ДИРЕКТИВА 2012/19/ЕC НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 4 юли 2012 година
относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО)
(преработен текст)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
В Директива 2002/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 г. относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) (4) трябва да бъдат направени няколко съществени изменения. С оглед постигане на яснота посочената директива следва да бъде преработена.
(2)
Целите на политиката на Съюза в областта на околната среда са по-специално съхраняването, опазването и подобряването на качеството на околната среда, закрилата на здравето на хората и рационалното и разумно използване на природните ресурси. Тази политика е основана на принципа на предпазливост и предпазни мерки и принципите, че вредите върху околната среда следва приоритетно да се отстраняват при техния източник и че замърсителят следва да плаща.
(3)
В Програмата на Общността за политика и действие по отношение на околната среда и устойчивото развитие (Петата програма за действие в областта на околната среда) (5) бе изтъкнато, че постигането на устойчиво развитие изисква значителни промени в сегашния модел на развитие, производство, потребление и поведение и препоръчва, inter alia, намаляване на разточителното потребление на природни ресурси и предотвратяване на замърсяването. В нея отпадъците от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) бяха посочени като една от областите, които се цели да бъдат регулирани с оглед прилагане на принципите на предотвратяване, оползотворяване и безопасно обезвреждане на отпадъци.
(4)
Настоящата директива допълва общото законодателство на Съюза в областта на управлението на отпадъците, като например Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците (6). В нея се съдържа препращане към определенията в посочената директива, включително към определенията за отпадъци и общи операции по управление на отпадъци. Определението за събиране в Директива 2008/98/ЕО включва предварителното сортиране и предварителното съхраняване на отпадъци за целите на транспортирането им до съоръжение за третиране на отпадъци. С Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) се създава рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението и се прави възможно приемането на специални изисквания за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението, които могат да бъдат предмет и на настоящата директива. Директива 2009/125/ЕО и приетите съгласно нея мерки за изпълнение не са в противоречие със законодателството на Съюза в областта на управлението на отпадъците. Директива 2002/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 г. относно ограничението за употребата на определени опасни вещества в електрическото и електронното оборудване (8) изисква замяната на забранените вещества за всяко електрическо и електронно оборудване (ЕЕО), попадащи в нейния обхват.
(5)
С разрастването на пазара и с постоянното съкращаване на иновационните цикли се увеличава подмяната на оборудването, което превръща ЕЕО в бързо растящ източник на отпадъци. Докато Директива 2002/95/ЕО допринесе ефективно за намаляване на опасните вещества, съдържащи се в новото ЕЕО, опасни вещества от рода на живак, кадмий, олово, шествалентен хром и полихлорирани бифенили (PCB) и озоноразрушаващи вещества ще продължат да присъстват в ОЕЕО години наред. Съставът на опасните компонентни в ЕЕО е основен проблем на фазата на управление на отпадъците и рециклирането на ОЕЕО не се извършва в необходимата степен. Липсата на рециклиране води до загуба на ценни ресурси.
(6)
Целта на настоящата директива е да допринесе за устойчивото производство и потребление основно чрез предотвратяване на ОЕЕО и, в допълнение на това - чрез повторната употреба, рециклирането и други форми на оползотворяване на такива отпадъци, така че да се намали обезвреждането на отпадъци и да се допринесе за ефективното използване на ресурсите и за извличането на ценни вторични суровини. Тя също така цели подобряване на свързаните с околната среда резултати от работата на операторите, които участват в жизнения цикъл на ЕЕО, т.е. производители, дистрибутори и потребители, и по-специално тези оператори, които пряко участват в събирането и третирането на ОЕЕО. По-конкретно разликите в прилагането на национално ниво на принципа за отговорността на производителя може да доведат до значителни несъответствия във финансовата тежест, която се поема от икономическите оператори. Наличието на различни национални политики за управление на ОЕЕО ограничава ефективността на политиките за рециклиране. Поради тази причина основните критерии следва се определят на равнището на Съюза и следва да се разработят минимални стандарти за третирането на ОЕЕО.
(7)
Разпоредбите на настоящата директива следва да се прилагат за продукти и производители, независимо от метода на продажба, включително при продажба от разстояние и продажба чрез електронни средства за комуникация от разстояние. В тази връзка дотолкова, доколкото е приложимо, задълженията на производителите и дистрибуторите, които използват канали за продажба от разстояние и продажба чрез електронни средства за комуникация от разстояние, следва да имат същата форма и да се налагат по същия начин като при други канали за дистрибуция, с цел да се избегне поемането от тези други канали за дистрибуция на разноските, породени от настоящата директива, свързани с ОЕЕО, при които оборудването е продадено чрез продажба от разстояние и продажба чрез електронни средства за комуникация от разстояние.
(8)
За да изпълнява задълженията си по настоящата директива в дадена държава-членка, производителят следва да бъде установен в същата държава-членка. По изключение, с цел намаляване на съществуващите пречки пред правилното функциониране на вътрешния пазар и на административната тежест, държавите-членки следва да разрешават на производители, които не са установени на тяхна територия, но са установени в друга държава-членка, да назначат упълномощен представител, който да отговаря за изпълнението на задълженията на съответния производител по настоящата директива. В допълнение административната тежест следва да се намали, като се опростят процедурите за регистрация и докладване и като се гарантира, че не се налагат дублиращи се такси за регистрация в отделните държави-членки.
(9)
Настоящата директива се прилага за всички видове ЕЕО, използвано от потребителите, и ЕЕО за професионална употреба. Настоящата директива се прилага, без да се засяга законодателството на Съюза относно безопасността и здравните изисквания, с което се защитават всички, които са в контакт с ОЕЕО, и специалното законодателство на Съюза за управление на отпадъците, по-специално Директива 2006/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 г. относно батерии и акумулатори и отпадъци от батерии и акумулатори (9) и законодателството на Съюза в областта на дизайна на продуктите, по-специално Директива 2009/125/ ЕО. Подготовката за повторна употреба, оползотворяване и рециклиране на отпадъци от охлаждащо оборудване и на вещества, смеси или компоненти от тях следва да се извършва в съответствие с приложимото законодателство на Съюза, по-специално Регламент (ЕО) № 1005/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно вещества, които нарушават озоновия слой (10) и Регламент (ЕО) № 842/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 г. относно някои флуорирани парникови газове (11). Целите на настоящата директива могат да бъдат постигнати, без в приложното ѝ поле да се включват големи неподвижно монтирани инсталации като нефтени платформи, системи за транспортиране на багаж на летищата или асансьори. Въпреки това всяко оборудване, което не е специално проектирано и инсталирано като част от такива инсталации и което може да изпълнява функциите си дори ако не бъде част от съответните инсталации, следва да бъде включено в приложното поле на настоящата директива. Това се отнася например за оборудване като осветителни тела или фотоволтаични панели.
(10)
В настоящата директива следва да бъдат включени някои определения, за да се уточни приложното ѝ поле. Същевременно при преразглеждането на приложното поле следва да се поясни допълнително определението за ЕЕО, за да се сближат съответните мерки на държавите-членки на национално равнище и действащите, прилагани и установени практики.
(11)
В рамките на мерките за изпълнение на Директива 2009/125/ЕО следва да се установят изискванията за екодизайн, услесняващи повторната употреба, разглобяването и оползотворяването на ОЕЕО. За да се оптимизира повторната употреба и оползотворяването чрез проектирането на продуктите, следва да се взема предвид целият жизнен цикъл на продукта.
(12)
Регулирането чрез настоящата директива на отговорността на производителя е едно от средствата за насърчаване на проектирането и произвеждането на ЕЕО, при което напълно се взема предвид и се улеснява неговата поправка, възможно подобрение, повторна употреба, демонтиране и рециклиране.
(13)
С цел да се гарантират безопасността и здравето на наетите от дистрибуторите лица, които участват в обратното приемане и манипулиране на ОЕЕО, държавите-членки, в съответствие с националното законодателство и законодателството на Съюза за безопасността и здравните изисквания, определят условията, при които дистрибуторите могат да откажат обратното приемане.
(14)
Разделното събиране е предварително условие, за да се гарантира специалното третиране и рециклиране на ОЕЕО, и е необходимо, за да се постигне избраното ниво на закрила на човешкото здраве и околната среда в Съюза. Потребителите следва активно да подпомагат постигането на успех при такова събиране и следва да бъдат насърчавани да връщат ОЕЕО. За тази цел следва да се поставят удобни съоръжения за връщане на ОЕЕО, включително обществени пунктове за събиране, където домакинствата да могат да връщат техните отпадъци най-малко безплатно. Дистрибуторите имат важна роля за подпомагане на успеха на събирането на ОЕЕО. Следователно за събирателните пунктове, създадени в магазините на дребно за много малки по обем ОЕЕО, не следва се прилагат изискванията за регистрация или разрешение по Директива 2008/98/ЕО.
(15)
За да се постигне избраното ниво на опазване и хармонизираните цели на Съюза в областта на околната среда, държавите-членки следва да приемат подходящи мерки с цел намаляване до минимум обезвреждането на ОЕЕО като несортирани битови отпадъци и с цел да се постигне високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО. За да се гарантира, че държавите-членки полагат усилия да създадат ефикасна система за събиране, от тях следва да се изисква да постигнат високо ниво на събираемост на ОЕЕО, и по-конкретно на оборудване за охлаждане и замразяване, съдържащо озоноразрушаващи вещества и флуорирани парникови газове, предвид силното им въздействие върху околната среда и предвид задълженията, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 842/2006 и Регламент (ЕО) № 1005/2009. Данните, включени в проведената през 2008 г. от Комисията оценка на въздействието показват, че 65 % от ЕЕО, пуснато на пазара тогава вече е било събирано разделно, но повече от половината от събраното количество е било възможно да се третира по неподходящ начин или да се изнася незаконно, а дори когато е било правилно третирано, това не е било докладвано. Това води до загуба на ценни вторични суровини, влошаване на качеството на околната среда и предоставяне на непоследователни данни. С оглед тези ефекти да бъдат избегнати е необходимо да се установи амбициозно ниво на събираемост и да се гарантира, че събраните ОЕЕО се третират по екологосъобразен начин и се докладват правилно. Целесъобразно е да се определят минимални изисквания за превози на използвано ЕЕО, за което има съмнения, че е ОЕЕО, като при прилагането на тези изисквания държавите-членки могат да вземат предвид всички приложими насоки за кореспондентите, разработени в контекста на прилагането на Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно превози на отпадъци (12). Тези минимални изисквания следва при всички случаи да имат за цел избягването на нежелани превози на нефункциониращо ЕЕО за развиващите се държави.
(16)
Определянето на амбициозни нива на събираемост следва да се основава на количеството образувани ОЕЕО, като се вземат надлежно предвид различният жизнен цикъл на продуктите в държавите-членки, пазарите, в които няма пълно насищане, както и ЕЕО с дълъг жизнен цикъл. Следователно, в близко бъдеще следва да бъде разработена методология за изчисляване на нивата на събираемост въз основа на образуваните ОЕЕО. По настоящи оценки ниво на събираемост на образувани ОЕЕО от 85 % се равнява приблизително на ниво на събираемост от 65 % спрямо средното тегло на ЕЕО, пуснато на пазара през трите преходни години.
(17)
За да се избегне разпръскването на замърсители в рециклираните материали или отпадъците, е необходимо специално третиране на ОЕЕО. Такова третиране е най-ефективното средство за гарантиране на съответствието с избраното ниво на опазване на околната среда на Съюза. Всяко учреждение и предприятие, което извършва дейности по събиране, рециклиране и третиране, следва да спазва минимални стандарти, за да предотврати отрицателното въздействие върху околната среда в резултат от третиране на ОЕЕО. Следва да се използват най-добрите налични техники за третиране, оползотворяване и рециклиране, при условие че те гарантират висока степен на опазване на околната среда и здравето на човека. Най-добрите налични техники за третиране, оползотворяване и рециклиране могат да се определят допълнително в съответствие с процедурите на Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (13).
(18)
Научният комитет по възникващи и идентифицирани нови здравни рискове в своето становище относно „Оценка на риска на продуктите на нанотехнологията“ от 19 януари 2009 г. посочи, че при фазата на управление на отпадъците и при тяхното рециклиране е възможна експозиция на наноматериали, които са неподвижно закрепени в големи структури, например в електронни вериги. С цел контрол на възможните рискове за здравето на човека и околната среда от третирането на ОЕЕО, съдържащи наноматериали, е целесъобразно Комисията да извърши оценка на евентуалната необходимост от специфично третиране.
(19)
Събирането, съхраняването, транспортирането, третирането и рециклирането на ОЕЕО, както и тяхната подготовка за повторна употреба трябва да се извършват в съответствие с подход, насочен към опазване на околната среда и здравето на човека и опазване на суровините, и трябва да имат за цел рециклирането на ценни ресурси, съдържащи се в ЕЕО, с оглед гарантиране на по-добри доставки на основни продукти в Съюза.
(20)
Когато е целесъобразно, се предпочита подготовката за повторна употреба на ОЕЕО и техните компоненти, монтажни възли и резервни части. Когато това не е за предпочитане, всички ОЕЕО, които са разделно събрани, се изпращат за оползотворяване, в рамките на което следва да се постига високо ниво на рециклиране и оползотворяване. Освен това, производителите следва да се насърчават да влагат рециклирани материали в ново оборудване.
(21)
Оползотворяването, подготовката за повторна употреба и рециклирането на ОЕЕО следва да бъде отчетено за постигането на целите, установени в настоящата директива, само ако посоченото оползотворяване или подготовка за повторна употреба или рециклиране не е в противоречие с друго законодателство на Съюза или национално законодателство, приложимо към оборудването. Обезпечаването на правилна подготовка за повторна употреба, рециклиране и оползотворяване на ОЕЕО е важно за разумното управление на ресурсите и ще оптимизира снабдяването с ресурси.
(22)
На равнището на Съюза следва да бъдат установени основните принципи по отношение на финансирането на управлението на ОЕЕО, като финансовите схеми следва да допринасят за високо ниво на събираемост, както и за прилагането на принципа за отговорността на производителя.
(23)
Потребителите на ЕЕО от домакинствата следва да имат възможност да връщат ОЕЕО безплатно. Производителите следва да финансират най-малко събирането от съоръженията за събиране, както и третирането, оползотворяването и обезвреждането на ОЕЕО. Държавите-членки следва да насърчават производителите да поемат цялата отговорност за събирането на ОЕЕО, по-конкретно чрез финансиране на събирането на ОЕЕО по цялата верига на управление на отпадъците, в това число от домакинствата, с цел да се предотврати третирането на разделно събраните ОЕЕО по начин, който не е оптимален, или незаконният им износ, да се постигне равнопоставеност чрез хармонизиране на финансирането от страна производителите в целия Съюз, да се прехвърлят разходите за събиране на тези отпадъци от общите данъкоплатци към потребителите на ЕЕО в съответствие с принципа „замърсителят плаща“. За да има максимален ефект от принципа на отговорността на производителя, всеки производител следва да отговаря за финансирането на управлението на отпадъците от неговата собствена продукция. Производителят следва да може да избира да изпълни това задължение индивидуално или чрез колективна схема за събиране. Всеки производител, който пуска на пазара продукти, осигурява финансови гаранции, за да предотврати преминаването на тежестта на разходите за управление на ОЕЕО от продукти, чиито производители вече не са на пазара, върху обществото или върху останалите производители. Отговорността за финансирането на управлението на стари отпадъци се разпределя между всички съществуващи производители чрез колективни схеми за финансиране, в които участват пропорционално всички производители, съществуващи на пазара при възникването на разходите. Колективните схеми за финансиране не следва да водят до изключване на тясно специализираните и малките производители, вносителите и новите участници. В колективните схеми биха могли да се предвидят диференцирани такси в зависимост от степента на трудност, с която продуктите и съдържащите се в тях ценни вторични суровини могат да бъдат рециклирани. За оборудване с дълъг жизнен цикъл, което понастоящем попада в приложното поле на настоящата директива, като например фотоволтаични панели, следва да се използват по възможно най-добрия начин съществуващите системи за събиране и оползотворяване, при условие че те отговарят на изискванията, установени с настоящата директива.
(24)
На производителите би могло да се разреши при продажбата на нови продукти да информират купувачите, на доброволна основа, за разходите по събирането, третирането и обезвреждането на ОЕЕО по екологосъобразен начин. Това е съобразено със съобщението на Комисията относно Плана за действие за устойчиво потребление и производство и за устойчива промишлена политика, в частност по отношение на по-разумното потребление и зелените обществени поръчки.
(25)
За успешно събиране на ОЕЕО е необходима информация за потребителите относно изискванията ОЕЕО да не се обезвреждат като несортирани битови отпадъци и да се събират разделно, както и относно системите за събиране и тяхната роля при управлението на ОЕЕО. Тази информация налага подходящото маркиране на ЕЕО, което би могло да бъде поставено в контейнери за битови отпадъци или подобни средства за събиране на битови отпадъци.
(26)
За улесняване на управлението, и по-специално на третирането и оползотворяването или рециклирането на ОЕЕО, е важно осигуряването от страна на производителите на информация за идентифициране на компонентите и материалите.
(27)
Държавите-членки следва да гарантират, че инфраструктурата за извършване на проверки и мониторинг позволява да се упражнява контрол за правилното прилагане на настоящата директива, като се има предвид, inter alia, Препоръка 2001/331/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. за определяне на минимални критерии за екологични инспекции в държавите-членки (14).
(28)
За нарушаване на разпоредбите на настоящата директива държавите-членки следва да предвидят ефективни, съразмерни и възпиращи санкции за физическите и юридическите лица, отговорни за управлението на отпадъци. Държавите-членки следва освен това да могат да предприемат мерки за възстановяване на разходите, произтичащи от неспазване на законодателството и от коригиращи мерки, без да се засягат разпоредбите на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (15).
(29)
За да се наблюдава постигането на целите на настоящата директива, е необходима информация относно теглото на ЕЕО, пуснато на пазара в Общността, и нивото на събираемост, подготовката за повторна употреба, включително, доколкото е възможно, подготовката за повторна употреба на цели уреди, оползотворяването или рециклирането и износа на ОЕЕО, събрани в съответствие с настоящата директива. За целите на изчисляване на нивото на събираемост следва да се разработи обща методика за изчисляване на теглото на ЕЕО, за да се установи, inter alia, дали това понятие обхваща действителното тегло на цялото оборудване под формата, в която се предлага на пазара, включително всички компоненти, монтажни възли, принадлежности и резервни части, но като се изключат опаковка, батерии, инструкции и наръчници за употреба.
(30)
Уместно е да се допусне държавите-членки да решат да прилагат определени разпоредби на настоящата директива посредством споразумения между компетентните органи и заинтересованите икономически сектори, при условие че се спазват определени изисквания.
(31)
За да се разрешат затрудненията, които държавите-членки срещат при постигането на нивата на събираемост, да се отчетат техническият и научният прогрес и да се допълнят разпоредбите за изпълнение на целите за оползотворяване, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с преходни адаптации за определени държави-членки, привеждането в съответствие с техническия и научния прогрес и приемането на подробни правила за ОЕЕО, изнасяни извън Съюза, насочени към постигане на целите за оползотворяване. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (16).
(33)
Задължението за транспониране на настоящата директива в националното право следва да бъде ограничено до разпоредбите, които представляват изменение по същество в сравнение с предходните директиви. Задължението за транспониране на разпоредбите, които не са изменени, произтича от предходните директиви.
(34)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите-членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (17) държавите-членки се задължават в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между компонентите на дадена директива и съответните елементи от националните инструменти за транспониране. Законодателят счита, че предоставянето на подобни документи е обосновано по отношение на настоящата директива.
(35)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки по отношение на сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на директивите, посочени в част Б от приложение ХI.
(36)
Тъй като целта на настоящата директива не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради мащаба на проблема, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
Настоящата директива определя мерки за опазване на околната среда и здравето на човека чрез предотвратяване и намаляване на вредните въздействия от образуването и управлението на отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО), както и чрез намаляване на отрицателните въздействия от използването на ресурсите и повишаване на ефикасността от такова използване, в съответствие с членове 1 и 4 от Директива 2008/98/ЕО, като с това допринася за постигането на устойчиво развитие.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага за електрическо и електронно оборудване (ЕЕО), както следва:
а)
от 13 август 2012 г. до 14 август 2018 г. (преходен период) при условията на параграф 3 за ЕЕО, попадащо в категориите, изброени в приложение I. В приложение II се съдържа примерен списък на ЕЕО, което попада в категориите, изброени в приложение I;
б)
от 15 август 2018 г. при условията на параграфи 3 и 4 за всички видове ЕЕО. Всички видове ЕЕО се класифицират в рамките на категориите, изброени в приложение III. Приложение IV съдържа неизчерпателен списък на ЕЕО, което попада в категориите, изброени в приложение III (отворено приложно поле).
2. Настоящата директива се прилага, без да се засягат изискванията в областта на безопасността и здравето на законодателството на Съюза относно химикалите, и по-специално Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (18), както и специалното законодателство на Съюза относно управлението на отпадъци или проектирането на продукти.
3. Настоящата директива не се прилага за следните видове ЕЕО:
a)
оборудване, което е необходимо за защитата на основните интереси на сигурността на държавите-членки, в това число оръжия, боеприпаси и други военни материали, предназначени изключително за военни цели;
б)
оборудване, което е специално проектирано и монтирано като част от оборудване, което не попада в приложното поле на настоящата директива или е изключено от него, и което може да изпълнява своите функции само ако е част от посоченото оборудване;
в)
електрически лампи с нажежаема жичка.
4. Освен по отношение на оборудването, посочено в параграф 3, от 15 август 2018 г. настоящата директива не се прилага за следните видове ЕЕО:
а)
оборудване, предназначено за изпращане в космическото пространство;
б)
големи единици стационарно промишлено оборудване;
в)
големи неподвижно монтирани инсталации, с изключение на всяко оборудване, което не е специално проектирано и монтирано като част от такива инсталации;
г)
средства за транспорт на пътници или товари, с изключение на електрически двуколесни моторни превозни средства без одобрение на типа;
д)
извънпътна подвижна техника, която се предоставя изключително за професионални цели;
е)
оборудване, специално проектирано единствено за целите на научноизследователската и развойната дейност, което се предоставя само между търговци;
ж)
медицински изделия и диагностични медицински изделия in vitro, когато за тези изделия се предполага, че могат да причинят инфектиране преди излизането им от употреба, както и активно имплантируеми медицински изделия.
5. Не по-късно от 14 август 2015 г. Комисията прави преглед на приложното поле на настоящата директива, определено в параграф 1, буква б), включително на параметрите за разграничаване между големи и малки уреди в приложение III, и представя доклад за това на Европейския парламент и на Съвета. Докладът се придружава от законодателно предложение, ако е целесъобразно.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящата директива се използват следните определения:
а)
„електрическо и електронно оборудване“ или „ЕЕО“ означава оборудване, което е зависимо от електрически ток или електромагнитни полета, за да функционира правилно, както и оборудване за генериране, пренос и измерване на такъв ток и полета и проектирано за употреба с напрежение не повече от 1 000 волта за променлив ток и 1 500 волта за постоянен ток;
б)
„голяма единица стационарно промишлено оборудване“ означава голяма по размер съвкупност от машини, оборудване и/или компоненти, функциониращи съвместно за специфично приложение, монтирани за постоянно и демонтирани от специалисти на дадено място и експлоатирани и поддържани от специалисти в промишлени производствени сгради или съоръжения за научноизследователска и развойна дейност;
в)
„голяма неподвижно монтирана инсталация“ означава голяма по размер съвкупност от няколко вида апарати и, когато е приложимо, други уреди, които:
i)
се сглобяват, монтират и демонтират от специалисти,
ii)
са предназначени за постоянна експлоатация като част от сграда или друга конструкция на предварително определено и предназначено за целта място, и
iii)
могат да бъдат заменени само със същото специално проектирано оборудване;
г)
„извънпътна подвижна техника“ означава техника с вграден електрически източник на захранване, чието функциониране налага придвижване или непрекъснато/периодично преместване между няколко фиксирани работни места по време на работа;
д)
„отпадъци от електрическо и електронно оборудване“ или „ОЕЕО“ означава електрическо и електронно оборудване, което е отпадък по смисъла на член 3, точка 1 от Директива 2008/98/ЕО, включително всички компоненти, монтажни възли и резервни части, които са част от продукта по време на освобождаването от отпадъка;
е)
„производител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което, независимо от начина на продажба, включително чрез средства за комуникация от разстояние по смисъла на Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (19):
i)
е установено в държава-членка и произвежда ЕЕО под своето име или търговска марка или възлага проектирането и производството на ЕЕО и го предлага на пазара под своето име или търговска марка на територията на тази държава-членка;
ii)
е установено в държава-членка и препродава на територията на тази държава-членка оборудване под своето име или търговска марка, произведено от друг доставчик, като прекупвачът не се счита за „производител“, ако марката на производителя е поставена върху оборудването, както е посочено в подточка i);
iii)
е установено в държава-членка и в рамките на професионалната си дейност пуска на пазара на тази държава-членка ЕЕО от трета държава или друга държава-членка; или
iv)
продава ЕЕО чрез средства за комуникация от разстояние директно на домакинства или на потребители, различни от домакинства, в дадена държава-членка и е установено в друга държава-членка или в трета държава.
Този, който единствено осигурява финансиране съгласно и във връзка с някакво финансово споразумение, не се счита за „производител“, освен ако същият действа като производител по смисъла на някоя от подточки i)- iv);
ж)
„дистрибутор“ означава всяко физическо или юридическо лице от веригата на доставка, което предоставя на пазара ЕЕО. Настоящото определение не е пречка дистрибуторът да бъде едновременно с това производител по смисъла на буква е);
з)
„ОЕЕО от домакинства“ означава ОЕЕО, които произлизат от домакинства, както и от търговски, промишлени, институционални и други източници, които поради своите качества и количество са подобни на тези от домакинствата. Отпадъци от ЕЕО, което е вероятно да бъде използвано както от домакинства, така и от различни от домакинствата потребители, при всички случаи се считат за ОЕЕО от домакинства;
и)
„финансово споразумение“ означава всеки договор или споразумение за заем, лизинг, наем или продажба с отсрочено плащане относно всяко оборудване, независимо дали условията на този договор или споразумение или на всеки допълнителен договор или споразумение предвиждат, че прехвърлянето на собствеността върху това оборудване ще се състои или може да се състои;
й)
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на продукт за дистрибуция, потребление или употреба на пазара на държава-членка като част от дадена търговска дейност, срещу заплащане или безплатно;
к)
„пускане на пазара“ означава предоставянето на даден продукт за пръв път на пазара на територията на държава-членка, като част от професионална дейност;
л)
„отделяне“ означава ръчна, механична, химична или металургична обработка, в резултат на която опасните вещества, смеси и компоненти се събират в разграничим поток или в разграничима част от поток в процеса на третиране. Вещество, смес или компонент са разграничими, ако могат да бъдат наблюдавани, за да се удостовери екологосъобразното им третиране;
м)
„медицинско изделие“ означава медицинско изделие или принадлежност по смисъла съответно на буква а) или б) от член 1, параграф 2 от Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно медицинските изделия (20), което представлява ЕЕО;
н)
„диагностично медицинско изделие in vitro“ означава диагностично медицинско изделие in vitro или принадлежност по смисъла съответно на буква б) или в) от член 1, параграф 2 от Директива 98/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. относно диагностичните медицински изделия in vitro (21), което представлява ЕЕО;
о)
„активно имплантируемо медицинско изделие“ означава активно имплантируемо медицинско изделие по смисъла на член 1, параграф 2, буква в) от Директива 90/385/ЕИО на Съвета от 20 юни 1990 г. относно сближаване на законодателството на държавите-членки, свързано с активните имплантируеми медицински изделия (22), което представлява ЕЕО.
2. В допълнение се прилагат определенията за „опасни отпадъци“, „събиране“, „разделно събиране“, „предотвратяване“, „повторна употреба“, „третиране“, „оползотворяване“, „подготовка за повторна употреба“, „рециклиране“ и „обезвреждане“, установени в член 3 от Директива 2008/98/ЕО.
Член 4
Проектиране на продукта
Без да се засягат изискванията на законодателството на Съюза относно правилното функциониране на вътрешния пазар и относно проектирането на продукти, включително Директива 2009/125/ЕО, държавите-членки насърчават сътрудничеството между производителите и извършващите рециклирането и мерките в подкрепа на проектирането и производството на ЕЕО, в частност с оглед улесняване на повторната употреба, разглобяването и оползотворяването на ОЕЕО, техните компоненти и материали. В този смисъл държавите-членки предприемат подходящи мерки, така че да се прилагат изискванията за екодизайн, улесняващи повторната употреба и обработка на ОЕЕО, установени в рамката на Директива 2009/125/ЕИО, а производителите да не попречат на повторната употреба на ОЕЕО чрез специфични проектни характеристики или производствени процеси, освен ако такива специфични проектни характеристики или производствени процеси имат изключителни предимства, например по отношение на опазването на околната среда и/или изискванията за безопасност.
Член 5
Разделно събиране
1. Държавите-членки предприемат подходящи мерки, за да намалят до минимум обезвреждането на ОЕЕО под формата на несортирани битови отпадъци, да осигурят правилното третиране на всички събрани ОЕЕО и да постигнат високо ниво на разделно събиране на ОЕЕО, в частност и на първо място на топлообменно оборудване, съдържащо озоноразрушаващи вещества и флуорирани парникови газове, на флуоресцентни лампи, съдържащи живак, на фотоволтаични панели и на малки уреди, посочени в категории 5 и 6 на приложение III.
2. За ОЕЕО от домакинствата държавите-членки гарантират, че:
а)
са създадени системи, които позволяват на крайните притежатели и дистрибуторите да връщат такива отпадъци най-малко безплатно. Държавите-членки гарантират наличността и достъпа до необходимите съоръжения за събиране, като взимат предвид по-специално гъстотата на населението;
б)
когато се доставя нов продукт, отговорност на дистрибуторите е да гарантират, че този отпадък може да се върне на дистрибутора най-малко безплатно при съотношение едно към едно, доколкото оборудването е от сходен вид и изпълнява същите функции като предоставеното оборудване. Държавите-членки могат да се отклонят от тази разпоредба, при условие че гарантират, че не се усложнява връщането обратно на ОЕЕО от крайния притежател и че тези системи остават безплатни за последния. Държавите-членки, които използват тази дерогация, съобщават на Комисията за това;
в)
дистрибуторите осигуряват за крайните потребители безплатно събиране в магазините за търговия на дребно с търговска площ от най-малко 400 m2, определена за ЕЕО, или в непосредствена близост до тях, на много малки по размер ОЕЕО (при които нито един външен размер не надвишава 25 cm), без задължение за закупуване на ЕЕО от подобен вид, освен ако при оценка не се установи, че съществуващи алтернативни схеми за събиране са най-малко също толкова ефективни. Тези оценки се предоставят на разположение на обществеността. Събраните ОЕЕО се третират правилно в съответствие с член 8;
г)
без да се засягат букви а), б) и в), производителите могат да създадат и действат по индивидуална и/или колективна система за обратно приемане на ОЕЕО от домакинствата, при условие че тези системи са съобразени с целите на настоящата директива;
д)
като се вземат предвид стандартите за безопасност и здраве на национално равнище и на равнището на Съюза, може да се откаже обратното приемане по букви а), б) и в) на ОЕЕО, което представлява риск за здравето и безопасността на лицата, които работят с него, поради наличие на вредни примеси. Държавите-членки въвеждат специални правила за такъв вид ОЕЕО.
Държавите-членки могат да предвидят специални правила за обратното приемане на ОЕЕО по букви а), б) и в), в случаите когато оборудването не съдържа своите основни компоненти или ако съдържа отпадъци, различни от ОЕЕО.
3. Държавите-членки могат да определят оператори, които имат право да събират ОЕЕО от домакинствата, както е посочено в параграф 2.
4. Държавите-членки могат да изискат ОЕЕО, поставени в съоръженията за събиране, посочени в параграфи 2 и 3, да бъдат предадени на производителите или на трети лица, действащи от тяхно име, или - за целите на подготовката за повторна употреба - на определени организации или предприятия.
5. При ОЕЕО, различни от ОЕЕО от домакинства, и без да се засяга член 13, държавите-членки гарантират, че производителите или третите лица, действащи от тяхно име, осигуряват събирането на такива отпадъци.
Член 6
Обезвреждане и транспортиране на събраните ОЕЕО
1. Държавите-членки въвеждат забрана за обезвреждането на разделно събрани ОЕЕО, които все още не са били третирани съгласно посоченото в член 8.
2. Държавите-членки осигуряват събирането и транспортирането на разделно събрани ОЕЕО по начин, който гарантира оптимални условия за подготовката на повторна употреба, рециклирането, както и улавянето на опасните вещества.
С цел да оптимизира подготовката за повторна употреба държавите-членки създават условия за това преди всяко последващо прехвърляне схемите или съоръженията за събиране, в зависимост от случая, да осигуряват в събирателните пунктове разделянето на ОЕЕО, което ще бъде подготвяно за повторна употреба, от други разделно събрани ОЕЕО, по-специално като предоставят достъп на персонала от центровете за повторна употреба.
Член 7
Ниво на събираемост
1. Независимо от разпоредбите на член 5, параграф 1, всяка държава-членка осигурява прилагането на принципа за отговорност на производителя и на тази основа ежегодно постигане на минимално ниво на събираемост. От 2016 г. минималното ниво на събираемост е 45 % и се изчислява въз основа на общото тегло на ОЕЕО, събрани в съответствие с членове 5 и 6 през дадена година, изразено като процент от средното тегло на електрическото и електронното оборудване, пуснато на пазара на посочената държава-членка през трите предходни години. Държавите-членки гарантират, че обемът на събираните ОЕЕО постепенно се увеличава в периода от 2016 г. до 2019 г., освен когато вече е постигнато нивото на събираемост, предвидено във втора алинея.
От 2019 г. минималното ниво на събираемост, което трябва да се постига ежегодно, е 65 % от средното тегло на ЕЕО, пуснато на пазара през предходните три години в съответната държава-членка, или 85 % от ОЕЕО, образувани на територията на тази държава-членка.
До 31 декември 2015 г. продължава да се прилага нивото на разделно събиране от най-малко четири килограма ОЕЕО от частните домакинства средно на жител на година или същото тегло ОЕЕО като средното тегло на ОЕЕО, събрани в тази държава-членка през трите предходни години, в зависимост коя от тези стойности е по-голяма.
Държавите-членки могат да определят по-високи нива на разделно събиране и в такъв случай докладват за това на Комисията.
2. За да се провери дали е постигнато минималното ниво на събираемост, държавите-членки гарантират, че информацията за разделно събраните ОЕЕО в съответствие с член 5 се изпраща на държавите-членки безплатно и включва най-малко информация относно ОЕЕО, които са:
а)
получени в съоръженията за събиране и третиране,
б)
получени от дистрибуторите,
в)
разделно събрани от производителите или от трети лица, действащи от тяхно име.
3. Чрез дерогация от параграф 1, поради недостиг на необходимата инфраструктура и ниско ниво на потребление на ЕЕО България, Чешката република, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Румъния, Словения и Словакия могат да решат:
а)
да постигнат от 14 август 2016 г. ниво за събираемост, което е по-ниско от 45 %, но е по-високо от 40 % от средното тегло на ЕЕО, пуснато на пазара през трите предходни години, и
б)
да отложат постигането на посочените в параграф 1, втора алинея нива на събираемост до избрана от тях дата, която да е не по-късно от 14 август 2021 г.
4. Комисията се оправомощава да приема делегирани актове съгласно член 20 за определяне на необходимите преходни адаптации, насочени към трудностите, срещани от държавите-членки при спазването на изискванията, установени в параграф 1.
5. За да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия член, Комисията до 14 август 2015 г. приема актове за изпълнение за установяване на общовалидна методология за изчисляване на теглото на ЕЕО, пуснато на националния пазар, както и обща методология за изчисляване на количеството ОЕЕО, образувани като тегло във всяка държава-членка. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2.
6. До 14 август 2015 г. Комисията представя доклад до Европейския парламент и до Съвета относно преразглеждането на крайните срокове, свързани с нивата на събираемост, посочени в параграф 1, и относно възможното определяне на отделни нива за събираемост за една или повече от определените в приложение III категории, по-специално за топлообменното оборудване, фотоволтаичните панели, малки уреди, малко информационно-технологично и телекомуникационно оборудване, и съдържащите живак лампи. Ако е целесъобразно, докладът се придружава от законодателно предложение.
7. Ако Комисията счете, въз основа на оценката на въздействието, че нивото на събираемост, базиращо се на образуваните ОЕЕО, налага преразглеждане, тя представя законодателно предложение на Европейския парламент и на Съвета.
Член 8
Правилно третиране
1. Държавите-членки осигуряват правилното третиране на всички разделно събрани ОЕЕО.
2. Правилното третиране, различно от подготовката за повторна употреба, и операциите по оползотворяване или рециклиране, включва най-малко отделянето на всички течности и селективно третиране в съответствие с приложение VII.
3. Държавите-членки гарантират, че производителите или трети лица, действащи от тяхно име, създават системи, позволяващи оползотворяването на ОЕЕО с помощта на най-добрите налични техники. Системите могат да бъдат създадени от производителите самостоятелно или колективно. Държавите-членки гарантират, че всяка организация или предприятие, извършващи операции по събиране или третиране, съхранява и третира ОЕЕО при спазване на техническите изисквания, изложени в приложение VIII.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 20 за изменение на приложение VII с цел да се въведат други технологии за третиране, осигуряващи най-малко същото ниво на закрила на човешкото здраве и околната среда.
Комисията оценява на първо място необходимостта от изменение на точките относно платките с печатна схема на мобилните телефони и течнокристалните дисплеи. Комисията се приканва да оцени дали са необходими изменения на приложение VII по отношение на наноматериалите, които се съдържат в ЕЕО.
5. За целите на опазването на околната среда държавите-членки могат да установят минимални стандарти за качество на третирането на събраните ОЕЕО.
Държавите-членки, които установят такива стандарти за качество, съобщават за това на Комисията, която публикува тези стандарти.
Не по-късно от 14 февруари 2013 г. Комисията отправя искане до европейските организации по стандартизация да разработят европейски стандарти за третиране, включително оползотворяване, рециклиране и подготовка за повторна употреба на ОЕЕО. Тези стандарти отразяват най-актуалните постижения.
За да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия член, Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на минимални стандарти за качество, основани по-специално на стандартите, разработени от европейските организации по стандартизация. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2.
Публикува се справочната информация за стандартите, приети от Комисията.
6. Държавите-членки насърчават учрежденията и предприятията, които извършват операции по третиране, да въвеждат сертифицирани системи за управление на околната среда в съответствие с Регламент (ЕО) № 1221/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно доброволното участие на организации в Схемата на Общността за управление по околната среда и одит (EMAS) (23).
Член 9
Разрешения
1. Държавите-членки гарантират, че всяка организация или предприятие, което извършва операции по третиране, е получило разрешение от компетентните органи в съответствие с член 23 от Директива 2008/98/ЕО.
2. Освобождаването от изискванията за получаване на разрешение, условията за освобождаване и регистрацията са в съответствие съответно с членове 24, 25 и 26 от Директива 2008/98/ЕО.
3. Държавите-членки гарантират, че разрешението или регистрацията, посочени в параграфи 1 и 2, включват всички условия, необходими за постигане на съответствие с изискванията на член 8, параграфи 2, 3 и 5 и за постигане на целевите нива на оползотворяване, определени в член 11.
Член 10
Транспортиране на ОЕЕО
1. Операцията по третиране може също така да бъде предприета извън съответните държави-членки или Съюза, при условие че транспортирането на ОЕЕО е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1013/2006 и Регламент (ЕО) № 1418/2007 на Комисията от 29 ноември 2007 г. относно износа за оползотворяване на някои отпадъци, изброени в приложение III или IIIA към Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета, в някои държави, за които Решението на ОИСР относно контрола върху трансграничното движение на отпадъци не се прилага. (24)
2. ОЕЕО, изнесени от Съюза, се отчитат за целите на спазването на задълженията и целите, определени в член 11 от настоящата директива, ако в съответствие с регламенти (ЕО) № 1013/2006 и (ЕО) № 1418/2007 износителят може да докаже, че третирането е било извършено при условия, които са равностойни на изискванията на настоящата директива.
3. Не по-късно от 14 февруари 2014 г. Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 20 за определяне на подробни правила, допълващи правилата в параграф 2 от настоящия член, по-специално критериите за оценка на равностойните условия.
Член 11
Целеви нива на оползотворяване
1. По отношение на всички ОЕЕО, събрани разделно в съответствие с член 5 и изпратени за третиране в съответствие с членове 8, 9 и 10, държавите-членки гарантират, че производителите са постигнали най-малко целите, установени в приложение V.
2. Постигането на посочените целеви нива се изчислява за всяка категория, като теглото на ОЕЕО, което постъпва в съоръженията за оползотворяване или рециклиране/подготовка за повторна употреба след правилно третиране в съответствие с член 8, параграф 2 относно оползотворяването или рециклирането, се разделя на теглото на всички разделно събрани ОЕЕО за всяка категория, изразено в проценти.
Предварителни дейности, включително сортирането и съхранението преди оползотворяване не се отчитат за постигането на тези целеви нива.
3. За да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия член, Комисията може да приеме актове за изпълнение за установяване на допълнителни правила за методите на изчисляване във връзка с прилагането на минималните целеви нива. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2.
4. Държавите-членки гарантират, че за целите на изчисляването на целевите нива производителите или третите лица, действащи от тяхно име, съхраняват данни относно теглото на ОЕЕО, техните компоненти, материали и вещества, когато те напускат съоръженията за събиране, постъпват и напускат съоръженията за третиране и когато постъпват в съоръженията за оползотворяване, рециклиране или подготовка за повторна употреба.
Държавите-членки гарантират също така, че за целите на параграф 6 се съхраняват данните относно теглото на продуктите и материалите, напускащи съоръжението за оползотворяване, рециклиране или подготовка за повторна употреба.
5. Държавите-членки насърчават разработването на нови технологии за оползотворяване, рециклиране и третиране.
6. Въз основа на доклад от Комисията, придружен, ако е целесъобразно, от законодателно предложение, Европейският парламент и Съветът най-късно до 14 август 2016 г. преразглеждат целевите нива на оползотворяване, посочени в част 3 от приложение V, проучват възможността за определяне на отделни целеви нива на подготовка за повторна употреба на ОЕЕО и преразглеждат метода за изчисляване, посочен в параграф 2, с цел да анализират доколко е осъществимо определянето на целеви нива въз основа на продукти и материали, получени от процесите по оползотворяване, рециклиране и подготовка за повторна употреба.
Член 12
Финансиране във връзка с ОЕЕО от домакинствата
1. Държавите-членки гарантират, че производителите осигуряват най-малко финансиране на събирането, третирането, оползотворяването и екологосъобразното обезвреждане на ОЕЕО от домакинствата, които са били поставени в съоръженията за събиране, създадени в съответствие с член 5, параграф 2.
2. Държавите-членки могат, когато е целесъобразно, да насърчават производителите да финансират и разходите за събирането на ОЕЕО от домакинствата до съоръженията за събиране.
3. За продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г., всеки производител носи отговорност за финансирането на дейностите, посочени в параграф 1 и отнасящи се до отпадъците от продуктите, които той произвежда. Производителят може да избере да изпълни това задължение индивидуално или като се присъедини към колективна схема за събиране.
Държавите-членки гарантират, че при пускането на продукт на пазара всеки производител осигурява гаранция, от която личи, че управлението на ОЕЕО ще бъде финансирано и че производителите ясно са маркирали своите продукти в съответствие с член 15, параграф 2. Тази гаранция цели осигуряването на финансирането на дейностите, посочени в параграф 1, свързани с тези продукти. Гаранцията може да има формата на участие на производителя в подходящи схеми за финансиране на управлението на ОЕЕО, застраховка за рециклиране или блокирана банкова сметка.
4. Отговорността за покриване на разходите по управление на ОЕЕО от продукти, пуснати на пазара на 13 август 2005 г. или преди това („стари отпадъци“), се поема от една или повече системи, в които всички производители, съществуващи на пазара към момента на възникване на съответните разходи, участват пропорционално, т.е. съответно на своя дял на пазара в зависимост от вида на оборудването.
5. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, гарантиращи разработването на подходящи механизми или процедури за възстановяване на средства, с цел да се възстановяват вноските на производителите, когато ЕЕО се прехвърля за пускане на пазара извън територията на въпросната държава-членка. Тези механизми или процедури могат да бъдат разработвани от производителите или от трети лица, действащи от тяхно име.
6. Комисията се приканва до 14 август 2015 г. да докладва относно възможността за разработване на критерии за включване на реалните разходи, свързани с края на жизнения цикъл на продукта, при финансирането на ОЕЕО от производителите и да представи законодателно предложение на Европейския парламент и на Съвета, ако е целесъобразно.
Член 13
Финансиране във връзка с ОЕЕО от потребители, различни от домакинства
1. Държавите-членки гарантират, че производителите поемат финансирането на разходите за събирането, третирането, повторната употреба, оползотворяването и екологосъобразното обезвреждане на ОЕЕО от потребители, различни от домакинства, получени от продукти, пуснати на пазара след 13 август 2005 г.
За старите отпадъци, които се заместват с нови равностойни продукти или с нови продукти, изпълняващи същата функция, финансирането на разходите се поема от производителите на такива продукти при доставката им. Възможно е като алтернативно решение държавите-членки да предвидят потребителите, различни от домакинствата, също да бъдат принудени да поемат частична или пълна отговорност за такова финансиране.
Финансирането на разходите за останалите стари отпадъци се поема от потребителите, различни от домакинствата.
2. Производителите и потребителите, различни от домакинствата, могат, без да се засяга настоящата директива, да сключат споразумения, в които да се предвидят други методи за финансиране.
Член 14
Информация за потребителите
1. Държавите-членки могат да изискват от производителите да информират купувачите в момента на продажбата на нови продукти за разходите за събиране, третиране и обезвреждане по екологосъобразен начин. Посочените разходи не трябва да превишават най-точната оценка на действителните разходи.
2. Държавите-членки гарантират, че потребителите на ЕЕО в домакинствата получават необходимата информация за:
а)
изискванията ОЕЕО да не се обезвреждат като несортирани битови отпадъци и за разделното събиране на такива ОЕЕО;
б)
системите за връщане и събиране, които са на тяхно разположение, като се насърчава координацията на информация относно наличните пунктове за събиране, независимо от кой производител или оператор са създадени;
в)
тяхната роля при повторната употреба, рециклирането и другите форми на оползотворяване на ОЕЕО;
г)
възможното влияние върху околната среда и здравето на човека като резултат от присъствието на опасни вещества в ЕЕО;
д)
значението на символа, даден в приложение IХ.
3. Държавите-членки приемат подходящи мерки, така че потребителите да участват в събирането на ОЕЕО и да бъдат насърчени да улесняват процеса на повторна употреба, третиране и оползотворяване.
4. С оглед минимизиране на обезвреждането на ОЕЕО като несортирани битови отпадъци и улесняване на тяхното разделно събиране държавите-членки гарантират, че производителите поставят подходящата маркировка в съответствие с Европейски стандарт EN 50419 (25) върху ЕЕО, пуснато на пазара със символа, даден в приложение IХ. В изключителни случаи, когато това е необходимо поради размера или функциите на продукта, символът се отпечатва върху опаковката, върху инструкциите за употреба и върху гаранционната карта на ЕЕО.
5. Държавите-членки могат да изискат част или цялата информация, посочена в параграфи 2, 3 и 4, да бъде предоставена от производителите и/или дистрибуторите, например в инструкциите за употреба, на мястото на продажбата и чрез кампании за осведомяване на обществеността.
Член 15
Информация за съоръженията за третиране
1. С цел да се улесни подготовката за повторна употреба и правилното и екологосъобразно третиране на ОЕЕО, включително техния ремонт, подобряване, обновяване и рециклиране, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че производителите осигуряват безплатно информация за подготовката за повторна употреба и третиране за всички видове ново ЕЕО, пуснато за първи път на пазара на Съюза, в срок до една година след пускането на пазара на оборудването. В информацията се посочват различните компоненти и материали в ЕЕО, както и местоположението на опасните вещества и смеси в ЕЕО, доколкото това е необходимо за спазването на разпоредбите на настоящата директива от страна на центровете за подготовка за повторна употреба и съоръженията за третиране и рециклиране. Тя се предоставя на разположение на центровете за подготовка за повторна употреба и съоръженията за третиране и рециклиране от производителите на ЕЕО под формата на наръчници или на електронен носител (т.е. CD-ROM, онлайн услуги).
2. За да осигури възможност за недвусмислено определяне на датата, на която ЕЕО е пуснато на пазара, държавите-членки гарантират, че маркировката върху ЕЕО показва, че същото е било пуснато на пазара след 13 август 2005 г. За предпочитане е за тази цел да се прилага Европейският стандарт EN 50419.
Член 16
Регистрация, информация и доклади
1. Държавите-членки създават в съответствие с параграф 2 регистър на производителите, в това число на производителите, които доставят ЕЕО чрез средства за комуникация от разстояние. Този регистър служи за мониторинг на спазването на изискванията на настоящата директива.
Производителите, които доставят ЕЕО чрез средства за комуникация от разстояние по смисъла на член 3, параграф 1, буква е), подточка iv), се регистрират в държавата-членка, към която извършват продажби. Когато тези производители не са регистрирани в държавата-членка, към която извършват продажби, те се регистрират посредством техен упълномощен представител съгласно член 17, параграф 2.
2. Държавите-членки гарантират, че
а)
всеки производител или всеки упълномощен представител, когато е назначен съгласно член 17, е регистриран съгласно изискванията и може да въвежда онлайн в националния им регистър цялата необходима информация, която отразява дейностите на същия производител в тази държава-членка,
б)
при регистрирането всеки производител или всеки упълномощен представител, когато е назначен съгласно член 17, предоставя информацията, посочена в част А от приложение Х, като се задължава да я актуализира при необходимост,
в)
всеки производител или всеки упълномощен представител, когато е назначен съгласно член 17, предоставя информацията, посочена в част Б от приложение Х,
г)
националните регистри осигуряват на своите уебсайтове връзки към други национални регистри, за да се улесни във всички държави-членки регистрацията на производителите или на упълномощените представители, когато са назначени съгласно член 17.
3. За да се осигурят еднакви условия за прилагане на настоящия член, Комисията приема актове за изпълнение за установяване на формата за регистрация и докладване и честотата на изготвяне на доклади до регистъра. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2.
4. Държавите-членки ежегодно събират информация, включително обосновани оценки, относно количествата и категориите ЕЕО, пуснато на пазара, събрано чрез всички начини, подготвено за повторна употреба, рециклирано и оползотворено в държавите-членки, както и относно изнесените разделно събрани ОЕЕО, по тегло.
5. На всеки три години държавите-членки изпращат на Комисията доклад относно изпълнението на настоящата директива и относно информацията, посочена в параграф 4. Докладът за изпълнението се съставя въз основата на въпросника, посочен в решения 2004/249/ЕО (26) и 2005/369/ЕО (27) на Комисията. Докладът се представя на Комисията в рамките на девет месеца след края на тригодишния период, обхванат от него.
Първият доклад обхваща периода от 14 февруари 2014 г. до 31 декември 2015 г.
Комисията публикува доклад относно изпълнението на настоящата директива в срок от девет месеца след получаване на докладите от държавите-членки.
Член 17
Упълномощен представител
1. Всяка държава-членка гарантира, че производител по смисъла на член 3, параграф 1, буква е), подточки i)-iii), който е установен в друга държава-членка, може като изключение от член 3, параграф 1, буква е), подточки i)-iii) да назначи юридическо или физическо лице, установено на нейна територия, в качеството му на упълномощен представител, който да отговаря за изпълнението на задълженията на същия производител по настоящата директива на нейна територия.
2. Всяка държава-членка гарантира, че производител по смисъла на член 3, параграф 1, буква е), подточка iv), установен на нейна територия, който продава ЕЕО в друга държава-членка, в която не е установен, назначава упълномощен представител в съответната държава-членка като лице, отговорно за изпълнението на задълженията на съответния производител по настоящата директива на територията на съответната държава-членка.
3. Назначаването на упълномощен представител се извършва с писмено пълномощно.
Член 18
Административно сътрудничество и обмен на информация
Държавите-членки гарантират, че органите, които отговарят за изпълнението на настоящата директива, си сътрудничат, по-специално с цел осигуряване на подходящ поток от информация за гарантиране на спазването на разпоредбите на настоящата директива от страна на производителите и, когато е целесъобразно, си предоставят информация едни на други и на Комисията, за да улеснят правилното изпълнение на настоящата директива. Административното сътрудничество и обмен на информация, по-специално между националните регистри, включва електронни средства за комуникация.
Сътрудничеството включва, наред с другото, предоставянето на достъп до съответните документи и информация, в това число до резултатите от проверки, при спазване на разпоредбите на действащото законодателство за защита на данните в държавата-членка, към чийто орган е отправено искането за сътрудничество.
Член 19
Адаптиране към научния и техническия прогрес
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 20 във връзка с измененията, необходими за адаптирането към научния и техническия прогрес на член 16, параграф 5 и на приложения IV, VII, VIII и IХ. При изменението на приложение VII се вземат предвид освобождаванията от изискванията, които са предоставени по Директива 2011/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно ограничението за употребата на определени опасни вещества в електрическото и електронното оборудване (28).
Преди да изменени приложенията, Комисията, inter alia, се консултира с производителите на ЕЕО, с лицата, които го рециклират, с операторите по третирането и с екологичните организации, както и със сдруженията на работниците и служителите и на потребителите.
Член 20
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 7, параграф 4, член 8, параграф 4, член 10, параграф 3 и член 19, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 13 август 2012 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди края на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 7, параграф 4, член 8, параграф 4, член 10, параграф 3 и член 19, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 7, параграф 4, член 8, параграф 4, член 10, параграф 3 и член 19, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 21
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден с член 39 от Директива 2008/98/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 22
Санкции
Държавите-членки установяват система от санкции, приложими при нарушения на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите-членки съобщават тези разпоредби на Комисията най-късно до 14 февруари 2014 г. и я уведомяват незабавно за всяко последващо изменение в тази връзка.
Член 23
Проверки и мониторинг
1. Държавите-членки извършват необходимите проверки и мониторинг за удостоверяване на правилното изпълнение на настоящата директива.
Тези проверки обхващат най-малко:
а)
информацията, докладвана в рамките на регистъра на производителите;
б)
превозите, по-специално износа на ОЕЕО извън Съюза при спазване на Регламент (ЕО) № 1013/2006 и Регламент (ЕО) № 1418/2007; и
в)
операциите в съоръженията за третиране в съответствие с Директива 2008/98/ЕО и приложение VII към настоящата директива.
2. Държавите-членки гарантират, че превозите на използвано ЕЕО, за което има съмнения, че представлява ОЕЕО, се извършват в съответствие с минималните изисквания в приложение VI, като държавите-членки извършват съответен мониторинг на такива превози.
3. Разходите за необходимите анализи и проверки, включително разходите за съхранение на използвано ЕЕО, за което има съмнения, че представлява ОЕЕО, могат да бъдат за сметка на производителите, третите лица, действащи от тяхно име, или други лица, които уреждат превоза на използвано ЕЕО, за което има съмнения, че представлява ОЕЕО.
4. За осигуряване на еднакви условия за прилагане на настоящия член и на приложение VI Комисията може да приеме актове за изпълнение за определяне на допълнителни правила за проверките и мониторинга, и по-специално еднакви условия за прилагането на точка 2 от приложение VI. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 21, параграф 2.
Член 24
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива до 14 февруари 2014 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на посочените разпоредби.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те включват също така уточнение, че позоваванията в съществуващите законови, подзаконови и административни разпоредби на директивите, отменени с настоящата директива, се считат за позовавания на настоящата директива. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена от настоящата директива.
3. При условие че така се постигат целите, определени в настоящата директива, държавите-членки могат да транспонират разпоредбите на член 8, параграф 6, член 14, параграф 2 и член 15 чрез споразумения между компетентните органи и заинтересованите икономически сектори. Тези споразумения трябва да отговарят на следните изисквания:
а)
споразуменията се ползват с изпълнителна сила;
б)
в споразуменията се определят целите със съответните крайни срокове;
в)
споразуменията се публикуват в националния официален вестник или в официален документ, който е еднакво достъпен за обществеността, и се изпращат на Комисията;
г)
постигнатите резултати са предмет на редовен мониторинг, те се съобщават на компетентните органи и Комисията и се предоставят на обществеността при условията, посочени в споразумението;
д)
компетентните органи гарантират, че постигнатият напредък по споразумението се следи;
е)
при неизпълнение на споразумението държавите-членки прилагат съответните разпоредби на настоящата директива чрез законови, подзаконови и административни мерки.
Член 25
Отмяна
Директива 2002/96/ЕО, изменена с директивите, посочени в част А от приложение ХI, се отменя считано от 15 февруари 2014 г., без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право и за прилагане на директивите, посочени в част Б от приложение ХI.
Позоваванията на отменените директиви се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение ХII.
Член 26
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 27
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 4 юли 2012 година.
DIRECTIVE 2012/19/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 4 July 2012
on waste electrical and electronic equipment (WEEE)
(recast)
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(1) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
A number of substantial changes are to be made to Directive 2002/96/EC of the European Parliament and of the Council of 27 January 2003 on waste electrical and electronic equipment (WEEE) (4). In the interests of clarity, that Directive should be recast.
(2)
The objectives of the Union’s environment policy are, in particular, to preserve, protect and improve the quality of the environment, to protect human health and to utilise natural resources prudently and rationally. That policy is based on the precautionary principle and the principles that preventive action should be taken, that environmental damage should, as a priority, be rectified at source and that the polluter should pay.
(3)
The Community programme of policy and action in relation to the environment and sustainable development (Fifth Environmental Action Programme) (5) stated that the achievement of sustainable development calls for significant changes in current patterns of development, production, consumption and behaviour and advocates, inter alia, the reduction of wasteful consumption of natural resources and the prevention of pollution. It mentioned waste electrical and electronic equipment (WEEE) as one of the target areas to be regulated, in view of the application of the principles of prevention, recovery and safe disposal of waste.
(4)
This Directive supplements the general waste management legislation of the Union, such as Directive 2008/98/EC of the European Parliament and of the Council of 19 November 2008 on waste (6). It refers to the definitions in that Directive, including the definitions of waste and general waste management operations. The definition of collection in Directive 2008/98/EC includes the preliminary sorting and preliminary storage of waste for the purposes of transport to a waste treatment facility. Directive 2009/125/EC of the European Parliament and of the Council (7) establishes a framework for setting ecodesign requirements for energy-related products and enables the adoption of specific ecodesign requirements for energy-related products which may also be covered by this Directive. Directive 2009/125/EC and the implementing measures adopted pursuant thereto are without prejudice to the waste management legislation of the Union. Directive 2002/95/EC of the European Parliament and of the Council of 27 January 2003 on the restriction of the use of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment (8) requires the substitution of banned substances in respect of all electrical and electronic equipment (EEE) within its scope.
(5)
As the market continues to expand and innovation cycles become even shorter, the replacement of equipment accelerates, making EEE a fast-growing source of waste. While Directive 2002/95/EC has contributed effectively to reducing hazardous substances contained in new EEE, hazardous substances such as mercury, cadmium, lead, hexavalent chromium and polychlorinated biphenyls (PCBs) and ozone-depleting substances will still be present in WEEE for many years. The content of hazardous components in EEE is a major concern during the waste management phase, and recycling of WEEE is not undertaken to a sufficient extent. A lack of recycling results in the loss of valuable resources.
(6)
The purpose of this Directive is to contribute to sustainable production and consumption by, as a first priority, the prevention of WEEE and, in addition, by the re-use, recycling and other forms of recovery of such wastes so as to reduce the disposal of waste and to contribute to the efficient use of resources and the retrieval of valuable secondary raw materials. It also seeks to improve the environmental performance of all operators involved in the life cycle of EEE, e.g. producers, distributors and consumers and, in particular, those operators directly involved in the collection and treatment of WEEE. In particular, different national applications of the ‘producer responsibility’ principle may lead to substantial disparities in the financial burden on economic operators. Having different national policies on the management of WEEE hampers the effectiveness of recycling policies. For that reason, the essential criteria should be laid down at the level of the Union and minimum standards for the treatment of WEEE should be developed.
(7)
The provisions of this Directive should apply to products and producers irrespective of selling technique, including distance and electronic selling. In this connection, the obligations of producers and distributors using distance and electronic selling channels should, as far as is practicable, take the same form, and should be enforced in the same way, as for other distribution channels, in order to avoid those other distribution channels having to bear the costs resulting from this Directive arising from WEEE for which the equipment was sold by distance or electronic selling.
(8)
In order to fulfil the obligations pursuant to this Directive in a given Member State, a producer should be established in that Member State. By exception, to reduce existing barriers to the proper functioning of the internal market and administrative burdens, Member States should allow producers that are not established on their territory, but that are established in another Member State, to appoint an authorised representative to be responsible for fulfilling the obligations of that producer under this Directive. In addition, administrative burdens should be reduced by simplifying registration and reporting procedures and by ensuring that duplicate charges are not levied for registrations within individual Member States.
(9)
This Directive should cover all EEE used by consumers and EEE intended for professional use. This Directive should apply without prejudice to Union legislation on safety and health requirements protecting all actors in contact with WEEE, as well as specific Union waste management legislation, in particular Directive 2006/66/EC of the European Parliament and of the Council of 6 September 2006 on batteries and accumulators and waste batteries and accumulators (9), and Union product design legislation, in particular Directive 2009/125/EC. The preparing for re-use, recovery and recycling of waste cooling equipment and the substances, mixtures or components thereof should be in accordance with the relevant legislation of the Union, in particular Regulation (EC) No 1005/2009 of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 on substances that deplete the ozone layer (10) and Regulation (EC) No 842/2006 of the European Parliament and of the Council of 17 May 2006 on certain fluorinated greenhouse gases (11). The objectives of this Directive can be achieved without including large-scale fixed installations such as oil platforms, airport luggage transport systems or elevators within its scope. However, any equipment which is not specifically designed and installed as part of those installations, and which can fulfil its function even if it is not part of those installations, should be included in the scope of this Directive. This refers for instance to equipment such as lighting equipment or photovoltaic panels.
(10)
A number of definitions should be included in this Directive in order to specify its scope. However, in the framework of a revision of the scope, the definition of EEE should be further clarified in order to bring Member States’ relevant national measures and current, applied and established practices closer together.
(11)
Ecodesign requirements facilitating the re-use, dismantling and recovery of WEEE should be laid down in the framework of measures implementing Directive 2009/125/EC. In order to optimise re-use and recovery through product design, the whole life cycle of the product should be taken into account.
(12)
The establishment, by this Directive, of producer responsibility is one of the means of encouraging design and production of EEE which take into full account and facilitate its repair, possible upgrading, re-use, disassembly and recycling.
(13)
In order to guarantee the safety and health of distributors’ personnel involved in the take-back and handling of WEEE, Member States should, in accordance with national and Union legislation on safety and health requirements, determine the conditions under which take-back may be refused by distributors.
(14)
Separate collection is a precondition for ensuring specific treatment and recycling of WEEE and is necessary to achieve the chosen level of protection of human health and the environment in the Union. Consumers have to actively contribute to the success of such collection and should be encouraged to return WEEE. For this purpose, convenient facilities should be set up for the return of WEEE, including public collection points, where private households should be able to return their waste at least free of charge. Distributors have an important role in contributing to the success of WEEE collection. Therefore, collection points set up at retail shops for very small WEEE should not be subject to the registration or permit requirements of Directive 2008/98/EC.
(15)
In order to attain the chosen level of protection and the harmonised environmental objectives of the Union, Member States should adopt appropriate measures to minimise the disposal of WEEE as unsorted municipal waste and to achieve a high level of separate collection of WEEE. In order to ensure that Member States strive to set up efficient collection schemes, they should be required to achieve a high level of collection of WEEE, particularly for cooling and freezing equipment containing ozone-depleting substances and fluorinated greenhouse gases, given their high environmental impact and in view of the obligations contained in Regulation (EC) No 842/2006 and Regulation (EC) No 1005/2009. Data included in the impact assessment carried out by the Commission in 2008 show that 65 % of the EEE placed on the market was already separately collected then, but more than half of this was potentially the object of improper treatment and illegal exports, and, even when properly treated, this was not reported. This leads to losses of valuable secondary raw materials, environmental degradation, and provision of inconsistent data. To avoid this, it is necessary to set an ambitious collection target and to ensure that WEEE collected is treated in an environmentally sound way and is correctly reported. It is appropriate to lay down minimum requirements for shipments of used EEE suspected to be WEEE, in the application of which Member States may have regard to any relevant Correspondents’ Guidelines elaborated in the context of the implementation of Regulation (EC) No 1013/2006 of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on shipments of waste (12). Such minimum requirements should in any case have the purpose of avoiding unwanted shipments of non-functional EEE to developing countries.
(16)
The setting of ambitious collection targets should be based on the amount of WEEE generated where due account is taken of the differing life cycles of products in the Member States, of non-saturated markets and of EEE with a long life cycle. Therefore, a methodology for calculating collection rates based on WEEE generated should be developed in the near future. According to current estimates, a collection rate of 85 % of WEEE generated is broadly equivalent to a collection rate of 65 % of the average weight of EEE placed on the market in the three preceding years.
(17)
Specific treatment for WEEE is indispensable in order to avoid the dispersion of pollutants in recycled material or the waste stream. Such treatment is the most effective means of ensuring compliance with the chosen level of protection of the environment of the Union. Any establishment or undertaking carrying out collection, recycling and treatment operations should comply with minimum standards to prevent negative environmental impacts associated with the treatment of WEEE. The best available treatment, recovery and recycling techniques should be used, provided that they ensure human health and a high level of environmental protection. Best available treatment, recovery and recycling techniques may be further defined in accordance with the procedures of Directive 2008/1/EC of the European Parliament and of the Council of 15 January 2008 concerning integrated pollution prevention and control (13).
(18)
The Scientific Committee on Emerging and Newly Identified Health Risks, in its opinion on ‘Risk Assessment of Products of Nanotechnology’ of 19 January 2009, stated that exposure to nanomaterials that are firmly embedded in large structures, for example in electronic circuits, may occur in the waste phase and during recycling. To control possible risks to human health and the environment from the treatment of WEEE that contains nanomaterials, it is appropriate for the Commission to assess whether specific treatment may be necessary.
(19)
The collection, storage, transport, treatment and recycling of WEEE as well as its preparation for re-use shall be conducted with an approach geared to protecting the environment and human health and preserving raw materials and shall aim at recycling valuable resources contained in EEE with a view to ensuring a better supply of commodities within the Union.
(20)
Where appropriate, priority should be given to preparing for re-use of WEEE and its components, sub-assemblies and consumables. Where this is not preferable, all WEEE collected separately should be sent for recovery, in the course of which a high level of recycling and recovery should be achieved. In addition, producers should be encouraged to integrate recycled material in new equipment.
(21)
The recovery, preparation for re-use and recycling of WEEE should be counted towards the achievement of the targets laid down in this Directive only if that recovery, preparation for re-use or recycling does not conflict with other Union or national legislation applicable to the equipment. Ensuring proper preparation for re-use, recycling and recovery of WEEE is important for sound resource management and will optimise supply of resources.
(22)
Basic principles with regard to the financing of WEEE management have to be set at the level of the Union, and financing schemes have to contribute to high collection rates, as well as to the implementation of the principle of producer responsibility.
(23)
Users of EEE from private households should have the possibility of returning WEEE at least free of charge. Producers should finance at least the collection from collection facilities, and the treatment, recovery and disposal of WEEE. Member States should encourage producers to take full responsibility for the WEEE collection, in particular by financing the collection of WEEE throughout the entire waste chain, including from private households, in order to avoid separately collected WEEE becoming the object of suboptimal treatment and illegal exports, to create a level playing field by harmonising producer financing across the Union and to shift payment for the collection of this waste from general tax payers to the consumers of EEE, in line with the ‘polluter pays’ principle. In order to give maximum effect to the concept of producer responsibility, each producer should be responsible for financing the management of the waste from his own products. The producer should be able to choose to fulfil this obligation either individually or by joining a collective scheme. Each producer should, when placing a product on the market, provide a financial guarantee to prevent costs for the management of WEEE from orphan products from falling on society or the remaining producers. The responsibility for the financing of the management of historical waste should be shared by all existing producers through collective financing schemes to which all producers that exist on the market when the costs occur contribute proportionately. Collective financing schemes should not have the effect of excluding niche and low-volume producers, importers and new entrants. Collective schemes could provide for differentiated fees based on how easily products and the valuable secondary raw materials that they contain could be recycled. In the case of products which have a long life cycle and which are now covered by this Directive, such as photovoltaic panels, the best possible use should be made of existing collection and recovery systems, provided that they meet the requirements laid down in this Directive.
(24)
Producers could be allowed to show purchasers, on a voluntary basis at the time of sale of new products, the costs of collecting, treating and disposing of WEEE in an environmentally sound way. This is in line with the Commission Communication on Sustainable Consumption and Production and Sustainable Industrial Policy Action Plan, in particular with regard to smarter consumption and green public procurement.
(25)
Information to users about the requirement not to dispose of WEEE as unsorted municipal waste and to collect WEEE separately and about the collection systems and their role in the management of WEEE is indispensable for the success of WEEE collection. Such information necessitates the proper marking of EEE which could end up in rubbish bins or similar means of municipal waste collection.
(26)
Information on component and material identification to be provided by producers is important to facilitate the management, and in particular the treatment and recovery or recycling, of WEEE.
(27)
Member States should ensure that inspection and monitoring infrastructure enables the proper implementation of this Directive to be verified, having regard, inter alia, to Recommendation 2001/331/EC of the European Parliament and of the Council of 4 April 2001 providing for minimum criteria for environmental inspections in the Member States (14).
(28)
Member States should provide for effective, proportionate and dissuasive penalties to be imposed on natural and legal persons responsible for waste management, where they infringe the provisions of this Directive. Member States should also be able to take action to recover the costs of non-compliance and remedial measures, without prejudice to Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (15).
(29)
Information about the weight of EEE placed on the market in the Union and the rates of collection, preparation for re-use, including as far as possible preparation for re-use of whole appliances, recovery or recycling and export of WEEE collected in accordance with this Directive is necessary to monitor the achievement of the objectives of this Directive. For the purposes of calculating collection rates, a common methodology for the calculation of weight of EEE should be developed to ascertain, inter alia, whether this term includes the actual weight of the entire equipment in the form in which it is marketed, including all components, sub-assemblies, accessories and consumables but excluding packaging, batteries, instructions for use and manuals.
(30)
It is appropriate to allow Member States to choose to implement certain provisions of this Directive by means of agreements between the competent authorities and the economic sectors concerned, provided that particular requirements are met.
(31)
In order to address difficulties faced by Member States in achieving the collection rates, to take into account technical and scientific progress and to supplement the provisions on fulfilment of recovery targets, the power to adopt acts in accordance with Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) should be delegated to the Commission in respect of transitional adjustments for certain Member States, adaptation to technical and scientific progress and the adoption of detailed rules on WEEE exported out of the Union counting towards the fulfilment of recovery targets. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(32)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Directive, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by Member States of the Commission’s exercise of implementing powers (16).
(33)
The obligation to transpose this Directive into national law should be confined to those provisions which represent a substantive change as compared with the earlier Directives. The obligation to transpose the provisions which are unchanged arises under the earlier Directives.
(34)
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents (17), Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments. With regard to this Directive, the legislator considers the transmission of such documents to be justified.
(35)
This Directive should be without prejudice to the obligations of the Member States relating to the time limits for transposition into national law and application of the Directives set out in Annex XI, Part B.
(36)
Since the objective of this Directive cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the scale of the problem, be better achieved at the level of the Union, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Subject matter
This Directive lays down measures to protect the environment and human health by preventing or reducing the adverse impacts of the generation and management of waste from electrical and electronic equipment (WEEE) and by reducing overall impacts of resource use and improving the efficiency of such use in accordance with Articles 1 and 4 of Directive 2008/98/EC, thereby contributing to sustainable development.
Article 2
Scope
1. This Directive shall apply to electrical and electronic equipment (EEE) as follows:
(a)
from 13 August 2012 to 14 August 2018 (transitional period), subject to paragraph 3, to EEE falling within the categories set out in Annex I. Annex II contains an indicative list of EEE which falls within the categories set out in Annex I;
(b)
from 15 August 2018, subject to paragraphs 3 and 4, to all EEE. All EEE shall be classified within the categories set out in Annex III. Annex IV contains a non-exhaustive list of EEE which falls within the categories set out in Annex III (open scope).
2. This Directive shall apply without prejudice to the requirements of Union legislation on safety and health, on chemicals, in particular Regulation (EC) No 1907/2006 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2006 concerning the Registration, Evaluation, Authorisation and Restriction of Chemicals (REACH), establishing a European Chemicals Agency (18), as well as of specific Union waste management or product design legislation.
3. This Directive shall not apply to any of the following EEE:
(a)
equipment which is necessary for the protection of the essential interests of the security of Member States, including arms, munitions and war material intended for specifically military purposes;
(b)
equipment which is specifically designed and installed as part of another type of equipment that is excluded from or does not fall within the scope of this Directive, which can fulfil its function only if it is part of that equipment;
(c)
filament bulbs.
4. In addition to the equipment specified in paragraph 3, from 15 August 2018, this Directive shall not apply to the following EEE:
(a)
equipment designed to be sent into space;
(b)
large-scale stationary industrial tools;
(c)
large-scale fixed installations, except any equipment which is not specifically designed and installed as part of those installations;
(d)
means of transport for persons or goods, excluding electric two-wheel vehicles which are not type-approved;
(e)
non-road mobile machinery made available exclusively for professional use;
(f)
equipment specifically designed solely for the purposes of research and development that is only made available on a business-to-business basis;
(g)
medical devices and in vitro diagnostic medical devices, where such devices are expected to be infective prior to end of life, and active implantable medical devices.
5. No later than 14 August 2015, the Commission shall review the scope of this Directive set out in point (b) of paragraph 1, including the parameters to distinguish between large and small equipment in Annex III, and shall present a report thereon to the European Parliament and to the Council. The report shall be accompanied by a legislative proposal, if appropriate.
Article 3
Definitions
1. For the purposes of this Directive, the following definitions shall apply:
(a)
‘electrical and electronic equipment’ or ‘EEE’ means equipment which is dependent on electric currents or electromagnetic fields in order to work properly and equipment for the generation, transfer and measurement of such currents and fields and designed for use with a voltage rating not exceeding 1 000 volts for alternating current and 1 500 volts for direct current;
(b)
‘large-scale stationary industrial tools’ means a large size assembly of machines, equipment, and/or components, functioning together for a specific application, permanently installed and de-installed by professionals at a given place, and used and maintained by professionals in an industrial manufacturing facility or research and development facility;
(c)
‘large-scale fixed installation’ means a large-size combination of several types of apparatus and, where applicable, other devices, which:
(i)
are assembled, installed and de-installed by professionals;
(ii)
are intended to be used permanently as part of a building or a structure at a pre-defined and dedicated location; and
(iii)
can only be replaced by the same specifically designed equipment;
(d)
‘non-road mobile machinery’ means machinery, with on-board power source, the operation of which requires either mobility or continuous or semi-continuous movement between a succession of fixed working locations while working;
(e)
‘waste electrical and electronic equipment’ or ‘WEEE’ means electrical or electronic equipment which is waste within the meaning of Article 3(1) of Directive 2008/98/EC, including all components, sub-assemblies and consumables which are part of the product at the time of discarding;
(f)
‘producer’ means any natural or legal person who, irrespective of the selling technique used, including distance communication within the meaning of Directive 97/7/EC of the European Parliament and of the Council of 20 May 1997 on the protection of consumers in respect of distance contracts (19):
(i)
is established in a Member State and manufactures EEE under his own name or trademark, or has EEE designed or manufactured and markets it under his name or trademark within the territory of that Member State;
(ii)
is established in a Member State and resells within the territory of that Member State, under his own name or trademark, equipment produced by other suppliers, a reseller not being regarded as the ‘producer’ if the brand of the producer appears on the equipment, as provided for in point (i);
(iii)
is established in a Member State and places on the market of that Member State, on a professional basis, EEE from a third country or from another Member State; or
(iv)
sells EEE by means of distance communication directly to private households or to users other than private households in a Member State, and is established in another Member State or in a third country.
Whoever exclusively provides financing under or pursuant to any finance agreement shall not be deemed to be a ‘producer’ unless he also acts as a producer within the meaning of points (i) to (iv);
(g)
‘distributor’ means any natural or legal person in the supply chain, who makes an EEE available on the market. This definition does not prevent a distributor from being, at the same time, a producer within the meaning of point (f);
(h)
‘WEEE from private households’ means WEEE which comes from private households and WEEE which comes from commercial, industrial, institutional and other sources which, because of its nature and quantity, is similar to that from private households. Waste from EEE likely to be used by both private households and users other than private households shall in any event be considered to be WEEE from private households;
(i)
‘finance agreement’ means any loan, lease, hiring or deferred sale agreement or arrangement relating to any equipment whether or not the terms of that agreement or arrangement or any collateral agreement or arrangement provide that a transfer of ownership of that equipment will or may take place;
(j)
‘making available on the market’ means any supply of a product for distribution, consumption or use on the market of a Member State in the course of a commercial activity, whether in return for payment or free of charge;
(k)
‘placing on the market’ means the first making available of a product on the market within the territory of a Member State on a professional basis;
(l)
‘removal’ means manual, mechanical, chemical or metallurgic handling with the result that hazardous substances, mixtures and components are contained in an identifiable stream or are an identifiable part of a stream within the treatment process. A substance, mixture or component is identifiable if it can be monitored to verify environmentally safe treatment;
(m)
‘medical device’ means a medical device or accessory within the meaning of, respectively, point (a) or (b) of Article 1(2) of Council Directive 93/42/EEC of 14 June 1993 concerning medical devices (20) which is EEE;
(n)
‘in vitro diagnostic medical device’ means an in vitro diagnostic device or accessory within the meaning of, respectively, point (b) or (c) of Article 1(2) of Directive 98/79/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on in vitro diagnostic medical devices (21) which is EEE;
(o)
‘active implantable medical device’ means an active implantable medical device within the meaning of point (c) of Article 1(2) of Council Directive 90/385/EEC of 20 June 1990 on the approximation of the laws of the Member States relating to active implantable medical devices (22) which is EEE.
2. In addition, the definitions of ‘hazardous waste’, ‘collection’, ‘separate collection’, ‘prevention’, ‘re-use’, ‘treatment’, ‘recovery’, ‘preparing for re-use’, ‘recycling’ and ‘disposal’ laid down in Article 3 of Directive 2008/98/EC shall apply.
Article 4
Product design
Member States shall, without prejudice to the requirements of Union legislation on the proper functioning of the internal market and on product design, including Directive 2009/125/EC, encourage cooperation between producers and recyclers and measures to promote the design and production of EEE, notably in view of facilitating re-use, dismantling and recovery of WEEE, its components and materials. In this context, Member States shall take appropriate measures so that the ecodesign requirements facilitating re-use and treatment of WEEE established in the framework of Directive 2009/125/EC are applied and producers do not prevent, through specific design features or manufacturing processes, WEEE from being re-used, unless such specific design features or manufacturing processes present overriding advantages, for example, with regard to the protection of the environment and/or safety requirements.
Article 5
Separate collection
1. Member States shall adopt appropriate measures to minimise the disposal of WEEE in the form of unsorted municipal waste, to ensure the correct treatment of all collected WEEE and to achieve a high level of separate collection of WEEE, notably, and as a matter of priority, for temperature exchange equipment containing ozone-depleting substances and fluorinated greenhouse gases, fluorescent lamps containing mercury, photovoltaic panels and small equipment as referred to in categories 5 and 6 of Annex III.
2. For WEEE from private households, Member States shall ensure that:
(a)
systems are set up allowing final holders and distributors to return such waste at least free of charge. Member States shall ensure the availability and accessibility of the necessary collection facilities, taking into account, in particular, the population density;
(b)
when supplying a new product, distributors are responsible for ensuring that such waste can be returned to the distributor at least free of charge on a one-to-one basis as long as the equipment is of equivalent type and has fulfilled the same functions as the supplied equipment. Member States may derogate from this provision provided that they ensure that returning the WEEE is not thereby made more difficult for the final holder and that it remains free of charge for the final holder. Member States making use of this derogation shall inform the Commission thereof;
(c)
distributors provide for the collection, at retail shops with sales areas relating to EEE of at least 400 m2, or in their immediate proximity, of very small WEEE (no external dimension more than 25 cm) free of charge to end-users and with no obligation to buy EEE of an equivalent type, unless an assessment shows that alternative existing collection schemes are likely to be at least as effective. Such assessments shall be available to the public. WEEE collected shall be properly treated in accordance with Article 8;
(d)
without prejudice to points (a), (b) and (c), producers are allowed to set up and to operate individual and/or collective take-back systems for WEEE from private households provided that these are in line with the objectives of this Directive;
(e)
having regard to national and Union health and safety standards, WEEE that presents a health and safety risk to personnel because of contamination may be refused for return under points (a), (b) and (c). Member States shall make specific arrangements for such WEEE.
Member States may provide for specific arrangements for the return of WEEE pursuant to points (a), (b) and (c) for cases in which the equipment does not contain its essential components or if the equipment contains waste other than WEEE.
3. Member States may designate the operators that are allowed to collect WEEE from private households as referred to in paragraph 2.
4. Member States may require that the WEEE deposited at collection facilities referred to in paragraphs 2 and 3 is handed over to producers or third parties acting on their behalf or is handed over, for purposes of preparing for re-use, to designated establishments or undertakings.
5. In the case of WEEE other than WEEE from private households, and without prejudice to Article 13, Member States shall ensure that producers or third parties acting on their behalf provide for the collection of such waste.
Article 6
Disposal and transport of collected WEEE
1. Member States shall prohibit the disposal of separately collected WEEE which has not yet undergone the treatment specified in Article 8.
2. Member States shall ensure that the collection and transport of separately collected WEEE is carried out in a way which allows optimal conditions for preparing for re-use, recycling and the confinement of hazardous substances.
In order to maximise preparing for re-use, Member States shall promote that, prior to any further transfer, collection schemes or facilities provide, where appropriate, for the separation at the collection points of WEEE that is to be prepared for re-use from other separately collected WEEE, in particular by granting access for personnel from re-use centres.
Article 7
Collection rate
1. Without prejudice to Article 5(1), each Member State shall ensure the implementation of the ‘producer responsibility’ principle and, on that basis, that a minimum collection rate is achieved annually. From 2016, the minimum collection rate shall be 45 % calculated on the basis of the total weight of WEEE collected in accordance with Articles 5 and 6 in a given year in the Member State concerned, expressed as a percentage of the average weight of EEE placed on the market in the three preceding years in that Member State. Member States shall ensure that the volume of WEEE collected evolves gradually during the period from 2016 to 2019, unless the collection rate laid down in the second subparagraph has already been achieved.
From 2019, the minimum collection rate to be achieved annually shall be 65 % of the average weight of EEE placed on the market in the three preceding years in the Member State concerned, or alternatively 85 % of WEEE generated on the territory of that Member State.
Until 31 December 2015, a rate of separate collection of at least 4 kilograms on average per inhabitant per year of WEEE from private households or the same amount of weight of WEEE as was collected in that Member State on average in the three preceding years, whichever is greater, shall continue to apply.
Member States may set more ambitious rates for separate collection of WEEE and shall in such a case report this to the Commission.
2. In order to establish whether the minimum collection rate has been achieved, Member States shall ensure that information concerning the WEEE that is separately collected in accordance with Article 5 is transmitted to the Member States free of charge, including at least information on WEEE that has been:
(a)
received by collection and treatment facilities;
(b)
received by distributors;
(c)
separately collected by producers or third parties acting on their behalf.
3. By way of derogation from paragraph 1, Bulgaria, the Czech Republic, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Romania, Slovenia and Slovakia may, because of their lack of the necessary infrastructure and their low level of EEE consumption, decide to:
(a)
achieve, from 14 August 2016, a collection rate that is lower than 45 % but higher than 40 % of the average weight of EEE placed on the market in the three preceding years; and
(b)
postpone the achievement of the collection rate referred to in the second subparagraph of paragraph 1 until a date of their own choice which shall not be later than 14 August 2021.
4. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 20 laying down the necessary transitional adjustments in order to address difficulties faced by Member States in adhering to the requirements laid down in paragraph 1.
5. In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Article, the Commission shall, by 14 August 2015, adopt implementing acts establishing a common methodology for the calculation of the weight of EEE placed on the national market and a common methodology for the calculation of the quantity of WEEE generated by weight in each Member State. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 21(2).
6. The Commission shall, by 14 August 2015, present a report to the European Parliament and to the Council on the re-examination of the deadlines relating to the collection rates referred to in paragraph 1 and on possibly setting individual collection rates for one or more categories set out in Annex III, particularly for temperature exchange equipment, photovoltaic panels, small equipment, small IT and telecommunication equipment and lamps containing mercury. The report shall, if appropriate, be accompanied by a legislative proposal.
7. If the Commission considers, on the basis of an impact study, that the collection rate based on WEEE generated requires revision, it shall submit a legislative proposal to the European Parliament and the Council.
Article 8
Proper treatment
1. Member States shall ensure that all separately collected WEEE undergoes proper treatment.
2. Proper treatment, other than preparing for re-use, and recovery or recycling operations shall, as a minimum, include the removal of all fluids and a selective treatment in accordance with Annex VII.
3. Member States shall ensure that producers or third parties acting on their behalf set up systems to provide for the recovery of WEEE using best available techniques. The systems may be set up by producers individually or collectively. Member States shall ensure that any establishment or undertaking carrying out collection or treatment operations stores and treats WEEE in compliance with the technical requirements set out in Annex VIII.
4. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 20 concerning the amendment of Annex VII in order to introduce other treatment technologies that ensure at least the same level of protection for human health and the environment.
The Commission shall evaluate, as a matter of priority, whether the entries regarding printed circuit boards for mobile phones and liquid crystal displays need to be amended. The Commission is invited to evaluate whether amendments to Annex VII are necessary to address nanomaterials contained in EEE.
5. For the purposes of environmental protection, Member States may set up minimum quality standards for the treatment of the WEEE that has been collected.
Member States which opt for such quality standards shall inform the Commission thereof, which shall publish these standards.
The Commission shall, not later than 14 February 2013, request the European standardisation organisations to develop European standards for the treatment, including recovery, recycling and preparing for re-use, of WEEE. Those standards shall reflect the state of the art.
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Article, the Commission may adopt implementing acts laying down minimum quality standards based in particular on the standards developed by the European standardisation organisations. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 21(2).
A reference to the standards adopted by the Commission shall be published.
6. Member States shall encourage establishments or undertakings which carry out treatment operations to introduce certified environmental management systems in accordance with Regulation (EC) No 1221/2009 of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the voluntary participation by organisations in a Community eco-management and audit scheme (EMAS) (23).
Article 9
Permits
1. Member States shall ensure that any establishment or undertaking carrying out treatment operations obtains a permit from the competent authorities in compliance with Article 23 of Directive 2008/98/EC.
2. Exemptions from permit requirements, conditions for exemptions and registration shall be in compliance, respectively, with Articles 24, 25 and 26 of Directive 2008/98/EC.
3. Member States shall ensure that the permit or the registration referred to in paragraphs 1 and 2 includes all the conditions that are necessary for compliance with the requirements of Article 8(2), (3) and (5) and for the achievement of the recovery targets set out in Article 11.
Article 10
Shipments of WEEE
1. The treatment operation may also be undertaken outside the respective Member State or the Union provided that the shipment of WEEE is in compliance with Regulation (EC) No 1013/2006 and Commission Regulation (EC) No 1418/2007 of 29 November 2007 concerning the export for recovery of certain waste listed in Annex III or IIIA to Regulation (EC) No 1013/2006 of the European Parliament and of the Council to certain countries to which the OECD Decision on the control of transboundary movements of wastes does not apply (24).
2. WEEE exported out of the Union shall only count towards the fulfilment of obligations and targets set out in Article 11 of this Directive if, in compliance with Regulations (EC) No 1013/2006 and (EC) No 1418/2007, the exporter can prove that the treatment took place in conditions that are equivalent to the requirements of this Directive.
3. The Commission shall, not later than 14 February 2014, adopt delegated acts, in accordance with Article 20, laying down detailed rules supplementing those in paragraph 2 of this Article, in particular the criteria for the assessment of equivalent conditions.
Article 11
Recovery targets
1. Regarding all WEEE separately collected in accordance with Article 5 and sent for treatment in accordance with Articles 8, 9 and 10, Member States shall ensure that producers meet the minimum targets set out in Annex V.
2. The achievement of the targets shall be calculated, for each category, by dividing the weight of the WEEE that enters the recovery or recycling/preparing for re-use facility, after proper treatment in accordance with Article 8(2) with regard to recovery or recycling, by the weight of all separately collected WEEE for each category, expressed as a percentage.
Preliminary activities including sorting and storage prior to recovery shall not count towards the achievement of these targets.
3. In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Article, the Commission may adopt implementing acts establishing additional rules on the calculation methods for the application of the minimum targets. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 21(2).
4. Member States shall ensure that, for the purpose of calculating these targets, producers or third parties acting on their behalf keep records on the weight of WEEE, its components, materials or substances when leaving (output) the collection facility, entering (input) and leaving (output) the treatment facilities and when entering (input) the recovery or recycling/preparing for re-use facility.
Member States shall also ensure that, for the purposes of paragraph 6, records on the weight of products and materials when leaving (output) the recovery or recycling/preparing for re-use facility are kept.
5. Member States shall encourage the development of new recovery, recycling and treatment technologies.
6. On the basis of a report of the Commission accompanied, if appropriate, by a legislative proposal, the European Parliament and the Council shall, by 14 August 2016, re-examine the recovery targets referred to in Annex V, Part 3, examine the possibility of setting separate targets for WEEE to be prepared for re-use and re-examine the calculation method referred to in paragraph 2 with a view to analysing the feasibility of setting targets on the basis of products and materials resulting (output) from the recovery, recycling and preparation for re-use processes.
Article 12
Financing in respect of WEEE from private households
1. Member States shall ensure that producers provide at least for the financing of the collection, treatment, recovery and environmentally sound disposal of WEEE from private households that has been deposited at collection facilities set up under Article 5(2).
2. Member States may, where appropriate, encourage producers to finance also the costs occurring for collection of WEEE from private households to collection facilities.
3. For products placed on the market later than 13 August 2005, each producer shall be responsible for financing the operations referred to in paragraph 1 relating to the waste from his own products. The producer may choose to fulfil this obligation either individually or by joining a collective scheme.
Member States shall ensure that each producer provides a guarantee when placing a product on the market showing that the management of all WEEE will be financed and shall ensure that producers clearly mark their products in accordance with Article 15(2). This guarantee shall ensure that the operations referred to in paragraph 1 relating to this product will be financed. The guarantee may take the form of participation by the producer in appropriate schemes for the financing of the management of WEEE, a recycling insurance or a blocked bank account.
4. The responsibility for the financing of the costs of the management of WEEE from products placed on the market on or before 13 August 2005 (‘historical waste’) shall be borne by one or more systems to which all producers existing on the market when the respective costs occur contribute proportionately, e.g. in proportion to their respective share of the market by type of equipment.
5. Member States shall take the necessary measures to ensure that appropriate mechanisms or refund procedures are developed for the reimbursement of contributions to the producers where EEE is transferred for placing on the market outside the territory of the Member State concerned. Such mechanisms or procedures may be developed by producers or third parties acting on their behalf.
6. The Commission is invited to report, by 14 August 2015, on the possibility of developing criteria to incorporate the real end-of-life costs into the financing of WEEE by producers, and to submit a legislative proposal to the European Parliament and the Council if appropriate.
Article 13
Financing in respect of WEEE from users other than private households
1. Member States shall ensure that the financing of the costs for the collection, treatment, recovery and environmentally sound disposal of WEEE from users other than private households resulting from products placed on the market after 13 August 2005 is to be provided for by producers.
For historical waste being replaced by new equivalent products or by new products fulfilling the same function, the financing of the costs shall be provided for by producers of those products when supplying them. Member States may, as an alternative, provide that users other than private households also be made, partly or totally, responsible for this financing.
For other historical waste, the financing of the costs shall be provided for by the users other than private households.
2. Producers and users other than private households may, without prejudice to this Directive, conclude agreements stipulating other financing methods.
Article 14
Information for users
1. Member States may require producers to show purchasers, at the time of sale of new products, the costs of collection, treatment and disposal in an environmentally sound way. The costs mentioned shall not exceed the best estimate of the actual costs incurred.
2. Member States shall ensure that users of EEE in private households are given the necessary information about:
(a)
the requirement not to dispose of WEEE as unsorted municipal waste and to collect such WEEE separately;
(b)
the return and collection systems available to them, encouraging the coordination of information on the available collection points irrespective of the producers or other operators which have set them up;
(c)
their role in contributing to re-use, recycling and other forms of recovery of WEEE;
(d)
the potential effects on the environment and human health as a result of the presence of hazardous substances in EEE;
(e)
the meaning of the symbol shown in Annex IX.
3. Member States shall adopt appropriate measures so that consumers participate in the collection of WEEE and to encourage them to facilitate the process of re-use, treatment and recovery.
4. With a view to minimising the disposal of WEEE as unsorted municipal waste and to facilitating its separate collection, Member States shall ensure that producers appropriately mark - preferably in accordance with the European standard EN 50419 (25) - EEE placed on the market with the symbol shown in Annex IX. In exceptional cases, where this is necessary because of the size or the function of the product, the symbol shall be printed on the packaging, on the instructions for use and on the warranty of the EEE.
5. Member States may require that some or all of the information referred to in paragraphs 2, 3 and 4 shall be provided by producers and/or distributors, e.g. in the instructions for use, at the point of sale and through public awareness campaigns.
Article 15
Information for treatment facilities
1. In order to facilitate the preparation for re-use and the correct and environmentally sound treatment of WEEE, including maintenance, upgrade, refurbishment and recycling, Member States shall take the necessary measures to ensure that producers provide information free of charge about preparation for re-use and treatment in respect of each type of new EEE placed for the first time on the Union market within one year after the equipment is placed on the market. This information shall identify, as far as it is needed by centres which prepare for re-use and treatment and recycling facilities in order to comply with the provisions of this Directive, the different EEE components and materials, as well as the location of dangerous substances and mixtures in EEE. It shall be made available to centres which prepare for re-use and treatment and recycling facilities by producers of EEE in the form of manuals or by means of electronic media (e.g. CD-ROM, online services).
2. In order to enable the date upon which the EEE was placed on the market to be determined unequivocally, Member States shall ensure that a mark on the EEE specifies that the latter was placed on the market after 13 August 2005. Preferably, the European Standard EN 50419 shall be applied for this purpose.
Article 16
Registration, information and reporting
1. Member States shall, in accordance with paragraph 2, draw up a register of producers, including producers supplying EEE by means of distance communication. That register shall serve to monitor compliance with the requirements of this Directive.
Producers supplying EEE by means of distance communication as defined in Article 3(1)(f)(iv) shall be registered in the Member State that they sell to. Where such producers are not registered in the Member State that they are selling to, they shall be registered through their authorised representatives as referred to in Article 17(2).
2. Member States shall ensure that:
(a)
each producer, or each authorised representative where appointed under Article 17, is registered as required and has the possibility of entering online in their national register all relevant information reflecting that producer’s activities in that Member State;
(b)
upon registering, each producer, or each authorised representative where appointed under Article 17, provides the information set out in Annex X, Part A, undertaking to update it as appropriate;
(c)
each producer, or each authorised representative where appointed under Article 17, provides the information set out in Annex X, Part B;
(d)
national registers provide links to other national registers on their website to facilitate, in all Member States, registration of producers or, where appointed under Article 17, authorised representatives.
3. In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Article, the Commission shall adopt implementing acts establishing the format for registration and reporting and the frequency of reporting to the register. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 21(2).
4. Member States shall collect information, including substantiated estimates, on an annual basis, on the quantities and categories of EEE placed on their markets, collected through all routes, prepared for re-use, recycled and recovered within the Member State, and on separately collected WEEE exported, by weight.
5. Member States shall, at three-year intervals, send a report to the Commission on the implementation of this Directive and on the information set out in paragraph 4. The implementation report shall be drawn up on the basis of a questionnaire laid down in Commission Decisions 2004/249/EC (26) and 2005/369/EC (27). The report shall be made available to the Commission within nine months of the end of the three-year period covered by it.
The first report shall cover the period from 14 February 2014 to 31 December 2015.
The Commission shall publish a report on the implementation of this Directive within nine months after receiving the reports from the Member States.
Article 17
Authorised representative
1. Each Member State shall ensure that a producer as defined in Article 3(1)(f)(i) to (iii) established in another Member State is allowed, by way of exception to Article 3(1)(f)(i) to (iii), to appoint a legal or natural person established on its territory as the authorised representative that is responsible for fulfilling the obligations of that producer, pursuant to this Directive, on its territory.
2. Each Member State shall ensure that a producer as defined in Article 3(1)(f)(iv) and established on its territory, which sells EEE to another Member State in which it is not established, appoints an authorised representative in that Member State as the person responsible for fulfilling the obligations of that producer, pursuant to this Directive, on the territory of that Member State.
3. Appointment of an authorised representative shall be by written mandate.
Article 18
Administrative cooperation and exchange of information
Member States shall ensure that authorities responsible for implementing this Directive cooperate with each other, in particular to establish an adequate flow of information to ensure that producers comply with the provisions of this Directive and, where appropriate, provide each other and the Commission with information in order to facilitate the proper implementation of this Directive. The administrative cooperation and exchange of information, in particular between national registers, shall include electronic means of communication.
Cooperation shall include, inter alia, granting access to the relevant documents and information including the results of any inspections, subject to the provisions of the data protection law in force in the Member State of the authority which is requested to cooperate.
Article 19
Adaptation to scientific and technical progress
The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 20 concerning the amendments necessary in order to adapt Article 16(5) and Annexes IV, VII, VIII and IX to scientific and technical progress. When amending Annex VII, the exemptions granted under Directive 2011/65/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on the restriction of the use of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment (28) shall be taken into consideration.
Before the Annexes are amended, the Commission shall, inter alia, consult producers of EEE, recyclers, treatment operators and environmental organisations and employees’ and consumer associations.
Article 20
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 7(4), Article 8(4), Article 10(3) and Article 19 shall be conferred on the Commission for a period of five years from 13 August 2012. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 7(4), Article 8(4), Article 10(3) and Article 19 may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 7(4), Article 8(4), Article 10(3) and Article 19 shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and to the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 21
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by the Committee established by Article 39 of Directive 2008/98/EC. That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Where the committee delivers no opinion, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third subparagraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 22
Penalties
The Member States shall lay down the rules on penalties applicable to infringements of the national provisions adopted pursuant to this Directive and shall take all measures necessary to ensure that they are implemented. The penalties provided for must be effective, proportionate and dissuasive. The Member States shall notify those provisions to the Commission by 14 February 2014 at the latest and shall notify it without delay of any subsequent amendment affecting them.
Article 23
Inspection and monitoring
1. Member States shall carry out appropriate inspections and monitoring to verify the proper implementation of this Directive.
Those inspections shall at least cover:
(a)
information reported in the framework of the register of producers;
(b)
shipments, in particular exports of WEEE outside the Union in compliance with Regulation (EC) No 1013/2006 and Regulation (EC) No 1418/2007; and
(c)
the operations at treatment facilities in accordance with Directive 2008/98/EC and Annex VII of this Directive.
2. Member States shall ensure that shipments of used EEE suspected to be WEEE are carried out in accordance with the minimum requirements in Annex VI and shall monitor such shipments accordingly.
3. The costs of appropriate analyses and inspections, including storage costs, of used EEE suspected to be WEEE may be charged to the producers, to third parties acting on their behalf or to other persons arranging the shipment of used EEE suspected to be WEEE.
4. In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Article and of Annex VI, the Commission may adopt implementing acts establishing additional rules on inspections and monitoring and in particular uniform conditions for the implementation of Annex VI, point 2. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 21(2).
Article 24
Transposition
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 14 February 2014. They shall immediately communicate to the Commission the text of those provisions.
When Member States adopt those provisions, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference on the occasion of their official publication. They shall also include a statement that references in existing laws, regulations and administrative provisions to the directives repealed by this Directive shall be construed as references to this Directive. Member States shall determine how such reference is to be made and how that statement is to be formulated.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
3. Provided that the objectives set out in this Directive are achieved, Member States may transpose the provisions set out in Article 8(6), Article 14(2) and Article 15 by means of agreements between the competent authorities and the economic sectors concerned. Such agreements shall meet the following requirements:
(a)
agreements shall be enforceable;
(b)
agreements shall specify objectives with the corresponding deadlines;
(c)
agreements shall be published in the national official journal or an official document equally accessible to the public and transmitted to the Commission;
(d)
the results achieved shall be monitored regularly, reported to the competent authorities and the Commission and made available to the public under the conditions set out in the agreement;
(e)
the competent authorities shall ensure that the progress achieved under the agreement is examined;
(f)
in the case of non-compliance with the agreement, Member States must implement the relevant provisions of this Directive by legislative, regulatory or administrative measures.
Article 25
Repeal
Directive 2002/96/EC as amended by the Directives listed in Annex XI, Part A is repealed with effect from 15 February 2014, without prejudice to the obligations of the Member States relating to the time limits for transposition into national law and application of the Directives set out in Annex XI, Part B.
References to the repealed Directives shall be construed as references to this Directive and shall be read in accordance with the correlation table in Annex XII.
Article 26
Entry into force
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 27
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Strasbourg, 4 July 2012.