез лабораторен анализ. При изискванията по отношение на аналитичното определяне следва да се запази предпочитанието за използване на лаборатории, акредитирани в съответствие с хармонизирания стандарт „Общи изисквания относно компетентността на лабораториите за изпитване и калибриране“ (EN ISO/IEC 17025) за съответните методи за лабораторен анализ, както и да се въведат по-прагматични изисквания за доказването на надеждна еквивалентност в случаите на ползване на неакредитирани лаборатории, включително в съответствие с хармонизирания стандарт „Системи за управление на качеството. Изисквания“ (EN ISO/IEC 9001) или други съответни сертифицирани системи за управление на качеството.
(9)
Следва да бъде формулиран един по-прозрачен и последователен начин за определяне кои разходи са „неразумно високи“.
(10)
Базиращата се на измервания методика следва да бъде поставена на по-равностойна основа спрямо изчислителната методика, с оглед на нарастващото доверие към данните на системите за мониторинг на емисиите с непрекъснато действие и съответното осигуряване на качеството на данните. За тази цел са необходими по-пропорционални изисквания по отношение на сравнителните проверки чрез изчисления, както и изясняване на изискванията за боравене с данните и на другите изисквания за осигуряване на качеството на данните.
(11)
Следва да се избягва налагането на непропорционални задължения за мониторинг на инсталации със сравнително по-ниски и по-малко значими годишни емисии, като в същото време следва да осигурява поддържането на приемливо ниво на точност на данните. Във връзка с това следва да бъдат разработени специални условия за инсталациите, за които се счита, че имат малки емисии, както и за операторите на въздухоплавателни средства, които се считат за оператори с малки емисии.
(12)
Съгласно посоченото в член 27 от Директива 2003/87/ЕО, държавите-членки могат да изключват от Европейската схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове малките инсталации, които са обект на еквивалентни мерки, ако са изпълнени посочените в този член условия. Настоящият регламент не се отнася пряко за тези инсталации, изключени съгласно член 27 от Директива 2003/87/ЕО, освен ако съответната държава-членка реши, че настоящият регламент следва да се прилага и от такива инсталации.
(13)
За да се предотвратят възможни неточности във връзка с преноса на съдържащ се в горивото или чист CO2, отчитането на такъв пренос следва да е възможно само при много специфични условия. Съгласно тези условия, отчитането на пренос на съдържащ се в горивото CO2 следва да е възможно само когато този пренос е до други инсталации в рамките на Европейската схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове, а отчитането на пренос на чист CO2 - само при негово последващо съхранение в геоложки обект в съответствие с посочената схема, което понастоящем е единствената форма за постоянно съхранение на CO2, приемано по тази схема. При все това, тези условия следва да не изключват възможността за бъдещи нововъведения.
(14)
Следва да бъдат формулирани специфични за авиацията разпоредби относно мониторинговите планове и мониторинга на емисиите на парникови газове. Една такава разпоредба следва да характеризира бордовото измерване и изчисленията на база фактури като еквивалентни възможности за определяне на плътността на горивото. Друга разпоредба следва да представлява увеличение на прага за оператори с малки емисии за операторите на въздухоплавателни средства - съответно от 10 000 тона емисии на CO2 годишно на 25 000 тона CO2 годишно.
(15)
Следва да се въведе по-голяма последователност в оценяването на липсващи данни, като се изисква прилагането в мониторинговия план на признати процедури за консервативно оценяване или, в случаите когато това не е възможно - чрез включване в мониторинговия план на подходяща процедура, която да е одобрена от компетентния орган.
(16)
Следва да се засили прилагането на принципа за усъвършенстване, изискващ от операторите редовно да преразглеждат своята мониторингова методика с оглед на нейното подобряване, както и да имат предвид препоръките, направени от верификаторите при процеса на верификация. При използване на методика, която не се основава на подреждания (not based on tiers), или когато не e постигнато съответствие с методиките с най-високи подреждания (highest tier methodologies), операторите следва редовно да докладват за предприеманите стъпки за спазване на мониторингова методика на база на системата от подреждания и за постигане на съответното най-високо подреждане.
(17)
В съответствие с член 3д, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО, операторите на въздухоплавателни средства могат да искат безплатни квоти за емисии във връзка с дейностите, посочени в приложение I към цитираната директива, въз основа на верифицирани данни за тонкилометрите. Но във връзка с принципа на пропорционалност, в случаите при които даден оператор на въздухоплавателни средства обективно не може да предостави в рамките на съответния срок верифицирани данни за тонкилометрите - поради сериозни и непредвидими обстоятелства извън неговия контрол, то на този оператор на въздухоплавателни средства следва да бъде дадена възможност да предостави най-добрите налични данни за тонкилометрите, при положение че са взети необходимите защитни мерки (safeguards).
(18)
Следва да се насърчава използването на информационна технология, включително чрез изисквания за формати за обмен на данни и за използване на автоматизирани системи и на държавите-членки следва да се разреши да изискват от стопанските оператори да използват такива системи. Също така, на държавите-членки следва да се разреши да разработват електронни модели и спецификации за файлови формати, съобразени с публикувани от Комисията минималнодопустими изисквания.
(19)
Решение 2007/589/ЕО следва да бъде отменено. От друга страна, обаче, следва да се запази действието на неговите разпоредби по отношение на мониторинга, докладването и верификацията на данните за емисиите и на данните за дейността през първия и втория периоди на търговия на Европейската схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове.
(20)
На държавите-членки следва да бъде предоставено достатъчно време за приемане на необходимите мерки и въвеждане на подходяща национална институционална рамка за осигуряване на ефективно прилагане на настоящия регламент. Следователно, настоящият регламент следва да се прилага от началната дата на третия период на търговия.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по изменението на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Предмет и определения
Член 1
Предмет
В настоящия регламент са формулирани правилата за мониторинг и докладване в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на емисиите на парникови газове и данните за дейността през периода на търговия в рамките на Европейската схема за търговия с емисии, започващ на 1 януари 2013 г., както и в следващите периоди на търговия.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се отнася за мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове във връзка с дейностите, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, за мониторинга и докладването на данните за дейността на стационарни инсталации и в авиацията, както и за мониторинга и докладването на данните за тонкилометрите при авиационните дейности.
Той се отнася за емисиите и данните за дейността в периода от 1 януари 2013 г. нататък.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент са валидни следните определения:
(1)
„данни за дейността“ означава количеството горива или материали, консумирани или произвеждани при даден процес; тези данни са необходими за съответната изчислителна мониторингова методика и могат да са изразени в тераджаули, тонове маса или (за газовете) нормални кубични метри обем, както е подходящо в конкретния случай;
(2)
„период на търговия“ означава осемгодишен период съгласно посоченото в член 13, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО;
(3)
„тонкилометър“ означава тон полезен товар, превозен на разстояние от един километър;
(4)
„пораждащ емисии поток на гориво/материал“ означава някое от следните неща:
а)
конкретен вид гориво, суровина или продукт, пораждащи емисии на съответни парникови газове в един или повече източници на емисии, в резултат от употребата или производството на този вид гориво, суровина или продукт;
б)
конкретен вид гориво, суровина или продукт, съдържащи въглерод и включен в изчислението на емисии на парникови газове при използване на методика с масов баланс;
(5)
„източник на емисии“ означава самостоятелно определима част от инсталация (пункт или процес), от която се емитират съответните парникови газове или, за авиационните дейности - отделно въздухоплавателно средство;
(6)
„неопределеност“ означава параметрична величина, обвързана с резултата от определянето на дадено количество, която характеризира дисперсията на стойностите, за които е разумно приемливо да бъдат приписани като стойности на това количество, като се вземе предвид влиянието и на системните, и на случайните фактори; неопределеността се изразява в проценти и описва един доверителен интервал около средната стойност, обхващащ 95 % от получените стойности, като се взема предвид всяка възможна асиметрия на разпределението на стойностите;
(7)
„изчислителни коефициенти“ означава долни топлини на изгаряне, емисионни фактори, предварителни емисионни фактори, коефициенти на окисление, коефициенти на превръщане, стойности на въглеродното съдържание и на фракцията на биомасата;
(8)
„подреждане“ означава набор от изисквания по отношение на определянето на данните за дейността, изчислителните коефициенти, годишните емисии и средногодишните часови емисии, както и на полезния товар;
(9)
„присъщ риск“ означава възможността даден параметър в годишен доклад за емисиите или в доклад за тонкилометрите да съдържа неточности, които биха могли да са значителни, поотделно или в комбинация с други неточности, преди да се прояви въздействието на съответни контролни дейности;
(10)
„контролен риск“ означава възможността даден параметър в годишния доклад за емисиите или в доклада за тонкилометрите да съдържа грешка, която би могла да е значима, самостоятелно или в комбинация с други грешки, и която не би могла да бъде предотвратена, открита или коригирана своевременно от контролната система;
(11)
„горивни емисии“ означава емисии на парникови газове, възникващи в резултат на екзотермична реакция на гориво с кислород;
(12)
„докладван период“ означава една календарна година, чиито емисии трябва да бъдат подложени на мониторинг и докладвани, или мониторингова година съгласно посоченото в членове 3д и 3е от Директива 2003/87/ЕО - съответно за данните за тонкилометрите;
(13)
„емисионен фактор“ означава осредненото количество емисии, отнесено към данните за използването на даден пораждащ емисии поток на гориво/материал, като е прието, че има пълно окисляване при горенето и пълно превръщане при всички останали химични реакции;
(14)
„коефициент на окисление“ означава отношението между въглерода, окислен до CO2 в резултат от горенето, към общото въглеродно съдържание в горивото, изразено като дробно число, като отделяният в атмосферата въглероден оксид (CO) се отчита като моларно еквивалентно количество CO2;
(15)
„коефициент на превръщане“ означава отношението между въглерода, съдържащ се в емисиите на CO2 към общото количество въглерод съдържащ се в пораждащия емисиите поток на гориво/материал преди настъпването на емисията, изразено като дробно число, като съдържащият се в емисиите въглероден оксид (CO) се отчита като моларно еквивалентно количество CO2;
(16)
„точност“ означава близостта на съответствието между резултата от измерването и реалната стойност на дадено количество (или референтна стойност, определена емпирично, чрез прилагане на международно приети и подлежащи на проследяване калибровъчни материали и стандартни методи), като се вземат предвид както случайните, така и системните фактори;
(17)
„калибриране“ означава набор от операции, които определят, при дадени условия, зависимостите между стойностите, отчетени от даден измервателен уред или измервателна система, или стойностите, представлявани от материална мярка или референтен материал, и съответните количествени стойности, получени чрез референтен стандарт;
(18)
„пътници“ са лицата на борда на въздухоплавателно средство по време на полет, без намиращите се на служба членове на екипажа;
(19)
„консервативен“ означава, че са дефинирани поредица от такива допускания, които осигуряват гаранции срещу евентуално подценяване при оценката на годишните емисии или надценяване при оценката на тонкилометрите;
(20)
„биомаса“ означава биоразградимата фракция на продукти, отпадъци и остатъци с биологичен произход от селското стопанство (включително растителни и животински субстанции), горското стопанство и свързаните с тях промишлени отрасли, включително рибарството и отглеждането на аквакултури, както и биоразградимата фракция на промишлените и битовите отпадъци; биомасата включва нетранспортните течни горива от биомаса и транспортните биогорива;
(21)
„нетранспортни течни горива от биомаса“ означава произведени от биомаса течни горива, използвани за енергийни цели, различни от транспортните, включително за производство на електроенергия, отопление и охлаждане;
(22)
„транспортни биогорива“ означава произведени от биомаса течни или газообразни горива, използвани за транспортни цели;
(23)
„нормативен метрологичен контрол“ означава контролът на измервателните дейности в областта на приложение на даден измервателен уред, провеждан във връзка с обществения интерес, общественото здраве, обществената безопасност, обществения ред, опазването околната среда, облагането с данъци и мита, защитата на потребителите и честната търговия;
(24)
„максимална допустима грешка“, означава допустимата грешка при измерване, определена, в зависимост от конкретния случай, или в приложение I и специфичните за отделните уреди приложения към Директива 2004/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), или в националната нормативна уредба за метрологичен контрол;
(25)
„дейности по движението на данни“ означава дейности, свързани с придобиването, обработката и боравенето с данни, необходими за съставянето на доклад за емисиите въз основа на първични данни от източника на емисии;
(26)
„тонове CO2 екв.“ означава тонове CO2 или CO2 екв.;
(27)
„CO2 екв.“ означава всеки парников газ, различен от CO2 и включен в списъка в Приложение II към Директива 2003/87/ЕО, в количество имащо еквивалентен потенциал за глобално затопляне като референтно количество СО2;
(28)
„измервателна система“ означава пълен комплект от измервателни уреди и други съоръжения, като например съоръжения за вземане на проби и обработка на данни, който се използва за определяне на променливи стойности, като данни за дейносттa, въглеродното съдържание, топлината на изгаряне или емисионния фактор при емисиите на CO2;
(29)
„долна топлина на изгаряне“ означава специфичното количество енергия, отделяно във вид на топлинна енергия при пълното изгаряне с кислород при стандартни условия, без топлината на изпарение на образувалите се при горенето водни пари;
(30)
„технологични емисии“ означава емисии на парникови газове, различни от горивните емисии, възникващи в резултат от преднамерени или непреднамерени реакции между веществата или от тяхното преобразуване, включително от химична или електролитна редукция на метални руди, термично разлагане на вещества, както и от образуването на вещества, предназначени да бъдат използвани като продукти или суровини;
(31)
„стандартно гориво в търговско разпространение“ означава всяко от международно стандартизираните горива, намиращи се в търговско разпространение, имащо такъв 95-процентов доверителен интервал на отклонението от съответната специфицирана топлина на изгаряне, който не надхвърля ± 1 %, включително газьол, дизелово гориво, бензин, светилен газ, керосин, етан, пропан, бутан, керосин за реактивни двигатели (jet A1 или jet A), бензин за реактивни двигатели (Jet B) и авиационен бензин (AvGas);
(32)
„партида“ означава количество гориво или материал, от което е взета представителна проба и е характеризирано и предадено като една доставка или като непрекъсната доставка през определен период от време;
(33)
„смесено гориво“ означава гориво, което съдържа или би могло да съдържа както въглерод от биомаса, така и фосилен въглерод;
(34)
„смесен материал“ означава материал, който съдържа както въглерод от биомаса, така и фосилен въглерод;
(35)
„предварителен емисионен фактор“ означава приетият емисионен фактор за общите емисии, получаващи се от смесено гориво или смесен материал, въз основа на общото въглеродно съдържание (включващо фракция на биомасата и фосилна фракция), преди да бъде умножен по фосилната фракция (дела на фосилния въглерод), за да се получи емисионният фактор;
(36)
„фосилна фракция“ означава делът на фосилния въглерод от общото въглеродно съдържание на дадено гориво или материал, изразен като дробно число;
(37)
„фракция на биомасата“ означава делът на получения от биомаса въглерод от общото въглеродно съдържание на дадено гориво или материал, изразен като дробно число;
(38)
„метод на енергийния баланс“ означава метод за оценка на количеството енергия, използванo под формата на гориво в даден котел, изчислено като сума от полезната топлинна енергия и всички съответни топлинни загуби от лъчист топлообмен, топлопренасяне и с димните газове;
(39)
„непрекъснато измерване на емисиите“ означава набор от операции, имащи за цел определяне на стойността на дадено количество чрез периодични измервания (по няколко на час), с прилагане на измервания на място в комина или екстрактивни процедури до разположен в близост до комина измервателен уред, като в този вид измерване не влиза вземането на отделни индивидуални проби от газовете в комина;
(40)
„съдържащ се в горивото CO2“ означава CO2, който е част от състава на дадено гориво;
(41)
„фосилен въглерод“ означава неорганичен или органичен въглерод, който не е биомаса;
(42)
„точка на мерене“ означава източникът на емисии, за който се използват системи за непрекъснато измерване на емисиите (CEMS), или сечението на тръбопроводна система, в което се определя дебитът на CO2 посредством системи за непрекъснато мерене;
(43)
„документация за масата и центровката“ означава документацията, посочена в международното или националното приложение на стандартите и препоръчаните практики (SARPs), определени в приложение 6 към Конвенцията за международното гражданско въздухоплаване, подписана в Чикаго на 7 декември 1944 г., както е определена в подраздел Й на приложение III към Регламент (ЕИО) № 3922/91 на Съвета (7), или в еквивалентни международни разпоредби;
(44)
„разстояние“ означава разстоянието по най-късата дъга от земната сфера (ортодрома) между летището на заминаване и летището на пристигане, плюс допълнителна постоянна добавка от 95 km;
(45)
„летище на заминаване“ означава летището, от което започва полет, представляващ авиационна дейност, включена в списъка в приложение I към Директива 2003/87/ЕО;
(46)
„летище на пристигане“ означава летището, на което приключва полет, представляващ авиационна дейност, включена в списъка в приложение I към Директива 2003/87/ЕО;
(47)
„полезен товар“ е общата маса на стоките, пощенските пратки, пътниците и багажа, превозвани на борда на въздухоплавателното средство по време на полет;
(48)
„дифузни емисии“ означава нередовни или неволно предизвикани емисии от нелокализирани на определено място източници, или които са прекалено разсредоточени или малки, за да могат индивидуално да бъдат подложени на мониторинг;
(49)
„двойка летища“ означава двойка, състояща се от летище на заминаване и летище на пристигане;
(50)
„стандартни условия“ означава температура 273,15 K (т.е. 0 °C) и налягане 101 325 Pa, използвани при дефинирането на нормалните кубични метри (Nm3);
(51)
„улавяне на CO2“ означава дейността за улавяне на CO2 от газови потоци, който CO2 в противен случай би бил отделен като емисии, за целите на последващо транспортиране и съхранение в геоложки обекти, разрешено съгласно Директива 2009/31/ЕО;
(52)
„транспортиране на CO2“ означава транспортирането на CO2 по тръбопроводи за съхранение в геоложки обекти, разрешено съгласно Директива 2009/31/ЕО;
(53)
„емисии от продувки“ означава умишлено изпускани емисии от инсталацията в нейна предварително определена точка;
(54)
„форсиран добив на въглеводороди“ означава добива на количества въглеводороди, надвишаващи добиваните количества при използване на подземно нагнетяване на вода или на други обичайни методи;
(55)
„представителни данни“ означава годишни стойности, които са обосновани емпирично или са получени от надеждни източници и които операторът използва за да замести реалните данни за дейността или изчислителни коефициенти, с цел да осигури пълнота при докладването в случаите, при които не е възможно да се генерират всички необходими данни за дейността или изчислителни коефициенти за прилаганата мониторингова методика;
Също така, за целите на настоящия регламент са валидни и определенията на „полет“ и „летище“, формулирани в приложението към Решение 2009/450/ЕО, както и определенията, формулирани в точки 1), 2), 3), 5), 6) и 22) на член 3 от Директива 2009/31/ЕО.
РАЗДЕЛ 2
Общи принципи
Член 4
Общо задължение
Операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства трябва да изпълняват своите задължения за мониторинг и докладване на емисиите на парникови газове съгласно Директива 2003/87/ЕО в съответствие с принципите, формулирани в членовете с номера от 5 до 9.
Член 5
Пълнота
Мониторингът и докладването следва да бъдат пълни и да обхващат всички горивни и технологични емисии, от всички източници на емисии и пораждащи емисии потоци на горива/материали, използвани за дейности, посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, както и за другите съответни дейности, включени съгласно член 24 от същата Директива, и то на всички видове парникови газове, специфицирани по отношение на тези дейности, като в същото време да не се прави двойно отчитане.
Операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства следва да прилагат подходящи мерки за предотвратяване на всякакви липси на данни за докладвания период.
Член 6
Последователност, сравнимост и прозрачност
1. Мониторингът и докладването следва да бъдат последователни и сравними за различни периоди от време. За тази цел, операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства трябва да използват едни и същи методики и формати на данните, подлежащи на промени и дерогации при наличие на съответно одобрение от компетентния орган.
2. Операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства са длъжни да получават, регистрират, компилират, анализират и документират мониторинговите данни, включително приетите данни, цитираните данни, данните за дейността, емисионните фактори, коефициентите на окисление и коефициентите на превръщане по прозрачен начин, който да позволява възпроизвеждане на определянето на емисиите от верификатора и компетентния орган.
Член 7
Точност
Операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства трябва да осигуряват такова определяне на емисиите, което да не съдържа нито системни, нито познати неточности.
Те трябва във възможно най-голяма степен да идентифицират и намаляват всеки възможен източник на неточности.
Те трябва да упражняват надлежно усърдие за осигуряване на най-високата постижима степен на точност при изчисляването и измерването на емисиите.
Член 8
Достоверност и методика
Операторът на инсталации или операторът на въздухоплавателни средства трябва да осигурява разумна степен на гарантиране на достоверността на докладваните данни за емисиите. Той трябва да определя емисиите чрез използване на подходящите мониторингови методики, посочени в настоящия регламент.
Необходимо е докладваните емисии и свързаните с тях обявени данни да не съдържат съществени неистини, да се избягва всяко пристрастие при избора и представянето на информацията и да се предоставя достоверен и балансиран отчет за емисиите на дадена инсталация или оператор на въздухоплавателни средства.
При избора на мониторингова методика следва да се прави баланс между ползите от постигането на по-голяма точност и съответните допълнителни разходи. Целта при мониторинга и докладването на емисиите следва да е постигането на най-голямата възможна точност, освен ако това не е технически осъществимо или води до неразумно високи разходи.
Член 9
Непрекъснато подобряване на мониторинга и докладването
При своя по-нататъшен мониторинг и докладване, операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства трябва да вземат предвид препоръките във верификационните доклади, съставяни съгласно член 15 от Директива 2003/87/ЕО.
Член 10
Координация
В случаите, при които дадена държава-членка определи повече от един компетентни органи съгласно член 18 от Директива 2003/87/ЕО, тя следва да координира дейностите на тези органи, предприемани съгласно настоящия регламент.
ГЛАВА II
МОНИТОРИНГОВ ПЛАН
РАЗДЕЛ 1
Общи правила
Член 11
Общо задължение
1. Всеки оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства трябва да провежда мониторинг на емисиите на парникови газове, въз основа на мониторингов план, одобрен от компетентния орган съгласно посоченото в член 12, и съобразен с характера и функционирането на инсталацията или авиационната дейност, за която се отнася.
Мониторинговият план следва да бъде придружен от писмени процедури, които се формулират, документират, въвеждат и поддържат от оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства, и се отнасят за дейностите по мониторинговия план, както това е уместно.
2. В мониторинговия план по параграф 1 инструкциите към оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства следва да бъдат описани по логичен и прост начин, като се избягва дублирането на дейности и се вземат предвид съществуващите системи в съответната инсталация или използвани от оператора на въздухоплавателни стредства.
Член 12
Съдържание и подаване на мониторинговия план
1. Операторът на инсталация или на въздухоплавателни средства е длъжен да подаде мониторингов план за одобрение от съответния компетентен орган.
Мониторинговият план следва да се състои от подробна, пълна и прозрачна документация относно мониторинговата методика на съответния оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства и следва да съдържа поне елементите, посочени в приложение I.
Заедно с мониторинговия план, операторът на инсталация или на въздухоплавателни средства е длъжен да подаде и всички посочени по-долу потвърдителни документи, както следва:
а)
данни, показващи за всеки пораждащ емисии поток на гориво/материал и за всеки източник на емисии наличието на съответствие с праговете на неопределеност по отношение на данните за дейността и изчислителните коефициенти, където такова съответствие е приложимо, в зависимост от нивото на изискванията, както тези прагове са определени в приложение II и приложение III;
б)
резултатите от оценка на риска, показващи че предложените контролни дейности и процедури за контролните дейности са пропорционални на установените присъщи рискове и рискове при контрола.
2. В случаите, за които в приложение I е посочена необходимостта от процедура, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства трябва да формулира, документира, въведе и поддържа такава процедура отделно от мониторинговия план.
Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства трябва да включи в мониторинговия план кратко описание на процедурите, включващо следната информация:
а)
наименованието на процедурата;
б)
проследимо и проверимо референтно означение за идентификация на процедурата;
в)
посочване на служебния пост или на отдела, носещ отговорност за прилагането на процедурата, както и за генерираните или управлявани чрез процедурата данни;
г)
кратко описание на процедурата, даващо възможност на оператора на инсталация или на въздухоплавателни средства, както и на компетентния орган и верификатора да разберат какви са основните параметри и операции в рамките на процедурата;
д)
мястото, където се съхраняват съответната писмена документация и информация;
е)
наименованието на използваната компютърна система, ако има такава;
ж)
списък на европейските стандарти (EN) или на други стандарти, ако се прилагат при процедурата.
Операторът на инсталация или на въздухоплавателни средства е длъжен при поискване да осигурява на компетентния орган достъп до всяка писмена документация за процедурите. Също така, те трябва да осигуряват такъв достъп за целите на верификацията съласно Регламент (ЕС) № 600/2012 на Комисията (8).
3. В допълнение към елементите, посочени в параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, държавите-членки могат да поискат включване в мониторинговия план за инсталации на допълнителни елементи, необходими за спазване на изискванията по член 24, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията (9) от 27 април 2011 г. за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизирано безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, включително кратко описание на процедура, осигуряваща изпълнението на следните дейности:
а)
редовни проверки от страна на оператора дали информацията относно всякакви планирани или реално настъпили промени в капацитета, равнището на активност и експлоатацията на дадена инсталация е необходима по смисъла на цитираното решение;
б)
подаване на информацията по буква а) от оператора до компетентния орган, в срок до 31 декември от всяка година.
Член 13
Стандартни и опростени мониторингови планове
1. Държавите-членки могат да разрешат на операторите на инсталации и операторите на въздухоплавателни средства да използват стандартни или опростени мониторингови планове, без това да противоречи на посоченото в член 12, параграф 3.
За тази цел държавите-членки могат да публикуват образци за такива мониторингови планове, включително с описания на процедурите по движението на данните и контролните процедури по член 57 и член 58, въз основа на публикувани от Комисията образци и указания.
2. Преди да одобри одобри опростен мониторинов план по параграф 1, компетентният орган следва да проведе опростена оценка на риска по отношение на въпроса доколко предложените контролни дейности и процедури за контролните дейности са съпоставими с установените присъщи рискове и контролни рискове и доколко те позволяват използването на такъв опростен мониторингов план.
Държавите-членки мога да изискват оценката на риска по предходната алинея да бъде проведена от оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства, в случаите когато това е уместно.
Член 14
Изменения на мониторинговия план
1. Всеки оператор на инсталация или на въздухоплавателни средства следва редовно да проверява дали мониторинговият план отразява характера и функционирането на инсталацията или авиационната дейност в съответствие с член 7 от Директива 2003/87/ЕО, както и дали мониторинговата методика може да бъде подобрена.
2. Операторът на инсталация или на въздухоплавателни средства следва да измени мониторинговия план, ако възникне която и да е от следните ситуации:
а)
при поява на нови емисии, дължащи се на извършването на нови дейности или на използването на нови горива или материали, които още не са включени в мониторинговия план;
б)
при промяна в разполагаемостта на данните в резултат от използване на нови видове измервателни уреди, методи за вземане на проби или методи за анализ или поради други причини, която промяна води до по-голяма точност при определянето на емисиите;
в)
ако бъде установено, че данните от прилаганата по-рано мониторингова методика са неверни;
г)
в случай, че промяната в мониторинговия план би подобрила точността на докладваните данни, освен ако това не е технически осъществимо или е свързано с неоправдано високи разходи;
д)
ако мониторинговият план не съответства на изискванията на настоящия Регламент и компетентният орган поиска от съответния оператор на инсталация или на въздухоплавателни средства да го измени;
е)
ако изменението е необходимо в отговор на предложения за подобряване на мониторинговия план, направени във верификационния доклад.
Член 15
Одобряване на промени в мониторинговия план
1. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва без излишно забавяне да подава до компетентния орган всички предложения за изменения на мониторинговия план.
От друга страна, обаче, компетентният орган може да разреши на оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства да подава предложенията за изменения на мониторинговия план, които не са съществени по смисъла на параграф 3, в срок до 31 декември от съответната година.
2. Всяко съществено изменение на мониторинговия план по смисъла на параграфи 3 и 4 следва да подлежи на одобрение от компетентния орган.
Ако компетентния орган счете, че дадено изменение е несъществено, той следва без излишно забавяне да информира за това оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства.
3. Съществените изменения на мониторинговия план за инсталация включват следните видове промени:
а)
промени в категорията на инсталацията;
б)
независимо от посоченото в член 47, параграф 8, промени във връзка с въпроса дали инсталацията се счита за инсталация с малки емисии;
в)
промени по отношение на източниците на емисии;
г)
промяна на вида на използваната методика за определяне на емисиите - от изчислителна към измервателна методика или обратно;
д)
промяна в прилаганото подреждане;
е)
въвеждане на нови пораждащи емисии потоци на горива/материали;
ж)
промяна в категоризацията на пораждащите емисии потоци на горива/материали, между категориите големи, малки и незначителни потоци;
з)
промяна във възприетата стойност (default value) на изчислителен коефициент, ако тази стойност следва да бъде посочена в мониторинговия план;
и)
въвеждане на нови процедури във връзка с вземане на проби, анализ или калибриране, ако промените в тези процедури имат пряко влияние върху точността на данните за емисиите;
й)
прилагане или адаптиране на методика за количествено определяне на емисиите, дължащи се на изтичания от обекти за съхранение.
4. Съществените промени в мониторинговия план на оператор на въздухоплавателни включват следните видове промени:
а)
По отношение на мониторинговия план за емисиите:
i)
промяна на нивата на изискванията по отношение на данните за консумацията на горива;
ii)
промяна в стойностите на емисионните фактори, заложени в мониторинговия план;
iii)
промяна на използваните видове изчислителни методи, посочени в приложение III;
iv)
въвеждане на нови пораждащи емисии потоци на горива/материали;
v)
промяна в категоризацията на пораждащите емисии потоци на горива/материали, при която малък поток се превръща в голям поток;
vi)
промени в статута на оператора на въздухоплавателни средства като оператор с малки емисии по смисъла на член 54, параграф 1;
б)
По отношение на мониторинговия план за тонкилометрите:
i)
промяна между нетърговски и търговски статут на предоставяната въздушнотранспортна услуга;
ii)
промяна на предмета на въздушнотранспортната услуга - превоз на пътници, товари или поща.
Член 16
Въвеждане и поддържане на документация за измененията
1. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства може да провежда мониторинг и докладване в съответствие с изменения мониторингов план още преди да е получил одобрение или информация съгласно член 15, параграф 2, при условие че може с разумна степен на увереност да приеме, че предлаганите изменения не са съществени, или че мониторингът в съответствие с първоначалния мониторингов план би довел до непълнота на данните за емисиите.
В случай на съмнение, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да прилага успоредно при целия мониторинг и докладване, както и в междинната документация, както изменения, така и първоначалния мониторингов план.
2. След като получи одобрение или информация съгласно член 15, параграф 2, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да използва само данните, съответстващи на изменения мониторингов план, и да провежда целия мониторинг и докладване като използва само изменения мониторингов план.
3. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да поддържа писмена документация за всички изменения на мониторинговия план. Във всеки от съответните записи в тази документация трябва да са посочени:
а)
ясно разбираемо описание на изменението;
б)
обосновка за изменението;
в)
датата на уведомяване на компетентния орган за изменението;
г)
датата на потвърждение от компетентния орган за получаването на уведомление по член 15, параграф 1, когато има такова потвърждение, както и датата на одобрението или на информацията по член 15, параграф 2;
д)
началната дата на прилагането на изменения мониторинговия план, в съответствие с посоченото в параграф 2 от настоящия член.
РАЗДЕЛ 2
Техническа осъществимост и неразумно високи разходи
Член 17
Техническа осъществимост
В случаите, при които оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства твърди, че прилагането на определена мониторингова методика е технически неосъществимо, компетентният орган следва да оцени техническата осъществимост, като вземе предвид обосновката на оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства. Тази обосновка следва да се базира на въпроса дали операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства притежават технически ресурси, удовлетворяващи потребностите на предложената система или изискване за тяхното прилагане в изискваните срокове за целите на настоящия регламент. Тези технически ресурси следва да включват наличност на необходимите техники и технологии.
Член 18
Неразумно високи разходи
1. В случаите, при които оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства твърди, че прилагането на определена мониторингова методика води до неразумно високи разходи, компетентният орган следва да направи оценка на неразумно високия характер на разходите, като вземе предвид обосновката на оператора.
Компетентният орган следва да счита разходите за неразумно високи, в случаите когато разходите надхвърлят ползите. За целите на това сравнение ползите следва да се изчисляват като произведение на коефициент на подобрение по референтна цена от 20 евро за квота, а разходите следва да включват амортизации в подходящ амортизационен период, базиращ се на икономическия живот съоръженията.
2. При оценяването на неразумно висок характер на разходите във връзка с избора на ниво за изисквания за данните за дейността, компетентният орган следва да използва за определяне на коефициента на подобрение по параграф 1 разликата между текущо постигнатата неопределеност и прага на неопределеността при нивото на изисквания, което би било постигнато чрез подобрението, умножена по средните годишни емисии, пораждани от съответния поток на гориво/материал през последните три години.
При липса на данни за средните годишни емисии, породени от съответния поток на гориво/материал през последните три години, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да направи консервативна оценка на средните годишни емисии, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2. За измервателните уреди, намиращи се под национален нормативен метрологичен контрол, стойността на текущо постиганата неопределеност може да бъде заместена с максимално допустимата грешка при измерване, разрешена от съответната национална нормативна уредба.
3. При оценяването на неразумно висок характер на разходите във връзка с мерки за подобряване на качеството на докладваните данни за емисиите, но които нямат пряко въздействие върху точността на данните за дейността, компетентният орган следва да използва коефициент на подобрение в размер на 1 % от средните годишни емисии, породени от съответните потоци на горива/материали през последните три докладвани периоди. Тези мерки могат да включват:
а)
преминаване от използването на възприети стойности към провеждането на анализи за определянето на изчислителните коефициенти;
б)
увеличение на броя на провежданите анализи за пораждащ емисии поток;
в)
в случаите, при които конкретният вид измерване не попада в обхвата на националния нормативен метрологичен контрол - замяна на използваните измервателни уреди с такива уреди, които отговарят на съответните изисквания на нормативния метрологичен контрол на държавата-членка при подобни приложения, или с измервателни уреди, отговарящи на националните правила, приети съгласно Директива 2004/22/ЕО или Директива 2009/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10);
г)
скъсяване на периодите за калибриране и поддръжка на измервателните уреди;
д)
подобрения на дейностите по движението на данните и на контролните дейности, водещи до значително снижаване на присъщия или контролен риск.
4. Мерките, свързани с подобряване на мониторинговата методика на дадена инсталация в съответствие с член 69, не могат да се смятат за свързани с неразумно високи разходи, ако общите разходи за тях са в рамките на 2 000 евро за докладван период. За инсталациите с малки емисии този праг е 500 евро за докладван период.
ГЛАВА III
МОНИТОРИНГ НА ЕМИСИИТЕ НА СТАЦИОНАРНИ ИНСТАЛАЦИИ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 19
Категоризация на инсталациите и на пораждащите емисии потоци на горива/материали
1. Всеки оператор на инсталация следва да определи категорията на своята инсталация, съгласно посоченото в параграф 2, и, в съответните случаи, всеки пораждащ емисии поток на гориво/материал, съгласно посоченото в параграф 3, за целите на мониторинга на емисиите и определяне на минималнo допустимите изисквания при съответните нива (tiers).
2. Операторът следва да класифицира всяка инсталация в една от следните категории:
а)
инсталация от категория А, ако верифицираните средни годишни емисии през периода на търговия, непосредствено предхождащ текущия период, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2, са по-малки или равни на 50 000 тона CO2 екв.;
б)
инсталация от категория Б, ако верифицираните средни годишни емисии през периода на търговия, непосредствено предхождащ текущия период, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2, надхвърлят 50 000 тона CO2 екв. и са по-малки или равни на 500 000 тона CO2 екв.;
в)
инсталация от категория В, ако верифицираните средни годишни емисии през периода на търговия, непосредствено предхождащ текущия период, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2, надхвърлят 500 000 тона CO2 екв.
3. Операторът следва да класифицира всеки пораждащ емисии поток на гориво/материал, като го сравни със сумарното количество на всички абсолютни стойности на фосилен CO2 и CO2 екв., съответстващи на всички пораждащи емисии потоци, включени в изчислителните и измервателните методики, преди да бъдат приспаднати пренесените количества CO2, като го постави в една от следните категории:
а)
малки пораждащи емисии потоци (minor source streams) - такива, че избраните от оператора потоци в тази група следва да съответстват заедно или на по-малко от 5 000 тона фосилен CO2 годишно, или на по-малко от 10 % от сумарно количество от максимум 100 000 тона фосилен CO2 годишно, в зависимост от това коя от тези две стойности е по-голяма като абсолютно количество;
б)
незначителни пораждащи емисии потоци (de-minimis source streams) - такива, че избраните от оператора потоци в тази група следва да съответстват заедно или на по-малко от 1 000 тона фосилен CO2 годишно, или на по-малко от 2 % от сумарно количество от максимум 20 000 тона фосилен CO2 годишно, в зависимост от това коя от тези две стойности е по-голяма като абсолютно количество;
в)
големи пораждащи емисии потоци (major source streams) са тези потоци, които не попадат в категориите по букви а) и б).
4. В случаите, при които няма налични данни за средните годишни верифицирани емисии на съответната инсталация през периода на търговия, непосредствено предхождащ текущия период на търговия, или ако съответните данни са неточни, операторът следва да използва за определянето на категорията на иснаталацията консервативна оценка за средните годишни емисии, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2.
Член 20
Граници на мониторинга
1. Операторът следва да дефинира за всяка инсталация граници на мониторинга.
В рамките на тези граници операторът следва да включи всички съответни емисии на парникови газове от всички източници на емисии и пораждащи емисии потоци от горива/материали, свързани с дейностите на инсталацията и посочени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, както и с дейностите и парниковите газове, включени допълнително от съответната държава-членка съгласно член 24 от Директива 2003/87/ЕО.
Операторът следва да включи също емисиите от редовно провеждани дейности и от извънредни събития, включително при пускания и спирания и аварийни ситуации по време на докладвания период, с изключение на емисиите от подвижни съоръжения за транспортни цели.
2. При дефинирането на процеса на мониторинг и докладване, операторът следва да включи специфичните за съответния сектор изисквания, формулирани в приложение IV.
3. В случаите, при които бъдат установени изтичания от обект за съхранение на CO2 по Директива 2009/31/ЕО, водещи до емисии или отделяне на CO2 във водния стълб (water column), те следва да се считат за източници на емисии от съответната инсталация и трябва да бъдат съответно подложени на мониторинг, съгласно изискванията в раздел 23 на приложение IV към настоящия регламент.
Компетентният орган може да разреши изключване от процеса на мониторинг и докладване на такъв източник на емисии от изтичане, след като бъдат предприети коригиращи мерки в съответствие с член 16 от Директива 2009/31/ЕО и вече не се установява наличието на емисии или отделяне на СО2 във водния стълб от въпросното изтичане.
Член 21
Избор на мониторингова методика
1. За мониторинга на емисиите от дадена инсталация, операторът следва да избере да прилага или изчислителна, или измервателна методика, в съответствие със съответните разпоредби на настоящия регламент.
Изчислителна методика е определянето на емисиите в зависимост от пораждащите емисии потоци от горива и материали, като се използват данни за дейността, получени от измервателни системи и допълнителни параметри, определени чрез лабораторните анализи, или възприети стойности (default values). Изчислителната методика може да бъде реализирана посредством стандартната методика съгласно член 24 или методиката на масовия баланс съгласно член 25.
Измервателна методика е определянето на емисиите от източниците на емисии посредством непрекъснато измерване на концентрацията на съответния вид парников газ в димните газове и на дебита на димните газове, включително и с мониторинг на преносите на CO2 между отделни инсталации - съответно чрез мерене на концентрацията на CO2 и на дебита на пренасяния газ.
В случай на прилагане на изчислителна методика, операторът следва в мониторинговия план да определи по отношение на всеки пораждащ емисии поток дали ще се използва стандартната методика или методиката на масовия баланс, включително със съответните подреждания съгласно приложение II.
2. Ако получи съответно одобрение от компетентния орган, операторът може да комбинира стандартна методика, методика с масов баланс и измервателна методика по отношение на различните източници на емисии и пораждащи емисии потоци в рамките на една инсталация, при условие че това не води нито до пропуски в отчитането, нито до двойно отчитане на емисии.
3. В случаите, при които операторът избере да не използва измервателна методика, той следва да избере методиката, изисквана съгласно съответния раздел на приложение IV, освен ако предостави на компетентните органи доказателства, че въпросната методика е технически неосъществима или би довела до неразумно високи разходи, или че друга методика би осигурила по-голяма цялостна точност на данните за емисиите.
Член 22
Мониторингова методика, която не се базира на подреждания
В дерогация от посоченото в член 21, параграф 1, операторът може да използва мониторингова методика, която не се базира на подреждания (наричана по-долу тук „непряка методика“ - „fall-back methodology“) за избрани пораждащи емисии потоци или източници на емисии, при условие че са спазени всички от следните условия:
а)
прилагането на поне първо подреждане (Tier 1) в изчислителна методика за един или повече големи или малки пораждащи емисии потоци и на измервателна методика за поне един голям източник на емисии, свързан със същите пораждащи емисии потоци, е технически неосъществимо или би довело до неразумно високи разходи;
б)
операторът ежегодно оценява и изразява количествено неопределеността на всички параметри, използвани при определяне на годишните емисии в съответствие с Указанията на ISO за изразяване на неопределеността при измервания (ISO Guide to the Expression of Uncertainty in Measurement - JCGM 100:2008), или в съответствие с друг еквивалентен международно възприет стандарт и включва съответните резултати в своя годишен доклад за емисиите;
в)
операторът е доказал, по задоволителен за компетентния орган начин, че с прилагането на непряка методика за мониторинг на емисиите, праговете на обща неопределеност на годишното количество на емисиите на парникови газове от цялата инсталация не надхвърлят съответно 7,5 % за инсталации от категория А, 5,0 % за инсталации от категория Б и 2,5 % за инсталации от категория В.
Член 23
Временни промени в мониторинговата методика
1. В случаите, когато по технически причини временно е невъзможно да се прилага посоченото в мониторинговия план и одобрено от компетентния орган подреждане относно данните за дейността или всеки изчислителен коефициент за горивен или материален поток, операторът следва да прилага възможното най-високо подреждане, докато условията позволят да се възстанови прилагането на одобреното в мониторинговия план подреждане.
Операторът е длъжен да предприеме всички необходими мерки, даващи възможност за бързо възстановяване на прилагането на нивото на изисквания, посочено в одобрения от компетентния орган мониторингов план.
2. Съответният оператор следва без излишно забавяне да уведоми компетентния орган за временната промяна в мониторинговата методика по параграф 1, като посочи:
а)
причините за отклоняване от одобреното подреждане;
б)
подробни данни за временната мониторингова методика, която операторът използва за определяне на емисиите докато условията позволят възстановяване на одобреното подреждане според мониторинговия план;
в)
мерките, които операторът предприема за да възстанови условията за прилагане на нивото на изисквания, посочено в одобрения от компетентния орган мониторингов план;
г)
очакваният момент във времето, когато ще се възстанови прилагането на нивото на изисквания, посочено в одобрения от компетентния орган мониторингов план.
РАЗДЕЛ 2
Изчислителна методика
Подраздел 1
Общи положения
Член 24
Изчисляване на емисиите по стандартната методика
1. При използване на стандартната методика операторът следва да изчислява горивните емисии по отношение на всеки пораждащ емисии поток чрез умножаване на данните за дейността - т.е. данните за количеството изгорено гориво, изразено в тераджаули, на база долната топлина на изгаряне (NCV), по съответния емисионен фактор, изразен в тонове СО2 за тераджаул (t CO2/TJ), съответстващ на използването на долната топлина на изгаряне, и по съответния коефициент на окисление.
Компетентният орган може да разреши използването на емисионни фактори за някои горива, изразени в t CO2/t или t CO2/Nm3. В такъв случай, за да се определят горивните емисии, емисионният фактор се умножава по данните за дейността - представляващи количеството използвано гориво, изразено в тонове или нормални кубични метри, както и по съответния коефициент на окисление.
2. Операторът следва да определя технологичните емисии чрез умножаване данните за дейността - т.е. данните за потреблението на материали, производителността или количеството на продукцията, изразени в тонове или нормални кубични метри, по съответния емисионен фактор, изразен в t CO2/t или t CO2/Nm3, и по съответния коефициент на превръщане.
3. В случаите, при които в даден емисионен фактор по първо или второ подреждане (Tier 1 или Tier 2) вече е отчетен ефектът от непълното протичане на химичните реакции, коефициентът на окисление или коефициентът на превръщане следва да имат стойност 1.
Член 25
Изчисляване на емисиите по методиката с масов баланс
1. При използване на методиката с масов баланс операторът следва да изчисли количеството CO2, съответстващо на всеки пораждащ емисии поток на гориво/материал, включен в масовия баланс, чрез умножение на данните за дейността - т.е. количеството материал, влизащо в или напускащо границите на масовия баланс, по съдържанието на въглерод в този материал и по коефициента 3 664 t CO2/t C, в съответствие с посоченото в раздел 3 на приложение II.
2. Независимо от посоченото в член 49, емисиите от целия процес в рамките на масовия баланс представляват сумата от количествата CO2, съответстващи на всички пораждащи емисии потоци от горива/материали, обхванати в масовия баланс. Емисиите на въглероден оксид (CO) в атмосферата следва да се изчисляват в масовия баланс като емисии на моларно еквивалентно количество CO2.
Член 26
Приложими подреждания
1. При определянето на съответните подреждания, съгласно посоченото в член 21, параграф 1, които да се прилагат при определяне на данните за дейността и всеки изчислителен коефициент, операторът следва да прилага подреждания както следва:
а)
поне нивата на изисквания, посочени в приложение V, в случай че пораждащият емисии поток представлява стандартно гориво, намиращо се в търговско разпространение, или ако инсталацията е от категория А;
б)
в останалите случаи, различни от описаните в буква а) - най-високото подреждане, посочено в приложение II.
Ако операторът успее, обаче, да покаже по задоволителен за компетентния орган начин, че прилагането на нивата на изисквания съгласно първата алинея не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи, той може да прилага изисквания с едно ниво по-ниски в сравнение с посоченото в първата алинея - за инсталации от категория В, и съответно изисквания с две нива по-ниски - за инсталации от категории А и Б, като минимално възможното е първото подреждане (Tier 1).
За преходен период от три години компетентният орган може да разреши на даден оператор да използва дори и по-ниски подреждания от посочените във втората алинея, като минимално възможното е първото подреждане (Tier 1), ако са изпълнени следните условия:
а)
операторът е доказал по задоволителен за компетентния орган начин, че нивото на изисквания, определено съгласно втората алинея, не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи;
б)
операторът е съставил план за подобрения, в който е посочено как и кога ще бъде постигнато прилагане поне на нивото на изискванията, определено съгласно втората алинея.
2. За определяне на данните за дейността и всеки изчислителен коефициент по отношение на малките пораждащи емисии потоци, операторът следва да прилага най-високото подреждане, което е технически осъществимо и не води до неразумно високи разходи, като минимално възможното е първото подреждане (Tier 1).
3. За определяне на данните за дейността и всеки изчислителен коефициент по отношение на незначителните пораждащи емисии потоци, операторът може да определя данните за дейността и всеки изчислителен коефициент като използва консервативни допускания вместо да прилага подреждания, освен ако някое дефинирано подреждане може да бъде постигнато без допълнителни усилия.
4. За коефициента на окисление и коефициента на превръщане, операторът следва лато минимум да прилага най-ниското подреждане, посочено в приложение II.
5. В случаите, при които компетентният орган е разрешил използването на емисионни фактори, изразени в t CO2/t или t CO2/Nm3 по отношение на горива, както и за горива, използвани като технологична суровина или в масови баланси съгласно посоченото в член 25, за мониторинга на долната топлина на изгаряне може да се използват и по-ниски подреждания в сравнение с най-високото ниво, дефинирано в приложение II.
Подраздел 2
Данни за дейността
Член 27
Определяне на данните за дейността
1. Операторът следва да определя данните за дейността по отношение на даден пораждащ емисии поток по един от следните начини:
а)
на база непрекъснато измерване на показателите на процеса, причиняващ емисиите;
б)
на база обобщаване на данните от измерването на разделно доставяни количества, като се вземат предвид съответните промени в складовите запаси.
2. За целите по буква б) от параграф 1, количеството гориво или преработен материал за докладвания период следва да се изчислява като количеството закупено гориво или материал през докладвания период минус изнесеното от инсталацията количество гориво или материал, плюс складовите запаси от гориво или материал в началото на докладвания период минус складовите запаси от гориво или материал в края на докладвания период.
В случаите, при които определянето на складовите запаси с пряко измерване е технически неосъществимо или би довело до неразумно високи разходи, операторът може да направи оценка на тези количества въз основа на:
а)
данни от предходни години, в корелация с обема на продукцията през докладвания период;
б)
документирани процедури и съответни данни от одитирани финансови отчети за докладвания период.
В случай, че определянето на данните за дейността за цялата календарна година не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи, операторът може да избере следващият най-подходящ ден, който да отделя дадена докладвана година от следващата докладвана година и да преформулира по този начин календарна година. Отклоненията, които биха могли да съществуват при един или повече пораждащи емисии потоци от горива/материали, следва да бъдат ясно записани и да служат за основа на определянето на представителна стойност за съответната календарна година, както и съответно да бъдат взети под внимание за следващата година.
Член 28
Измервателни системи под контрола на оператора
1. За определянето на данните за дейността съгласно член 27, операторът следва да използва резултати от измерване, получени от намиращи се под негов контрол измервателни системи на инсталацията, при условие че са спазени всички изброени условия както следва:
а)
операторът трябва да оценява неопределеността и да осигурява спазване на праговата стойност за допустимата неопределеност съгласно съответното подреждане;
б)
операторът е длъжен да осигурява поне веднъж годишно, както и след всяко калибриране на измервателните уреди, провеждането на сравнение на калибровъчните резултати, умножени по консервативен корекционен коефициент, базиращ се на подходящи времеви серии от предишни калибрирания на същия или подобни измервателни инструменти, с оглед отчитане на неопределеността при работни условия, със съответните прагови стойности за допустимата неопределеност.
В случай, че бъдат надхвърлени праговите стойности за съответните нива, одобрени съгласно член 12, или ако се установи, че измервателната апаратура не съответства на други изисквания, операторът следва без излишно забавяне да предприеме корекционни действия и да уведоми за тях компетентния орган.
2. Операторът следва да представя на компетентния орган оценката на неопределеността по параграф 1, буква а), съответно при представянето на нов мониторингов план или когато този въпрос е от значение при промяна в одобрен мониторингов план.
Тази оценка следва да включва специфицираната неопределеност на използваните измервателни уреди, неопределеността, свързана с калибрирането и всяка друга неопределеност, произтичаща от начина на практическо използване на измервателните уреди. В случай че складовите съоръжения могат да поемат поне 5 % от годишното използвано количество на разглежданото гориво или материал, неопределеността във връзка с измененията на складовите количества също следва да бъде в оценката на неопределеността. При извършването на оценката на неопределеността операторът следва да взема под внимание факта, че дефинираните в приложение II прагове на неопределеност при различните подреждания се отнасят за общата неопределеност за целия докладван период.
Ако измервателните уреди са инсталирани в среда, подходяща от гледна точка на техните работни спецификации, операторът може да опрости оценката на неопределеността като приеме, че неопределеността за целия докладван период (за която има изисквания в дефинициите на съответните нива в приложение II) е равна на максималните допустими грешки, специфицирани за използваните измервателни уреди, или (ако съответната стойност е по-ниска) - на постиганата чрез калибриране неопределеност, умножена по консервативно определен корекционен коефициент, отчитащ неопределеността при работни условия.
3. Независимо от посоченото в параграф 2, компетентният орган може да разреши на оператора да използва резултати от измервания, получени от намиращи се под негов контрол измервателни системи на инсталацията, и в случай че операторът представи доказателства, че използваните измервателни уреди са подложени на съответстващ национален метрологичен нормативен контрол.
В такъв случай, като стойност на неопределеността може да се използва максимално допустимата грешка при работни условия, разрешена по отношение на съответния вид измерване съгласно националната нормативна уредба за метрологичен контрол, без да е необходимо да се предоставят допълнителни данни и доказателства.
Член 29
Измервателни системи извън контрола на оператора
1. В случаите, при които въз основа на опростена оценка на неопределеността се установи, че използването на измервателни системи извън контрола на оператора дава възможност на оператора да спазва поне също толкова високо подреждане, осигурява по-надеждни резултати и е по-малко зависимо от контролните рискове в сравнение с използването на системи, намиращи се под контрола на оператора съгласно член 28, той следва да определя данните за дейността със системи извън неговия контрол.
За тази цел операторът може да използва един от следните източници на данни:
а)
количества според фактури, издадени от търговски партньор - при положение, че е налице търговска сделка между два независими търговски партньора;
б)
данни, директно отчетени от такива измервателни системи.
2. Операторът следва да осигури спазване на приложимото подреждане съгласно член 26.
За тази цел, като стойност на неопределеността във връзка с установяването на спазването на изискванията по съответните нива може да се използва максимално допустимата грешка при работни условия, разрешена по отношение на съответния вид търговско измерване съгласно националната нормативна уредба за метрологичен контрол, без да се предоставят допълнителни данни.
Ако приложимите изисквания по националните нормативи за метрологичен контрол не са така строги както в съответното ниво на изискване по член 26, операторът следва да потърси данни за съществуващата неопределеност от търговския партньор, отговарящ за измервателната система.
Подраздел 3
Изчислителни коефициенти
Член 30
Определяне на изчислителните коефициенти
1. Операторът следва да определя изчислителните коефициенти или в съответствие с възприети стойности (default values), или въз основа на лабораторен анализ, в зависимост от прилаганото подреждане.
2. Операторът следва да определя и докладва изчислителните коефициенти съобразно посочения вид състояние на горивото/материала в рамките на данните за дейността, описващ състоянието, в което съответното гориво или материал се купуват или използват в пораждащия емисии процес, преди съответното гориво или материал да бъде изсушено или подложено на друга обработка за целите на лабораторния анализ.
В случаите, при които този подход би довел до неразумно високи разходи, или ако съответно може да бъде постигната по-висока точност, данните за дейността и изчислителните коефициенти могат да бъдат системно докладвани на база на вида състояние на горивото/материала, при което се извършват лабораторните анализи.
Член 31
Възприети стойности за изчислителните коефициенти
1. В случаите, при които операторът определя изчислителните коефициенти в съответствие с възприети стойности (default values), той следва да използва една от следните стойности, съгласно изискването от приложимото подреждане, посочено в приложения II и VI:
а)
стандартните коефициенти и стехиометричните коефициенти, посочени в приложение VI;
б)
стандартните коефициенти, използвани от съответната държава-членка при подаването на нейната национална инвентаризация на емисиите в Секретариата на Рамковата конвенция на ООН по изменението на климата;
в)
стойности на база литературни данни, одобрени от компетентния орган, включително публикувани от компетентния орган стандартни коефициенти, които са съвместими с коефициентите по буква б), но се отнасят за по-подробно диференцирани видове пораждащи емисии горива;
г)
стойности, посочени и гарантирани от доставчика на съответния материал, ако операторът може да покаже по задоволителен за компетентния орган начин, че отклоненията на въглеродното съдържание имат 95-процентов доверителен интервал, който не надхвърля 1 %;
д)
стойности, базиращи се на проведени по-рано анализи, ако операторът може да покаже по задоволителен за компетентния орган начин, че тези стойности са представителни за бъдещи партиди от същия материал.
2. Операторът следва да посочи в мониторинговия план всички използвани възприети стойности.
Ако стойностите се променят за отделните години, операторът следва да посочи в мониторинговия план достоверния приложим източник по отношение на съответната стойност.
3. Компетентният орган може да одобрява промяна в мониторинговия план на възприетите стойности за даден изчислителен коефициент съгласно член 15, параграф 2, само ако операторът представи доказателство, че новата възприета стойност води до по-точно определяне на емисиите.
4. По искане на оператора, компетентният орган може да разреши долната топлина на изгаряне и емисионните фактори на горивата да се определят при същото ниво на изискване, каквото се изисква за стандартните горива в търговско разпространение, при условие че поне веднъж на всеки три години операторът предоставя данни, показващи че отклоненията от специфицираната стойност на топлината на изгаряне не са надхвърлили 1 % през последните три години.
Член 32
Изчислителните коефициенти на база анализи
1. Операторът е длъжен да осигури, че провеждането на всички анализи, вземания на проби, калибрирания и валидирания за определяне на изчислителните коефициенти се извършва с прилагане на методите, основаващи се на съответните европейски стандарти (EN).
В случаите, при които такива стандарти липсват, методите следва да се основават на подходящи стандарти на ISO или национални стандарти. В случаите, при които липсват съответни публикувани стандарти следва да се използват подходящи проектостандарти, промишлени указания за най-добра практика или други научно доказани методики, водещи до ограничаване на систематичните грешки при измерването (measurement bias).
2. При използване за определяне на емисиите на монтирани в инсталацията газови хроматографи, или екстракторни или неекстракторни газови анализатори, операторът следва да е получи одобрение от компетентния орган за използването на такава апаратура. Тези уреди следва да се използват само за определяне на състава на газови горива и материали. Като минимално допустима мярка за осигуряване на качеството, операторът следва да осигури провеждането на първоначална валидиране и ежегодни валидирания на съответния уред.
3. Резултатът от всеки един анализ следва да се използва само за съответния период на доставка или съответната партида на горивото или материала, за които са взети проби и за които се е целяло тези проби да са представителни.
За определянето на даден конкретен параметър операторът следва да използва резултатите от всички анализи, направени във връзка с този параметър.
Член 33
План за вземане на проби
1. В случаите, при които изчислителните коефициенти се определят чрез анализи, операторът е длъжен да представи за одобрение от компетентния орган, съответно за всяко гориво или материал, план за вземане на проби, съставен под формата на писмена процедура и съдържащ информация за методиките за подготовка на пробите, включително информация за отговорностите, местата на вземане на проби, периодичността и количествата, както и за подходите за съхранение и транспорт на пробите.
Операторът следва да осигури представителност на пробите за съответната партида или период на доставка, както и липса на пристрастност и систематични грешки (bias) при вземането на пробите. Съответните елементи от плана за вземане на проби трябва да бъдат съгласувани с лабораторията, извършваща анализа на даденото гориво или материал, като информация за това съгласуване следва да бъде включена в плана. Операторът следва да осигури достъпност на плана за целите на верификацията съгласно Регламент (ЕС) № 600/2012.
2. Операторът следва, съгласувано с лабораторията, провеждаща анализа на съответното гориво или материал и при наличие на одобрение от компетентния орган, да адаптира елементите на плана за вземане на проби, в случай че резултатите от анализа показват, че хетерогенността на горивото или материала се различава значително от информацията за неговата хетерогенност, на която се базира първоначалният план за вземане на проби от този конкретен вид гориво или материал.
Член 34
Използване на лаборатории
1. Операторът следва да осигури използване само на такива лаборатории за извършване на анализи за определяне на изчислителни коефициенти, които са акредитирани в съответствие с EN ISO/IEC 17025 за прилагането на съответните методи за анализ.
2. Допуска се използването на неакредитирани в съответствие с EN ISO/IEC 17025 лаборатории само в случаите, при които операторът може да докаже по задоволителен за компетентния орган начин, че достъпът до лаборатории като определените в параграф 1 не е технически осъществим или би довел до неразумно високи разходи, като в същото време съответната неакредитирана лаборатория отговаря на еквивалентни изисквания като формулираните в EN ISO/IEC 17025.
3. Компетентният орган следва да счита, че дадена лаборатория съответства на изисквания, еквивалентни на формулираните в EN ISO/IEC 17025 по смисъла на параграф 2, ако операторът предостави, във възможната степен и под формата и със същата степен на подробност като изискваната за процедурите по член 12, параграф 2, данни в съответствие с втората и третата алинеи на настоящия параграф.
По отношение на управлението на качеството, операторът следва да представи акредитирано сертифициране на лабораторията по стандарта EN ISO 9001, или по други сертифицирани системи за управление на качеството, прилагани в лабораторията. В случай че не се прилагат подобни сертифицирани системи за управление на качеството, операторът следва да представи други подходящи доказателства, че лабораторията е в състояние да управлява по един надежден начин своя персонал, процедури, документация и задачи.
По отношение на техническата компетентност, операторът следва да представи доказателства, че лабораторията е компетентна и може да генерира технически валидни резултати, като използва съответните процедури за анализ. Тези доказателства следва да обхващат като минимум следните области:
а)
управление на компетентността на персонала за специфичните възложени задачи;
б)
адекватност на помещенията и на условията на средата в тях;
в)
избор на методи за анализ и съответни стандарти;
г)
в случаите когато се извършват подобни действия - управление на пробовземането и на подготовката на пробите, включително контрол на интегритета на пробите;
д)
ако е необходимо, разработване и валидиране на нови методи за анализ или прилагане на методи, които не са обхванати от международни или национални стандарти;
е)
оценка на неопределеността;
ж)
управление на оборудването, включително процедури за калибриране, настройка, поддръжка и ремонт на оборудването, и водене на съответна документация;
з)
управление и контрол на данните, документите и софтуера;
и)
управление на калибриращите средства и референтните материали;
й)
осигуряване на качеството на калибрирането и на опитните резултати, включително редовно участие в схеми за висококачествено провеждане на опити (proficiency testing schemes), включващи прилагане на методи за анализ върху сертифицирани референтни материали, или чрез взаимно сравнение с акредитирана лаборатория;
к)
управление на процесите, възлагани на външни изпълнители; и
л)
управления на заданията, на оплакванията от клиенти и осигуряване на навременни корекционни действия.
Член 35
Честота на провеждане на анализи
1. Операторът следва да спазва стойностите на минимално допустима честота на анализите за съответните горива и материали, посочени в приложение VII. Приложение VII ще бъде периодично преразглеждано, като първото преразглеждане ще е не по-късно от 2 години след влизането в сила на настоящия регламент.
2. Компетентният орган може да разреши на оператора да прилага честота на анализите, различна от тази по параграф 1, в случаите, за които липсват стойности на минимално допустима честота, или операторът докаже докаже едно от следните твърдения:
а)
въз основа на данни от миналото, включително стойности от анализи на съответните горива или материали, проведени през докладвания период, който непосредствено предхожда текущия докладван период, варирането на стойностите на резултатите от анализа за съответното гориво или материал не надхвърля 1/3 от стойността на неопределеността, която операторът трябва да спазва по отношение на данните за дейността във връзка със съответното гориво или материал;
б)
спазването на изискваната честота би довело до неразумно високи разходи.
Подраздел 4
Специфични изчислителни коефициенти
Член 36
Емисионни фактори за емисиите на CO2
1. Операторът следва да определи специфични за съответните видове дейности емисионни фактори за емисиите на CO2.
2. Емисионните фактори за горивата, включително в случаите когато горивата се използват като технологична суровина, следва да бъдат изразени в t CO2/TJ.
По отношение на горивните емисии, компетентният орган може да разреши на оператора да използва за дадено гориво и емисионен фактор, изразен в t CO2/t или t CO2/Nm3, ако използването на емисионен фактор, изразен в t CO2/TJ би довело до неразумно високи разходи или ако с използването на такъв вид емисионен фактор може да се постигне най-малкото еквивалентна точност при изчисляването на емисиите.
3. За преобразуването на въглеродното съдържание в съответна стойност на емисионен фактор за емисии на CO2, или съответно за обратното преобразуване, операторът следва да използва коефициента 3 664 t CO2/t C.
Член 37
Коефициенти на окисление и на превръщане
1. При определяне на коефициентите на окисление или коефициентите на превръщане, операторът следва да прилага минимум изискванията от първо ниво (Tier 1). В случаите, при които в съответния емисионен фактор вече е отчетен ефектът от непълното окисление или химично превръщане, операторът следва да използва коефициент на окисление или коефициент на превръщане със стойност 1.
Възможно е, обаче, компетентният орган да изискват от операторите винаги да прилагат изискванията от първо ниво (Tier 1).
2. В случаите когато се използват няколко вида горива в една и съща инсталация и е необходимо прилагането на изисквания от трето ниво (Tier 3) по отношение на специфичния коефициент на окисление, операторът може да поиска разрешение от компетентния орган за един от следните два вида процедиране, или едновременно и за двата:
а)
определяне на един сумарен коефициент на окисление за целия горивен процес, който да се прилага за всички горива;
б)
отчитане на непълното окисление само чрез един голям пораждащ емисии поток и използване на стойност 1 за коефициентите на окисление на останалите пораждащи емисии потоци.
Ако се използва биомаса или смес от горива, операторът следва да представи доказателство, че прилагането на процедиранията по буква а) или буква б) от първата алинея на настоящия параграф не води до недооценка на емисиите.
Подраздел 5
Третиране на данните за биомаса
Член 38
Пораждащи емисии потоци от биомаса
1. Операторът може да определя данните за дейността във връзка с пораждащите емиксии потоци от биомаса без да спазва подреждания и без да представя данни от анализ за състава на биомасата, при положение че пораждащият емисии поток се състои изключително от биомаса и операторът може да гарантира, че в него липсват примеси на други материали или горива.
2. Емисионният фактор за биомаса е нула.
Емисионният фактор за смесено гориво или материал следва да се изчислява и докладва като произведение на предварителния емисионен фактор, определен съгласно член 30, умножен по стойността на фосилния дял в смесеното гориво или материал.
3. Торфът, ксилитът и фосилните фракции в смесените горива или материали не се считат за биомаса.
4. В случаите, при които фракцията на биомасата в смесените горива или материали е по-голяма или равна на 97 %, или при които количеството на емисиите от фосилната фракция в горивото или материала е толкова малко, че тази фосилна фракция отговаря на определението за незначителен пораждащ емисии поток, компетентният орган може да разреши на оператора да прилага за определяне на данните за дейността и съответните изчислителни коефициенти методики, несъответстващи на никое от нивата на изисквания, включително метода на енергийния баланс, освен ако съответната стойност се използва за изваждане на количеството на произхождащия от биомаса CO2 от общите емисии, определени посредством непрекъснато мерене на емисиите.
Член 39
Определяне на дела на биомасата и на фосилния дял
1. Ако в зависимост от необходимото подреждане и евентуалното наличие на подходящи възприети стойности (default values) съгласно посоченото в член 31, параграф 1, делът на биомасата в конкретен вид гориво или материал трябва да бъде определен чрез анализи, операторът следва да определи този дял на биомасата въз основа на съответен стандарт и на посочените в него методи за анализ, и да прилага този стандарт, само ако той е одобрен от компетентния орган.
2. Ако определянето на дела на биомасата в смесено гориво или материал чрез анализ, както е посочено в параграф 1, не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи, операторът следва да базира своето изчисление на стандартни емисионни фактори и стойности на дела на биомасата за смесени горива и материали и на методи за оценка, публикувани от Комисията.
При липса на стандартни емисионни фактори и стойности, операторът следва или да приеме, че делът на биомасата е нулев, или да представи за одобрение от компетентния орган метод за оценка на дела на биомасата. За горивата или материалите, произхождащи от производствени процеси с определени и подлежащи на проследяване входящи потоци, операторът може да определя дела на биомасата въз основа на масовия баланс на въглерода от биомасата и фосилния въглерод, които постъпват и напускат процеса.
3. В дерогация от посоченото в параграфи 1 и 2 и член 30, в случаите в които е въведено използването на гаранции за произход в съответствие с член 2, буква й) и член 15 от Директива 2009/28/ЕО по отношение на биогаза, който постъпва в газоразпределителна мрежа и впоследствие излиза от нея, не е необходимо операторът да използва анализи за определяне на дела на биомасата.
РАЗДЕЛ 3
Измервателна методика
Член 40
Използване на измервателна методика за мониторинг на емисиите
Операторът е длъжен да използва базиращи се на измервания методики за всички емисии на двуазотен оксид (N2O), както е посочено в приложение IV, както и за количествено изразяване на преноса на CO2 съгласно член 49.
Също така, операторът може да използва базиращи се на измервания методики за източниците на емисии на CO2, ако може да представи доказателства че за всеки източник на емисии са спазени нивата на изисквания, посочени в член 41.
Член 41
Подреждания
1. За всеки източник на емисии, чиито емисии са над 5 000 тона CO2 екв. годишно, или чийто дял в общите емисии на инсталацията е над 10 %, като се сравнява с по-голямата от тези две стойности, изразени в абсолютни емисии, операторът следва да прилага най-високото подреждане, посочено в раздел 1 на приложение VIII. За всички останали източници на емисии операторът следва да прилага поне такова подреждане, което е с едно ниво под най-високото.
2. Само в случай че операторът може да покаже по начин, задоволителен за компетентния орган, че прилагането на необходимото подреждане съгласно параграф 1 не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи, а също и че прилагането на изчислителнa методика с използване на подреждания, необходими съгласно член 26, не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи, се допуска използването за съответния източник на емисии следващото по-ниско ниво, като минимално възможното е първо ниво.
Член 42
Измервателни стандарти и лаборатории
1. Всички измервания следва да се извършват с прилагане на методите, основаващи се на стандарта EN 14181 „Стационарни източници на емисии. Осигуряване на качеството на автоматични измервателни системи“ и стандарта EN 15259 „Качество на въздуха. Измерване на емисии от стационарни източници. Изисквания към районите и местата на измерване, а също и към целта, плана и доклада за измерването“, както и на други съответни европейски стандарти (EN).
В случаите, при които такива стандарти липсват, методите следва да се основават на подходящи стандарти на ISO или национални стандарти. В случаите, при които липсват съответни публикувани стандарти следва да се използват подходящи проектостандарти, промишлени указания за най-добра практика или други научно доказани методики, водещи до ограничаване на систематичните грешки при вземането на проби и измерването (sampling and measurement bias).
Операторът следва да вземе предвид всички съответни аспекти на системата за непрекъснато измерване, включително разположението на апаратурата, калибрирането, измерването, осигуряването и контрола на качеството.
2. Операторът следва да осигури използването на такива лаборатории за измерванията, калибриранията и съответните оценки на системите за непрекъснато измерване на емисиите (CEMS), които са акредитирани по EN ISO/IEC 17025 за съответните методи за анализ или калибриране.
Ако съответната лаборатория няма такава акредитация, операторът следва да осигури спазването на еквивалентни изисквания съгласно посоченото в член 34, параграфи 2 и 3.
Член 43
Определяне на емисиите
1. Операторът следва да определя годишните емисии от даден източник на емисии през докладвания период като събира за този период всички произведения на часовите стойности на измерените концентрации на парникови газове, умножени по часовите стойности на дебита на димните газове, като съответните часови стойности представляват осреднявания на всички отделни измерени стойности през въпросния работен час.
По отношение на емисиите на CO2, за определянето на годишните емисии следва да се използва формула 1 от приложение VIII. Отделеният в атмосферата CO следва да се отчита като моларно еквивалентно количество CO2.
Що се отнася до емисиите на двуазотен оксид (N2O), операторът следва да определя годишните емисии по формулата в подраздел Б.1 на раздел 16 в приложение IV.
2. В случай че в една инсталация съществуват няколко източника на емисии и съответните емисии не могат да бъдат измервани като емисии от един източник, операторът следва да измерва емисиите от тези източници поотделно и да ги сумира за получаването на общите емисии на дадения газ, отделяни през докладвания период от цялата инсталация.
3. Операторът следва да определя концентрацията на парникови газове в димните газове въз основа на непрекъснато мерене в представителна точка по един от следните начини:
а)
чрез пряко измерване;
б)
в случай на висока концентрация на парникови газове в димните газове - чрез изчисляване на концентрацията въз основа на непряко измерване, като се използва формула 3 от приложение VIII и се вземат предвид измерените стойности на концентрацията на всички други компоненти в димните газове, както е предвидено в мониторинговия план на оператора.
4. В случаите когато това е необходимо, операторът следва да определя отделно всяко количество CO2, произхождащо от биомаса, като използва изчислителни методики, и да изважда това количество от общите измерени емисии на CO2.
5. Операторът следва да определя стойността на дебита на димните газове, необходима за изчислението по параграф 1, като използва един от следните методи:
а)
изчисление посредством подходящ масов баланс, с отчитане на всички значими параметри на входа, включително за емисиите на CO2 - поне входящите количества горива и материали, входящия въздух и к.п.д. на процеса, а също и параметрите на изхода - поне количеството на продукта и концентрацията на O2, SO2 и NOx;
б)
определяне чрез непрекъснато мерене в представителна точка.
Член 44
Обобщаване на данните
1. Операторът следва да изчислява средночасови стойности за всеки параметър, използван при определянето на емисиите чрез измервателна методика, включително на концентрациите и на дебита на димните газове, като използва всички налични измерени стойности през съответния час.
Ако даден оператор може да генерира данни и за по-кратки отчетни периоди без това да води до допълнителни разходи, той следва да използва тези по-кратки отчетни периоди за определяне на годишните емисии в съответствие с член 43, параграф 1.
2. Ако апаратурата за непрекъснато измерване на даден параметър стане неуправляема, излезе се извън нейния обхват или спре да работи за част от съответен час или отчетен период по параграф 1, операторът следва да изчисли съответната средночасова стойност пропорционално (pro rata) на останалите измерени стойности през този конкретен час или по-кратък отчетен период, при условие че са налице поне 80 % от максималния брой измервани стойности на съответния параметър. В случаите, в които са налице данни за по-малко от 80 % от измерваните стойности, следва да се прилага посоченото в член 45, параграфи 2, 3 и 4.
Член 45
Липсващи данни
1. В случай че част от измервателната апаратура на система за непрекъснат мониторинг на емисиите спре да работи в продължение на повече от пет последователни дни в дадена календарна година, операторът следва без излишно забавяне да информира компетентния орган и да предложи адекватни мерки за подобряване на качеството на съответната система за непрекъснат мониторинг на емисиите.
2. В случаите, при които не могат да бъдат дадени валидни данни за часови или по-кратък отчетен период съгласно изискванията в член 44, параграф 1, за един или повече параметри по измервателна методика поради това, че апаратурата е била неуправляема, излязло се е извън нейния обхват или е спряла да работи, операторът следва да определи заместващи данни за всеки час с липсващи данни.
3. Когато съответният параметър, за който не е възможно да бъдат дадени валидни данни за часови или по-кратък отчетен период, е пряко измерван параметър, като например концентрация, операторът следва да изчисли заместваща стойност като сбор на средната концентрация и на удвоеното стандартно отклонение при тази средна стойност, съгласно формула 4 от приложение VIII.
В случаите, при които докладваният период не е подходящ за определяне на подобни заместващи стойности поради значителни технически промени в инсталацията, операторът следва да съгласува с компетентния орган представителна времева рамка за определяне на средната стойност и на стандартното отклонение, по възможност с продължителност една година.
4. Когато съответният параметър, за който не е възможно да бъдат дадени валидни данни за часови период, е параметър различен от концентрацията, операторът следва да получи заместващи стойности на този параметър чрез подходящ модел на масов баланс или енергиен баланс на процеса. Операторът следва да валидира резултатите като използва останалите измервани параметри при съответната измервателна методика, както и данни, съответстващи на нормални работни условия, като разгледа времеви период със същата продължителност като периода, за който липсват данни.
Член 46
Проверочни изчисления за измерените стойности на емисиите
Операторът е длъжен да извърши проверочни изчисления за потвърждение на стойностите на емисиите, определени по измервателна методика - с изключение на емисиите на двуазотен оксид (N2O) при производството на азотна киселина и на количествата парникови газове, подадени към преносна мрежа или обект за тяхното съхранение - като изчисли годишните емисии на всеки разглеждан парников газ за същите източници на емисии и пораждащи емисии потоци.
За тези изчисления не се изисква прилагане на методики, съответстващи на подреждания.
РАЗДЕЛ 4
Специални разпоредби
Член 47
Инсталации с малки емисии
1. За инсталация с малки емисии компетентният орган може да разреши на оператора да подаде опростен мониторингов план в съответствие с член 13.
Посоченото в първата алинея не се отнася за инсталациите, чиито дейности включват N2O съгласно приложение I към Директива 2003/87/ЕО.
2. За целите по първата алинея на параграф 1, дадена инсталация ще се счита за инсталация с малки емисии, ако е изпълнено поне едно от следните условия:
а)
средните годишни емисии на инсталацията, докладвани във верифицираните доклади за емисиите през периода на търговия, непосредствено предхождащ текущия период на търговия, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2, са били по-малки от 25 000 тона CO2 екв. годишно;
б)
за средните годишни емисии по буква а) липсват данни или данните са престанали да са валидни поради промени в границите на инсталацията или промени в експлоатационните условия на инсталацията, но за годишните емисии на инсталацията през следващите пет години се очаква, съгласно консервативна оценка, без да се включва произхождащият от биомаса CO2 и преди да се приспаднат пренесените количества CO2, да са по-малки от 25 000 тона CO2 екв. годишно.
3. Операторът на инсталация с малки емисии не е длъжен да приложи потвърдителните документи по член 12, параграф 1, трета алинея, и се освобождава от изискването да докладва за подобрения съгласно член 69, параграф 4.
4. В дерогация от посоченото в член 27, операторът на инсталация с малки емисии може да определя количеството гориво или материал като използва налични и документирани търговски данни и оценка на изменението в складовите запаси. Също така, операторът на инсталация с малки емисии се освобождава от изискването да представя на компетентния орган оценка на неопределеността по член 28, параграф 2.
5. Операторът на инсталация с малки емисии се освобождава от изискването по член 28, параграф 2, да определя данните за складовите запаси в началото и края на докладвания период, в случаите когато складовите съоръжения могат да поемат поне 5 % от годишното потребление на гориво или материали през докладвания период, във връзка с включване на съответната неопределеност в оценка на неопределеността.
6. В дерогация от посоченото в член 26, параграф 1, операторът на инсталация с малки емисии може да прилага като минимум за всички пораждащи емисии потоци първото подреждане (Tier 1) за определяне на данните за дейността и изчислителните коефициенти (освен ако може да се постигне по-висока точност без допълнителни усилия от страна на оператора), без операторът да е длъжен да представя доказателства, че прилагането на по-високи подреждания не е технически осъществимо или би довело до неразумно високи разходи.
7. При определяне на изчислителните коефициенти чрез анализи в съответствие с член 32, операторът на инсталация с малки емисии може да използва всяка лаборатория, която е технически компетентна, може да предостави технически валидни резултати чрез използване на съответните процедури за анализ и е предоставила доказателства за прилагането на мерки за осигуряване на качеството, както е посочено в член 34, параграф 3.
8. Ако емисиите на даден оператор с малки емисии, прилагащ опростен мониторингов план, надхвърлят посочената в параграф 2 прагова стойност в която и да е календарна година, операторът следва без излишно забавяне съответно да уведоми компетентния орган.
Операторът следва, без излишно забавяне, да подаде за одобрение от компетентния орган съществено изменение на мониторинговия план по смисъла на член 15, параграф 3, буква б).
Компетентният орган, обаче, следва да разреши на оператора да продължи да прилага опростен мониторинг, при условие че операторът покаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че праговата стойност по параграф 2 не е вече била надхвърлена през петте минали докладвани периода и няма да бъде надхвърлена в бъдещите докладвани периоди.
Член 48
Съдържащ се в горивото CO2
1. Съдържащият се в горивото CO2, който се подава към дадена инсталация, включително съдържащият се в състава на природен газ или на технологичен газ, като например доменен газ или коксов газ, следва да бъде отчетен в емисионния фактор на съответното гориво.
2. В случаите, при които съдържащият се в горивото CO2 произхожда от дейности, попадащи в обхвата на приложение I към Директива 2003/87/ЕО, или включени съгласно член 24 от цитираната директива, и който впоследствие бива подаден извън инсталацията в състава на някакво гориво към друга инсталация или дейност, попадаща в обхвата на цитираната директива, той не се отчита в емисиите на инсталацията, от която произхожда.
Но ако този съдържащ се в горивото CO2 бъде отделен като емисии или подаден извън инсталацията в обекти, които не попадат в обхвата на цитираната директива, той трябва да се отчете в количеството на емисиите на инсталацията, от която произхожда.
3. Операторите могат да определят количествата съдържащ се в горивото CO2, който е подаден извън дадена инсталация, както при подаващата, така и при получаващата инсталация. В такъв случай тези количества съответно на подадения и получения съдържащ се в горивото CO2 трябва да излязат еднакви.
Ако има разлика между двете количества и тя е в рамките на интервал, който може да се обясни с неопределеността на измервателните системи, в докладите за емисиите и на подаващата, и на приемащата инсталация трябва да се използва средноаритметичната стойност от двете измервания. В такъв случай в доклада за емисиите трябва да бъде посочено, че е направено уеднаквяване на тази стойност.
Ако отклонението между измерените стойности не може да бъде обяснено с одобрения интервал на неопределеност на измервателните системи, операторите на подаващата и приемащата инсталация следва да уеднаквят тези стойности чрез прилагането на консервативни корекции, одобрени от компетентния орган.
Член 49
Пренос на CO2
1. Операторът следва да приспада от емисиите всяко количество CO2, произхождащо от фосилен въглерод при дейности, попадащи в обхвата на приложение I към Директива 2003/87/ЕО, което количество не се отделя като емисии от инсталацията, а се подава извън инсталацията, на някой от следните видове обекти:
а)
на инсталация за улавяне на CO2 с цел транспортиране и дългосрочно съхранение в геоложки обекти, разрешено в съответствие с Директива 2009/31/ЕО;
б)
в преносна мрежа с цел транспортиране и дългосрочно съхранение в геоложки обекти, разрешено в съответствие с Директива 2009/31/ЕО;
в)
в обект за съхранение, разрешен в съответствие с Директива 2009/31/ЕО, с цел дългосрочно съхранение в геоложки обект.
За останалите видове преноси на CO2 извън инсталацията не се допуска приспадане от емисиите на инсталацията на подаденото количество CO2.
2. Операторът на инсталацията, която е подала CO2 извън своите граници, следва да посочи в своя годишен доклад за емисиите идентификационния код на приемащата инсталация, установен в съответствие с Регламент (ЕС) № 1193/2011 на Комисията от 18 ноември 2011 г. за създаване на Регистър на ЕС за периода на търговия, започващ на 1 януари 2013 г. и за следващите периоди на търговия в рамките на Европейската схема за търговия с емисии, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за изменение на регламенти (ЕО) № 2216/2004 и (ЕС) № 920/2010 (11).
Посоченото в първата алинея се отнася също и за приемащата инсталация, като в съответния доклад следва да бъде посочен идентификационният код на подаващата инсталация.
3. За определяне на количеството CO2, подадено от една инсталация на друга, операторът следва да прилага измервателна методика, включително в съответствие с посоченото в членове 43, 44 и 45. Като източник на емисии в този случай се разбира точката на измерване, а като емисии се разбира количеството подаден CO2.
4. За определяне на количеството CO2, подадено от една инсталация към друга, операторът следва да прилага четвъртото подреждане (Tier 4), дефинирано в раздел 1 на приложение VIII.
От друга страна, обаче, операторът може да прилага следващото по-ниско подреждане, ако докаже че прилагането на четвъртото подреждане (Tier 4), дефинирано в раздел 1 на приложение VIII, не е технически осъществимо или води до неразумно високи разходи.
5. Операторите могат да определят количествата подаден извън дадена инсталация CO2 както при подаващата, така и при получаващата инсталация. В такъв случай е валидно посоченото в член 48, параграф 3.
ГЛАВА IV
МОНИТОРИНГ НА ЕМИСИИТЕ И НА ДАННИТЕ ЗА ТОНКИЛОМЕТРИТЕ ПРИ АВИАЦИОННИ ДЕЙНОСТИ
Член 50
Общи разпоредби
1. Всеки оператор на въздухоплавателни средства следва да провежда мониторинг и да докладва за емисиите от авиационни дейности по отношение на всички видове полети, включени в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, които се провеждат от този оператор на въздухоплавателни средства през докладвания период и за които операторът на въздухоплавателни средства носи отговорност.
За тази цел операторът на въздухоплавателни средства следва да отчита всички полети в календарната година, в която попада моментът на излитане, отчетен по Координираното универсално време.
2. Ако операторът на въздухоплавателни средства възнамерява да поиска безплатно предоставяне на квоти за емисии съгласно член 3д или член 3е от Директива 2003/87/ЕО, той следва да провежда и мониторинг на данните за тонкилометрите за същите полети през съответните години на мониторинг.
3. За идентифицирането на конкретния оператор на въздухоплавателни средства по член 3, буква о) от Директива 2003/87/ЕО, който отговаря за даден полет, следва да служи позивната, използвана за целите на контрола на въздушното движение. Като позивна се разбира едно от следните:
а)
обозначението по ICAO, намиращо се в клетка 7 на плана за полета;
б)
при липса на обозначение по ICAO на оператора на въздухоплавателни средства - регистрационните знаци на въздухоплавателното средство.
4. В случаите, при които идентичността на оператора на въздухоплавателното средство е неизвестна, компетентният орган следва да счита за оператор собственика на въздухоплавателното средство, освен ако той докаже идентичността на отговорния оператор на въздухоплавателни средства.
Член 51
Подаване на мониторингови планове
1. Най-малкото четири месеца преди даден оператор на въздухоплавателни средства да започне авиационни дейности, попадащи в обхвата на приложение I към Директива 2003/87/ЕО, той следва да подаде до компетентния орган мониторингов план за мониторинг и докладване на емисиите в съответствие с член 12.
В дерогация от посоченото в първата алинея, ако даден оператор на въздухоплавателни средства изпълнява за пръв път авиационна дейност, попадаща в обхвата на приложение I към Директива 2003/87/ЕО и това не е могло да бъде предвидено четири месеца преди началото на дейността, той следва да подаде мониторингов план до компетентния орган без излишно забавяне, но не по-късно от шест седмици след извършването на тази дейност. Операторът на въздухоплавателни средства следва да представи на компетентния орган адекватна обосновка, изясняваща защо не е било възможно мониторинговият план да бъде подаден четири месеца преди започването на дейността.
Ако предварително не е известно коя е администриращата държава-членка по член 18а от Директива 2003/87/ЕО, операторът на въздухоплавателни средства следва без излишно забавяне да подаде мониторинговия план веднага след като се появи информация относно компетентния орган на администриращата държава-членка.
2. Ако операторът на въздухоплавателни средства възнамерява да поиска безплатно предоставяне на квоти за емисии съгласно член 3д или член 3е от Директива 2003/87/ЕО, той следва да представи също и мониторингов план за мониторинг и докладване на данните за тонкилометрите. Този мониторингов план следва да бъде представен не по-късно от четири месеца преди началото на:
а)
мониторинговата година по член 3д, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО, за случаите в съответствие с този член;
б)
втората календарна година в периода по член 3в, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, за случаите по член 3е от цитираната директива.
Член 52
Мониторингова методика за емисиите от авиационни дейности
1. Всеки оператор на въздухоплавателни средства следва да определя годишното количество на емисиите на CO2 от авиационни дейности чрез умножаване на годишното потребление на всеки вид използвано гориво, изразено в тонове, по съответния емисионен фактор.
2. Всеки оператор на въздухоплавателни средства следва да определя консумацията на гориво при всеки полет, включително и консумацията на гориво на спомагателната силова установка. За тази цел операторът на въздухоплавателни средства следва да използва един от методите, формулирани в раздел 1 на приложение III. Операторът на въздухоплавателни средства следва да избере този от методите, който осигурява най-пълни и навременни данни, в комбинация с най-ниска степен на неопределеност, без да води до неразумно високи разходи.
3. Всеки оператор на въздухоплавателни средства следва да определя количеството заредено гориво, споменато в раздел 1 на приложение III, по един от следните начини:
а)
въз основа на измерванията, извършвани от доставчика на гориво, както са документирани в разписките за доставено гориво (fuel delivery notes) или фактурите за всеки полет;
б)
въз основа на данни от бордовите измервателни системи, записани в документацията за масата и центровката на въздухоплавателното средство, в техническия бордови дневник, или предадени електронно от въздухоплавателното средство до неговия оператор.
4. Операторът на въздухоплавателното средство следва да определя количеството на горивото в резервоара, като използва данни от бордовите измервателни системи, записани в документацията за масата и центровката на въздухоплавателното средство, в техническия бордови дневник, или предадени електронно от въздухоплавателното средство до неговия оператор.
5. Операторите на въздухоплавателни средства следва да прилагат второто подреждане (Tier 2), формулирано в раздел 2 на приложение III.
От друга страна, обаче, операторите на въздухоплавателни средства, които са докладвали средни годишни емисии в периода, непосредствено предхождащ текущия докладван период, по-малки или равни на 50 000 тона фосилен CO2, могат като минимум да прилагат първото подреждане (Тier 1), дефинирано в раздел 2 на приложение III. Всички оператори на въздухоплавателни средства могат като минимум да прилагат първото подреждане (Тier 1), дефинирано в раздел 2 на приложение III, по отношение на пораждащи емисии потоци, чийто общ принос към емисиите на съответния оператор е в размер под 5 000 тона фосилен CO2 годишно, или ако този принос е под 10 % и не надхвърля 100 000 тона фосилен CO2 годишно - в зависимост от това кое от двете е по-голямо като абсолютна стойност. В случаите, при които за целите на настоящата алинея липсват данни за докладвани емисии или те вече не са валидни, операторът на въздухоплавателни средства може да използва за определяне на средните годишни емисии консервативна оценка или прогноза.
6. Ако количеството на зареденото гориво или количеството на горивото, което остава в резервоарите, се определя в обемни единици, изразени като литри, операторът на въздухоплавателни средства следва да преизчисли това количество от обем в маса, като използва действителните стойности на плътността. Операторът на въздухоплавателното средство следва да определя действителната стойност на плътността по един от следните начини:
а)
като използва бордови измервателни системи;
б)
като използва в качеството на действителна плътност стойността, измерена от доставчика на горивото при зареждането и отбелязана във фактурата или разписката за доставено гориво.
Действителната стойност на плътността следва да бъде изразена в kg/литър и да се определя при съответната температура по време на измерването.
В случаите, при които липсват данни за действителната стойност на плътността, при одобрение от страна на компетентния орган може да се използва стандартна стойност на плътността в размер 0,8 kg/l.
7. За целите на изчислението по параграф 1, операторът на въздухоплавателни средства следва да използва възприетите стойности на емисионните фактори, посочени в таблица 2 в триложение III.
За целите на докладването този подход се счита като отговарящ на първото подреждане (Tier 1). По отношение на горивата, които не са включени в тази таблица, операторът на въздухоплавателни средства следва да определя емисионния фактор в съответствие с посоченото в член 32, което се счита за отговарящо на второто подреждане (Tier 2). За такива горива долната топлина на изгаряне следва да бъде определяна и докладвана в записка за допълнителни данни (memo-item).
8. В дерогация от посоченото в параграф 7, операторът на въздухоплавателни средства може, при наличие на съответно одобрение от компетентния орган, да определя емисионния фактор или въглеродното съдържание, използвано при неговото пресмятане, или долната топлина на изгаряне за намиращи се в търговско разпространение горива въз основа на данните в търговската документация за съответното гориво, предоставяна от доставчика на горивото, при условие че тези данни са определени в съответствие с международно възприети стандарти и че не могат да бъдат използвани емисионните фактори, посочени в таблица 2 в триложение III.
Член 53
Специфични разпоредби за биомаса
За определяне на дела на биомасата в смесено гориво следва да се прилагат разпоредбите в член 39.
Независимо от посоченото в член 39, параграф 2, компетентният орган следва да разрешава използването на еднакво приложима във всички държави-членки методика за определяне на дела на биомасата, както това е уместно.
При тази методика делът на биомасата, долната топлина на изгаряне, както и емисионният фактор или въглеродното съдържание в горивото, използвано за попадаща в рамките на Европейската схема за търговия с емисии авиационна дейност, посочена в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, следва да се определят като се използва документацията за покупка на гориво.
Методиката следва да се базира на предоставените от Комисията указания, с оглед да се улесни нейното последователно прилагане във всички държави-членки.
Използването на биогорива в авиацията следва да се третира в съответствие с посоченото в член 18 от Директива 2009/28/ЕО.
Член 54
Оператори с малки емисии
1. Операторите на въздухоплавателни средства, които изпълняват по-малко от 243 полета за четиримесечен период в течение на три последователни четиримесечни периода, както и операторите на въздухоплавателни средства, които изпълняват полети с общи годишни емисии под 25 000 тона CO2 годишно, се считат за оператори с малки емисии (small emitters).
2. В дерогация от посоченото в член 52, операторите с малки емисии могат да оценяват разхода на гориво като използват инструменти, въведени от Евроконтрол или друга подобна организация, които могат да обработват цялата свързана с въздушното движение информация, съответстваща на информацията в Евроконтрол, и не допускат недооценка на емисиите.
Съответните инструменти могат да се използват единствено при условие че са одобрени от Комисията, включително по отношение на използването на корекционни коефициенти за компенсиране на евентуални неточности в методите за моделиране.
3. В дерогация от посоченото в член 12, ако някой оператор с малки емисии желае да използва който и да е от инструментите по параграф 2, той е длъжен да представи само следната информация в мониторинговия план за емисиите:
а)
информацията, изисквана съгласно точка 1 в раздел 2 на приложение I;
б)
доказателства, че са спазени праговите стойности за оператори с малки емисии, определени в параграф 1 на настоящия член;
в)
наименованието или референтно обозначение на инструмента по параграф 2 от настоящия член, който ще бъде използван за оценяване на консумацията на гориво.
Операторът с малки емисии се освобождава от изискването да представя потвърдителни документи съгласно член 12, параграф 1, третата алинея.
4. Ако даден оператор на въздухоплавателни средства използва някой от инструментите по параграф 2 и надхвърли праговите стойности по параграф 1 по време на докладвана година, операторът на въздухоплавателни средства следва без излишно забавяне да уведоми за това компетентния орган.
Операторът на въздухоплавателни средства следва без излишно забавяне да представи за одобрение от компетентния орган съществено изменение на мониторинговия план по смисъла на член 15, параграф 4, буква а), подточка vi).
От друга страна, обаче, компетентният орган следва да разреши на оператора на въздухоплавателни средства да продължи да използва инструмента по параграф 2, при положение че операторът на въздухоплавателни средства покаже по удовлетворителен за компетентния орган начин, че праговите стойности по параграф 1 не са били вече надхвърляни през петте предходни докладвани периода и няма да бъдат надхвърляни отново от следващия докладван период нататък.
Член 55
Източници на неопределеност
1. Операторът на въздухоплавателни средства следва да идентифицира източниците на неопределеност и свързаните с тях степени на неопределеност. Операторът на въздухоплавателни средства следва да вземе предвид тази информация при избора на мониторингова методика в съответствие с член 52, параграф 2.
2. В случаите, при които операторът на въздухоплавателни средства определя количеството заредено гориво в съответствие с посоченото в член 52, параграф 3, буква а), не се изисква друго доказателство за съответната степен на неопределеност.
3. Ако се използват бордови системи за измерване на зареденото количество гориво или количеството гориво в резервоарите в съответствие с посоченото в член 52, параграф 3, буква б), степента на неопределеност, свързана с измерването на горивото, следва да бъде потвърдена с всички изброени документи, както следва:
а)
спецификациите на производителя на въздухоплавателното средство, определящи степента на неопределеност на измерванията на бордовите измервателни системи за горивото;
б)
данни за редовно провеждани проверки за нормално функциониране на измервателните системи за горивото.
4. Независимо от посоченото в параграфи 2 и 3, операторът на въздухоплавателни средства може да базира стойностите на неопределеността на всички останали величини от мониторинговата методика на консервативна експертна оценка, вземайки предвид предполагаемия брой на полетите през докладвания период.
5. Операторът на въздухоплавателни средства следва редовно да провежда подходящи контролни дейности, включително проверки за съответствие между количеството заредено гориво, както е посочено във фактурите, и количеството заредено гориво съгласно бордовите измервателни системи и, ако бъдат забелязани значими различия, да предприема корекционни действия.
Член 56
Определяне на данните за тонкилометрите
1. Ако операторът на въздухоплавателни средства възнамерява да подаде заявка за безплатно предоставяне на квоти за емисии съгласно член 3д или член 3е от Директива 2003/87/ЕО, той следва да провежда мониторинг на данните за тонкилометрите за всички полети, попадащи в обхвата на приложение I към Директива 2003/87/ЕО през годините на мониторинг, свързани с такива заявки.
2. Операторът на въздухоплавателни средства следва да изчислява данните за тонкилометрите чрез умножаване на разстоянието, изчислено в съответствие с разпоредбите в раздел 4 на приложение III и изразено в километри (km), по полезния товар, изчислен като сбор на масите на стоките, пощенските пратки, пътниците и чекирания багаж, изразен в тонове (t).
3. Операторът на въздухоплавателни средства следва да определя масата на стоките и пощата въз основа на действителната или стандартна маса, посочена в документацията за масата и центровката при съответните полети.
Операторите на въздухоплавателни средства, от които не се изисква да имат документация за масата и центровката, следва да предложат в мониторинговия план подходяща методика за определяне на масата на стоките и пощата, без това да включва тара теглото на всички палети и контейнери, които не представляват полезен товар, както и сервизното тегло.
4. Операторът на въздухоплавателни средства следва да определя масата на пътниците като прилага едно от следните подреждания:
а)
първо подреждане (Tier 1): използва се приета стойност от 100 kg за всеки пътник, включително неговия чекиран багаж;
б)
второ подреждане (Tier 2): използва се масата на пътниците и техния чекиран багаж, посочени в документацията за масата и центровката за всеки полет.
От друга страна, обаче, след като бъде избрано едно подреждане, то следва да се прилага за данните за всички полети през годините на мониторинг, имащи значение за заявките по член 3д и член 3е от Директива 2003/87/ЕО.
ГЛАВА V
УПРАВЛЕНИЕ И КОНТРОЛ НА ДАННИТЕ
Член 57
Дейности по движението на данни
1. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да въведе, документира, прилага и поддържа писмени процедури за дейностите по движението на данни във връзка с мониторинга и докладването на емисиите на парникови газове, както и да осигури по отношение на годишния доклад за емисиите, съставени въз основа на движението на данни, той да не съдържа погрешни твърдения и да е в съответствие с мониторинговия план и с настоящия Регламент.
В случаите, при които операторът на въздухоплавателни средства възнамерява да подаде заявка за безплатно предоставяне на квоти за емисии съгласно член 3д или член 3е от Директива 2003/87/ЕО, посоченото в първата алинея се отнася също и за мониторинга и докладването на данните за тонкилометрите.
2. Описанията на писмените процедури по движението на данни, включени в мониторинговия план, следва като минимум да обхващат следните елементи:
а)
информационните данни, посочени в член 12, параграф 2;
б)
идентификацията на източниците на първични данни;
в)
всяка стъпка в рамките на движението на данни, като се започне от първичните данни и се стигне до годишните стойности на емисиите или данните за тонкилометрите, с отразяване на последователността и взаимодействията между дейностите по движението на данните;
г)
съответните стъпки на обработка на данни при всяка конкретна дейност по движението на данни, включително формулите и данните, използвани за определяне на емисиите или данните за тонкилометрите;
д)
съответните използвани електронни системи за обработка и съхранение на данни, както и взаимодействието между тези системи и другите въвеждания на данни, включително ръчните въвеждания на данни;
е)
начина на записване на изходящите величини от дейностите по движението на данни.
Член 58
Контролна система
1. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да въведе, документира, прилага и поддържа ефективна контролна система, с цел да осигури по отношение на годишния доклад за емисиите, съставен въз основа на движението на данни, той да не съдържа неверни твърдения и да е в съответствие с мониторинговия план и настоящия регламент.
2. Контролната система по параграф 1 следва да се състои от:
а)
оценка от страна на оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства на присъщите рискове или на рисковете при контрола;
б)
писмени процедури за контролните дейности, които следва да намаляват установените рискове.
3. Писмените процедури за контролните дейности по параграф 2, буква б), включват поне следните елементи:
а)
осигуряване на качеството на измервателната апаратура;
б)
осигуряване на качеството на информационната технологична система, използвана за дейностите по движението на данните, включително на компютърната технология за управление и контрол на технологичните процеси;
в)
разделяне на задълженията във връзка с дейностите по движението на данните и контролните дейности, както и управление на необходимите умения;
г)
вътрешни прегледи и валидиране на данните;
д)
корекции и корекционни действия;
е)
контрол на процесите, възлагани на външни изпълнители;
ж)
поддържане на записи и документация, включително управление на версиите на документи.
4. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да наблюдава ефективността на контролната система, по-специално като провежда вътрешни прегледи и отчита констатациите на верификатора във връзка с верификацията на годишните доклади за емисиите и, в съответните случаи - на годишните доклади за тонкилометрите, в съотвествие с Регламент (ЕС) № 600/2012.
В случай че бъде констатирано, че контролната система е неефективна или несъответстваща на установените рискове, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да потърси начин да подобри контролната система и следва да актуализира мониторинговия план или съпътстващите го писмени процедури за дейностите по движението на данните, оценките на риска и контролните дейности, както е необходимо.
Член 59
Осигуряване на качеството
1. За целите по член 58, параграф 3, буква а), операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да осигури, че цялата съответна измервателна апаратура редовно се калибрира, настройва и проверява, включително преди употреба, и че тя се проверява в съответствие с измервателни стандарти, проследими до международни измервателни стандарти, ако съществуват такива, в съответствие с изискванията по настоящия Регламент и пропорционално на установените рискове.
В случаите, при които компоненти на измервателните системи не могат да бъдат калибрирани, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да ги идентифицира в мониторинговия план и да предложи алтернативни контролни дейности.
Когато се констатира, че апаратурата не отговаря на изискваните за нея работни показатели, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва незабавно да предприеме необходимото корекционно действие.
2. По отношение на системите за непрекъснато измерване на емисиите, операторът на инсталация следва да прилага осигуряване на качеството в съответствие със стандарта „Осигуряване на качеството на автоматизирани измервателни системи“ (EN 14181), включително поне веднъж годишно с паралелни измервания по съответните референтни методи, извършвани от компетентен персонал.
В случаите, при които дейностите за осигуряване на качество изискват използването на гранични стойности на емисиите (emission limit values - ELVs) като необходими параметри за основа на калибрирането и на проверките на действието на апаратурата, като заместваща стойност за такива гранични стойности следва да се използва средногодишната часова концентрация на съответния парников газ в димните газове. Ако операторът на инсталация установи несъответствие с изискванията за осигуряване на качеството, включително необходимост от провеждане на повторно калибриране, той следва да докладва това обстоятелство на компетентния орган и да предприеме корекционно действие без излишно забавяне.
Член 60
Осигуряване на качеството на информационната технология
За целите по член 58, параграф 3, буква б), операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да осигури по отношение на информационната технологична система тя да бъде проектирана, документирана, изпитана, прилагана, контролирана и поддържана по начин, осигуряващ надеждна, точна и своевременна обработка на данните, като се вземат предвид рисковете, констатирани в съответствие с посоченото в член 58, параграф 2, буква а).
Контролът на информационната технологична система следва да включва управление на достъпа, контрол на резервното осигуряване (back up), възстановяване, планиране на непрекъснатост на действието (continuity planning) и защита.
Член 61
Разделяне на задълженията
За целите по член 58, параграф 3, буква в), операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да определя отговорници за всички дейности по движението на данните и за всички контролни дейности по такъв начин, че конфликтните задължения да бъдат разделени. При отсъствието на други контролни дейности, той следва да осигурява по отношение на всички дейности по движението на данните, съответстващи на установените присъщи рискове, потвърждаване на всяка съответна информация и данни от поне едно лице, което не е участвало в определянето и записването на тази информация или данни.
Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да управлява необходимите умения за съответните отговорности, включително чрез подходящо възлагане на отговорностите, обучение и прегледи на изпълнението на задълженията.
Член 62
Вътрешни прегледи и валидиране на данните
1. За целите по член 58, параграф 3, буква г) и въз основа на присъщите рискове и рисковете при контрола, установени при оценката на риска по член 58, параграф 2, буква а), операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да преглежда и валидира данните, получени от дейностите по движението на данни по член 57.
Този преглед и валидиране на данните трябва като минимум да включва следното:
а)
проверка дали данните са пълни;
б)
сравнение между данните, които операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства е определил, следил чрез мониторинг и докладвал в течение на няколко години;
в)
сравнение на данните със стойности, получени от различни системи за събиране на данни, включително следните видове сравнения, в случаите когато са приложими:
i)
сравнение на данните за покупка на гориво или материали с данните за промените в складовите наличности и данните за потреблението на съответните пораждащи емисии потоци;
ii)
сравнение на изчислителните коефициенти, определени чрез лабораторни анализи, изчисления или въз основа на данни от доставчика на гориво или материали, с националните или международни референтни коефициенти за съпоставими горива или материали;
iii)
сравнение на стойностите на емисиите, определени чрез методики на база измервания, с резултатите от проверочни изчисления съгласно член 46;
iv)
сравнение между обобщените и необработените данни.
2. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва, доколкото това е възможно, да осигури по отношение на критериите за отхвърляне на данни като част от прегледа и валидирането, тези критерии да бъдат предварително известни. За тази цел критериите за отхвърляне на данни следва да бъдат определени в документацията за съответните писмени процедури.
Член 63
Корекции и корекционни действия
1. Когато за някаква част от дейностите по движението на данни по член 57, или от контролните дейности по член 58 бъде установено, че не функционират ефективно или функционират извън ограниченията, формулирани в документацията за процедурите при тези дейности по движението на данни и контролните дейности, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва незабавно да направи подходящи корекции и да коригира отхвърлените данни, като при това следва да избягва недооценка на емисиите.
2. За целите по параграф 1, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да извърши най-малкото всички посочени по-долу действия:
а)
оценка на валидността на резултатите от съответните стъпки на дейностите при движението на данните по член 57 или на контролните дейности по член 58;
б)
определяне на причината за съответното недобро функциониране или грешка;
в)
предприемане на корекционно действие, включително коригиране на евентуални засегнати данни в доклада за емисиите или доклада за тонкилометрите, в зависимост от това какъв е случаят.
3. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да извършва корекциите и корекционните дейности в съответствие с параграф 1 от настоящия член по начин, съответстващ на присъщите рискове и рисковете при контрола, установени в оценката на рисковете по член 58.
Член 64
Процеси, възлагани на външни изпълнители
В случаите, при които операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства възлага на външни изпълнители една или повече дейности при движението на данни по член 57 или при контролните дейности по член 58, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства е длъжен да извършва всички посочени по-долу действия, както следва:
а)
да проверява качеството на възложените на външни изпълнители дейности по движението на данните и контролни дейности в съответствие с настоящия регламент;
б)
да определя подходящи изисквания по отношение на резултатите от възложените на външни изпълнители процеси, както и по отношение на използваните в тези процеси методи;
в)
да проверява качеството на резултатите и методите по буква б) от настоящия член;
г)
да осигурява такъв начин на изпълнение на възлаганите на външни изпълнители дейности, който да съответства на присъщите рискове и рисковете при контрола, установени при оценката на риска по член 58.
Член 65
Действия при липса на данни
1. В случаите, при които липсват данни, необходими за определяне на емисиите от дадена инсталация, операторът следва да използва подходящ метод за оценка, чрез който да определи заместващи консервативни данни за съответния времеви период и липсващ параметър.
Ако операторът не е формулирал метода за оценка в писмена процедура, той следва да подготви такава писмена процедура и да представи на компетентния орган за одобрение съответно изменение на мониторинговия план в съответствие с член 15.
2. В случаите, при които липсват данни за един или повече полети, необходими за определяне на емисиите на даден оператор на въздухоплавателни средства, този оператор следва да използва заместващи данни за съответния времеви период, изчислени съгласно алтернативния метод, дефиниран в мониторинговия план.
Ако не е възможно да бъдат определени заместващи данни съгласно първата алинея на настоящия параграф, емисиите за съответния полет или съответните полети могат да бъдат оценени от оператора на въздухоплавателни средства въз основа на консумираното гориво, определено с използването на инструмент по член 54, параграф 2.
Член 66
Записи и документация
1. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да поддържа записи за всички съответни данни и информация, включително за информацията посочена в приложение IX, в течение на поне 10 години.
Документираните и архивирани данни от мониторинга следва да са достатъчно, за да дадат възможност за верификация на годишния доклад за емисиите или на данните за тонкилометрите, в съответствие с Регламент (ЕС) № 600/2012. Докладваните от оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства данни, които се съдържат в електронна система за докладване и управление на данните, създадена от компетентния орган, могат да се считат за запазени от оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства, при положение че той има достъп до тези данни.
2. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да осигурява достъп до съответните документи, когато и където е необходимо, за извършване на дейностите във връзка с движението на данни, както и на контролни дейности.
Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва при поискване да осигурява достъп до тези документи на компетентния орган, както и на верификатора, който верифицира доклада за емисиите или за тонкилометрите, в съответствие с Регламент (ЕС) № 600/2012.
ГЛАВА VI
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ДОКЛАДВАНЕТО
Член 67
Времеви график и задължения за докладването
1. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства е длъжен ежегодно до 31 март да предаде на компетентния орган доклад за емисиите, отнасящ се за годишните емисии през докладвания период, който следва да е верифициран в съответствие с Регламент (ЕС) № 600/2012.
От друга страна, обаче, компетентните органи могат да поискат от операторите на инсталации или операторите на въздухоплавателни средства да представят верифицирания годишен доклад за емисиите преди 31 март, но не по-рано от 28 февруари.
2. В случай, че операторът на въздухоплавателни средства реши да подаде заявка за безплатни квоти за емисии съгласно член 3д или член 3е от Директива 2003/87/ЕО, операторът на въздухоплавателни средства следва да предаде на компетентния орган в срок до 31 март от следващата година след годината на съответния мониторинг по член 3д или член 3е от цитираната Директива доклад за тонкилометрите, обхващащ данните за тонкилометрите през годината на мониторинг, който да е верифициран съгласно Регламент (ЕС) № 600/2012.
3. Годишните доклади за емисиите и за тонкилометрите следва като минимум да съдържат информацията, посочена в приложение X.
Член 68
Форсмажорни обстоятелства
1. В случаите, при които оператор на въздухоплавателни средства не може да предостави на компетентния орган верифицирани данни за тонкилометрите в съответния срок съгласно член 3д, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО поради сериозни и непредвидими обстоятелства извън неговия контрол, този оператор на въздухоплавателни средства следва да подаде за тази цел до компетентния орган най-добрите възможни при тези обстоятелства данни за тонкилометрите, включително данни, базиращи се когато това е необходимо, на достоверни оценки.
2. В случаите, при които са изпълнени условията по параграф 1, държавите-членки следва, за целите във връзка със заявките по член 3д, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО и в съответствие с параграф 2 от посочения член, да подадат до Комисията получените данни по отношение на съответния оператор на въздухоплавателни средства, придружени с обяснение на обстоятелствата, довели до липсата на доклад, верифициран в съответствие с Регламент (ЕС) № 600/2012.
Комисията и държавите-членки следва да използват тези данни за целите по член 3д, параграфи 3 и 4 от Директива 2003/87/ЕО.
3. В случаите, при които държавата-членка подаде на Комисията получените данни по отношение на оператор на въздухоплавателни средства съгласно посоченото в параграф 2 от настоящия член, съответният оператор на въздухоплавателни средства следва да осигури верификация на подадените данни за тонкилометрите в съответствие с Регламент (ЕС) № 600/2012 възможно най-бързо, и във всички случаи след приключване на обстоятелствата по параграф 1 от настоящия член.
Операторът на въздухоплавателни средства следва без излишно забавяне да подаде верифицираните данни до компетентния орган.
В зависимост от верифицираните данни, компетентният орган следва да намали, ако случаят е такъв, и да публикува така преразгледаното предоставяне на безплатни квоти на оператора на въздухоплавателни средства, съгласно член 3д, параграф 4 от Директива 2003/87/ЕО. Разглежданото предоставяне на безплатни квоти не може да бъде увеличено. В съответните случаи операторът на въздухоплавателни средства следва да върне евентуално получените в повече квоти, съгласно член 3д, параграф 5 от цитираната директива.
4. Компетентния орган следва да въведе ефективни мерки за осигуряване на спазването от страна на съответния оператор на въздухоплавателни средства на неговите задължения съгласно параграф 3.
Член 69
Докладване за подобрения в мониторинговата методика
1. Всеки оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства следва редовно да проверява дали прилаганата мониторингова методика може да бъде подобрена.
Операторът на инсталация е длъжен да подава до компетентния орган за одобрение доклад с информацията по параграфи 2 или 3, както това е уместно, в следните срокове:
а)
за инсталация от категория A - до 30 юни на всеки четири години;
б)
за инсталация от категория Б - до 30 юни на всеки две години;
в)
за инсталация от категория В - до 30 юни ежегодно.
При все това компетентният орган може да зададе алтернативен срок за подаване на доклада, но не по-късно от 30 септември от съответната година.
2. В случаите, при които операторът на инсталация не прилага поне нивата на изисквания съгласно член 26, параграф 1, алинея първа и съгласно член 41, параграф 1, операторът следва да представи обосновка защо прилагането на тези подреждания е технически неосъществимо или би довело до неразумно високи разходи.
В случаите, обаче, при които бъде установено, че постигането на тези подреждания е станало технически осъществимо и вече не води до неразумно високи разходи, операторът следва да уведоми компетентния орган за подходящите изменения в мониторинговия план съгласно член 15 и да подаде предложения за реализация на съответни мерки и за техния времеви график.
3. В случаите, при които операторът на инсталация прилага непряка методика за мониторинг по член 22, той следва да предостави обосновка, изясняваща защо прилагането на поне първо подреждане (Tier 1) за един или повече големи или малки пораждащи емисии потоци е технически неосъществимо или би довело до неразумно високи разходи.
В случаите, обаче, при които бъде установено че постигането на поне първо подреждане (Tier 1) за тези пораждащи емисии потоци е станало технически осъществимо или вече не води до неразумно високи разходи, операторът следва да уведоми компетентния орган за подходящите изменения в мониторинговия план съгласно член 15 и да подаде предложения за реализация на съответни мерки и за техния времеви график.
4. В случаите, при които във верификационния доклад, изготвен в съответствие с Регламент (ЕС) № 600/2012, са констатирани значими несъответствия или са направени препоръки за подобрения, в съответствие с членове 27, 29 и 30 от цитирания регламент, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да подаде за одобрение от компетентния орган доклад в срок до 30 юни от годината, в която верификаторът е издал верификационния доклад. В този доклад следва да бъде описано как и кога операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства е изправил или възнамерява да изправи установените от верификатора несъответствия, както и да реализира препоръчаните подобрения.
В съответните случаи този доклад може да бъде обединен с доклада по параграф 1 от настоящия член.
В случаите, при които препоръчаните подобрения не биха довели до подобряване на мониторинговата методика, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да представи обосновка защо това е така. Ако препоръчаните подобрения биха довели до неразумно високи разходи, операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства следва да предостави доказателства за неразумно високия характер на разходите.
Член 70
Определяне на емисии от компетентния орган
1. Компетентният орган следва да направи консервативна оценка на емисиите на дадена инсталация или на оператор на въздухоплавателни средства при всяка от следните ситуации:
а)
ако не е бил подаден верифициран годишен доклад за емисиите от съответния оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства до крайния срок, в съответствие с член 67, параграф 1;
б)
ако верифицираният годишен доклад за емисиите по член 67, параграф 1, не е в съответствие с изискванията съгласно настоящия регламент;
в)
ако докладът за емисиите на оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства не е бил верифициран съгласно Регламент (ЕС) № 600/2012.
2. В случай че верификаторът е докладвал в своя верификационен доклад съгласно Регламент (ЕС) № 600/2012 за наличието на несъществени несъответствия, които не са били коригирани от оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства преди издаването на верификационното становище, компетентният орган следва да оцени тези несъответствия и, ако това е уместно, да направи консервативна оценка на емисиите на инсталацията или на оператора на въздухоплавателни средства. Компетентният орган следва да информира оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства дали са необходими корекции в доклада за емисиите и какви следва да бъдат тези корекции. Операторът на инсталация или операторът на въздухоплавателни средства е длъжен да предостави тази информация на верификатора.
3. Държавите-членки следва да въведат ефективен обмен на информация между компетентните органи, отговарящи за одобряването на мониторинговите планове и компетентните органи, отговарящи за приемането на годишните доклади за емисиите.
Член 71
Достъп до информация
Компетентният орган е длъжен да осигурява публичен достъп до докладите за емисиите, намиращи се в негово разпореждане, при условията на националните правила, приети съгласно Директива 2003/4/ЕО. С оглед на прилагането на изключението, формулирано в член 4, параграф 2, буква г) от цитираната директива, операторите на инсталации или операторите на въздухоплавателни средства могат да посочват в своите доклади, коя информация считат за чувствителна от търговска гледна точка.
Член 72
Закръгляване на данни
1. Общото количество на докладваните годишни емисии следва да се закръглява до тонове CO2 или CO2екв. Докладваните тонкилометри следва да се закръгляват до тонкилометър.
2. Всички променливи, използвани за изчисляване на емисиите, следва да се закръгляват така, че да включват всички значещи цифри (significant digits) в съответните числа при изчисляването и докладването на емисиите.
3. Всички данни за полетите следва да се закръгляват така, че да включват всички значещи цифри (significant digits) в съответните числа при изчисляването на разстоянието и полезния товар съгласно член 56, както и за докладването на тонкилометрите.
Член 73
Осигуряване на съответствие с други докладвания
Всяка дейност, посочена в приложение I към Директива 2003/87/ЕО, която се извършва от оператор на инсталация или оператор на въздухоплавателни средства, следва, ако това е приложимо, да бъде обозначена с използване на кодовете от следните схеми за докладване:
а)
общия формат на докладване по националните системи за инвентаризация на парниковите газове, одобрен от съответните органи на Рамковата конвенция на ООН по изменението на климата;
б)
идентификационния номер на инсталацията в Еропейския регистър за изпускането и преноса на замърсители съгласно Регламент (ЕО) № 166/2006 на Европейския парламент и на Съвета (12);
в)
вида дейност по приложение I към Регламент (ЕО) № 166/2006, попадаща в обхвата на комплексното предотвратяване и контрол на замърсяванията (IPPC);
г)
кода по NACE съгласно Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета (13).
ГЛАВА VII
ИЗИСКВАНИЯ ОТ ГЛЕДНА ТОЧКА НА ИНФОРМАЦИОННАТА ТЕХНОЛОГИЯ
Член 74
Формати за електронен обмен на данни
1. Държавите-членки могат да изискват от оператора на инсталация или оператора на въздухоплавателни средства да използва електронни образци или специфицирани файлови формати за подаването на мониторингови планове и за промените в тези планове, както и за подаването на годишните доклади за емисиите, докладите за тонкилометрите, верификационните доклади и докладите за подобренията.
Тези образци или спецификации на файловите формати, формулирани от държавите-членки, следва да съдържат като минимум информацията, съдържаща се в електронните образци или спецификации на файлови формати, публикувани от Комисията.
2. При формулирането на образците или спецификациите на файлови формати по параграф 1, държавите-членки могат да изберат един от следните варианти, или едновременно и двата варианта:
а)
спецификации на файлови формати с използване на стандартизиран електронен език за докладването (наричан по-долу тук „език за докладване по Европейската схема за търговия с емисии“), базиращ се на разширяемия маркиращ език (XML) за използване във връзка с усъвършенствани автоматизирани системи;
б)
образци, публикувани във вид, в който могат да се използват със стандартен учрежденски софтуер, като например електронни таблици и текстообработващи програми.
Член 75
Използване на автоматизирани системи
1. В случаите, при които дадена държава-членка избере да използва автоматизирани системи за електронен обмен на данни на база на език за докладване по Европейската схема за търговия с емисии в съответствие с член 74, параграф 2, буква а), тези системи следва да осигуряват по един разходоефективен начин, чрез прилагането на технологични мерки, съответстващи на текущото състояние на технологията, следните характеристики:
а)
интегритет на данните, за предотвратяване на промени в електронните съобщения при предаването им;
б)
поверителност на данните чрез използване на техники за сигурност, включително криптиращи техники, така че данните да са достъпни само за лицата, за които са предназначени, без да е възможно прихващане на данни от неоторизирани лица;
в)
автентичност на данните, така че да се знае и проверява идентичността както на подателя, така и на получателя на данните;
г)
невъзможност за отхвърляне на данните, така че една от страните по дадено съобщение да не може да отрече получаването на съобщението, нито другата страна да може да отрече изпращането на съобщението; това следва да се постигне чрез прилагане на методи като техники за подписване или независимо одитиране на защитните мерки за системата.
2. Всички евентуални автоматизирани системи, използвани от държавите-членки и базиращи се на езика за докладване по Европейската схема за търговия с емисии за целите на комуникациите между компетентния орган, оператора на инсталация, оператора на въздухоплавателни средства, верификатора и акредитиращия орган по смисъла на Регламент (ЕС) № 600/2012, трябва да отговарят на следните нефункционални изисквания, което да се постига чрез технологични мерки в съответствие с текущото състояние на технологията:
а)
контрол на достъпа, даващ възможност за достъп до системата само на оторизирани лица, така че да не е възможно четенето, писането или актуализирането на данни от неоторизирани лица; този контрол на достъпа следва да бъде реализиран чрез прилагане на технологични мерки, за да се постигне:
i)
ограничаване на физическия достъп до хардуера, на който функционират автоматизираните системи, чрез поставяне на физически бариери;
ii)
ограничаване на логическия достъп до автоматизираните системи посредством използването на технология за идентификация, автентикация и оторизация;
б)
разполагаемост, така че достъпът до данните да е осигурен, дори и след значителен период от време и възможно въвеждане на нов софтуер;
в)
одитна проследяемост, така че промените в данните винаги да могат да бъдат откривани и анализирани в ретроспекция.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 76
Отмяна на Решение 2007/589/ЕО и преходни разпоредби
1. Решение 2007/589/ЕО се отменя.
2. Разпоредбите на Решение 2007/589/ЕО продължават да се прилагат по отношение на мониторинга, докладването и верифицирането на емисиите и, в съответните случаи, на данните за дейностите, произтекли преди 1 януари 2013 г.
Член 77
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 21 юни 2012 година.
COMMISSION REGULATION (EU) No 601/2012
of 21 June 2012
on the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty of the Functioning of the European Union,
Having regard to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council of 13 October 2003 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (1) and in particular Article 14(1) thereof,
Whereas:
(1)
The complete, consistent, transparent and accurate monitoring and reporting of greenhouse gas emissions, in accordance with the harmonised requirements laid down in this Regulation, are fundamental for the effective operation of the greenhouse gas emission allowance trading scheme established pursuant to Directive 2003/87/EC. During the second compliance cycle of the greenhouse gas emissions trading scheme, covering the years 2008 to 2012, industrial operators, aviation operators, verifiers and competent authorities have gained experience with monitoring and reporting pursuant to Commission Decision 2007/589/EC of 18 July 2007 establishing guidelines for the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council (2). The rules for the third trading period of the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme which begins on 1 January 2013 and for the following trading periods should build on that experience.
(2)
The definition of biomass in this Regulation should be consistent with the definition of the terms ‘biomass’, ‘bioliquids’ and ‘biofuels’ set out in Article 2 of Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (3), in particular since preferential treatment with regard to allowance surrender obligations under the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme pursuant to Directive 2003/87/EC constitutes a ‘support scheme’ within the meaning of Article 2(k) and consequently financial support within the meaning of Article 17(1)(c) of Directive 2009/28/EC.
(3)
For reasons of consistency, definitions laid down in Commission Decision 2009/450/EC of 8 June 2009 on the detailed interpretation of the aviation activities listed in Annex I to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council (4) and Directive 2009/31/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the geological storage of carbon dioxide and amending Council Directive 85/337/EEC, European Parliament and Council Directives 2000/60/EC, 2001/80/EC, 2004/35/EC, 2006/12/EC, 2008/1/EC and Regulation (EC) No 1013/2006 (5) should apply to this Regulation.
(4)
To make the operation of the monitoring and reporting system optimal, the Member States which designate more than one competent authority should ensure that those competent authorities coordinate their work in line with the principles set out in this Regulation.
(5)
The monitoring plan, setting out detailed, complete and transparent documentation concerning the methodology of a specific installation or aircraft operator should be a core element of the system established by this Regulation. Regular updates of the plan should be required, both to respond to the verifier’s findings and on the basis of the operator’s or aircraft operator’s own initiative. The main responsibility for the implementation of the monitoring methodology, parts of which are specified by procedures required by this Regulation, should remain with the operator or the aircraft operator.
(6)
It is necessary to establish basic monitoring methodologies to minimise the burden on operators and aircraft operators and facilitate the effective monitoring and reporting of greenhouse gas emissions pursuant to Directive 2003/87/EC. Those methodologies should include basic calculation and measurement methodologies. The calculation methodologies should be further differentiated into a standard methodology and a mass balance methodology. Flexibility should be provided to allow a combination of measurement methodologies, standard calculation methodology and mass balance within the same installation, provided the operator ensures that omissions or double counting do not occur.
(7)
To further minimise the burden on operators and aircraft operators, simplification with regard to the uncertainty assessment requirement, without reducing accuracy, should be introduced. Considerably reduced requirements with regard to uncertainty assessment should be applied where measuring instruments are used under type-conform conditions, in particular where measuring instruments are under national legal metrological control.
(8)
It is necessary to define calculation factors which can be either default factors or determined by analysis. Requirements for analysis should retain the preference for use of laboratories accredited in accordance with the harmonised standard General requirements for the competence of testing and calibration laboratories (EN ISO/IEC 17025) for the relevant analytical methods, and introduce more pragmatic requirements for demonstrating robust equivalence in the case of non-accredited laboratories, including in conformity with the harmonised standard Quality management systems - Requirements (EN ISO/IEC 9001) or other relevant certified quality management systems.
(9)
A more transparent and consistent manner of determining unreasonable costs should be laid down.
(10)
The measurement-based methodology should be set on a more equal footing with the calculation-based methodology in order to recognise the increased confidence in continuous emissions monitoring systems and underpinning quality assurance. That requires more proportional requirements concerning cross-checks with calculations as well as the clarification of data handling and other quality assurance requirements.
(11)
Imposing a disproportionate monitoring effort on installations with lower, less consequential annual emissions should be avoided, while ensuring that an acceptable level of accuracy is maintained. In that regard, special conditions for installations considered having low emissions and for aircraft operators considered small emitters should be set out.
(12)
Article 27 of Directive 2003/87/EC allows Member States to exclude small installations, subject to equivalent measures, from the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme provided that the conditions contained in that Article are met. This Regulation should not apply directly to those installations excluded pursuant to Article 27 of Directive 2003/87/EC unless the Member State decides that this Regulation should apply.
(13)
To close potential loopholes connected to the transfer of inherent or pure CO2, such transfers should only be allowed subject to very specific conditions. Those conditions are that the transfer of inherent CO2 should only be to other EU-ETS installations and the transfer of pure CO2 should only occur for the purposes of storage in a geological storage site pursuant to the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme, which is at present the only form of permanent storage of CO2 accepted under the Union’s greenhouse gas emission trading scheme. Those conditions should not, nevertheless, exclude the possibility of future innovations.
(14)
Specific aviation-related provisions on monitoring plans and monitoring of greenhouse gas emissions should be laid down. One provision should be the determination of density by onboard measurement and by fuel invoices as equivalent options. Another provision should be the raising of the threshold for consideration of an aircraft operator as a small emitter from 10 000 tonnes of CO2 emissions per year to 25 000 tonnes of CO2 per year.
(15)
The estimation of missing data should be made more consistent, by requiring the use of conservative estimation procedures recognised in the monitoring plan or, where this is not possible, through the approval by the competent authority and the inclusion of an appropriate procedure in the monitoring plan.
(16)
The implementation of the improvement principle requiring operators to regularly review their monitoring methodology for improvement and to consider recommendations made by verifiers as part of the verification process should be strengthened. Where a methodology is used, which is not based on tiers, or where the highest tier methodologies are not met, operators should regularly report on the steps being taken to meet a monitoring methodology based on the tier system and to reach the highest tier required.
(17)
Aircraft operators may, pursuant to Article 3e(1) of Directive 2003/87/EC, apply for an allocation of emission allowances free of charge, in respect of activities listed in Annex I to that Directive, based on verified tonne-kilometre data. However, in the light of the principle of proportionality, where an aircraft operator is objectively unable to provide verified tonne-kilometre data by the relevant deadline because of serious and unforeseeable circumstances outside of its control, that aircraft operator should be able to submit the best tonne-kilometre data available, provided the necessary safeguards are in place.
(18)
The use of information technology, including requirements for data exchange formats and the use of automated systems, should be promoted and the Member States should be therefore allowed to require the economic operators to use such systems. The Member States should be also allowed to elaborate electronic templates and file format specifications which should, however, conform to minimum standards published by the Commission.
(19)
Decision 2007/589/EC should be repealed. However, the effects of its provisions should be maintained for the monitoring, reporting and verification of the emissions and activity data occurring during the first and second trading periods of the Union’s greenhouse gas emission allowance trading scheme.
(20)
Member States should be provided sufficient time to adopt the necessary measures and establish the appropriate national institutional framework to ensure the effective application of this Regulation. This Regulation should therefore apply from the date of the beginning of the third trading period.
(21)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Climate Change Committee,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
GENERAL PROVISIONS
SECTION 1
Subject matter and definitions
Article 1
Subject matter
This Regulation lays down rules for the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions and activity data pursuant to Directive 2003/87/EC in the trading period of the Union emissions trading scheme commencing on 1 January 2013 and subsequent trading periods.
Article 2
Scope
This Regulation shall apply to the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions specified in relation to the activities listed in Annex I to Directive 2003/87/EC and activity data from stationary installations, from aviation activities and to the monitoring and reporting of tonne-kilometre data from aviation activities.
It shall apply to emissions and activity data occurring from 1 January 2013.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Regulation, the following definitions apply:
(1)
‘activity data’ means the data on the amount of fuels or materials consumed or produced by a process as relevant for the calculation-based monitoring methodology, expressed in terajoules, mass in tonnes, or for gases as volume in normal cubic metres, as appropriate;
(2)
‘trading period’ means an eight-year period referred to in Article 13(1) of Directive 2003/87/EC;
(3)
‘tonne-kilometre’ means a tonne of payload carried a distance of one kilometre;
(4)
‘source stream’ means any of the following:
(a)
a specific fuel type, raw material or product giving rise to emissions of relevant greenhouse gases at one or more emission sources as a result of its consumption or production;
(b)
a specific fuel type, raw material or product containing carbon and included in the calculation of greenhouse gas emissions using a mass balance methodology;
(5)
‘emission source’ means a separately identifiable part of an installation or a process within an installation, from which relevant greenhouse gases are emitted or, for aviation activities, an individual aircraft;
(6)
‘uncertainty’ means a parameter, associated with the result of the determination of a quantity, that characterises the dispersion of the values that could reasonably be attributed to the particular quantity, including the effects of systematic as well as of random factors, expressed in per cent, and describes a confidence interval around the mean value comprising 95 % of inferred values taking into account any asymmetry of the distribution of values;
(7)
‘calculation factors’ means net calorific value, emission factor, preliminary emission factor, oxidation factor, conversion factor, carbon content or biomass fraction;
(8)
‘tier’ means a set requirement used for determining activity data, calculation factors, annual emission and annual average hourly emission, as well as for payload;
(9)
‘inherent risk’ means the susceptibility of a parameter in the annual emissions report or tonne-kilometre data report to misstatements that could be material, individually or when aggregated with other misstatements, before taking into consideration the effect of any related control activities;
(10)
‘control risk’ means the susceptibility of a parameter in the annual emissions report or tonne-kilometre report to misstatements that could be material, individually or when aggregated with other misstatements, and not prevented or detected and corrected on a timely basis by the control system;
(11)
‘combustion emissions’ means greenhouse gas emissions occurring during the exothermic reaction of a fuel with oxygen;
(12)
‘reporting period’ means one calendar year during which emissions have to be monitored and reported, or the monitoring year as referred to in Articles 3e and 3f of Directive 2003/87/EC for tonne-kilometre data;
(13)
‘emission factor’ means the average emission rate of a greenhouse gas relative to the activity data of a source stream assuming complete oxidation for combustion and complete conversion for all other chemical reactions;
(14)
‘oxidation factor’ means the ratio of carbon oxidised to CO2 as a consequence of combustion to the total carbon contained in the fuel, expressed as a fraction, considering CO emitted to the atmosphere as the molar equivalent amount of CO2;
(15)
‘conversion factor’ means the ratio of carbon emitted as CO2 to the total carbon contained in the source stream before the emitting process takes place, expressed as a fraction, considering carbon monoxide (CO) emitted to the atmosphere as the molar equivalent amount of CO2;
(16)
‘accuracy’ means the closeness of the agreement between the result of a measurement and the true value of the particular quantity or a reference value determined empirically using internationally accepted and traceable calibration materials and standard methods, taking into account both random and systematic factors;
(17)
‘calibration’ means the set of operations, which establishes, under specified conditions, the relations between values indicated by a measuring instrument or measuring system, or values represented by a material measure or a reference material and the corresponding values of a quantity realised by a reference standard;
(18)
‘passengers’ means the persons onboard the aircraft during a flight excluding its on duty crew members;
(19)
‘conservative’ means that a set of assumptions is defined in order to ensure that no under-estimation of annual emissions or over-estimation of tonne-kilometres occurs;
(20)
‘biomass’ means the biodegradable fraction of products, waste and residues from biological origin from agriculture (including vegetal and animal substances), forestry and related industries including fisheries and aquaculture, as well as the biodegradable fraction of industrial and municipal waste; it includes bioliquids and biofuels;
(21)
‘bioliquids’ means liquid fuel for energy purposes other than for transport, including electricity and heating and cooling, produced from biomass;
(22)
‘biofuels’ means liquid or gaseous fuel for transport produced from biomass;
(23)
‘legal metrological control’ means the control of the measurement tasks intended for the field of application of a measuring instrument, for reasons of public interest, public health, public safety, public order, protection of the environment, levying of taxes and duties, protection of the consumers and fair trading;
(24)
‘maximum permissible error’ means the error of measurement allowed as specified in Annex I and instrument-specific Annexes to Directive 2004/22/EC of the European Parliament and of the Council (6), or national rules on legal metrological control, as appropriate;
(25)
‘data flow activities’ mean activities related to the acquisition, processing and handling of data that are needed to draft an emissions report from primary source data;
(26)
‘tonnes of CO2(e)’ means metric tonnes of CO2 or CO2(e);
(27)
‘CO2(e)’ means any greenhouse gas, other than CO2 listed in Annex II to Directive 2003/87/EC with an equivalent global-warming potential as CO2;
(28)
‘measurement system’ means a complete set of measuring instruments and other equipment, such as sampling and data processing equipment, used for the determination of variables like the activity data, the carbon content, the calorific value or the emission factor of the CO2 emissions;
(29)
‘net calorific value’ (NCV) means the specific amount of energy released as heat when a fuel or material undergoes complete combustion with oxygen under standard conditions less the heat of vaporisation of any water formed;
(30)
‘process emissions’ means greenhouse gas emissions other than combustion emissions occurring as a result of intentional and unintentional reactions between substances or their transformation, including the chemical or electrolytic reduction of metal ores, the thermal decomposition of substances, and the formation of substances for use as product or feedstock;
(31)
‘commercial standard fuel’ means the internationally standardised commercial fuels which exhibit a 95 % confidence interval of not more than 1 % for their specified calorific value, including gas oil, light fuel oil, gasoline, lamp oil, kerosene, ethane, propane, butane, jet kerosene (jet A1 or jet A), jet gasoline (Jet B) and aviation gasoline (AvGas);
(32)
‘batch’ means an amount of fuel or material representatively sampled and characterised and transferred as one shipment or continuously over a specific period of time;
(33)
‘mixed fuel’ means a fuel which contains both biomass and fossil carbon;
(34)
‘mixed material’ means a material which contains both biomass and fossil carbon;
(35)
‘preliminary emission factor’ means the assumed total emission factor of a mixed fuel or material based on the total carbon content composed of biomass fraction and fossil fraction before multiplying it with the fossil fraction to result in the emission factor;
(36)
‘fossil fraction’ means the ratio of fossil carbon to the total carbon content of a fuel or material, expressed as a fraction;
(37)
‘biomass fraction’ means the ratio of carbon stemming from biomass to the total carbon content of a fuel or material, expressed as a fraction;
(38)
‘energy balance method’ means a method to estimate the amount of energy used as fuel in a boiler, calculated as sum of utilisable heat and all relevant losses of energy by radiation, transmission and via the flue gas;
(39)
‘continuous emission measurement’ means a set of operations having the objective of determining the value of a quantity by means of periodic measurements, applying either measurements in the stack or extractive procedures with a measuring instrument located close to the stack, whilst excluding measurement methodologies based on the collection of individual samples from the stack;
(40)
‘inherent CO2’ means CO2 which is part of a fuel;
(41)
‘fossil carbon’ means inorganic and organic carbon that is not biomass;
(42)
‘measurement point’ means the emission source for which continuous emission measurement systems (CEMS) are used for emission measurement, or the cross-section of a pipeline system for which the CO2 flow is determined using continuous measurement systems;
(43)
‘mass and balance documentation’ means the documentation as specified in international or national implementation of the Standards and Recommended Practices (SARPs), as laid down in Annex 6 to the Convention on International Civil Aviation, signed in Chicago on 7 December 1944, and as specified in Subpart J Annex III to Council Regulation (EEC) No 3922/91 (7), or equivalent applicable international rules;
(44)
‘distance’ means the Great Circle Distance between the aerodrome of departure and the aerodrome of arrival, in addition to a fixed factor of 95 km;
(45)
‘aerodrome of departure’ means the aerodrome at which a flight constituting an aviation activity listed in Annex I to Directive 2003/87/EC begins;
(46)
‘aerodrome of arrival’ means the aerodrome at which a flight constituting an aviation activity listed in Annex I to Directive 2003/87/EC ends;
(47)
‘payload’ means the total mass of freight, mail, passengers and baggage carried onboard the aircraft during a flight;
(48)
‘fugitive emissions’ means irregular or unintended emissions from sources which are not localised, or too diverse or too small to be monitored individually;
(49)
‘aerodrome pair’ means a pair constituted by the aerodrome of departure and the aerodrome of arrival;
(50)
‘standard conditions’ means temperature of 273,15 K and pressure conditions of 101 325 Pa defining normal cubic metres (Nm3);
(51)
‘CO2 capture’ means the activity of capturing from gas streams carbon dioxide (CO2), which would otherwise be emitted, for the purposes of transport and geological storage in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC;
(52)
‘CO2 transport’ means the transport of CO2 by pipelines for geological storage in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC;
(53)
‘vented emissions’ means emissions deliberately released from the installation by provision of a defined point of emission;
(54)
‘enhanced hydrocarbon recovery’ means the recovery of hydrocarbons in addition to those extracted by water injection or other means;
(55)
‘proxy data’ means annual values which are empirically substantiated or derived from accepted sources and which an operator uses to substitute the activity data or the calculation factors for the purpose of ensuring complete reporting when it is not possible to generate all the required activity data or calculation factors in the applicable monitoring methodology.
In addition, the definitions of ‘flight’ and ‘aerodrome’ laid down in the Annex to Decision 2009/450/EC and the definitions laid down in points (1), (2), (3), (5), (6) and (22) of Article 3 of Directive 2009/31/EC shall apply to this Regulation.
SECTION 2
General principles
Article 4
General obligation
Operators and aircraft operators shall carry out their obligations related to monitoring and reporting of greenhouse gas emissions under Directive 2003/87/EC in accordance with the principles laid down in Articles 5 to 9.
Article 5
Completeness
Monitoring and reporting shall be complete and cover all process and combustion emissions from all emission sources and source streams belonging to activities listed in Annex I to Directive 2003/87/EC and other relevant activities included pursuant to Article 24 of that Directive, and of all greenhouse gases specified in relation to those activities while avoiding double-counting.
Operators and aircraft operators shall apply appropriate measures to prevent any data gaps within the reporting period.
Article 6
Consistency, comparability and transparency
1. Monitoring and reporting shall be consistent and comparable over time. To that end, operators and aircraft operators shall use the same monitoring methodologies and data sets subject to changes and derogations approved by the competent authority.
2. Operators and aircraft operators shall obtain, record, compile, analyse and document monitoring data, including assumptions, references, activity data, emission factors, oxidation factors and conversion factors, in a transparent manner that enables the reproduction of the determination of emissions by the verifier and the competent authority.
Article 7
Accuracy
Operators and aircraft operators shall ensure that emission determination is neither systematically nor knowingly inaccurate.
They shall identify and reduce any source of inaccuracies as far as possible.
They shall exercise due diligence to ensure that the calculation and measurement of emissions exhibit the highest achievable accuracy.
Article 8
Integrity of methodology
The operator or aircraft operator shall enable reasonable assurance of the integrity of emission data to be reported. They shall determine emissions using the appropriate monitoring methodologies set out in this Regulation.
Reported emission data and related disclosures shall be free from material misstatement, avoid bias in the selection and presentation of information, and provide a credible and balanced account of an installation’s or aircraft operator’s emissions.
In selecting a monitoring methodology, the improvements from greater accuracy shall be balanced against the additional costs. Monitoring and reporting of emissions shall aim for the highest achievable accuracy, unless this is technically not feasible or incurs unreasonable costs.
Article 9
Continuous improvement
Operators and aircraft operators shall take account of the recommendations included in the verification reports issued pursuant to Article 15 of Directive 2003/87/EC in their consequent monitoring and reporting.
Article 10
Coordination
Where a Member State designates more than one competent authority pursuant to Article 18 of Directive 2003/87/EC, it shall coordinate the work of those authorities undertaken pursuant to this Regulation.
CHAPTER II
MONITORING PLAN
SECTION 1
General rules
Article 11
General obligation
1. Each operator or aircraft operator shall monitor greenhouse gas emissions, based on a monitoring plan approved by the competent authority in accordance with Article 12, taking into account the nature and functioning of the installation or aviation activity to which it applies.
The monitoring plan shall be supplemented by written procedures which the operator or aircraft operator establishes, documents, implements and maintains for activities under the monitoring plan, as appropriate.
2. The monitoring plan referred to in paragraph 1 shall describe the instructions to the operator or aircraft operator in a logical and simple manner, avoiding duplication of effort and taking into account the existing systems in place at the installation or used by the operator or aircraft operator.
Article 12
Content and submission of the monitoring plan
1. An operator or an aircraft operator shall submit a monitoring plan to the competent authority for approval.
The monitoring plan shall consist of a detailed, complete and transparent documentation of the monitoring methodology of a specific installation or aircraft operator and shall contain at least the elements laid down in Annex I.
Together with the monitoring plan, the operator or aircraft operator shall submit all of the following supporting documents:
(a)
evidence for each source stream and emission source demonstrating compliance with the uncertainty thresholds for activity data and calculation factors, where applicable, for the applied tiers as defined in Annex II and Annex III;
(b)
the results of a risk assessment providing evidence that the proposed control activities and procedures for control activities are commensurate with the inherent risks and control risks identified.
2. Where Annex I makes a reference to a procedure, an operator or an aircraft operator shall establish, document, implement and maintain such a procedure separately from the monitoring plan.
The operator or the aircraft operator shall summarise the procedures in the monitoring plan providing the following information:
(a)
the title of the procedure;
(b)
a traceable and verifiable reference for identification of the procedure;
(c)
identification of the post or department responsible for implementing the procedure and for the data generated from or managed by the procedure;
(d)
a brief description of the procedure allowing the operator or aircraft operator, the competent authority and the verifier to understand the essential parameters and operations performed;
(e)
the location of relevant records and information;
(f)
the name of the computerised system used, where applicable;
(g)
a list of EN standards or other standards applied, where relevant.
The operator or aircraft operator shall make any written documentation of the procedures available to the competent authority upon request. They shall also make them available for the purposes of verification pursuant to Commission Regulation (EU) No 600/2012 (8).
3. In addition to the elements referred to in paragraphs 1 and 2 of this Article, Member States may require further elements to be included in the monitoring plan of installations to meet the requirements of Article 24(1) of Commission Decision 2011/278/EU of 27 April 2011 determining transitional Union-wide rules for harmonised free allocation of emission allowances pursuant to Article 10a of Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council (9), including a summary of a procedure ensuring the following:
(a)
the operator regularly checks if information regarding any planned or effective changes to the capacity, activity level and operation of an installation is relevant under that Decision;
(b)
the information referred to in point (a) is submitted by the operator to the competent authority by 31 December of each year.
Article 13
Standardised and simplified monitoring plans
1. Member States may allow operators and aircraft operators to use standardised or simplified monitoring plans, without prejudice to Article 12(3).
For that purpose, Member States may publish templates for those monitoring plans, including the description of data flow and control procedures referred to in Article 57 and Article 58, based on the templates and guidelines published by the Commission.
2. Before the approval of any simplified monitoring plan referred to in paragraph 1, the competent authority shall carry out a simplified risk assessment as to whether the proposed control activities and procedures for control activities are commensurate with the inherent risks and control risks identified, and justify the use of such a simplified monitoring plan.
Member States may require the operator or aircraft operator to carry out the risk assessment pursuant to the previous subparagraph itself, where appropriate.
Article 14
Modifications of the monitoring plan
1. Each operator or aircraft operator shall regularly check if the monitoring plan reflects the nature and functioning of the installation or aviation activity in accordance with Article 7 of Directive 2003/87/EC, and whether the monitoring methodology can be improved.
2. The operator or aircraft operator shall modify the monitoring plan in any of the following situations:
(a)
new emissions occur due to new activities carried out or due to the use of new fuels or materials not yet contained in the monitoring plan;
(b)
the change of availability of data, due to the use of new measuring instrument types, sampling methods or analysis methods, or for other reasons, leads to higher accuracy in the determination of emissions;
(c)
data resulting from the previously applied monitoring methodology has been found incorrect;
(d)
changing the monitoring plan improves the accuracy of the reported data, unless this is technically not feasible or incurs unreasonable costs;
(e)
the monitoring plan is not in conformity with the requirements of this Regulation and the competent authority requests the operator or aircraft operator to modify it;
(f)
it is necessary to respond to the suggestions for improvement of the monitoring plan contained in a verification report.
Article 15
Approval of modifications of the monitoring plan
1. The operator or aircraft operator shall notify any proposals for modification of the monitoring plan to the competent authority without undue delay.
However, the competent authority may allow the operator or aircraft operator to notify, by 31 December of the same year, modifications of the monitoring plan that are not significant within the meaning of paragraph 3.
2. Any significant modification of the monitoring plan within the meaning of paragraphs 3 and 4 shall be subject to approval by the competent authority.
Where the competent authority considers a modification not significant, it shall inform the operator or aircraft operator thereof without undue delay.
3. Significant modifications to the monitoring plan of an installation shall include the following:
(a)
changes of the category of the installation;
(b)
notwithstanding Article 47(8), changes regarding whether the installation is considered an installation with low emissions;
(c)
changes to emission sources;
(d)
a change from calculation-based to measurement-based methodologies, or vice versa, used to determine emissions;
(e)
a change in the tier level applied;
(f)
the introduction of new source streams;
(g)
a change in the categorisation of source streams - between major, minor or de-minimis source streams;
(h)
a change of the default value for a calculation factor, where the value is to be laid down in the monitoring plan;
(i)
the introduction of new procedures related to sampling, analysis or calibration, where the changes of those procedures have a direct impact on the accuracy of emissions data;
(j)
the implementation or adaption of a quantification methodology for emissions from leakage at storage sites.
4. Significant changes to the monitoring plans of an aircraft operator shall include:
(a)
with regard to the emission monitoring plan:
(i)
a change of tiers related to fuel consumption;
(ii)
a change of emission factor values laid down in the monitoring plan;
(iii)
a change between calculation methods as laid down in Annex III;
(iv)
the introduction of new source streams;
(v)
a change in the categorisation of source streams where a minor source stream changes to a major source stream;
(vi)
changes in the status of the aircraft operator as a small emitter within the meaning of Article 54(1);
(b)
with regard to the tonne-kilometre data monitoring plan:
(i)
a change between a non-commercial and commercial status of the air transport service provided;
(ii)
a change in the object of the air-transport service, the object being passengers, freight or mail.
Article 16
Implementation and recordkeeping of modifications
1. Prior to receiving the approval or information in accordance with Article 15(2), the operator or aircraft operator may carry out monitoring and reporting using the modified monitoring plan where they can reasonably assume that the proposed modifications are not significant, or where monitoring in accordance with the original monitoring plan would lead to incomplete emission data.
In case of doubt, the operator or aircraft operator shall carry out all monitoring and reporting, and in the interim documentation, in parallel, using both the modified and the original monitoring plan.
2. Upon the receipt of the approval or information in accordance with Article 15(2), the operator or aircraft operator shall only use the data relating to the modified monitoring plan and carry out all monitoring and reporting using only the modified monitoring plan.
3. The operator or aircraft operator shall keep records of all modifications of the monitoring plan. In each record, the following shall be specified:
(a)
transparent description of the modification;
(b)
a justification for the modification;
(c)
the date of notification of the modification to the competent authority;
(d)
the date of acknowledgement, by the competent authority, of the receipt of the notification referred to in Article 15(1), where available, and the date of the approval or information referred to in Article 15(2);
(e)
the starting date of implementation of the modified monitoring plan in accordance with paragraph 2 of this Article.
SECTION 2
Technical feasibility and unreasonable costs
Article 17
Technical feasibility
Where an operator or aircraft operator claims that applying a specific monitoring methodology is technically not feasible, the competent authority shall assess the technical feasibility taking the operator’s or aircraft operator’s justification into account. That justification shall be based on the operator or aircraft operator having technical resources capable of meeting the needs of a proposed system or requirement that can be implemented in the required time for the purposes of this Regulation. Those technical resources shall include availability of required techniques and technology.
Article 18
Unreasonable costs
1. Where an operator or aircraft operator claims that applying a specific monitoring methodology incurs unreasonable costs, the competent authority shall assess the unreasonable nature of the costs, taking into account the operator’s justification.
The competent authority shall consider costs unreasonable where the cost estimation exceeds the benefit. To that end, the benefit shall be calculated by multiplying an improvement factor with a reference price of EUR 20 per allowance and costs shall include an appropriate depreciation period based on the economic lifetime of the equipment.
2. When assessing the unreasonable nature of the costs with regard to the choice of tier levels for activity data, the competent authority shall use as the improvement factor referred to in paragraph 1 the difference between the uncertainty currently achieved and the uncertainty threshold of the tier which would be achieved by the improvement multiplied by the average annual emissions caused by that source stream over the three most recent years.
In the absence of the average annual emissions caused by that source stream over the three most recent years, the operator or aircraft operator shall provide a conservative estimate of the annual average emissions, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2. For measuring instruments under national legal metrological control, the uncertainty currently achieved may be substituted by the maximum permissible error in service allowed by the relevant national legislation.
3. When assessing the unreasonable nature of the costs with regard to measures increasing the quality of reported emissions but without direct impact on the accuracy of activity data, the competent authority shall use an improvement factor of 1 % of the average annual emissions of the respective source streams of the three most recent reporting periods. Those measures may include:
(a)
a switch from default values to analyses for the determination of calculation factors;
(b)
an increase of the number of analyses per source stream;
(c)
where the specific measuring task does not fall under national legal metrological control, the substitution of measuring instruments with instruments complying with relevant requirements of legal metrological control of the Member State in similar applications, or to measuring instruments meeting national rules adopted pursuant to Directive 2004/22/EC or Directive 2009/23/EC of the European Parliament and of the Council (10);
(d)
shortening of calibration and maintenance intervals of measuring instruments;
(e)
improvements of data flow activities and control activities reducing the inherent or control risk significantly.
4. Measures relating to the improvement of an installation’s monitoring methodology in accordance with Article 69 shall not be deemed to incur unreasonable costs up to an accumulated amount of EUR 2 000 per reporting period. For installations with low emissions that threshold shall be EUR 500 per reporting period.
CHAPTER III
MONITORING OF EMISSIONS OF STATIONARY INSTALLATIONS
SECTION 1
General provisions
Article 19
Categorisation of installations and source streams
1. Each operator shall determine the category of its installation pursuant to paragraph 2, and, where relevant, of each source stream pursuant to paragraph 3 for the purpose of monitoring emissions and determining the minimum requirements for tiers.
2. The operator shall classify each installation in one of the following categories:
(a)
a category A installation, where average verified annual emissions of the trading period immediately preceding the current trading period, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2, are equal to or less than 50 000 tonnes of CO2(e);
(b)
a category B installation, where the average verified annual emissions of the trading period immediately preceding the current trading period, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2, are more than 50 000 tonnes of CO2(e) and equal to or less than 500 000 tonnes of CO2(e);
(c)
a category C installation, where the average verified annual emissions of the trading period immediately preceding the current trading period, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2, are more than 500 000 tonnes of CO2(e).
3. The operator shall classify each source stream, comparing the source stream against the sum of all absolute values of fossil CO2 and CO2(e) corresponding to all source streams included in calculation-based methodologies and of all emissions of emission sources monitored using measurement-based methodologies, before subtraction of transferred CO2, in one of the following categories:
(a)
minor source streams, where the source streams selected by the operator jointly correspond to less than 5 000 tonnes of fossil CO2 per year or to less than 10 %, up to a total maximum contribution of 100 000 tonnes of fossil CO2 per year, whichever is the highest in terms of absolute value;
(b)
de-minimis source streams, where the source streams selected by the operator jointly correspond to less than 1 000 tonnes of fossil CO2 per year or to less than 2 %, up to a total maximum contribution of 20 000 tonnes of fossil CO2 per year, whichever is the highest in terms of absolute value;
(c)
major source streams, where the source streams do not classify in any category referred to in points (a) and (b).
4. Where the average annual verified emissions of the trading period immediately preceding the current trading period for the installation are not available or inaccurate, the operator shall use a conservative estimate of annual average emissions, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2, to determine the category of the installation.
Article 20
Monitoring boundaries
1. An operator shall define the monitoring boundaries for each installation.
Within those boundaries, the operator shall include all relevant greenhouse gas emissions from all emission sources and source streams belonging to activities carried out at the installation and listed in Annex I to Directive 2003/87/EC, as well as from activities and greenhouse gases included by a Member State pursuant to Article 24 of Directive 2003/87/EC.
The operator shall also include emissions from regular operations and abnormal events including start-up and shut-down and emergency situations over the reporting period, with the exception of emissions from mobile machinery for transportation purposes.
2. When defining the monitoring and reporting process, the operator shall include the sector specific requirements laid down in Annex IV.
3. Where leakages from a storage complex pursuant to Directive 2009/31/EC are identified and lead to emissions, or release of CO2 to the water column, they shall be considered as emission sources for the respective installation and shall be monitored in accordance with section 23 of Annex IV to this Regulation.
The competent authority may allow the exclusion of a leakage emission source from the monitoring and reporting process, once corrective measures pursuant to Article 16 of Directive 2009/31/EC have been taken and emissions or release into the water column from that leakage can no longer be detected.
Article 21
Choice of the monitoring methodology
1. For the monitoring of the emissions of an installation, the operator shall choose to apply either a calculation-based methodology or a measurement-based methodology, subject to specific provisions of this Regulation.
A calculation-based methodology shall consist in determining emissions from source streams based on activity data obtained by means of measurement systems and additional parameters from laboratory analyses or default values. The calculation-based methodology may be implemented through the standard methodology set out in Article 24 or the mass balance methodology set out in Article 25.
A measurement-based methodology shall consist in determining emissions from emission sources by means of continuous measurement of the concentration of the relevant greenhouse gas in the flue gas and of the flue gas flow, including the monitoring of CO2 transfers between installations where the CO2 concentration and the flow of the transferred gas are measured.
Where the calculation-based methodology is applied, the operator shall for each source stream define, in the monitoring plan, whether the standard methodology or the mass balance methodology is used, including the relevant tiers in accordance with Annex II.
2. An operator may combine, subject to approval by the competent authority, standard methodology, mass balance and measurement-based methodologies for different emission sources and source streams belonging to one installation, provided that neither gaps nor double counting concerning emissions occur.
3. Where the operator does not choose a measurement-based methodology, the operator shall choose the methodology required by the relevant section of Annex IV, unless he provides evidence to the competent authorities that the use of such methodology is technically not feasible or incurs unreasonable costs, or that another methodology leads to a higher overall accuracy of emissions data.
Article 22
Monitoring methodology not based on tiers
By way of derogation from Article 21(1), the operator may use a monitoring methodology that is not based on tiers (hereinafter ‘the fall-back methodology’) for selected source streams or emission sources, provided that all of the following conditions are met:
(a)
applying at least tier 1 under the calculation-based methodology for one or more major source streams or minor source streams and a measurement-based methodology for at least one emission source related to the same source streams is technically not feasible or would incur unreasonable costs;
(b)
the operator assesses and quantifies each year the uncertainties of all parameters used for the determination of the annual emissions in accordance with the ISO Guide to the Expression of Uncertainty in Measurement (JCGM 100:2008), or another equivalent internationally accepted standard, and includes the results in the annual emissions report;
(c)
the operator demonstrates to the satisfaction of the competent authority that by applying such a fall-back monitoring methodology, the overall uncertainty thresholds for the annual level of greenhouse gas emissions for the whole installation do not exceed 7,5 % for category A installations, 5,0 % for category B installations and 2,5 % for category C installations.
Article 23
Temporary changes to the monitoring methodology
1. Where it is for technical reasons temporarily not feasible to apply the tier in the monitoring plan for the activity data or each calculation factor of a fuel or material stream as approved by the competent authority, the operator concerned shall apply the highest achievable tier until the conditions for application of the tier approved in the monitoring plan have been restored.
The operator shall take all necessary measures to allow the prompt restoration of the tier in the monitoring plan as approved by the competent authority.
2. The operator concerned shall notify the temporary change referred to in paragraph 1 to the monitoring methodology without undue delay to the competent authority, specifying:
(a)
the reasons for the deviation from the tier;
(b)
in detail the interim monitoring methodology that the operator uses to determine the emissions until the conditions for the application of the tier in the monitoring plan have been restored;
(c)
the measures the operator is taking to restore the conditions for the application of the tier in the monitoring plan approved by the competent authority;
(d)
the anticipated point in time when application of the tier as approved by the competent authority will be resumed.
SECTION 2
Calculation-based methodology
Subsection 1
General
Article 24
Calculation of emissions under the standard methodology
1. Under the standard methodology, the operator shall calculate combustion emissions per source stream by multiplying the activity data related to the amount of fuel combusted, expressed as terajoules based on net calorific value (NCV), with the corresponding emission factor, expressed as tonnes CO2 per terajoule (t CO2/TJ) consistent with the use of NCV, and with the corresponding oxidation factor.
The competent authority may allow the use of emission factors for fuels, expressed as t CO2/t or t CO2/Nm3. In that case, the operator shall determine combustion emissions by multiplying the activity data related to the amount of fuel combusted, expressed as tonnes or normal cubic metres, with the corresponding emission factor and the corresponding oxidation factor.
2. The operator shall determine process emissions per source stream by multiplying the activity data related to the material consumption, throughput or production output, expressed in tonnes or normal cubic metres with the corresponding emission factor, expressed in t CO2/t or t CO2/Nm3, and the corresponding conversion factor.
3. Where a tier 1 or tier 2 emission factor already includes the effect of incomplete chemical reactions, the oxidation factor or conversion factor shall be set to 1.
Article 25
Calculation of emissions under the mass balance methodology
1. Under the mass balance methodology, the operator shall calculate the CO2 quantity corresponding to each source stream included in the mass balance by multiplying the activity data related to the amount of material entering or leaving the boundaries of the mass balance, with the material’s carbon content multiplied by 3 664 t CO2/t C, applying section 3 of Annex II.
2. Notwithstanding Article 49, the emissions of the total process covered by the mass balance shall be the sum of the CO2 quantities corresponding to all source streams covered by the mass balance. CO emitted to the atmosphere shall be calculated in the mass balance as emission of the molar equivalent amount of CO2.
Article 26
Applicable tiers
1. When defining the relevant tiers in accordance with Article 21(1), to determine the activity data and each calculation factor, each operator shall apply the following:
(a)
at least the tiers listed in Annex V, in the case of an installation that is a category A installation, or where a calculation factor is required for a source stream that is a commercial standard fuel;
(b)
in other cases than those referred to in point (a), the highest tier as defined in Annex II.
However, the operator may apply a tier one level lower than required in accordance with the first subparagraph for category C installations and up to two levels lower for category A and B installations, with a minimum of tier 1, where it shows to the satisfaction of the competent authority that the tier required in accordance with the first subparagraph is technically not feasible or incurs unreasonable costs.
The competent authority may, for a transitional period of up to three years, allow an operator to apply lower tiers than those referred to in the second subparagraph, with a minimum of tier 1, provided that both of the following conditions are met:
(a)
the operator shows to the satisfaction of the competent authority that the tier required pursuant to the second subparagraph is technically not feasible or incurs unreasonable costs;
(b)
the operator provides an improvement plan indicating how and by when at least the tier required pursuant to the second subparagraph will be reached.
2. For activity data and each calculation factor for minor source streams, the operator shall apply the highest tier which is technically feasible and does not incur unreasonable costs, with a minimum of tier 1.
3. For activity data and each calculation factor for de-minimis source streams, the operator may determine activity data and each calculation factor by using conservative estimations instead of using tiers, unless a defined tier is achievable without additional effort.
4. For the oxidation factor and conversion factor, the operator shall, as a minimum, apply the lowest tiers listed in Annex II.
5. Where the competent authority has allowed the use of emission factors expressed as t CO2/t or t CO2/Nm3 for fuels, and for fuels used as process input or in mass balances in accordance with Article 25, the net calorific value may be monitored using lower tiers than the highest tier as defined in Annex II.
Subsection 2
Activity data
Article 27
Determination of activity data
1. The operator shall determine the activity data of a source stream in one of the following ways:
(a)
based on continual metering at the process which causes the emissions;
(b)
based on aggregation of metering of quantities separately delivered taking into account relevant stock changes.
2. For the purposes of point (b) of paragraph 1, the quantity of fuel or material processed during the reporting period shall be calculated as the quantity of fuel or material purchased during the reporting period, minus the quantity of fuel or material exported from the installation, plus the quantity of fuel or material in stock at the beginning of the reporting period, minus the quantity of fuel or material in stock at the end of the reporting period.
Where it is technically not feasible or would incur unreasonable costs to determine quantities in stock by direct measurement, the operator may estimate those quantities based on one of the following:
(a)
data from previous years and correlated with output for the reporting period;
(b)
documented procedures and respective data in audited financial statements for the reporting period.
Where the determination of activity data for the entire calendar year is technically not feasible or would incur unreasonable costs, the operator may choose the next most appropriate day to separate a reporting year from the following one, and reconcile accordingly to the calendar year required. The deviations involved for one or more source streams shall be clearly recorded, form the basis of a value representative for the calendar year, and be considered consistently in relation to the next year.
Article 28
Measurement systems under the operator’s control
1. For determining the activity data in accordance with Article 27, the operator shall use metering results based on measurement systems under its own control at the installation, provided that all of the following conditions are complied with:
(a)
the operator must carry out an uncertainty assessment and ensures that the uncertainty threshold of the relevant tier level is met;
(b)
the operator must ensure at least once per year, and after each calibration of measuring instruments, that the calibration results multiplied by a conservative adjustment factor based on an appropriate time series of previous calibrations of that or similar measuring instruments for taking into account the effect of uncertainty in service, are compared with the relevant uncertainty thresholds.
Where tier thresholds approved in accordance with Article 12 are exceeded or equipment found not to conform to other requirements, the operator shall take corrective action without undue delay and notify the competent authority thereof.
2. The operator shall provide the uncertainty assessment referred to in point (a) of paragraph 1 to the competent authority when notifying a new monitoring plan or when it is relevant for a change to the approved monitoring plan.
The assessment shall comprise the specified uncertainty of the applied measuring instruments, uncertainty associated with the calibration, and any additional uncertainty connected to how the measuring instruments are used in practice. Uncertainty related to stock changes shall be included in the uncertainty assessment where the storage facilities are capable of containing at least 5 % of the annual used quantity of the fuel or material considered. When carrying out the assessment, the operator shall take into account the fact that the stated values used to define tier uncertainty thresholds in Annex II refer to the uncertainty over the full reporting period.
The operator may simplify the uncertainty assessment by assuming that the maximum permissible errors specified for the measuring instrument in service, or where lower, the uncertainty obtained by calibration, multiplied by a conservative adjustment factor for taking into account the effect of uncertainty in service, is to be regarded as the uncertainty over the whole reporting period as required by the tier definitions in Annex II, provided that measuring instruments are installed in an environment appropriate for their use specifications.
3. Notwithstanding paragraph 2, the competent authority may allow the operator to use metering results based on measurement systems under its own control at the installation, where the operator provides evidence that the measuring instruments applied are subject to relevant national legal metrological control.
For that purpose, the maximum permissible error in service allowed by the relevant national legislation on legal metrological control for the relevant measuring task may be used as the uncertainty value without providing further evidence.
Article 29
Measurement systems outside the operator’s own control
1. Where, based on a simplified uncertainty assessment, the use of measurement systems outside the operator’s own control, compared to the use of those within the operator’s own control pursuant to Article 28, allows the operator to comply with at least as high a tier, gives more reliable results and is less prone to control risks, the operator shall determine the activity data from measurement systems outside its own control.
To that end, the operator may revert to one of the following data sources:
(a)
amounts from invoices issued by a trade partner, provided that a commercial transaction between two independent trade partners takes place;
(b)
direct readings from the measurement systems.
2. The operator shall ensure compliance with the applicable tier pursuant to Article 26.
To that end, the maximum permissible error in service allowed by relevant legislation for national legal metrological control for the relevant commercial transaction may be used as uncertainty without providing further evidence.
Where the applicable requirements under national legal metrological control are less stringent than the applicable tier pursuant to Article 26, the operator shall obtain evidence on the applicable uncertainty from the trade partner responsible for the measurement system.
Subsection 3
Calculation factors
Article 30
Determination of calculation factors
1. The operator shall determine calculation factors either as default values or values based on analysis depending on the applicable tier.
2. The operator shall determine and report calculation factors consistently with the state used for related activity data, referring to the fuel’s or material’s state in which the fuel or material is purchased or used in the emission causing process, before it is dried or otherwise treated for laboratory analysis.
Where such an approach incurs unreasonable costs, or where higher accuracy can be achieved, the operator may consistently report activity data and calculation factors referring to the state in which laboratory analyses are carried out.
Article 31
Default values for calculation factors
1. Where the operator determines calculation factors as default values, it shall, in accordance with the requirement of the applicable tier, as set out in Annexes II and VI, use one of the following values:
(a)
standard factors and stoichiometric factors listed in Annex VI;
(b)
standard factors used by the Member State for its national inventory submission to the Secretariat of the United Nations Framework Convention on Climate Change;
(c)
literature values agreed with the competent authority, including standard factors published by the competent authority, which are compatible with factors referred to in point (b), but they are representative of more disaggregated sources of fuel streams;
(d)
values specified and guaranteed by the supplier of a material where the operator can demonstrate to the satisfaction of the competent authority that the carbon content exhibits a 95 % confidence interval of not more than 1 %;
(e)
values based on analyses carried out in the past, where the operator can demonstrate to the satisfaction of the competent authority that those values are representative for future batches of the same material.
2. The operator shall specify all default values used in the monitoring plan.
Where the default values change on an annual basis, the operator shall specify the authoritative applicable source of that value in the monitoring plan.
3. The competent authority may only approve a change of default values for a calculation factor in the monitoring plan pursuant to Article 15(2), where the operator provides evidence that the new default value leads to a more accurate determination of emissions.
4. Upon application by the operator, the competent authority may allow that the net calorific value and emission factors of fuels are determined using the same tiers as required for commercial standard fuels provided that the operator submits, at least every three years, evidence that the 1 % interval for the specified calorific value has been met during the last three years.
Article 32
Calculation factors based on analyses
1. The operator shall ensure that any analyses, sampling, calibrations and validations for the determination of calculation factors are carried out by applying methods based on corresponding EN standards.
Where such standards are not available, the methods shall be based on suitable ISO standards or national standards. Where no applicable published standards exist, suitable draft standards, industry best practice guidelines or other scientifically proven methodologies shall be used, limiting sampling and measurement bias.
2. Where online gas chromatographs or extractive or non-extractive gas analysers are used for emission determination, the operator shall obtain approval from the competent authority for the use of such equipment. The equipment shall be used only with regard to composition data of gaseous fuels and materials. As minimum quality assurance measures, the operator shall ensure that an initial validation and annually repeated validations of the instrument are performed.
3. The result of any analysis shall be used only for the delivery period or batch of fuel or material for which the samples have been taken, and for which the samples were intended to be representative.
For the determination of a specific parameter the operator shall use the results of all analyses made with regards to that parameter.
Article 33
Sampling plan
1. Where calculation factors are determined by analyses, the operator shall submit to the competent authority for approval for each fuel or material a sampling plan in the form of a written procedure, which contains information on methodologies for the preparation of samples, including information on responsibilities, locations, frequencies and quantities, and methodologies for the storage and transport of samples.
The operator shall ensure that the derived samples are representative for the relevant batch or delivery period and free of bias. Relevant elements of the sampling plan shall be agreed with the laboratory carrying out the analysis for the respective fuel or material, and evidence of that agreement shall be included in the plan. The operator shall make the plan available for the purposes of verification pursuant to Regulation (EU) No 600/2012.
2. The operator shall, in agreement with the laboratory carrying out the analysis for the respective fuel or material and subject to the approval of the competent authority, adapt the elements of the sampling plan where analytical results indicate that the heterogeneity of the fuel or material significantly differs from the information on heterogeneity on which the original sampling plan for that specific fuel or material was based.
Article 34
Use of laboratories
1. The operator shall ensure that laboratories used to carry out analyses for the determination of calculation factors are accredited in accordance with EN ISO/IEC 17025, for the relevant analytical methods.
2. Laboratories not accredited in accordance with EN ISO/IEC 17025 may only be used for the determination of calculation factors where the operator can demonstrate to the satisfaction of the competent authority that access to laboratories referred to in paragraph 1 is technically not feasible or would incur unreasonable costs and that the non-accredited laboratory meets requirements equivalent to EN ISO/IEC 17025.
3. The competent authority shall deem a laboratory to meet the requirements equivalent to EN ISO/IEC 17025 within the meaning of paragraph 2 where the operator provides, to the extent feasible, in the form of and to a similar level of detail required for procedures pursuant to Article 12(2), evidence in accordance with the second and the third subparagraph of this paragraph.
With respect to quality management, the operator shall produce an accredited certification of the laboratory in conformity with EN ISO/IEC 9001, or other certified quality management systems that cover the laboratory. In the absence of such certified quality management systems, the operator shall provide other appropriate evidence that the laboratory is capable of managing its personnel, procedures, documents and tasks in a reliable manner.
With respect to technical competence, the operator shall provide evidence that the laboratory is competent and able to generate technically valid results using the relevant analytical procedures. Such evidence shall cover at least the following elements:
(a)
management of the personnel’s competence for the specific tasks assigned;
(b)
suitability of accommodation and environmental conditions;
(c)
selection of analytical methods and relevant standards;
(d)
where applicable, management of sampling and sample preparation, including control of sample integrity;
(e)
where applicable, development and validation of new analytical methods or application of methods not covered by international or national standards;
(f)
uncertainty estimation;
(g)
management of equipment, including procedures for calibration, adjustment, maintenance and repair of equipment, and record keeping thereof;
(h)
management and control of data, documents and software;
(i)
management of calibration items and reference materials;
(j)
quality assurance for calibration and test results, including regular participation in proficiency testing schemes, applying analytical methods to certified reference materials, or inter-comparison with an accredited laboratory;
(k)
management of outsourced processes;
(l)
management of assignments, customer complaints, and ensuring timely corrective action.
Article 35
Frequencies for analyses
1. The operator shall apply the minimum frequencies for analyses for relevant fuels and materials listed in Annex VII. Annex VII will be reviewed on a regular basis and in the first instance not more than two years from this Regulation entering into force.
2. The competent authority may allow the operator to use a different frequency than those referred to in paragraph 1, where minimum frequencies are not available or where the operator demonstrates one of the following:
(a)
based on historical data, including analytical values for the respective fuels or materials in the reporting period immediately preceding the current reporting period, any variation in the analytical values for the respective fuel or material does not exceed 1/3 of the uncertainty value to which the operator has to adhere with regard to the activity data determination of the relevant fuel or material;
(b)
using the required frequency would incur unreasonable costs.
Subsection 4
Specific calculation factors
Article 36
Emission factors for CO2
1. The operator shall determine activity-specific emission factors for CO2 emissions.
2. Emission factors of fuels, including when used as process input, shall be expressed as t CO2/TJ.
The competent authority may allow the operator to use an emission factor for a fuel expressed as t CO2/t or t CO2/Nm3 for combustion emissions, where the use of an emission factor expressed as t CO2/TJ incurs unreasonable costs or where at least equivalent accuracy of the calculated emissions can be achieved by using such an emission factor.
3. For the conversion of the carbon content into the respective value of a CO2 related emission factor or vice versa, the operator shall use the factor 3 664 t CO2/t C.
Article 37
Oxidation and conversion factors
1. The operator shall use as a minimum tier 1 to determine oxidation or conversion factors. The operator shall use a value of 1 for oxidation or for a conversion factor where the emission factor includes the effect of incomplete oxidation or conversion.
However, the competent authority may require operators to always use tier 1.
2. Where several fuels are used within an installation and tier 3 is to be used for the specific oxidation factor, the operator may ask for the approval of the competent authority for one or both of the following:
(a)
the determination of one aggregate oxidation factor for the whole combustion process and to apply it to all fuels;
(b)
the attribution of the incomplete oxidation to one major source stream and use of a value of 1 for the oxidation factor of the other source streams.
Where biomass or mixed fuels are used, the operator shall provide evidence that application of points (a) or (b) of the first subparagraph does not lead to an underestimation of emissions.
Subsection 5
Treatment of biomass
Article 38
Biomass source streams
1. The operator may determine the activity data of biomass source streams without using tiers and providing analytical evidence regarding the biomass content, where that source stream consists exclusively of biomass and the operator can ensure that it is not contaminated with other materials or fuels.
2. The emission factor of biomass shall be zero.
The emission factor of a mixed fuel or material shall be calculated and reported as the preliminary emission factor determined in accordance with Article 30 multiplied by the fossil fraction of the fuel or material.
3. Peat, xylite and fossil fractions of mixed fuels or materials shall not be considered biomass.
4. Where the biomass fraction of mixed fuels or materials is equal or higher than 97 %, or where due to the amount of the emissions associated with the fossil fraction of the fuel or material it qualifies as a de-minimis source stream, the competent authority may allow the operator to apply no-tier methodologies, including the energy balance method, for determining activity data and relevant calculation factors, unless the respective value is to be used for the subtraction of biomass derived CO2 from emissions determined by means of continuous emission measurement.
Article 39
Determination of biomass and fossil fraction
1. Where subject to the tier level required and to the availability of appropriate default values as referred to in Article 31(1), the biomass fraction of a specific fuel or material are determined using analyses, the operator shall determine that biomass fraction on the basis of a relevant standard and the analytical methods therein, and apply that standard only if approved by the competent authority.
2. Where the determination of the biomass fraction of a mixed fuel or material by analysis in accordance with paragraph 1 is technically not feasible or would incur unreasonable costs, the operator shall base its calculation on standard emission factors and biomass fraction values for mixed fuels and materials and estimation methods published by the Commission.
In the absence of such standard factors and values, the operator shall either assume the absence of a biomass share or submit an estimation method to determine the biomass fraction to the competent authority for approval. For fuels or materials originating from a production process with defined and traceable input streams, the operator may base such estimation on a mass balance of fossil and biomass carbon entering and leaving the process.
3. By way of derogation from paragraphs 1 and 2 and Article 30, where the guarantee of origin has been established in accordance with Articles 2(j) and 15 of Directive 2009/28/EC for biogas injected into and subsequently removed from a gas network, the operator shall not use analyses for the determination of the biomass fraction.
SECTION 3
Measurement-based methodology
Article 40
Use of the measurement-based monitoring methodology
The operator shall use measurement-based methodologies for all emissions of nitrous oxide (N2O) as laid down in Annex IV, and for quantifying CO2 transferred pursuant to Article 49.
In addition, the operator may use measurement-based methodologies for CO2 emission sources where it can provide evidence that for each emission source the tiers required in accordance with Article 41 are complied with.
Article 41
Tier requirements
1. For each emission source which emits more than 5 000 tonnes of CO2(e) per year, or which contributes more than 10 % of the total annual emissions of the installation, whichever is higher in terms of absolute emissions, the operator shall apply the highest tier listed in section 1 of Annex VIII. For all other emission sources, the operator shall apply at least one tier lower than the highest tier.
2. Only where the operator can demonstrate to the satisfaction of the competent authority that application of the tier required under paragraph 1 is technically not feasible or incurs unreasonable costs and application of a calculation methodology using the tier levels required by Article 26 is technically not feasible or incurs unreasonable costs, may a next lower tier be used for the relevant emission source, with a minimum of tier 1.
Article 42
Measurement standards and laboratories
1. All measurements shall be carried out applying methods based on EN 14181 Stationary source emissions - Quality assurance of automated measuring systems, EN 15259 Air quality - Measurement of stationary source emissions - Requirements for measurement sections and sites and for the measurement objective, plan and report, and other corresponding EN standards.
Where such standards are not available, the methods shall be based on suitable ISO standards, standards published by the Commission or national standards. Where no applicable published standards exist, suitable draft standards, industry best practice guidelines or other scientifically proven methodologies shall be used, limiting sampling and measurement bias.
The operator shall consider all relevant aspects of the continuous measurement system, including the location of the equipment, calibration, measurement, quality assurance and quality control.
2. The operator shall ensure that laboratories carrying out measurements, calibrations and relevant equipment assessments for continuous emission measurement systems (CEMS) shall be accredited in accordance with EN ISO/IEC 17025 for the relevant analytical methods or calibration activities.
Where the laboratory does not have such accreditation, the operator shall ensure that equivalent requirements of Article 34(2) and (3) are met.
Article 43
Determination of emissions
1. The operator shall determine the annual emissions from an emission source over the reporting period by summing up over the reporting period all hourly values of the measured greenhouse gas concentration multiplied by the hourly values of the flue gas flow, where the hourly values shall be averages over all individual measurement results of the respective operating hour.
In the case of CO2 emissions, the operator shall determine annual emission on the basis of equation 1 in Annex VIII. CO emitted to the atmosphere shall be treated as the molar equivalent amount of CO2.
In the case of nitrous oxide (N2O), the operator shall determine annual emissions on the basis of the equation in subsection B.1 of section 16 of Annex IV.
2. Where several emission sources exist in one installation and cannot be measured as one emission source, the operator shall measure emissions from those sources separately and add the results to obtain the total emissions of the specific gas over the reporting period.
3. The operator shall determine the greenhouse gas concentration in the flue gas by continuous measurement at a representative point through one of the following:
(a)
direct measurement;
(b)
in the case of a high concentration in the flue gas, calculation of the concentration using an indirect concentration measurement applying Equation 3 of Annex VIII and taking into account the measured concentration values of all other components of the gas stream as laid down in the operator’s monitoring plan.
4. Where relevant, the operator shall determine separately any CO2 amount stemming from biomass using calculation-based monitoring methodologies and subtract it from the total measured CO2 emissions.
5. The operator shall determine the flue gas flow for the calculation in accordance with paragraph 1 by one of the following methods:
(a)
calculation by means of a suitable mass balance, taking into account all significant parameters on the input side, including for CO2 emissions at least input material loads, input airflow and process efficiency, as well as on the output side including at least the product output, the O2, SO2 and NOx concentration;
(b)
determination by continuous flow measurement at a representative point.
Article 44
Data aggregation
1. The operator shall calculate hourly averages for each parameter, including concentrations and flue gas flow, relevant for determining emissions using a measurement-based methodology by using all data points available for that specific hour.
Where an operator can generate data for shorter reference periods without additional cost, he shall use those periods for the determination of the annual emissions in accordance with Article 43(1).
2. Where the continuous measurement equipment for a parameter is out of control, out of range or out of operation for part of the hour or reference period referred to in paragraph 1, the operator shall calculate the related hourly average pro rata to the remaining data points for that specific hour or shorter reference period provided that at least 80 % of the maximum number of data points for a parameter are available. Article 45(2) to (4) shall apply where less than 80 % of the maximum number of data points for a parameter are available.
Article 45
Missing data
1. Where a piece of measurement equipment within the continuous emissions monitoring system is out of operation for more than five consecutive days in any calendar year, the operator shall inform the competent authority without undue delay and propose adequate measures to improve the quality of the continuous emissions monitoring system affected.
2. Where a valid hour or shorter reference period in accordance with Article 44(1) of data cannot be provided for one or more parameters of the measurement-based methodology due to the equipment being out of control, out of range or out of operation, the operator shall determine values for substitution of each missing hour of data.
3. Where a valid hour or shorter reference period of data cannot be provided for a parameter directly measured as concentration, the operator shall calculate a substitution value as the sum of an average concentration and twice the standard deviation associated with that average, using Equation 4 in Annex VIII.
Where the reporting period is not applicable for determining such substitution values due to significant technical changes at the installation, the operator shall agree with the competent authority a representative timeframe for determining the average and standard deviation, where possible with the duration of one year.
4. Where a valid hour of data cannot be provided for a parameter other than concentration, the operator shall obtain substitute values of that parameter through a suitable mass balance model or an energy balance of the process. The operator shall validate the results by using the remaining measured parameters of the measurement-based methodology and data at regular working conditions considering a time period of the same duration as the data gap.
Article 46
Corroborating with calculation of emissions
The operator shall corroborate emissions determined by a measurement-based methodology, with the exception of nitrous oxide (N2O) emissions from nitric acid production and greenhouse gases transferred to a transport network or a storage site, by calculating the annual emissions of each considered greenhouse gas for the same emission sources and source streams.
The use of tier methodologies shall not be required.
SECTION 4
Special provisions
Article 47
Installations with low emissions
1. The competent authority may allow the operator to submit a simplified monitoring plan in accordance with Article 13, provided that it operates an installation with low emissions.
The first subparagraph shall not apply to installations carrying out activities for which N2O is included pursuant to Annex I to Directive 2003/87/EC.
2. For the purposes of the first subparagraph of paragraph 1, an installation shall be considered an installation with low emissions where at least one of the following conditions is met:
(a)
the average annual emissions of that installation reported in the verified emission reports during the trading period immediately preceding the current trading period, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2, were less than 25 000 tonnes of CO2(e) per year;
(b)
the average annual emissions referred to in point (a) are not available or are no longer applicable because of changes in the installation’s boundaries or changes to the operating conditions of the installation, but the annual emissions of that installation for the next five years, with the exclusion of CO2 stemming from biomass and before subtraction of transferred CO2, will be, based on a conservative estimation method, less than 25 000 tonnes of CO2(e) per year.
3. The operator of an installation with low emissions shall not be required to submit the supporting documents referred to in the third subparagraph of Article 12(1), and shall be exempt from the requirement of reporting on improvement referred to in Article 69(4).
4. By way of derogation from Article 27, the operator of an installation with low emissions may determine the amount of fuel or material by using available and documented purchasing records and estimated stock changes. The operator shall also be exempt from the requirement to provide the uncertainty assessment referred to in Article 28(2) to the competent authority.
5. The operator of an installation with low emissions shall be exempt from the requirement of Article 28(2) to determine stock data at the beginning and the end of the reporting period, where the storage facilities are capable of containing at least 5 % of the annual consumption of fuel or material during the reporting period, in order to include related uncertainty in an uncertainty assessment.
6. By way of derogation from Article 26(1) the operator of an installation with low emissions may apply as a minimum tier 1 for the purposes of determining activity data and calculation factors for all source streams, unless higher accuracy is achievable without additional effort for the operator, without providing evidence that applying higher tiers is technically not feasible or would incur unreasonable costs.
7. For the purpose of determining calculation factors on the basis of analyses in accordance with Article 32, the operator of an installation with low emissions may use any laboratory that is technically competent and able to generate technically valid results using the relevant analytical procedures, and provides evidence for quality assurance measures as referred to in Article 34(3).
8. Where an installation with low emissions subject to simplified monitoring exceeds the threshold referred to in paragraph 2 in any calendar year, its operator shall notify the competent authority thereof without undue delay.
The operator shall, without undue delay, submit a significant modification of the monitoring plan within the meaning of point (b) of Article 15(3), to the competent authority for approval.
However, the competent authority shall allow that the operator continues simplified monitoring provided that that operator demonstrates to the satisfaction of the competent authority that the threshold referred to in paragraph 2 has not already been exceeded within the past five reporting periods and will not be exceeded again from the following reporting period onwards.
Article 48
Inherent CO2
1. Inherent CO2 which is transferred into an installation, including that contained in natural gas or a waste gas including blast furnace gas or coke oven gas, shall be included in the emission factor for that fuel.
2. Where inherent CO2 originates from activities covered by Annex I to Directive 2003/87/EC or included pursuant to Article 24 of that Directive and is subsequently transferred out of the installation as part of a fuel to another installation and activity covered by that Directive, it shall not be counted as emissions of the installation where it originates.
However, where inherent CO2 is emitted, or transferred out of the installation to entities not covered by that Directive, it shall be counted as emissions of the installation where it originates.
3. The operators may determine quantities of inherent CO2 transferred out of the installation both at the transferring and at the receiving installation. In that case, the quantities of respectively transferred and received inherent CO2 shall be identical.
Where the quantities of transferred and received inherent CO2 are not identical, the arithmetic average of both measured values shall be used in both the transferring and receiving installations’ emission reports, where the deviation between the values can be explained by the uncertainty of the measurement systems. In such case, the emission report shall refer to the alignment of that value.
Where the deviation between the values cannot be explained by the approved uncertainty range of the measurement systems, the operators of the transferring and receiving installations shall align the values by applying conservative adjustments approved by the competent authority.
Article 49
Transferred CO2
1. The operator shall subtract from the emissions of the installation any amount of CO2 originating from fossil carbon in activities covered by Annex I to Directive 2003/87/EC, which is not emitted from the installation, but transferred out of the installation to any of the following:
(a)
a capture installation for the purpose of transport and long-term geological storage in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC;
(b)
a transport network with the purpose of long-term geological storage in a storage site permitted under Directive 2009/31/EC;
(c)
a storage site permitted under Directive 2009/31/EC for the purpose of long-term geological storage.
For any other transfer of CO2 out of the installation, no subtraction of CO2 from the installation’s emissions shall be allowed.
2. The operator of the installation out of which the CO2 transferred shall provide in its annual emission report the receiving installation’s installation identification code recognised in accordance with Commission Regulation (EU) No 1193/2011 of 18 November 2011 establishing a Union Registry for the trading period commencing on 1 January 2013, and subsequent trading periods, of the Union emissions trading scheme pursuant to Directive 2003/87/EC of the European Parliament and of the Council and Decision No 280/2004/EC of the European Parliament and of the Council and amending Regulations (EC) No 2216/2004 and (EU) No 920/2010 (11).
The first subparagraph shall also apply to the receiving installation with respect to the transferring installation’s installation identification code.
3. For the determination of the quantity of CO2 transferred from one installation to another, the operator shall apply a measurement-based methodology including in accordance with Articles 43, 44 and 45. The emission source shall correspond to the measurement point and the emissions shall be expressed as the quantity of CO2 transferred.
4. For determining the quantity of CO2 transferred from one installation to another, the operator shall apply tier 4 as defined in section 1 of Annex VIII.
However, the operator may apply the next lower tier provided that it establishes that applying tier 4 as defined in section 1 of Annex VIII is technically not feasible or incurs unreasonable costs.
5. The operators may determine quantities of CO2 transferred out of the installation both at the transferring and at the receiving installation. In that case, Article 48(3) shall apply.
CHAPTER IV
MONITORING OF EMISSIONS AND TONNE-KILOMETRE DATA FROM AVIATION
Article 50
General provisions
1. Each aircraft operator shall monitor and report emissions from aviation activities for all flights included in Annex I to Directive 2003/87/EC that are performed by that aircraft operator during the reporting period and for which the aircraft operator is responsible.
To that end, the aircraft operator shall attribute all flights to the calendar year according to the time of departure measured in Coordinated Universal Time.
2. The aircraft operator intending to apply for an allocation of allowances free of charge pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC shall also monitor tonne-kilometre data for the same flights during the respective monitoring years.
3. For the purpose of identifying the unique aircraft operator referred to in point (o) of Article 3 of Directive 2003/87/EC that is responsible for a flight, the call sign used for air traffic control purposes, shall be used. The call sign shall be one of the following:
(a)
the ICAO designator laid down in box 7 of the flight plan;
(b)
where the ICAO designator of the aircraft operator is not available, the registration markings of the aircraft.
4. Where the identity of the aircraft operator is not known, the competent authority shall consider the owner of the aircraft as aircraft operator unless it proves the identity the aircraft operator responsible.
Article 51
Submission of monitoring plans
1. At the latest four months before an aircraft operator commences aviation activities covered by Annex I to Directive 2003/87/EC, it shall submit to the competent authority a monitoring plan for the monitoring and reporting of emissions in accordance with Article 12.
By way of derogation from the first subparagraph, an aircraft operator that performs an aviation activity covered by Annex I to Directive 2003/87/EC for the first time that could not be foreseen four months in advance of the activity, shall submit a monitoring plan to the competent authority without undue delay, but no later than six weeks after performance of that activity. The aircraft operator shall provide adequate justification to the competent authority why a monitoring plan could not be submitted four months in advance of the activity.
Where the administering Member State referred to in Article 18a of Directive 2003/87/EC is not known in advance, the aircraft operator shall without undue delay submit the monitoring plan when information on the competent authority of the administering Member State becomes available.
2. Where the aircraft operator is intending to apply for an allocation of allowances free of charge pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC, it shall also submit a monitoring plan for the monitoring and reporting of tonne-kilometre data. That monitoring plan shall be submitted at the latest four months prior to the start of one of the following:
(a)
the monitoring year mentioned in Article 3e(1) of Directive 2003/87/EC for applications pursuant to that Article;
(b)
the second calendar year of the period referred to in Article 3c(2) of Directive 2003/87/EC for applications pursuant to Article 3f of that Directive.
Article 52
Monitoring methodology for emissions from aviation activities
1. Each aircraft operator shall determine the annual CO2 emissions from aviation activities by multiplying the annual consumption of each fuel expressed in tonnes by the respective emission factor.
2. Each aircraft operator shall determine the fuel consumption for each flight and for each fuel, including fuel consumed by the auxiliary power unit. For that purpose, the aircraft operator shall use one of the methods laid down in section 1 of Annex III. The aircraft operator shall choose the method which provides for the most complete and timely data combined with the lowest uncertainty without incurring unreasonable costs.
3. Each aircraft operator shall determine the fuel uplift referred to in section 1 of Annex III based on one of the following:
(a)
the measurement by the fuel supplier, as documented in the fuel delivery notes or invoices for each flight;
(b)
data from aircraft onboard measurement systems recorded in the mass and balance documentation, in the aircraft technical log or transmitted electronically from the aircraft to the aircraft operator.
4. The aircraft operator shall determine fuel contained in the tank using data from aircraft onboard measurement systems and recorded in the mass and balance documentation, in the aircraft technical log or transmit it electronically from the aircraft to the aircraft operator.
5. Aircraft operators shall apply tier 2 as set out in section 2 of Annex III.
However, aircraft operators having reported average annual emissions over the trading period immediately preceding the current trading period, which were equal to or less than 50 000 tonnes of fossil CO2 may apply as a minimum tier 1 as defined in section 2 of Annex III. All aircraft operators may apply as a minimum tier 1 as defined in section 2 of Annex III for source streams jointly corresponding to less than 5 000 tonnes of fossil CO2 per year or less than 10 %, up to a maximum contribution of 100 000 tonnes of fossil CO2 per year, whichever is highest in terms of absolute value. Where, for the purposes of this subparagraph reported emissions are not available or no longer applicable, the aircraft operator may use a conservative estimate or projection to determine the average annual emissions.
6. Where the amount of fuel uplift or the amount of fuel remaining in the tanks is determined in units of volume, expressed in litres, the aircraft operator shall convert that amount from volume to mass by using actual density values. The aircraft operator shall determine the actual density by using one of the following:
(a)
on-board measurement systems;
(b)
the density measured by the fuel supplier at fuel uplift and recorded on the fuel invoice or delivery note.
The actual density shall be expressed in kg/litre and determined for the applicable temperature for a specific measurement.
In cases for which actual density values are not available, a standard density factor of 0,8 kg/litre shall be applied upon approval by the competent authority.
7. For the purposes of the calculation referred to in paragraph 1, the aircraft operator shall use the default emission factors set out in Table 2 in Annex III.
For reporting purposes, that approach shall be considered as tier 1. For fuels not listed in that table, the aircraft operator shall determine the emission factor in accordance with Article 32, considered as tier 2. For such fuels, the net calorific value shall be determined and reported as a memo-item.
8. By way of derogation from paragraph 7, the aircraft operator may, upon approval by the competent authority, derive the emission factor or the carbon content, on which it is based, or the net calorific value for commercially traded fuels from the purchasing records for the respective fuel provided by the fuel supplier, provided that those have been derived based on internationally accepted standards and the emission factors listed in Table 2 in Annex III cannot be applied.
Article 53
Specific provisions for biomass
Article 39 shall apply accordingly to the determination of the biomass fraction of a mixed fuel.
Notwithstanding Article 39(2), the competent authority shall allow the use of a methodology uniformly applicable in all Member States for the determination of the biomass fraction, as appropriate.
Under that methodology, the biomass fraction, net calorific value and emission factor or carbon content of the fuel used in an EU ETS aviation activity listed in Annex I to Directive 2003/87/EC shall be determined using fuel purchase records.
The methodology shall be based on the guidelines provided by the Commission to facilitate its consistent application in all Member States.
The use of biofuels for aviation shall be assessed in accordance with Article 18 of Directive 2009/28/EC.
Article 54
Small emitters
1. Aircraft operators operating fewer than 243 flights per period for three consecutive four-month periods and aircraft operators operating flights with total annual emissions lower than 25 000 tonnes CO2 per year shall be considered small emitters.
2. By way of derogation from Article 52, small emitters may estimate the fuel consumption using tools implemented by Eurocontrol or another relevant organisation, which can process all relevant air traffic information corresponding to that available to Eurocontrol and avoid any underestimations of emissions.
The applicable tools may only be used if they are approved by the Commission including the application of correction factors to compensate for any inaccuracies in the modelling methods.
3. By way of derogation from Article 12, a small emitter who intends to make use of any of the tools referred to in paragraph 2 of this Article may submit only the following information in the monitoring plan for emissions:
(a)
information required pursuant to point 1 of section 2 of Annex I;
(b)
evidence that the thresholds for small emitters set out in paragraph 1 of this Article are met;
(c)
the name of or reference to the tool as referred to in paragraph 2 of this Article that will be used for estimating the fuel consumption.
A small emitter shall be exempted from the requirement to submit the supporting documents referred to in the third subparagraph of Article 12(1).
4. Where an aircraft operator uses any of the tools referred to in paragraph 2 and exceeds the thresholds referred to in paragraph 1 during a reporting year, the aircraft operator shall notify the competent authority thereof without undue delay.
The aircraft operator shall, without undue delay, submit a significant modification of the monitoring plan within the meaning of point (vi) of Article 15(4)(a) to the competent authority for approval.
However, the competent authority shall allow that the aircraft operator continues to use a tool referred to in paragraph 2 provided that that aircraft operator demonstrates to the satisfaction of the competent authority that the thresholds referred to in paragraph 1 have not already been exceeded within the past five reporting periods and will not be exceeded again from the following reporting period onwards.
Article 55
Sources of uncertainty
1. The aircraft operator shall identify sources of uncertainty and their associated levels of uncertainty. The aircraft operator shall consider that information when selecting the monitoring methodology pursuant to Article 52(2).
2. Where the aircraft operator determines fuel uplifts in accordance with point (a) of Article 52(3), it shall not be required to provide further proof of the associated uncertainty level.
3. Where on-board systems are used for measuring fuel uplift or fuel contained in tanks in accordance with point (b) of Article 52(3), the level of uncertainty associated with fuel measurements shall be supported by all of the following:
(a)
the aircraft manufacturer’s specifications determining uncertainty levels of on-board fuel measurement systems;
(b)
evidence of carrying out routine checks of the satisfactory operation of the fuel measurement systems.
4. Notwithstanding paragraphs 2 and 3, the aircraft operator may base uncertainties for all other components of the monitoring methodology on conservative expert judgement taking into account the estimated number of flights within the reporting period.
5. The aircraft operator shall regularly perform suitable control activities, including cross-checks between the fuel uplift quantity as provided by invoices and the fuel uplift quantity indicated by on-board measurement, and take corrective action if notable deviations are observed.
Article 56
Determination of tonne-kilometre data
1. The aircraft operator intending to apply for an allocation of allowances free of charge pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC shall monitor tonne-kilometre data for all flights covered by Annex I to Directive 2003/87/EC in the monitoring years relevant for such applications.
2. The aircraft operator shall calculate tonne-kilometre data by multiplying the distance, calculated in accordance with section 4 of Annex III and expressed in kilometres (km), with the payload, calculated as the sum of the mass of freight, mail, passengers and checked baggage expressed in tonnes (t).
3. The aircraft operator shall determine the mass of freight and mail on the basis of the actual or standard mass contained in the mass and balance documentation for the relevant flights.
Aircraft operators not required to have a mass and balance documentation shall propose in the monitoring plan a suitable methodology for determining the mass of freight and mail, while excluding the tare weight of all pallets and containers that are not payload and the service weight.
4. The aircraft operator shall determine the mass of passengers using one of the following tiers:
(a)
Tier 1: consisting in a default value of 100 kg for each passenger including their checked baggage;
(b)
Tier 2: consisting in the mass for passengers and checked baggage contained in the mass and balance documentation for each flight.
However, the tier selected shall apply to all flights in the monitoring years relevant for applications pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC.
CHAPTER V
DATA MANAGEMENT AND CONTROL
Article 57
Data flow activities
1. The operator or aircraft operator shall establish, document, implement and maintain written procedures for data flow activities for the monitoring and reporting of greenhouse gas emissions and ensure that the annual emission report resulting from data flow activities, does not contain misstatements and is in conformance with the monitoring plan, those written procedures and this Regulation.
Where the aircraft operator intends to apply for an allocation of allowances free of charge pursuant to Articles 3e or 3f of Directive 2003/87/EC, the first subparagraph shall also apply to the monitoring and reporting of tonne-kilometre data.
2. Descriptions of written procedures for data flow activities in the monitoring plan shall at least cover the following elements:
(a)
the items of information listed in Article 12(2);
(b)
identification of the primary data sources;
(c)
each step in the data flow from primary data to annual emissions or tonne-kilometre data which shall reflect the sequence and interaction between the data flow activities;
(d)
the relevant processing steps related to each specific data flow activity including the formulas and data used to determine the emissions or tonne-kilometre data;
(e)
relevant electronic data processing and storage systems used as well as the interaction between such systems and other inputs including manual input;
(f)
the way outputs of data flow activities are recorded.
Article 58
Control system
1. The operator or aircraft operator shall establish, document, implement and maintain an effective control system to ensure that the annual emission report and, where applicable, the tonne-kilometre report resulting from data flow activities does not contain misstatements and is in conformity with the monitoring plan and this Regulation.
2. The control system referred to in paragraph 1 shall consist of the following:
(a)
an operator’s or aircraft operator’s assessment of inherent risks and control risks;
(b)
written procedures related to control activities that are to mitigate the risks identified.
3. Written procedures related to control activities as referred to in point (b) of paragraph 2 shall at least include:
(a)
quality assurance of the measurement equipment;
(b)
quality assurance of the information technology system used for data flow activities, including process control computer technology;
(c)
segregation of duties in the data flow activities and control activities as well as management of necessary competencies;
(d)
internal reviews and validation of data;
(e)
corrections and corrective action;
(f)
control of out-sourced processes;
(g)
keeping records and documentation including the management of document versions.
4. The operator or aircraft operator shall monitor the effectiveness of the control system, including by carrying out internal reviews and taking into account the findings of the verifier during the verification of annual emission reports and, where applicable, tonne-kilometre data reports, carried out pursuant to Regulation (EU) No 600/2012.
Whenever the control system is found to be ineffective or not commensurate with the risks identified, the operator or aircraft operator shall seek to improve the control system and update the monitoring plan or the underlying written procedures for data flow activities, risk assessments and control activities as appropriate.
Article 59
Quality assurance
1. For the purposes of point (a) of Article 58(3), the operator or aircraft operator shall ensure that all relevant measuring equipment is calibrated, adjusted and checked at regular intervals including prior to use, and checked against measurement standards traceable to international measurement standards, where available, in accordance with the requirements of this Regulation and proportionate to the risks identified.
Where components of the measuring systems cannot be calibrated, the operator or aircraft operator shall identify those in the monitoring plan and propose alternative control activities.
When the equipment is found not to comply with required performance, the operator or aircraft operator shall promptly take necessary corrective action.
2. With regard to continuous emission measurement systems, the operator shall apply quality assurance based on the standard Quality assurance of automated measuring systems (EN 14181), including parallel measurements with standard reference methods at least once per year, performed by competent staff.
Where such quality assurance requires emission limit values (ELVs) as necessary parameters for the basis of calibration and performance checks, the annual average hourly concentration of the greenhouse gas shall be used as a substitute for such ELVs. Where the operator finds a non-compliance with the quality assurance requirements, including that recalibration has to be performed, it shall report that circumstance to the competent authority and take corrective action without undue delay.
Article 60
Quality assurance of information technology
For the purposes of point (b) of Article 58(3), the operator or aircraft operator shall ensure that the information technology system is designed, documented, tested, implemented, controlled and maintained in a way to process reliable, accurate and timely data in accordance with the risks identified in accordance with point (a) of Article 58(2).
The control of the information technology system shall include access control, control of back up, recovery, continuity planning and security.
Article 61
Segregation of duties
For the purposes of point (c) of Article 58(3), the operator or aircraft operator shall assign responsible persons for all data flow activities and for all control activities in a way to segregate conflicting duties. In the absence of other control activities, it shall ensure for all data flow activities commensurate with the identified inherent risks that all relevant information and data shall be confirmed by at least one person who has not been involved in the determination and recording of that information or data.
The operator or aircraft operator shall manage the necessary competencies for the responsibilities involved, including the appropriate assignment of responsibilities, training, and performance reviews.
Article 62
Internal reviews and validation of data
1. For the purposes of point (d) of Article 58(3) and based on the inherent risks and control risks identified in the risk assessment referred to in point (a) of Article 58(2), the operator or aircraft operator shall review and validate data resulting from the data flow activities referred to in Article 57.
Such review and validation of the data shall at least include:
(a)
a check as to whether the data are complete;
(b)
a comparison of the data that the operator or aircraft operator has obtained, monitored and reported over several years;
(c)
a comparison of data and values resulting from different operational data collection systems, including the following comparisons, where applicable:
(i)
a comparison of fuel or material purchasing data with data on stock changes and data on consumption for the applicable source streams;
(ii)
a comparison of calculation factors that have been determined by analysis, calculated or obtained from the supplier of the fuel or material, with national or international reference factors of comparable fuels or materials;
(iii)
a comparison of emissions obtained from measurement-based methodologies and the results of the corroborating calculation pursuant to Article 46;
(iv)
a comparison of aggregated data and raw data.
2. The operator or aircraft operator shall, to the extent possible, ensure the criteria for rejecting data as part of the review and validation are known in advance. For that purpose the criteria for rejecting data shall be laid down in the documentation of the relevant written procedures.
Article 63
Corrections and corrective action
1. Where any part of the data flow activities referred to in Article 57 or control activities referred to in Article 58 is found not to function effectively, or to function outside boundaries that are set in documentation of procedures for those data flow activities and control activities, the operator or aircraft operator shall make appropriate corrections and correct rejected data whilst avoiding underestimation of emissions.
2. For the purpose of paragraph 1, the operator or aircraft operator shall at least proceed to all of the following:
(a)
assessment of the validity of the outputs of the applicable steps in the data flow activities referred to in Article 57 or control activities referred to in Article 58;
(b)
determination of the cause of the malfunctioning or error concerned;
(c)
implementation of appropriate corrective action, including correcting any affected data in the emission report or tonne-kilometre report, as appropriate.
3. The operator or aircraft operator shall carry out the corrections and corrective actions pursuant to paragraph 1 of this Article such that they are responsive to the inherent risks and control risks identified in the risk assessment referred to in Article 58.
Article 64
Out-sourced processes
Where the operator or aircraft operator outsources one or more data flow activities referred to in Article 57 or control activities referred to in Article 58, the operator or aircraft operator shall proceed to all of the following:
(a)
check the quality of the outsourced data flow activities and control activities in accordance with this Regulation;
(b)
define appropriate requirements for the outputs of the outsourced processes as well as the methods used in those processes;
(c)
check the quality of the outputs and methods referred to in point (b) of this Article;
(d)
ensure that outsourced activities are carried out such that those are responsive to the inherent risks and control risks identified in the risk assessment referred to in Article 58.
Article 65
Treatment of data gaps
1. Where data relevant for the determination of the emissions of an installation are missing, the operator shall use an appropriate estimation method for determining conservative surrogate data for the respective time period and missing parameter.
Where the operator has not laid down the estimation method in a written procedure, it shall establish such written procedure and submit to the competent authority an appropriate modification of the monitoring plan in accordance with Article 15 for approval.
2. Where data relevant for the determination of an aircraft operator’s emissions for one flight or more flights are missing, the aircraft operator shall use surrogate data for the respective time period calculated in accordance with the alternative method defined in the monitoring plan.
Where surrogate data cannot be determined in accordance with the first subparagraph of this paragraph, the emissions for that flight or those flights may be estimated by the aircraft operator from the fuel consumption determined by using a tool referred to in Article 54(2).
Article 66
Records and documentation
1. The operator or aircraft operator shall keep records of all relevant data and information, including information as listed in Annex IX, for at least 10 years.
The documented and archived monitoring data shall allow for the verification of the annual emissions report or tonne-kilometre data in accordance with Regulation (EU) No 600/2012. Data reported by the operator or aircraft operator contained in an electronic reporting and data management system set up by the competent authority may be considered to be retained by the operator or aircraft operator, if they can access those data.
2. The operator or aircraft operator shall ensure that relevant documents are available when and where they are needed to perform the data flow activities as well as control activities.
The operator or aircraft operator shall, upon request, make those documents available to the competent authority as well as to the verifier verifying the emissions report or tonne-kilometre data report in accordance with Regulation (EU) No 600/2012.
CHAPTER VI
REPORTING REQUIREMENTS
Article 67
Timing and obligations for reporting
1. The operator or aircraft operator shall submit to the competent authority by 31 March of each year an emission report that covers the annual emissions of the reporting period and that is verified in accordance with Regulation (EU) No 600/2012.
However, competent authorities may require operators or aircraft operators to submit the verified annual emission report earlier than by 31 March, but by 28 February at the earliest.
2. Where the aircraft operator chooses to apply for the allocation of emission allowances free of charge pursuant to Article 3e or 3f of Directive 2003/87/EC, the aircraft operator shall submit to the competent authority by 31 March of the year following the monitoring year referred to in Article 3e or 3f of that Directive a tonne-kilometre data report that covers the tonne-kilometre data of the monitoring year and that is verified in accordance with Regulation (EU) No 600/2012.
3. The annual emission reports and tonne-kilometre data reports shall at least contain the information listed in Annex X.
Article 68
Force majeure
1. Where an aircraft operator cannot provide verified tonne-kilometre data to the competent authority by the relevant deadline pursuant to Article 3e(1) of Directive 2003/87/EC because of serious and unforeseeable circumstances outside of its control, that aircraft operator shall submit to the competent authority, for the purposes of that provision, the best tonne-kilometre data that can be made available given the circumstances, including data based, where necessary, on credible estimates.
2. Where the conditions set out in paragraph 1 are met, the Member State shall, for the purposes of the application referred to in Article 3e(1) of Directive 2003/87/EC and in accordance with paragraph 2 of that Article, submit the data received in respect of the aircraft operator concerned, together with an explanation of the circumstances that led to the absence of a report verified in accordance with Regulation (EU) No 600/2012, to the Commission.
The Commission and the Member States shall use those data for the purposes of Article 3e(3) and (4) of Directive 2003/87/EC.
3. Where the Member State submits data received in respect of an aircraft operator to the Commission pursuant to paragraph 2 of this Article, the aircraft operator concerned shall ensure a verification of the submitted tonne-kilometre data in accordance with Regulation (EU) No 600/2012 as soon as possible and, in any case, upon termination of the circumstances referred to in paragraph 1 of this Article.
The aircraft operator shall, without undue delay, submit the verified data to the competent authority.
The competent authority concerned shall reduce and publish the revised allocation of free allowances for the aircraft operator pursuant to Article 3e(4) of Directive 2003/87/EC as appropriate. The relevant allocation shall not be increased. Where applicable, the aircraft operator shall return any excess allowances received pursuant to Article 3e(5) of that Directive.
4. The competent authority shall put into place effective measures to ensure that the aircraft operator concerned complies with its obligations pursuant to paragraph 3.
Article 69
Reporting on improvements to the monitoring methodology
1. Each operator or aircraft operator shall regularly check whether the monitoring methodology applied can be improved.
An operator of an installation shall submit to the competent authority for approval a report containing the information referred to in paragraph 2 or 3, where appropriate, by the following deadlines:
(a)
for a category A installation, by 30 June every four years;
(b)
for a category B installation, by 30 June every two years;
(c)
for a category C installation, by 30 June every year.
However, the competent authority may set an alternative date for submission of the report, but no later date than 30 September of the same year.
2. Where the operator does not apply at least the tiers required pursuant to the first subparagraph of Article 26(1) and to Article 41(1), the operator shall provide a justification as to why it is technically not feasible or would incur unreasonable costs to apply the required tiers.
However, where evidence is found that measures needed for reaching those tiers have become technically feasible and do not any more incur unreasonable costs, the operator shall notify the competent authority of appropriate modifications of the monitoring plan in accordance with Article 15, and submit proposals for implementing the related measures and its timing.
3. Where the operator applies a fall-back monitoring methodology referred to in Article 22, the operator shall provide: a justification as to why it is technically not feasible or would incur unreasonable costs to apply at least tier 1 for one or more major or minor source streams.
However, where evidence is found that measures needed for reaching at least tier 1 for those source streams have become technically feasible and do not any more incur unreasonable costs, the operator shall notify the competent authority of appropriate modifications of the monitoring plan in accordance with Article 15 and submit proposals for implementing the related measures and its timing.
4. Where the verification report established in accordance with Regulation (EU) No 600/2012 states outstanding non-conformities or recommendations for improvements, in accordance with Articles 27, 29 and 30 of that Regulation, the operator or aircraft operator shall submit to the competent authority for approval a report by 30 June of the year in which that verification report is issued by the verifier. That report shall describe how and when the operator or aircraft operator has rectified or plans to rectify the non-conformities identified by the verifier and to implement recommended improvements.
Where applicable, such report may be combined with the report referred to in paragraph 1 of this Article.
Where recommended improvements would not lead to an improvement of the monitoring methodology, the operator or aircraft operator shall provide a justification of why that is the case. Where the recommended improvements would incur unreasonable costs, the operator or aircraft operator shall provide evidence of the unreasonable nature of the costs.
Article 70
Determination of emissions by the competent authority
1. The competent authority shall make a conservative estimate of the emissions of an installation or aircraft operator in any of the following situations:
(a)
no verified annual emission report has been submitted by the operator or aircraft operator by the deadline required pursuant to Article 67(1);
(b)
the verified annual emission report referred to in Article 67(1) is not in compliance with this Regulation;
(c)
the emission report of an operator or aircraft operator has not been verified in accordance with Regulation (EU) No 600/2012.
2. Where a verifier has stated, in the verification report pursuant to Regulation (EU) No 600/2012, the existence of non-material misstatements which have not been corrected by the operator or aircraft operator before issuing the verification statement, the competent authority shall assess those misstatements, and make a conservative estimate of the emissions of the installation or aircraft operator where appropriate. The competent authority shall inform the operator or aircraft operator whether and which corrections are required to the emissions report. The operator or aircraft operator shall make that information available to the verifier.
3. Member States shall establish an efficient exchange of information between competent authorities responsible for approval of monitoring plans and competent authorities responsible for acceptance of annual emission reports.
Article 71
Access to information
Emission reports held by the competent authority shall be made available to the public by that authority subject to national rules adopted pursuant to Directive 2003/4/EC. With regard to the application of the exception, as specified in Article 4(2)(d) of that Directive, operators or aircraft operators may indicate in their report which information they consider commercially sensitive.
Article 72
Rounding of data
1. Total annual emissions shall be reported as rounded tonnes of CO2 or CO2(e).
Tonne-kilometres shall be reported as rounded values of tonne-kilometres.
2. All variables used to calculate the emissions shall be rounded to include all significant digits for the purpose of calculating and reporting emissions.
3. All data per flights shall be rounded to include all significant digits for the purpose of calculating the distance and payload pursuant to Article 56 as well as reporting the tonne-kilometre data.
Article 73
Ensuring consistency with other reporting
Each activity listed in Annex I to Directive 2003/87/EC that is carried out by an operator or aircraft operator shall be labelled using the codes, where applicable, from the following reporting schemes:
(a)
the Common Reporting Format for national greenhouse gas inventory systems as approved by the respective bodies of the United Nations Framework Convention on Climate Change;
(b)
the installation’s identification number in the European Pollutant Release and Transfer Register in accordance with Regulation (EC) No 166/2006 of the European Parliament and of the Council (12);
(c)
the IPPC activity of Annex I to Regulation (EC) No 166/2006;
(d)
the NACE code in accordance with Regulation (EC) No 1893/2006 of the European Parliament and of the Council (13).
CHAPTER VII
INFORMATION TECHNOLOGY REQUIREMENTS
Article 74
Electronic data exchange formats
1. Member States may require the operator and aircraft operator to use electronic templates or specific file formats for submission of monitoring plans and changes to the monitoring plan, as well as for submission of annual emissions reports, tonne-kilometre data reports, verification reports and improvement reports.
Those templates or file format specifications established by the Member States shall, at least, contain the information contained in electronic templates or file format specifications published by the Commission.
2. When establishing the templates or file format specifications referred to in paragraph 1, the Member States may choose one or both of the following options:
(a)
file format specifications using a standardised electronic reporting language (hereinafter the ‘EU ETS reporting language’) based on XML for the use in connection with advanced automated systems;
(b)
templates published in a form usable by standard office software, including spreadsheets and word processor files.
Article 75
Use of automated systems
1. Where a Member State chooses to use automated systems for electronic data exchange based on the EU ETS reporting language in accordance with point (a) of Article 74(2), those systems shall ensure in a cost efficient way, through the implementation of technological measures in accordance with the current state of technology:
(a)
integrity of data, preventing modification of electronic messages during transmission;
(b)
confidentiality of data, through the use of security techniques, including encryption techniques, such that the data is only accessible to the party for which it was intended and that no data can be intercepted by unauthorised parties;
(c)
authenticity of data, such that the identity of both the sender and receiver of data is known and verified;
(d)
non-repudiation of data, such that one party of a transaction cannot deny having received a transaction nor can the other party deny having sent a transaction, by applying methods such as signing techniques, or independent auditing of system safeguards.
2. Any automated systems used by Member States based on the EU ETS reporting language for communication between the competent authority, operator and aircraft operator, as well as verifier and accreditation body within the meaning of Regulation (EU) No 600/2012, shall meet the following non-functional requirements, through implementation of technological measures in accordance with the current state of technology:
(a)
access control, such that the system is only accessible to authorised parties and no data can be read, written or updated by unauthorised parties, through implementation of technological measures in order to achieve the following:
(i)
restriction of physical access to the hardware on which automated systems run through physical barriers;
(ii)
restriction of logical access to the automated systems through the use of technology for identification, authentication and authorisation;
(b)
availability, such that data accessibility is ensured, even after significant time and the introduction of possible new software;
(c)
audit trail, such that it is ensured that changes to data can always be found and analysed in retrospect.
CHAPTER VIII
FINAL PROVISIONS
Article 76
Repeal of Decision 2007/589/EC and transitional provisions
1. Decision 2007/589/EC is repealed.
2. The provisions of Decision 2007/589/EC shall continue to apply to the monitoring, reporting and verification of emissions and, where applicable, activity data occurring prior to 1 January 2013.
Article 77
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 January 2013.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 21 June 2012.