РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 юни 2012 година
относно мерките SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), прилагани от Финландия за Osuuskunta Karjaportti
(нотифицирано под номер C(2012) 3249)
(Само версиите на финландски и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/8/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
Като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално първата алинея от член 108, параграф 2 от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 15 януари 2009 г. Финландия уведоми Комисията за помощ за оздравяване, състояща се от гаранция и разсрочване на дълг в полза на Osuuskunta Karjaportti (наричано по-нататък „Karjaportti“; чието дружествено наименование към момента на уведомяването беше Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). С писма от 5 февруари 2009 г., 11 февруари 2009 г., 16 февруари 2009 г. и 20 февруари 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация на Комисията.
(2)
С писмо от 8 април 2009 г. Комисията уведоми Финландия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (2) по отношение на мерките, предмет на уведомлението, и няколко мерки, предоставени в миналото. След това решение за откриване на процедурата, Финландия предостави допълнителна информация на Комисията с писмо от 13 май 2009 г.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ.
(4)
Комисията получи мнения от една заинтересована страна. Тя ги препрати на Финландия, на която бе дадена възможност да изрази мнението си. Това мнение беше получено с писмо от 28 август 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация по електронна поща на 3 ноември 2009 г.
(5)
С писмо от 15 декември 2009 г., Комисията уведоми Финландия за решението си да разшири обхвата на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на допълнителни мерки за помощ, предоставени в миналото. Финландия представи допълнителна информация с писмо от 12 февруари 2010 г.
(6)
Решението на Комисията за разширяване на обхвата на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ. Комисията не получи допълнителни мнения от заинтересованите страни.
(7)
На 1 март 2010 г. Финландия уведоми службите на Комисията, че е оттеглила уведомлението относно гаранцията в полза на Karjaportti. С писмо от 26 март 2010 г. Комисията уведоми Финландия, че ще разгледа оттеглянето на уведомлението относно гаранцията в окончателното решение, заедно с другите мерки, които са предмет на оценката. Освен това Комисията отправи въпроси във Финландия, на които Финландия отговори с писмо от 22 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Финландия на 15 юли 2010 г., на което Финландия отговори на 20 август 2010 г. Друго искане за информация бе изпратено от Комисията на 28 септември 2010 г., на което Финландия отговори на 29 ноември 2010 г. На последно място, Комисията поиска допълнителна информация с писмо от 16 ноември 2011 г. Финландия представи тази информация на 16 декември 2011 г.
2. БЕНЕФИЦИЕР
2.1. Кооперацията Karjaportti
(8)
Karjaportti е кооперативно дружество, разположено в Mikkeli, с производствени мощности в Mikkeli и Kouvola, които се намират в Източна Финландия (Itä-Suomi) - регион, който отговаря на условията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Кооперативът първоначално е бил създаден през 1914 г. През 1950 г. той е бил наречен Osuusteurastamo Karjaportti, от 31 декември 2002 г. дружественото му наименование е било като Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, а от 14 декември 2010 г. насам наименованието му е Karjaportti. Към днешна дата в Karjaportti работят 300 постоянни работници, както и допълнителни 100 -120 сезонни работници през пролетта и лятото.
(9)
Karjaportti осъществява дейност в сектора на производство на храни, а именно в областта на преработката на месо в продукти, като кюфтета и колбаси. Освен това кооперативът продава пакетирано месо, парчета месо и кланични трупове. Karjaportti изнася малки количества в други държави членки.
2.2. Финансово състояние на Karjaportti
(10)
От 1 декември 2004 г. Karjaportti е предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993 (5) (наричана по-нататък „процедура по преструктуриране, надзиравана от съд“. За по-подробна информация относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд вж. съображения 31-43).
(11)
Подробна информация относно финансовото състояние на Karjaportti преди и по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е представена в следната таблица:
Таблица I
Основни финансови данни на Karjaportti в ЕВРО
Година
Оборот
Оперативен резултат
Нетен резултат (печалба/загуба)
Дефицит за предишни отчетни периоди
Акционерен капитал/резерви и непредвидени разходи
Баланс на собствения капитал
2000 г.
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001 г.
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002 г.
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003 г.
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004 г.
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005 г.
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006 г.
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007 г.
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008 г.
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009 г.
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
През 2008 г. финландските данъчни органи на два пъти започват процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. При първата процедура на 7 октомври 2008 г. те са представили разпореждане за изплащане на 461 579 EUR. Заявлението за започване на процедура бе оттеглено след това от данъчните органи. На 1 декември 2008 г. за втори път е започнала процедура с разпореждане за изплащане на 981 658 EUR. Процедурата по несъстоятелност срещу Karjaportti е била прекратена през юни 2009 г., тъй като кооперативът е изплатил непогасения дълг на данъчните органи.
3. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
(13)
Разглежданите мерки се състоят от мерки, предоставени от община Mikkeli, в която е разположен Karjaportti, и мерки, предоставени от Finnvera Oyj (наричано по-нататък „Finnvera“). Finnvera е специализирано финансиращо дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия (6). Предоставените от община Mikkeli мерки първо са описани по-долу (раздел 3.1.), след което са описани мерките, предоставени от Finnvera (раздел 3.2.).
3.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
3.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(14)
Мярка 1: С решение от 12 юни 2000 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция („takaus“) на Karjaportti, която покрива 100 % от бъдещия заем, възлизащ на 25 млн. FIM (приблизително 4,2 млн. EUR (7)). Заемът е бил предоставен на Karjaportti през септември 2000 г. при фиксиран лихвен процент от 5,35 % и за срок от 10 години от банката Tapiola Pankki Oy („Tapiola“). В същото време гаранцията е била приведена в действие от изпълнителния орган на община Mikkeli, с подписването на гаранционното споразумение. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция, при която гарантът носи отговорност за главницата като за свой собствен дълг, което означава, че кредиторът може да поиска възстановяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима. Гарантираният заем е бил предоставен за финансиране на изграждането на производствени съоръжения в окръг Tikkala в Mikkeli (8).
(15)
Гаранцията е била обезпечена посредством вече съществуващите ипотеки върху недвижими имоти с регистрирана стойност в размер на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) (9). При предоставянето на мярка 1 около 3 млн. FIM от ипотеките върху недвижими имоти са били в наличност като обезпечение. Освен това гаранцията е била обезпечена с ипотеки върху активи на дружеството (10) с регистрирана стойност съответно в размер на 25 млн. FIM и 30,5 млн. FIM за движими активи на Karjaportti.
(16)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания към Tapiola, община Mikkeli е заела позицията на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
(17)
Мярка 2: Освен това през 2000 г. от селската област Mikkeli на Karjaportti е бил прехвърлен парцел за построяването на производствено съоръжение в Tikkala (11). Размерът на парцела е бил 152 366 m2 и община Mikkeli е предоставила този парцел безвъзмездно на Karjaportti, т.е. не е била платена никаква покупна цена. Освен това община Mikkeli е поела ангажимент за прехвърлянето на земята, подготвена за застрояване. За тази цел община Mikkeli е възстановила на Karjaportti разходите за изравняването на земята, в размер на 2 000 000 FIM (приблизително 336 376 EUR) (12).
(18)
На Karjaportti са били предоставени и други мерки за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala. Finnvera е предоставило заеми и гаранции в размер на 20 000 000 FIM (приблизително 3 363 759 EUR), а Министерство на заетостта и икономиката (тогава: Министерство на търговията и промишлеността) е предоставило преки безвъзмездни средства, които възлизат на 15 000 000 FIM (приблизително 2 552 819 EUR).
(19)
Като цяло мерките, описани в съображения 14-18, които е трябвало да бъдат предоставени за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala, са имали номинална стойност от 63 783 719 FIM (приблизително 10 757 652 EUR). Брутният еквивалент на помощта по предоставените мерки е възлизал на 3 617 143 EUR, съгласно информацията, предоставена в следната таблица:
Таблица II
Брутен еквивалент на помощта по предоставените мерки в евро
Мярка
Сума
Брутен еквивалент на помощта
Гаранция от община Mikkeli
4 204 698
345 786
Прехвърляне на земя от община Mikkeli
300 000
300 000
Изравняване на парцела, платено от община Mikkeli
336 376
336 376
Заем от Finnvera
1 681 879
82 162
Преки безвъзмездни средства от Министерство на търговията и промишлеността
2 552 819
2 552 819
ОБЩО
10 757 652
3 617 143
(20)
Брутният еквивалент на помощта на гаранцията, предоставена от община Mikkeli е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила пазарният лихвен процент за сходна гаранция (1,75 %) с гаранционната премия, която действително е начислена от община Mikkeli (0 %). Елементът на помощ при гаранцията е равен на разликата между двете премии, тоест на 1,75 %. Ако община Mikkeli е начислила премия при този лихвен процент, тя би събрала 2 406 250 FIM като премии по време на срока на валидност на гаранцията от десет години, което - сконтирано с лихвен процент от 5,7 % от датата, на която е била предоставена гаранцията, би възлизало на 1 055 949 FIM (около 345 786 EUR).
(21)
Брутният еквивалент на помощта за заема от Finnvera е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила лихвата, която Finnvera е начислила за заема (шестмесечен Euribor плюс 1,75 %) с референтния лихвен процент в съответствие с Известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (13), който е бил валиден към момента на предоставяне на заема. Елементът на помощ е равен на разликата между двата лихвени процента през периода на продължителност на заема (10 години). Комисионната, която Karjaportti е трябвало да плати за заема (0,5 %), е била приспадната от резултата от изчислението. Сконтиран с лихвен процент от 5,7 % на датата, на която е била предоставена гаранцията, елементът на помощта е възлизал на 82 162 EUR.
(22)
Инвестиционни разходи, които отговарят на условията за допустимост, са били изчислени въз основа на разходите, свързани с цените на придобиване, съгласно разбивката, предоставена в следната таблица:
Таблица III
Разбивка на разходите по проекта, свързани с цените на придобиване, в евро
Земя и сгради
14 208 192
Машини и оборудване
11 155 379
Офис оборудване / софтуер
572 356
ОБЩО
25 935 928
(23)
Елементът на помощ в размер на 3 617 143 EUR съответства на интензитет на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи в размер на 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti е кандидатствало за предоставените от община Mikkeli мерки преди започването на работата по инвестиционния проект (14). Мерките са били предприети от Финландия за насърчаване на регионалното развитие. С новия производствен обект броят на работните места в региона следва да се повиши от около 400 до 550 или 600.
3.1.2. Покупка на земя (мярка 3)
(25)
На 28 февруари 2002 г. община Mikkeli е закупила шест имота и една сграда от Karjaportti, като съответните договори за наем са останали в сила спрямо нея. Заплатената покупна цена е била в размер на 6 646 787 EUR (15). Към датата на приключване на покупката на имоти от община Mikkeli, и - в случая на един имот - към датата, на която собствеността му е била прехвърлена на община Mikkeli, имотите са били освободени от ипотеки.
3.1.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(26)
С решение от 8 март 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 607 054 EUR, който се отпуска от Tapiola. На 14 април 2004 г. заемът е бил отпуснат при фиксиран лихвен процент от 4 % с продължителност от 10 години. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Заемът и гаранцията съответно са били дадени, за да заменят отпуснат от Tapiola заем, за който община Mikkeli първоначално е предоставила гаранция с решение от 2 ноември 1992 г. Първоначалният заем е възлизал на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) и е бил предоставен при лихвен процент от 4,5 % за срок от 10 години
(27)
Гаранцията е била обезпечена посредством ипотеки върху недвижимостите, съставляващи производствения обект в Tikkala, които вече са били използвани като обезпечение по мярка 1. Освен това община Mikkeli е имала ипотека върху активи на дружеството на стойност от 25 млн. FIM, регистрирана в регистъра за ипотеки върху активи на дружеството. Тази ипотека върху активи на дружеството също е била вече използвана като обезпечение за мярка 1.
(28)
Когато през декември 2004 г. е започнала процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискала изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След като е извършила тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(29)
С решение от 10 май 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 1,7 млн. EUR, който се отпуска от Tapiola. Впоследствие на 8 юни 2004 г. Tapiola е решило да отпусне 3-годишен инвестиционен заем в размер на 1,7 млн. EUR при променлив лихвен процент от 12-месечен Euribor плюс фиксиран марж от 0,3 %. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Гаранцията е била обезпечена посредством същата ипотека върху недвижимости, съставляващи производствения обект в Tikkala като мярка 1 и мярка 4 и същата ипотека върху активи на дружеството (16), притежавана от община Mikkeli. Освен това община Mikkeli е получила нов инструмент за ипотечно обезпечение с регистрирана стойност в размер на 1 135 268 EUR за производствения обект в Tikkala като особен залог.
(30)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.5. Мерки, предприети при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(31)
На 17 ноември 2004 г. Karjaportti, заедно с кредиторите Nordea Bank Finland Abp (наричано по-нататък „Nordea Bank“), Nordea Rahoitus Suomi Oy (наричано по-нататък „Nordea Financing“) и OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (от 1 март 2008 г. това дружество се нарича Pohjola Pankki Oyj; наричано по-нататък „OKO/Pohjola Bank“), са започнали процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в окръжния съд на Mikkeli. В съответствие с финландското право, такава процедура по преструктуриране може да бъде предприета с цел да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга (17). Процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, по отношение на Karjaportti е започнала с решение на Окръжния съд на Mikkeli на 1 декември 2004 г. По закон - от започването на процедурата длъжникът няма право да погасява дълговете, подлежащи на преструктуриране, или да предоставя гаранции за такива дългове (18). Дълговете, подлежащи на преструктуриране, са всички дългове, натрупани преди датата на започване на процедурата.
(32)
Впоследствие, на 23 юни 2005 г. пред окръжния съд е била представена програма за преструктуриране, а на 30 ноември 2005 г. - преразгледана програма за преструктуриране. Продължителността на програмата за преструктуриране, която е била одобрена от окръжния съд на 30 януари 2006 г., е десет години (до 1 юли 2015 г.). В периода между 2004 г. и 2008 г. Karjaportti е прекратило 372 трудови договора и е прехвърлило към подизпълнители някои свои дейности, като например дейности по закупуване, клане и транжиране.
(33)
Като цяло около [30-70] (19) C(2012)3249- % от дълговете, подлежащи на преструктуриране, които са предмет на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били дължими на частни кредитори. Частните кредитори, които имат най-големи дялове от тези дългове, са били горепосочените банки Nordea Bank и OKO/Pohjola Bank, както и Nordea Financing.
(34)
На 16 декември 2004 г. във връзка с тази процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало от община Mikkeli изплащане на неизплатените суми по трите заема, гарантирани от община Mikkeli, описани в горепосочените точки 3.1.1, 3.1.3 и 3.1.4. След изплащането на сумите на Tapiola, община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti по отношение на общата сума от трите непогасени заема, която е била в размер на 5 356 895 EUR. Заемите са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения 15, 27 и 29.
(35)
Освен това община Mikkeli е предявила иск за вземания в размер на 682 087 EUR в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, относно неплатените такси към службата за общинските имоти, отдела за управление на водите на Mikkeli и отдела за управление на отпадъците на Mikkeli. Тези вземания също са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения15, 27 и 29.
(36)
Заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli са били отчетени като големи обезпечени дългове (20) при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Другите големи обезпечени вземания са били притежавани от частни кредитори (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank), както и от Finnvera (21).
Таблица IV
Големи обезпечени дългове в евро
Кредитор на обезпечените големи дългове
Сума
Дял в %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
[0-20] %
ОБЩО
24 579 150
100 %
(37)
По отношение на заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli в програмата за преструктуриране са предвидени следните мерки:
(38)
Заемът от община Mikkeli в размер на 5 356 895 EUR е бил разглеждан като „обезпечен дълг“ и бе разделен на две части. Лихвените проценти и за двете части са били намалени в съответствие с програмата за преструктуриране: За част в размер на 4,0 млн. EUR лихвеният процент е възлизал на […] Euribor минус […] % (процентът обаче е трябвало да бъде не повече от […] % или не по-малко от […] %) до 31 декември 2010 г. След тази дата е бил начислен лихвен процент от […] Euribor. За останалата част в размер на 1 356 895 млн. EUR е бил начислен лихвен процент от […] Euribor (22). Както при заемите, неплатените такси в размер на 682 087 EUR са били разглеждани като „обезпечен дълг“ и лихвеният процент е бил намален до процент от […] Euribor (23).
(39)
Също така за обезпечените дългове на частните кредитори в програмата за преструктуриране е предвиден лихвен процент, която се равнява на […] Euribor. За определена сума за всеки кредитор с изключение на […] до 31 декември 2010 г. е бил предвиден намален лихвен процент, който се равнява на […] Euribor минус […] %; минимална лихва […] % и максимална лихва […] %. След 31 декември 2010 г. лихвеният процент за всички обезпечени дългове е бил […] Euribor.
Таблица V
Размер на лихвите за големи обезпечените дългове в евро
Кредитор по обезпечени големи дългове
Лихвен процент от […] Euribor минус […] % до 31 декември 2010 г.; след тази дата - лихвен процент от […] Euribor ще бъде начислен за сума в размер на
Лихвен процент от […] Euribor за сума в размер на
Nordea Bank and Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[…]
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
(40)
Община Mikkeli се е съгласила да отсрочи плащанията по дълговете, споменати по-горе. Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на обезпечените дългове на община Mikkeli е предвидено за 2015 г. Първият транш е трябвало да бъде платен на 1 юли 2009 г., от 2010 г. нататък са предвидени два транша годишно, а през 2015 г. трябва да бъде платена останалата по-голяма част от обезпечените дългове, което представлява съответно […] EUR за заеми, дължими за задействани гаранции и […] EUR за други дългове (неплатени такси).
(41)
Частните кредитори също са се съгласили да отсрочат плащанията на обезпечените дългове.
Таблица VI
Отсрочване на плащането в евро
Кредитор по обезпечените големи дългове
Дълг
Транш, дължим на 1.7.2009 г., 2.1.2010 г. и 1.7.2010 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 2.1.2011 г. и 1.7.2011 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на всеки шест месеца, считано от 2.1.2012 г. до 2.1.2015 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 1.7.2015
% от общата сума на дълговете
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Общо
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на заемите и неплатените такси на община Mikkeli следва да бъде осъществено до 2015 г., като основната част от неизплатената сума е дължима през 2015 г. Ако през 2015 г. Karjaportti не отговаря на определени икономически изисквания в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (съотношението между пасивите и оперативния марж следва да е по-голямо от 4), община Mikkeli ще се опрости максимум [0 - 3] млн. EUR от непогасените дългове.
(43)
Също така вземанията на другите кредитори, ще бъдат намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Nordea Bank ще се откаже от максимум [0 - 3] млн. EUR, а Nordea Financing ще се откаже от максимум [0 - 2] млн.EUR. Вземанията на Finnvera ще бъдат намалени с максимум [0 - 2] млн. EUR. Вземанията на […] няма да бъдат намалени. Съгласно програмата за преструктуриране, сумите, с които се намаляват обезпечените дългове, се базират на стойността на обезпеченията за обезпечени заеми в рамките на два различни сценария: при първия сценарий Karjaportti продължава своята дейност, а при втория - Karjaportti променя или прекратява своята дейност, което означава, че обезпеченията трябва да бъдат реализирани. Двете стойности са били определени от две независими оценки (24). Конкретната стойност, с която е бил намален обезпечения дълг, след това е била определена за всеки кредитор поотделно, като е бил отчетен редът на кредитора и са били сравнени стойностите в двата различни сценария.
3.1.6. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(44)
На 2 септември 2005 г. Karjaportti е продало 50 % от акциите на компанията за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki на дружество, притежавано от община Mikkeli, за покупната цена от 860 000 EUR.
3.1.7. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(45)
Karjaportti не е платило дължимата лихва за обезпечените дългове на община Mikkeli, натрупана между 16 декември 2004 г. и 19 декември 2005 г. (25) Тези лихви са възлизали на 281 982 EUR и са били преобразувани в заем за заемен период до края на 2010 г. с решение на общинският съвет на Mikkeli от 19 декември 2005 г. Лихвеният процент на заема е тримесечен Euribor плюс 0,3 %. Погасяването е трябвало да започне през март 2009 г. и е включвало четири еднакви транша, които е трябвало да бъдат изплащани два пъти годишно, т.е. сумата от 144 991 EUR е следвало да бъде изплатена през 2009 г., а сумата от 144 991 EUR - през 2010 г. (26) Погасяването на дължимите суми е било поне частично отложено (вж. мярка 12).
(46)
Преобразуването на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. по принцип е било посочено в програмата за преструктуриране. Съгласно програмата не само община Mikkeli, но и всички обезпечени кредитори в този контекст е трябвало да бъдат третирани по подобен начин. В съответствие с това, на 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г. На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.1.8. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2006 г. (мярка 9)
(47)
С решение от 5 февруари 2007 г. изпълнителният орган на община Mikkeli е постигнал съгласие по отписването на вземане от Karjaportti в размер на 274 023 EUR от отчетите за 2006 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.9. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2008 г. (мярка 10)
(48)
Община Mikkeli е отписала несъбираемо вземане от Karjaportti в размер на 5,7 млн. EUR от финансовите отчети за 2008 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(49)
На 8 декември 2008 г. общинският съвет на Mikkeli е решил да предостави абсолютна гаранция, възлизаща на 2,75 млн. EUR, за покриване на бъдещ заем от страна на Tapiola към Karjaportti. Общинският съвет е упълномощил изпълнителния орган на общината да вземе решение относно подробните условия, свързани с абсолютната гаранция, за да бъде изпълнена гаранцията. Съгласно уведомлението заемът е трябвало да възлиза на 5 819 807 EUR при лихвен процент от 3,65 %. Като възнаграждение за гаранцията, в мярката, която е предмет на уведомлението, се предвижда еднократна такса в размер на 4 %, а гаранцията ще бъде предоставена за срок от 10 години (27).
(50)
Решението на общинския съвет на Mikkeli не е влязло в сила, тъй като в административния съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е била подадена жалба. Вследствие на тази жалба съдът е постановил на община Mikkeli да спре изпълнението на гаранцията и да потърси одобрение на помощта от страна на Комисията.
(51)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli за предоставяне на гаранция не е влязло в сила, Tapiola се е въздържала от отпускането на заема на Karjaportti. Накрая Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г., тъй като Karjaportti е оттеглило заявлението си за гаранцията и на 22 февруари 2010 г. изпълнителният орган на общината е взел решение да не изпълни решението на общинския съвет.
3.1.11. Разсрочване на дългове след 2009 г. (мярка 12)
(52)
Отсрочване на изплащането на обезпечените дългове: Съгласно програмата за преструктуриране, одобрена от съда, Karjaportti е трябвало да възстанови […] EUR през 2009 г. и […] EUR през 2010 г. от неизплатената сума от обезпечените дългове (вж. таблица VI). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъде отложено най-късно до 1 юли 2015 г.
(53)
Отсрочване на изплащането на заема, отпуснат през 2005 г. (преобразуване на неизплатените лихви): Karjaportti е трябвало да възстанови 140 991 EUR през 2009 г. и същата сума през 2010 г. от неизплатената сума от лихвите, превърнати в заем (вж. съображение 40). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъдат отложено за периода 2011-2013 г. (28)
(54)
На 4 февруари 2009 г. административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е забранил изпълнението на решението на общинския съвет относно разсрочването на дълга. Изглежда обаче, че въпреки това е било извършено разсрочване на дългове. От май 2009 г. Karjaportti редовно е предлагало на община Mikkeli и други негови кредитори да отложи плащанията на дължимите дългове, за да се гарантира продължаването на дейността на кооперацията. (29) Тези предложения са били одобрени от изпълнителния орган на община Mikkeli.
3.2. Мерки, предоставени от Finnvera
(55)
Съгласно информацията, представена от Финландия, Finnvera е предоставило няколко заема и гаранции на Karjaportti за периода от 2004 г. до 2008 г.
(56)
Finnvera е специализирано финансово дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия. Дейността на Finnvera се определя от целите на политиката в областта на промишлеността и собствеността, определени от държавата. Тези цели включват: увеличаване на броя на новосъздадените предприятия; възможности за финансиране на МСП в процес на промени и насърчаване на растежа, интернационализацията и износа на предприятията. При изпълнението на своята дейност от Finnvera се очаква да се придържа към принципа на икономическата устойчивост. Финландия обаче покрива част от кредитните и гаранционните загуби на Finnvera. Държавата е пряко отговорна за националните гаранции и за гаранции за експортни кредити, предоставени от Finnvera, както и гаранциите за държавна безвъзмездна помощ за придобиването на средства от Finnvera. Тези държавни мерки, свързани с Finnvera, не попадат в обхвата на настоящото решение. Комисията си запазва правото те да бъдат оценени на по-късен етап. Finnvera е регулирано от Закона за административното производство 434/2003.
(57)
Що се отнася до корпоративното управление на Finnvera, Надзорният съвет, който осъществява надзор на управлението на дружеството от страна на Борда на директорите и генералния директор, представлява собственика на дружеството, който в случая на Finnvera е държавата. Членовете на Надзорния съвет се избират от парламентарните групи на политическите партии въз основа на тяхното представителство във финландския парламент. Освен това Надзорният съвет на Finnvera включва представители на организации в съответствие с целите на политиката в областта на индустрията. Бордът на директорите, който е съставен от 6-9 членове и 2 заместник-членове, утвърждава стратегията на дружеството, одобрява финансовите отчети и междинния доклад, насърчава развитието на дружеството и гарантира, че дейностите са в съответствие със закона и с поставените от собственика цели. Четирима от членовете на борда и двамата заместник-членове се избират измежду кандидатите, посочени от различни министерства. Генералният директор отговаря за управлението на дружеството.
(58)
Finnvera е освободено от плащане на данък върху дохода от 25 септември 2007 г. Комисията е одобрила това освобождаване. Решението за одобрение се основава на факта, че финландските власти са поели ангажимент, че Finnvera ще ограничи своите дейности само до управление на схемите за държавна помощ (30).
3.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(59)
На 17 март 2004 г. Finnvera е предоставило 100 % гаранция за заем в размер на 91 000 EUR, с гаранционна такса от 3 % годишно. Заемът с продължителност от 3 години е бил отпуснат от Tapiola при фиксиран лихвен процент от [2 - 5] % годишно. Заемът и гаранцията съответно са били предоставени, за да заменят заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г.
3.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(60)
На 12 януари 2006 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 180 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2 % годишно. Заемът е свързан лихви, натрупани по време на процеса на преструктуриране между 2 декември 2004 г. и 28 февруари 2008 г., които са били преобразувани в нов кредитен инструмент. Заемът е бил обезпечен с ипотеки на недвижими имоти, разположени в Tikkala, Lappeenranta и Kouvolаи, както и с акции в […]. Продължителността на заема е била до края на 2010 г. и възстановяването е трябвало да започне през 2009 г. На 23 ноември 2011 г. […] EUR от капитала все още не са били изплатени. В същото време частните кредитори […] и […] са преобразували лихвите в заеми.
(61)
На 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
(62)
На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(63)
На 14 септември 2006 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 300 000 EUR с гаранционна такса от 1,65 % годишно, платени от Karjaportti. […] от своя страна е предоставил гаранция на Karjaportti за същата сума при лихвен процент в размер на 1,25 %. Тази гаранция, както и насрещната гаранция, е покрила 16,7 % от 1,8 млн. EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и Karjaportti. Продължителността на гаранцията на Finnvera е била 8 месеца. Останалата част от споразумението за подизпълнение е била покрита от гаранции от […] и […] (съответно 825 000 EUR и 675 000 EUR), които са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 %. Finnvera не е участвало в предоставянето на тези гаранции, т.е. по тях не е имало насрещна гаранция. Срокът на насрещната гаранция на Finnvera е изтекъл на 30 юни 2007 г., без тя да е била използвана. В съответствие с това за Finnvera не са възникнали никакви задължения за плащане въз основа на тази гаранция.
3.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(64)
На 6 юли 2007 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 250 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2,5 % годишно. Заемът е бил с продължителност от шест месеца и е трябвало да бъде възстановен до 15 януари 2008 г. Досега само част от заема е била възстановена (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […]).
(65)
Същевременно частните кредитори […] и […] са отпуснали заеми на стойност съответно на 800 000 EUR и 650 000 EUR също за срок от шест месеца. Лихвеният процент за тези заеми е бил едномесечен Euribor плюс 2 %. Възстановяването на техните заеми също е било забавено (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […] EUR и […] EUR).
(66)
За тези два заема и за заема, отпуснат от Finnvera, Karjaportti е предоставило следното обезпечение: ипотека върху активи на дружеството с регистрираната стойност в размер на 1 850 067 EUR, акции в дружеството […] и банкова сметка. Тези обезпечения са били разпределени между Finnvera, […] и […] в зависимост от техните рискове,свързани със заемите. В действителност тримата кредитори са били от един и същ ред и са разделили обезпечението под формата на дял от проценти (Finnvera: [0-30] %; [първият частен кредитор]: [10-50] %; [вторият частен кредитор]: [10-50] %).
3.2.5. Гаранция, предоставена на 9 март 2008 г. (мярка 17)
(67)
На 9 януари 2008 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 280 000 EUR с гаранционна такса от 2,5 % годишно, платени от Karjaportti. Насрещната гаранция е покрила 80 % от гаранцията, предоставена от […] на Karjaportti на 11 януари 2008 г. в размер на 350 000 EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и […]. […] е начислил гаранционна такса в размер на [0-3] %. Finnvera е имало достъп до обезпечение под формата на дялово участие в Karjaportti в […]. Според оценките, извършени от Finnvera на 8 януари 2008 г., в момента на предоставяне на насрещната гаранция за Finnvera тези акции са имали гаранционна стойност в размер на […] EUR. Срокът на насрещната гаранция е изтекъл на 28 февруари 2011 г. и по нея не са извършени никакви плащания.
4. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(68)
Както е описано в съображения 2, 3 и 6, на 8 април 2009 г. Комисията реши да открие процедура по официално разследване (наричана по-нататък „първото решение за откриване на процедурата“). На 15 декември 2009 г. обхватът на тази официална процедура по разследване бе разширен, за да включи няколко допълнителни мерки (наричана по-долу „второто решение за откриване на процедурата“).
4.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
4.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(69)
В първото си решение за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (31) („Известие за гаранциите от 2000 г.“), което е било в сила по времето, когато мярката е била предоставена, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като гаранцията покрива 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем (32). Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведениe на пазарен участник.
(70)
По отношение на съвместимостта на мярката, Комисията има съмнения, че гаранцията би могла да отговаря на изискванията за изключение съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС. Според предварителна оценка условията от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднено положение (33) (наричани по-нататък „Насоките за О&П от 1999 г.“) изглежда не са били изпълнени.
4.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(71)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че продажбата е била извършена в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като изискванията от Съобщението на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (34) не са били спазени. Беше отчетено, че не е била платена никаква пазарна цена, тъй като земята е била прехвърлена на Karjaportti безвъзмездно. Освен това, Karjaportti не е трябвало да поеме разходите за изравняване на парцела.
4.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(72)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че условията на покупка са били в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е представила доказателства, че закупуването на имоти е било извършено при пазарни условия, като например оценка на имотите от независим експерт.
4.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(73)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г., което е било в сила към момента на предоставянето, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като на гаранцията е покрила 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем. Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведение на пазарен участник, особено когато дружеството вече е било в затруднено положение.
(74)
По отношение на съвместимостта на мярката, на Комисията не е била предоставена достатъчно информация, която да ѝ позволи да определи дали изискванията, посочени в Насоките за О&П от 1999 г., са били изпълнени.
4.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(75)
Комисията имаше подобни съмнения за гаранцията, предоставена на 8 март 2004 г.
4.1.6. Споразумение относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(76)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че мерките, предприети по време на преструктурирането, са в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика.
(77)
На първо място, община Mikkeli се е съгласила да намали лихвените проценти за обезпечените дългове, което е довело до начислени лихвени проценти значително под референтната ставка за Финландия по това време. Тъй като референтният лихвен процент се счита за пазарният лихвен процент за предприятия в добро състояние, и тъй като Karjaportti е било в затруднено положение по това време, Комисията установи, че е малко вероятно частен кредитор да отпусне заеми при такъв нисък лихвен процент.
(78)
По отношение на съвместимостта на мерките, в момента на откриването на процедурата Комисията имаше само ограничена информация относно мерките за преструктуриране, предприети от Karjaportti от 2004 г. насам. Беше счетено, че непрекъснатото преструктуриране не е било успешно, тъй като през декември 2008 г.данъчните органи са започнали процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. Поради това Комисията изрази съмнения, че дългосрочната жизнеспособност на дружеството би могла да бъде постигната чрез предприетите мерки за преструктуриране. Що се отнася до останалите критерии за помощ за преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г. (35), при липсата на уведомление и на план за преструктуриране Комисията не би могла да прецени дали другите изисквания от Насоките за О&П от 2004 г., са били изпълнени.
4.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(79)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е предоставила доказателства, че покупката на акции е била извършена при пазарни условия.
4.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(80)
По отношение на преобразуването на неплатените лихви в заем, община Mikkeli се е съгласила да начислява много нисък лихвен процент за заема. В действителност частните кредитори, които са преобразували своите неизплатени лихви, са договорили по-високи лихвени проценти, поради което Комисията се съмнява дали подобен подход би могъл да бъде в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
4.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(81)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че ако отписването на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и 2008 г. е включвало също така правно задължение, което е отпаднало, отписването е предоставило предимство на Karjaportti. Според Комисията е спорно дали един частен пазарен инвеститор би действал по същия начин.
4.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(82)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика при предоставянето на гаранцията и изказа предварително становище, че гаранцията е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали гаранцията е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това гаранционната такса и лихвеният процент за заема са били твърде ниски, за да отговарят на точка 25, буква а) от Насоките, а гаранцията не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките, тъй като не е била ограничена до шест месеца.
4.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(83)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен кредитор, когато е дала съгласие за разсрочване на дълговете, и изказа предварително становище, че мярката е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали разсрочването на дълга е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това разсрочването на дълга не е отговаряло на условията за помощ за оздравяване. Мярката не е била ограничена до шест месеца и следователно не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките.
4.2. Мерки, предоставени от Finnvera (мерки 13-17)
(84)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че мерките са били предоставени чрез държавни ресурси и могат да бъдат приписани на държавата, тъй като Финландия притежава 100 % от Finnvera. По отношение на заемите Комисията изрази съмнение, че начисленият лихвеният процент е превишил съответните референтни лихвени проценти. Освен това тя не е разполагала с достатъчно информация, за да прецени дали мерките са били предоставени заедно с частните инвеститори и при равни условия с тях. По отношение на гаранциите Комисията изрази съмнение дали те са били предоставени в рамките на съществуващите схеми, тъй като гаранциите, предоставени на голямо предприятие в затруднено положение, не попадат в обхвата на тези схеми. Ако мерките са били предоставени извън рамките на съществуваща схема за помощ, Комисията изрази съмнение, че те са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
5. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ФИНЛАНДИЯ
5.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
5.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(85)
Финландия твърди, че гаранцията не следва да бъде разглеждана като държавна помощ, тъй като Karjaportti вероятно е могла да получи гаранция от частните капиталови пазари. Финландия се позовава на факта, че Tapiola е отпуснало заема, който е бил гарантиран от въпросната гаранция като част от финансов пакет в размер на 25 млн. EUR за инвестиции в производствения обект в Tikkala. Във финансирането са участвали и други икономически оператори. Държавната подкрепа за инвестицията е включвала прехвърляне на земя и поемане на разходите за изравняването на парцела от община Mikkeli (вж. съображения 89 и 90), заеми и гаранции, предоставени от Finnvera, както и пряка безвъзмездна помощ, отпусната от Министерството на търговията и промишлеността.
(86)
Освен това Финландия твърди, че община Mikkeli е прилагала равни условия по отношение на всички дружества, които са кандидатствали за гаранции.
(87)
Ако мярката следва да бъде разглеждана като държавна помощ, Финландия е на мнение, че такава помощ би била съвместима с вътрешния пазар, тъй като е била предоставена в съответствие с Насоките за националната регионална помощ (36) („ННРП от 1998 г.“). Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били изпълнени. По-специално, Финландия представи изчисление, съгласно което брутният еквивалент на помощта ще продължи да бъде под 24 %, ако се отчете цялата държавна подкрепа за инвестициите.
5.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(88)
Финландия твърди, че текущата балансова стойност на участъка не е съпоставим показател за определяне на стойността на участъка по времето на прехвърлянето. Община Mikkeli оценява пазарната стойност на земята в момента на прехвърлянето на 300 000 EUR. Според Финландия разходите за изравняване на парцела са възлизали на 2 млн. FIM (336 376 EUR)
(89)
Финландия смята, че прехвърлянето на парцела и поемането на разходите за изравняване е било в съответствие с ННРП от 1998 г. (вж. съображение 87).
5.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(90)
Според Финландия закупуването на имоти през 2002 г.е било свързано със строителния проект на производственото съоръжение в Tikkala, за което Karjaportti е имало нужда от финансиране. Финландия твърди, че имотите са били закупени на пазарна цена. В оценката се отчита, че имотите са били закупени, за да бъдат използвани предимно за жилищни цели чрез промяна на плановете, като част от площта все пак е била използвана за бизнес цели. Освен това имотите са имали ипотеки, дадени на частните кредитори, и само един от шестте имота е имал ипотека в размер на приблизително 9,6 млн. EUR, което потвърждава, че стойността на собствеността е била по-висока от покупната цена. От това следва, че община Mikkeli е спазила принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и закупуването не е включвало държавна помощ.
5.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(91)
Финландия посочва, че гарантираният заем е бил предоставен, за да се компенсира старият пенсионен заем, което е бил отпуснат през 1992 г. Като насрещно обезпечение община Mikkeli е получила ипотека на стойност от 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) върху имот на Karjaportti. При издаването на гаранцията на 8 март 2004 г. община Mikkeli е запазила това обезпечение.
(92)
Финландия твърди, че първоначалната гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия към ЕС. Когато община Mikkeli е предоставила новата гаранция на 8 март 2004 г., не е била предоставена нова помощ, тъй като съществуващата първоначална гаранция е била преобразувана в нова гаранция, като са били запазени достатъчно насрещни обезпечения. Освен това по същото време и други гаранти на първоначалния пенсионен заем от 1992 г. са отпуснали заеми на Karjaportti.
(93)
И накрая, Финландия оспорва това, че Karjaportti е било в затруднено положение през пролетта на 2004 г. по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. Според Финландия пазарните прогнози са били задоволителни през първата половина на 2004 г. и Karjaportti е реализирал печалба в размер на 3 млн. EUR за 2004 г. Освен това Karjaportti е получил заеми от частни заемодатели при относително ниски лихвени проценти през пролетта и лятото на 2004 г. И накрая, през декември 2004 г. Karjaportti е било определено като жизнеспособно предприятие, когато кредиторите му са одобрили преструктурирането, въпреки неговите продължителни финансови затруднения. В противен случай Karjaportti щеше да бъде обявено в несъстоятелност.
5.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(94)
Финландия смята, че гаранцията е продължение на финансирането, предоставено от община Mikkeli за инвестиции в производственото съоръжение в Tikkala през 2000 г. Гаранцията е била предоставена, за да се завърши първоначалния инвестиционен план, започнал през 2000 г. В момента на предоставяне на гаранцията Karjaportti не е било в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г., тъй както вече е била определена гаранция, предоставена през март 2004 г. (вж. съображение 93 по-горе).
(95)
Според Финландия, ако гаранцията е включвала държавна помощ, тя е била съвместима, защото е била в съответствие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били спазени, тъй като елементът на помощ при гаранцията е бил само в размер на 57 835 EUR, докато общите инвестиции на Karjaportti в Tikkala са възлизали на […] EUR.
5.1.6. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(96)
Финландия твърди, че всички предприети мерки са били свързани със започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейските общности законодателството, свързано със схемите за възстановяване и несъстоятелността, надзиравани от съда, само по себе си не обосновава определянето на това законодателство като помощ (37).
(97)
На второ място, не са били отпуснати нови заеми по време на процедурата, но изплащането на дългове, предоставено преди преструктурирането, е било разсрочено в съответствие с националното законодателство за преструктуриране на предприятия, в което към кредиторите се прилагат равни условия. В допълнение към вземанията на община Mikkeli, вземанията от частни дружества също са били прегрупирани по време на процедурата. Кредиторите на Karjaportti са били разделени на няколко групи. Вземанията на всяка група кредитори са били предмет на взаимно равнопоставени сходни условия. Финландия посочва, че това важи особено по отношение на обезпечените дългове на община Mikkeli. Следователно изглежда, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика като се е съгласила на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд,.
(98)
Освен това Финландия посочва, че община Mikkeli е отчела, че ще бъде по-печелившо да се разсрочат дълговете, отколкото да се позволи Karjaportti да изпадне в несъстоятелност и да бъде затворено окончателно, което е посочено също в баланса за ликвидация, приложен към програмата за преструктуриране.
(99)
По отношение на съвместимостта на мерките, включени в Насоките за О&П от 1999 г., Финландия твърди, че дружество, подлежащо на процедура по преструктуриране, по принцип следва да се счита за предприятие в затруднено положение по смисъла на Насоките. Финландия повтаря, че процедурата по преструктуриране не е включвала държавна помощ и че община Mikkeli не е осъществила подкрепящи мерки по време на процедурата по преструктуриране.
(100)
След това Финландия излага аргументи, свързани с всяка от предоставените мерки: По отношение на задействането на предоставената през 2000 г. гаранция за заем на община Mikkeli, Финландия твърди, че Mikkeli не е предоставила никакви нови заеми на Karjaportti, а просто е встъпила в правата на кредитор по искане на Tapiola в началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, което е било обикновена мярка в рамките на такава процедура по преструктуриране. По отношение на условията за изплащането на заема, Финландия посочва, че те са били определени в програмата за преструктуриране и че са били еднакви за всички кредитори в рамките на една и съща група кредитори.
(101)
По отношение на неизплатените такси, Финландия уточнява, че вземанията са дължими на службата за общинските имоти, отдела за управление на водите и отдела за управление на отпадъците на града. Вземанията включват неплатени такси преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. От община Mikkeli не е била предоставена никаква гаранция за тези неизплатени суми, тъй като те са били вземания, дължими на общината. Следователно, при започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, те са били въведени в програмата за преструктуриране като една обща сума.
5.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(102)
Финландия твърди, че акциите на дружеството за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki са били закупени на пазарна цена от Karjaportti. Финландия е представила отчет на независим оценител, според който стойността на акциите е възлизала на приблизително 1 млн. EUR въз основа на размера наемите към този момент. Тази стойност е била коригирана по отношение на действителния размер на наемите и акциите са били съответно закупени на цена от 860 000 EUR. Следователно прехвърлянето на собствеността не е включвало никакъв елемент на помощ.
5.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(103)
Относно превръщането на неизплатените лихви в заем, на първо място Финландия твърди, че неплащането на лихви е типична мярка при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Превръщането на тези неплатени лихви в заеми, които ще получат по-добро класиране в сравнение с други заеми, е предвидено във финландското законодателство. Освен това Финландия смята, че превръщането на неизплатените лихви в заем е било извършено в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните кредитори са преобразували неизплатените лихви по вземанията в заеми заедно с община Mikkeli.
5.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(104)
Финландия потвърждава, че вписването на дълговете като загуби е просто счетоводна операция от страна на кредитора, извършена в съответствие с принципа на предпазливост и съответните разпоредби от Закона за счетоводството 1336/1997. Финландия твърди, че отписването на дълга не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, т.е. дългове не са били опростени. Община Mikkeli потвърди, че не е опростила дълговете, вписани като загуби, и че продължава процедурата по събиране на вземането. Дългът е част от обезпечения дълг по силата на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
5.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(105)
Преди оттеглянето на уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Финландия твърди, че гаранцията е била съвместима съгласно Насоките за О&П от 2004 г. По отношение на оттеглянето на уведомлението, Финландия не е представила по-подробни аргументи.
5.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(106)
Финландия твърди, че разсрочването на дълговете е мярка, присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че то не включва държавна помощ. Според Финландия, кредиторите на Karjaportti са били единодушни относно това, че разсрочването на дълга е подходяща алтернатива с цел защита на техните вземания. Тя уведоми Комисията, че разсрочването, което е предмет на уведомлението, никога не е било осъществено, тъй като административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е спрял извършването на разсрочването на дълга. Финландия обяснява, че дълговете на Karjaportti все пак са били разсрочени след няколко предложения от страна на Karjaportti през периода 2009-2011 г., които са били приети от община Mikkeli. Финландия твърди, че следващото разсрочване е било в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като община Mikkeli и всички други кредитори са извършили разсрочването при равни условия.
5.2. Мерки, предоставени от Finnvera
5.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(107)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не представлява държавна помощ. На първо място, рискът на Finnvera не се е увеличил, тъй като гаранцията е заменила предоставената от Finnvera по-рано (през 1992 г.) гаранция за пенсионен заем. Този заем е бил заменен с нов пенсионен заем през 2004 г., за който Finnvera е предоставило въпросната гаранция. Освен това двама частни кредитори са отпуснали кредитни инструменти на Karjaportti по същото време, за да се даде възможност за финансиране на отложените плащания от 2004 г. Освен това гаранцията е била подложена на висока такса и елементът на помощ при гаранцията е бил под минималния праг. И накрая, прогнозите за Karjaportti са били добри при предоставянето на гаранцията.
5.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(108)
Финландия смята, че отпуснатият през 2006 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действала като частен пазарен кредитор при превръщането на неизплатените лихви в нов заем в съответствие с програмата за преструктуриране. Освен това частните кредитори са превърнали своите неизплатени лихви в нови заеми малко преди Finnvera и са направили това при подобни условия.
5.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(109)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не включва държавна помощ, тъй като тя покрива само 16,7 % от 1,8 млн. EUR и частните кредитори са покрили останалата част от тази сума под формата на гаранции.
5.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(110)
Финландия смята, че отпуснатият през 2007 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действало заедно с двама частни кредитори, които са отпуснали нови заеми по едно и също време и при сходни условия. Освен това заемът е бил обезпечен чрез ценни ипотеки и ипотеки върху активи на дружеството.
5.2.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(111)
Финландия смята, че насрещната гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, тя не включва държавна помощ, тъй като другата участваща страна е била частен заемодател и гаранционната такса, наложена от Finnvera е била значително по-висока от гаранционната такса, наложена от частния заемодател.
6. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(112)
Заинтересованата страна е изразила мнения единствено по мерки 1, 2, 3, 5, 7, 9 и 10.
6.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(113)
Заинтересованата страна посочва, че гаранцията е била предоставена с цел обезпечаване на заем в размер на 25 млн. FIM за инвестиция в нов производствен обект.
6.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(114)
Заинтересованата страна твърди, че парцел земя е бил заделен за Karjaportti и община Mikkeli се е ангажирала да предостави услуги в областта на строителното инженерство и други необходими технически услуги, чиито разходи са в размер на 2,5 млн. FIM. Karjaportti е платило 1,2 млн. FIM за парцела. В счетоводните книги на Karjaportti парцелът е оценен на 403 000 EUR и заинтересованата страна иска да установи дали заделянето на земята не е могло да бъде държавна помощ.
6.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(115)
Заинтересованата страна твърди, че община Mikkeli е закупила шест изоставени производствени сгради в Mikkeli и е заплатила общо 6,7 млн. EUR за тях. Инвеститор, който действа в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, не би закупил имоти на дадено дружество в голямо финансово затруднение на такава цена.
6.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(116)
Заинтересованата страна твърди, че Karjaportti е било в сериозни затруднения в момента на предоставяне на гаранцията. Дружеството е имало значителни дългове към община Mikkeli и групата дружества, собственост на община Mikkeli.
6.1.5. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(117)
Заинтересованата страна твърди, че цената, заплатена за акциите в дружеството за недвижими имоти, е била над балансовата стойност на акциите.
6.1.6. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(118)
Заинтересованата страна е представила копие на протокол от заседание на изпълнителния орган на Mikkeli от 5 февруари 2007 г., на което е било взето решение за отписването на дълговете във финансовите отчети за 2006 г. Освен това заинтересованата страна изтъква, че е било най-малкото необичайно, че община Mikkeli е отписала милиони евро от дълговете на Karjaportti от финансовите си отчети през 2008 г. и иска да установи по-специално защо община Mikkeli същевременно е била готова да предостави допълнителни гаранции на Karjaportti.
7. ОЦЕНКА
(119)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се постановява, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(120)
Условията, определени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, са кумулативни и поради това, за да бъде квалифицирана дадена мярка като държавна помощ, всички условия трябва да бъдат изпълнени едновременно.
(121)
Докато в член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда обща забрана на държавната помощ в рамките на Съюза, в член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3 от ДФЕС се предвиждат изключения от общото правило, че такава помощ е несъвместима с общия пазар, както е постановено в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(122)
В следващите раздели Комисията оценява наличието на държавна помощ поотделно за всяка една от описаните мерки. Ако дадена мярка включва държавна помощ, Комисията оценява съвместимостта на мярката за помощ. Комисията прави разграничение между мерките, които са оттеглени, мерките, които са били предоставени от община Mikkeli, и мерките, които са били предоставени от Finnvera. На първо място се определя точно в кой момент Karjaportti е могло да се счита за дружество в затруднено положение.
7.1. Дружество в затруднено положение
(123)
Както по отношение на наличието на държавна помощ, така и по отношение на съвместимостта на въпросните мерки е от значение дали бенефициерът е бил в затруднено положение към момента на предоставяне на мерките. Това дали Karjaportti може да се счита за дружество в затруднено положение трябва да бъде оценено съгласно Насоките за О&П от 1999 г. до 9 октомври 2004 г., датата на изтичане на срока на действие на Насоките за О&П от 1999 г. (38) Насоките за О&П от 2004 г.се прилагат от 10 октомври 2004 г. (39)
(124)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г., едно дружество може да се счита в затруднено положение, когато отговаря на така наречените задължителни критерии, посочени в точка 5 от тези насоки, т.е. когато то е изгубило повече от половината от записания капитал или би могло да бъде обект на процедури по обявяване в несъстоятелност съгласно националното законодателство. Ако задължителните критерии не са спазени, дадено дружество все пак може да покаже „обичайните признаци на дружество, което е в затруднено положение“, съгласно точка 6 от Насоките за О&П от 1999 г., такива като нарастващи загуби, намаляващ оборот, увеличаваща се нереализирана продукция, свръхпроизводство, намаляващ паричен поток, нарастващи дългове, нарастващи лихвени проценти и намаляващи или нулеви нетни стойности на активите (така наречените незадължителни критерии). Насоките за О&П от 2004 г. включват подобни задължителни и незадължителни критерии в точки 10 и 11.
(125)
В този контекст Комисията отбелязва, че през 2000 г. Karjaportti не е загубило капитал, нито е показало „обичайните признаци“ на дружество, което е в затруднено положение. В действителност изглежда, че Karjaportti е било жизнеспособно дружество, което е записало голям оборот, положителен оперативен резултат, стабилен капиталов дял и резерви на сравнително високо равнище за периода между 2000 г. и 2002 г. (вж. също таблица I).
(126)
Ситуацията се е влошила през следващите години. Оборотът е намалявал и загубите са се увеличили значително в периода от 2003 г. до 2004 г. Дългът е нараствал и още в началото на 2004 г. бенефициерът е започнал да разсрочва дългове и е трябвало да поиска от кредиторите отлагане на дължими плащания (40). Също така изглежда, че Karjaportti е имало известен свръхкапацитет. Освен това трябва да се вземе предвид, че още през 2004 г. загубите на Karjaportti вече не са били покрити от Фонда за извънредни обстоятелства (вж. таблица I)
(127)
Според финансовите отчети на Karjaportti дружественият капитал на Karjaportti почти е изчезнал през 2004 г., тъй като е отбелязал рязък спад до по-малко от една десета от стойността си в сравнение с 2003 г. Впоследствие дружеството регистрира отрицателен собствен капитал, който има тенденции към увеличаване през последните години. С изключение на 2006 г., от 2003 г. насам Karjaportti натрупва загуби. Реализираната през 2006 г. печалба не може да се възприеме като признак за възстановяване на дружеството, тъй като тя не е била в резултат на основната дейност на дружеството. Оперативната печалба на Karjaportti е останала отрицателна, подобно на предходните и следващите години. Печалбата през 2006 г. не е била достатъчна, за да се компенсира размерът на дефицита, натрупан през последните отчетни периоди, нито за да се компенсира отрицателният капитал. Като цяло финансовото състояние на Karjaportti е останало доста неблагоприятно. През 2008 г. срещу Karjaportti два пъти е било обявявано производство по несъстоятелност от страна на данъчните органи.
(128)
С оглед на фактите, представени в съображения 125-127, може да се заключи, че Karjaportti отговаря на критериите за дружество в затруднено положение съгласно точка 5 от Насоките за О&П от 1999 г. и точка 11 от Насоките за О&П от 2004 г. от началото на 2004 г. През 2008 г., когато Karjaportti е било предмет на производство по несъстоятелност, то е било определено и като предприятие в затруднено положение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.
7.2. Мерки, които са оттеглени
7.2.1. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(129)
В съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (41) („Процедурен регламент“), държава членка може да оттегли уведомлението след откриването на официалната процедура по разследване в разумен срок преди Комисията да е взела решение относно естеството на помощта на мярката, предмет на уведомлението. В такъв случай Комисията решава да прекрати тази процедура поради нейната безпредметност.
(130)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli да предостави гаранция на Karjaportti не е влязло в сила и през февруари 2010 г. изпълнителният орган е решил да не изпълни гаранцията, Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Поради това, що се отнася до гаранцията, разследването е безпредметно.
7.3. Мерки, предоставени от община Mikkeli
7.3.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(131)
Гаранция (мярка 1): Както е посочено в съображения (14)-(16), община Mikkeli е предоставила гаранция през юни 2000 г. и е извършила плащания в рамките на гаранцията през декември 2004 г. След като община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti, условията за заема са били променяни в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (за подробности вж. съображения 34-39).
(132)
В съответствие с това трябва да бъдат разграничени няколко етапа. Въпреки че помощта е отпусната в момента на предоставяне на държавна гаранция, плащанията от държавата, съгласно условията на гаранцията, не се считат за държавна помощ (42). От друга страна, промяната на условията на заема, след като държавата гарант е станала кредитор, може да включва държавна помощ. По-долу се проверява дали гаранцията, предоставена през юни 2000 г., представлява държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема могат да включват държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(133)
Гаранцията е била предоставена от община Mikkeli и съответно включва държавни средства и може да бъде вменена в отговорност на държавата.
(134)
За да включва държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, мярката трябва да предоставя предимство, което предприятието не би получило при нормални пазарни условия. За да извърши тази оценка, Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2000 г. Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила в момента на предоставяне на мярката. Въпреки това, както ясно се посочва от съдебната практика на Съда на Европейските общности, „въпросът дали определена помощ представлява държавна помощ по смисъла на Договора трябва да се разреши въз основа на обективни дадености, които се преценяват към момента, в който Комисията приема своето решение.“ (43) В съответствие с това, относно оценката в конкретния случай Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г.
(135)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия.(вж. съображение 135): "а) заемополучателят не е във финансово затруднение […]; б), размерът на гаранцията може да бъде надлежно изчислен в момента на предоставянето, […]; в), гаранцията не покрива повече от 80 % от непогасения заем или от друго финансово задължение […]; г) за гаранцията е платена цена, ориентирана спрямо пазара. […].“
(136)
В конкретния случай заемополучателят не е бил във финансово затруднение в момента на предоставянето (вж. съображения 123-128). Въпреки това, гаранцията, която е предмет на оценката, покрива 100 % от заема.
(137)
Освен това гаранцията е била предоставена без гаранционна такса, въпреки че самият предоставящ орган е отчел това за голям риск (44). Въпреки че Финландия твърди, че Karjaportti е можело да получи подобна гаранция на пазара, Комисията е на мнение, че гаранционна премия с нулева стойност не може да се разглежда като близка до пазарната премия, приложима към момента на предоставянето. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение от страна на бенефициера и гаранцията е била предоставена като абсолютна гаранция, т.е. гарантът е носил отговорност за главницата като за свой собствен дълг и кредиторът е могъл да поиска погасяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима.
(138)
В съответствие с това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ.
(139)
Аргументът на Финландия, че тази мярка е била предоставена заедно с други страни може да бъде отхвърлен, тъй като според предоставената от Финландия информация другите страни, които участват в инвестицията, също са били собственост на държавата. В съответствие с това, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(140)
За да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярката, която е предмет на оценката, е предоставена на Karjaportti - едно конкретно дружество. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка представлява избирателно предимство за бенефициера.
(141)
На последно място, Комисията трябва да прецени дали мярката, предприета от община Mikkeli в полза на Karjaportti има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, чрез предоставянето на това дружество на предимство спрямо (потенциалните) конкуренти, които не получават държавна подкрепа. Осъществява се търговия с месни продукти между държави членки - секторът на дейност на бенефициера. Според Финландия, Karjaportti изнася своите продукти главно в Русия, но също така и в държавите членки. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.
(142)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(143)
Прехвърляне на земя (мярка 2) Финландия не отрича, че мярката може да представлява държавна помощ. На бенефициера определено е било предоставено предимство, тъй като той не е трябвало да плаща нищо за прехвърлянето на земята. Освен това община Mikkeli е възстановила разходите на бенефициера за изравняване на парцела. В съответствие с това, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti, което то не би получило на пазара.
(144)
Освен това мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, прехвърлянето на земя също включва държавни средства, за него носи отговорност държавата, то е избирателно, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки.
(145)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(146)
Финландия твърди, че гаранцията, заедно с прехвърлянето на земя за строеж на производствен обект в Tikkala, е съвместима като регионална помощ. По времето, когато мерки 1 и 2 са били отпуснати, това е през 2000 г., ННРП от 1998 г. са били в сила (45). Разглежданите мерки не са били отпуснати съгласно схема, а като индивидуално ad hoc плащане. Тъй като мерките са били отпуснати в сектор, към който се прилагат ННРП от 1998 г., те попадат по принцип в обхвата на ННРП от 1998 Г. По времето на предоставяне на мерките бенефициерът не е бил в затруднение, както се посочва в съображения 123 - 128 по-горе, и се е намирал в Itä-Suomen, регион, отговарящ на изискванията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Ето защо Комисията е оценила проекта съгласно ННРП от 1998 г. Тази оценка е довела до следните наблюдения:
(147)
Съгласно раздел 2 от ННРП от 1998 г. регионална помощ може да е съвместима само ако има баланс между нейното нарушаващо въздействие и нейното предимство относно развитието на по-малко облагодетелстван регион. В този контекст Комисията отбелязва, че от въпросния инвестиционен проект се е очаквало да има положително въздействие върху регионалното развитие. Той е допринесъл за по-нататъшното развитие на икономическата дейност и за създаването на нови и непреки работни места. Всъщност, както се посочва в съображение 24, новият производствен обект следва да увеличи броя на работните места в региона от 400 на 550-600.
(148)
Раздел 4 от ННРП от 1998 г. определя условията за предоставяне на съвместима регионална помощ.
(149)
Първо, съгласно точка 4.1 от ННРП от 1998 г., целта на регионалната помощ е да осигури или продуктивна инвестиция (първоначална инвестиция), или създаване на работни места, свързано с инвестицията. Първоначална инвестиция означава съгласно точка 4.4 от ННРП от 1998 г. инвестиция в дълготрайни активи, свързани със създаването на нов обект, разширяването на съществуващ обект, или започването на дейност, изискваща основна промяна на продукта или производствения процес на съществуващ обект. Разглежданите мерки са били използвани за строеж на нов производствен обект, което е първоначална инвестиция по смисъла на точка 4.4 от ННРП от 1998 г.
(150)
Второ, интензитетът на помощта трябва да бъде под тавана на регионална помощ от 24 % (46). С цел да бъде изчислен интензитета на помощта, трябва се определи стойността на елемента на инвестицията и елемента на помощта, включени в разглежданите мерки.
а)
Относно стойността на инвестицията съгласно точка 4.5 от ННРП от 1998 г. допустимите разходи в този контекст могат да включват разходи за земя, за строеж на предприятия и за машини. В случай на покупка се вземат предвид само разходите за закупуване на тези активи. Всъщност Финландия е изчислила допустимите разходи съгласно тези разпоредби като възлизащи на 25 935 928 EUR (вж. съображение 22 и таблица III).
б)
Относно елемента на помощ Финландия е предоставила изчисление, чиято правдоподобност е проверена от Комисията. За мярка 1, гаранцията, предоставена от община Mikkeli, може да се използва Известието относно гаранциите от 2000 г. за определяне на количеството на елемента на помощ. Предвидени са три метода за определяне количеството на елемента на помощ, единият от които е то да се изчислява "по всеки друг обективно оправдан и общоприет метод" (раздел 3.2 от Известието относно гаранциите от 2000 г.). Финландия е сравнила пазарната цена за сравнима гаранция с платената на община Mikkeli действителна премия за гаранцията, което изглежда фактически като обективно оправдан и общоприет метод. За мярка 2 елемента на помощта се състои от стойността на земята плюс разходите за изравняване на парцела, което също е допустимо. Що се отнася до финансирането от Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, което не е предмет на настоящето решение, ако бъде счетено, че то включва държавна помощ, елементът на помощ също трябва да бъде взет предвид. Финландия е предоставила изчисление за елемента на помощ, включен във заема от Finnvera, което се счита за правдободобно. За преките безвъзмездни средства от Министерството на търговията и промишлеността цялата сума е била взета предвид. Като цяло взимайки предвид елемента на помощ, включен в мерките, отпуснати от община Mikkeli, Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, елементът на помощ (изчислен като брутен еквивалент на безвъзмездните средства) е 3 617 143 EUR (вж. таблица II).
(151)
Елементът на помощ от 3 617 143 EUR съответства на интензитета на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи от 25 935 928 EUR. Интензитетът на помощ е следователно под прага от 24 %.
(152)
Трето, съгласно точка 4.10 от ННРП от 1998 г., помощта за първоначалната инвестиция трябва да бъде поставена в зависимост от поддържането на въпросната инвестиция за минимален период от пет години. Финландия е потвърдила, че въпросната инвестиция ще бъде поддържана за минимален период от пет години.
(153)
Четвърто, съгласно точка 4.2 от ННРП от 1998 г., приносът на бенефициера към финансирането на инвестицията трябва да бъде най-малко 25 %. Финландия е потвърдила, че това е случаят.
(154)
Пето, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 4.2 от ННРП от 1998 г. заявлението за помощ е било подадено преди да бъде започната работа по проекта, правилата за кумулиране на помощта са спазени, както е предвидено в точка 4.18 от ННРП от 1998 г., и таванът на регионалната помощ не е превишен.
(155)
С оглед на изложените по-горе съображения Комисията стига до заключението, че мерки 1 и 2 спазват условията на ННРП от 1998 г. и следователно са съвместими.
7.3.2. Покупка на земя (мярка 3)
(156)
Поначало принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е също приложим за покупка на земя или други активи от държавата. Такава покупка би могла да включва държавна помощ, ако не може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. Дори ако държавен орган купува стоки и услуги на пазарна цена, независимо от това може да е налице държавна помощ, ако се окаже, че държавата не е имала действителна нужда от въпросните земи или активи (47).
(157)
Съответно Комисията трябва да оцени дали покупката на земя може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. За тази цел трябва да се разгледа дали цената, платена от община Mikkeli отразява стойността на купените имоти и сграда.
(158)
Според заинтересованата страна един частен пазарен инвеститор не би искал да плати 6,7 милиона евро за промишлени сгради, които община Mikkeli е закупила на тази цена.
(159)
Финландия, от друга страна, е предоставила на Комисията индикация за стойността на имотите. Според Финландия частна банка […] e имала ипотека на стойност 7,5 милиона евро върху един от продадените имоти по време на покупката (48).
(160)
Финландия е уведомила Комисията, че не съществува оценка на земята. Комисията счита, че стойността на ипотеката, притежавана от една частна банка би могла да даде индикация за стойността на имота. Всъщност преди да приеме обезпечения една банка оценява стойността на въпросния имот, така че ако длъжникът не може да изплати своя дълг банката да може да се удовлетвори от цената на ипотекирания имот.
(161)
За въросните имоти община Mikkeli e платила покупна цена от 6 646 787 EUR, което е под регистрирания размер на ипотеката, която един частен субект е имал върху един от имотите преди приключването на процедурата по продажбата. Освен този имот още пет други имота и една сграда са били продадени на община Mikkeli. В допълнение Комисията отбелязва, че община Mikkeli е купила имотите с оглед превръщане на земята в жилищен район чрез извършване на промени в местните планове; имотите са били разположени близо до градския център и в привлекателен жилищен район.
(162)
На основание на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата относно цената платена за имотите и сградите, се разсейват. Счита се, че община Mikkeli купи имотите и сградата на цена, която отразява тяхната стойност, и че тестът за пазарния инвеститор е издържан. Поради тази причина Комисията стига до заключението, че тази мярка не включва държавна помощ.
7.3.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4) и гаранция, предоставена на 10 май (мярка 5)
(163)
Що се касае до гаранцията, предоставена през юни 200 г., няколко етапа трябва да бъдат разграничени (предоставяне на гаранцията; плащане съгласно гаранцията; промяна на условията по заема сравни съображение 132. Следователно по-долу се проверява дали гаранциите, предоставени през март 2004 г. и май 2004 г. представляват държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема биха довели до държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(164)
Мярка 4: Противно на доводите на Финландия, представени в съображение (92), Комисията счита, че, преобразуването на съществуващи задължения в нова гаранция може да представлява държавна помощ. В този контекст трябва да се прави разграничение между съществуваща и нова помощ. Определението за съществуваща помощ изисква индивидуалните мерки на помощ да са били приложени преди влизането в сила на Договора (член 1, буква б) от Процедурния регламент). Нова помощ, обратното, е "всяка помощ […]която не е съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ" (член 1, буква в) от Процедурния регламент). Съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (49), промяна е "всяко изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар".
(165)
Всъщност община Mikkeli е предоставила държавна помощ на 8 март 2004 г., която е обезпечавала нов заем, предоставен от Tapiola на 14 април 2004 г. Новата гаранция не може да бъде разглеждана като продължение на старата гаранция, защото тя е дадена за нов заем с нови условия. Обстоятелството, че този заем е заменил заем, предоставен през 1992 г. от Tapiola, който вече е бил гарантиран от община Mikkeli, не променя становището на Комисията. Докато е вярно, че новият заем е бил в размер на дължимата главница по стария заем, и лихвеният процент е бил по-изгоден за Karjaportti (4,5 % годишно за стария заем; 4 % годишно за новия заем), имало е промяна в периода на заема (старият заем е следвало да бъде погасен десет години след предоставянето му, тоест през ноември 2002 г.; новият заем е позволявал погасяване до 2014 г). Като цяло размерът на новия заем (главница плюс лихва за периода 2004 г. - 2014 г.) е по-висок от размера на стария заем. Следователно с предоставянето на новата гаранция рискът за община Mikkeli, а оттам и размерът на мярката, се е увеличил в сравнение със старата гаранция. Предоставянето на новата гаранция трябва да се разглежда като промяна на старата гаранция, която позволява класифицирането на новата гаранция като нова помощ. Следователно доводът на Финландия, че старата гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия и по тази причина може да се разглежда като съществуваща помощ, и че новата гаранция не може да се разглежда като включваща предоставяне на нова помощ, може да бъде отхвърлен.
(166)
Въпросът дали гаранцията дава предимство на бенефициера може да бъде оценен на базата на Известието относно гаранциите от 2008 г. По времето на предоставяне на мярката Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила. Обаче, както е обяснено в съображение (134), Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г. при оценката на мярката. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Гаранцията, която се оценява, покрива 100 % от заема. Това е достатъчно, за да се каже, че съществуването на държавна помощ не може да бъде изключено на основание на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. В допълнение и противно на доводите на Финландия, Комисията счита,че Karjaportti е бил в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. още през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), което е още една причина гаранцията да не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(167)
В допълнение гаранцията е била предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. че предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение на бенефициера и че гаранцията се предоставя като абсолютна гаранция, тоест гарантът отговаря за основния дълг, като че ли той би бил негов собствен и кредиторът може да иска погасяване на основния дълг от гаранта, когато основният дълг е станал изискуем.
(168)
В допълнение Финландия вярва, че мярката е в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, по-специално поради участието на частни кредитори. Този довод може да бъде отхвърлен. Съгласно информацията, предоставена от Финландия, първо, частните кредитори не са предоставили гаранции, а заеми на бенефициера. Второ, заемите от частни кредитори не са били предоставени по същото време като гарантираните пенсионни заеми. Трето, лихвеният процент, искан от поне един от частните кредитори за заем е бил по-висок от лихвения процент за пенсионния заем. Нещо повече, частните кредитори са се съгласили само за краткосрочни заеми за период от няколко месеца, докато гаранцията предоставена от община Mikkeli е обезпечавала заем за период от десет години.
(169)
С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. В допълнение, мярка 4 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни ресурси, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(170)
Мярка 5: Доводът на Финландия, че мярката е била предоставена, за да се продължи инвестицията, започната през 2000 г., може да се отхвърли, защото гаранцията очевидно е нова мярка.
(171)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Както мярка 4, оценяваната мярка обезпечава 100 % от заема и Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (вж. съображения 123-128). Съответно гаранцията не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(172)
В допълнение, и подобно на мярка 4, гаранцията беше предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е обезпечавала 100 % от въпросния заем и е била предоставена като абсолютна гаранция. Съответно в конкретния случай, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(173)
В допълнение, мярка 5 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни средства, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(174)
На основание на гореизложеното Комисията прави заключението, че мерки 4 и 5 представляват държавна помощ.
(175)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 4. За мярка 5 Финландия се позовава на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС и ННРП от 1998 г. (вж. съображение 95). ННРП от 1998 г. не могат обаче да служат като основание за съвместимост, защото Karjaportti е била в затруднение към момента на предоставяне на двете гаранции (вж. съображения 123-128). Съгласно ННРП от 1998 г. помощта за предприятия в затруднение трябва да се оценява в съответствие с Насоките за оздравяване и преструктуриране (50). Поради това Комисията първо оценява дали мерки 4 и 5 са съвместими като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 1999 г. (51)
(176)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на гаранция (точка 23, буква а) от Насоките за О&П от 1999 г.), заемите, обезпечени със съответните гаранции, не са били предоставени при лихвен процент, най-малкото сравним с тези, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през март 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта; референтен лихвен процент за Финландия през май 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта).
б)
Второ, гаранциите не са били свързани със заем, който е следвало да бъде върнат за период от не повече от 12 месеца след изплащането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е била оправдана на основание сериозни социални затруднения и не е имало прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
Четвърто, нито гаранциите са били върнати в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
д)
Последно, няма индикации, че гаранциите са били ограничени до размер, необходим да се запази дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(177)
Мерки 4 и 5 не изпълняват също изискванията за помощ за преструктуриране, установени в Насоките за О&П от 1999 г.
а)
Първо, мерките не са били в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 31 от Насоките за О&П от 1999 г.). Отбелязва се, че не е съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 32 и следващите от Насоките за О&П от 1999 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 40 от Насоките за О&П от 1999 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получятеля.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 37 от Насоките за О&П от 1999 г.). Такива мерки не са били предвидени.
(178)
Съответно Комисията счита, че мерките не са предоставени с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(179)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 4 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание на някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(180)
Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като въпросните мерки нямат социален характер, не са предоставени на отделни потребители, не са предназначени за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не са предоставени на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(181)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(182)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(183)
Към момента, когато мерки 4 и 5 бяха предоставени, съвместимостта на държавната помощ за региони, които получават подпомагане, беше уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези Насоки предприятия в затруднения не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно, с оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(184)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(185)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(186)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(187)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мерки 4 и 5, включват държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.4. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(188)
Основният довод на Финландия, както е посочено в съображения 96-98, е, че община Mikkeli не е била по-щедра отколкото други кредитори на дружеството, но че община Mikkeli е действала заедно с частни кредитори на бенефициера и при същите условия. Съответно, когато тя е дала съгласието си за програмата за преструктуриране, тя е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(189)
Първият въпрос, по който трябва да се направи проверка в този контекст, е дали тестът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим, когато един или няколко публични организации, за чието поведение отговаря държавата, провеждат множество мерки по отношение на едно предприятие. Общият съд е разгледал този въпрос в BP Chemicals срещу Комисията (52). Според Съда самият факт, че публично предприятие, което е извършило вливания на капитал в дъщерно дружество, които са класифицирани като "помощ" не означава автоматично, че по-нататъшно вливане на капитал не може да бъде класифицирано като инвестиция, която издържа теста за частен инвеститор в условията на пазарна икономика. Комисията обаче трябва да определи дали множество мерки относно едно предприятие могат разумно да бъдат отделени една от друга и разгледани като независими мерки. В този контекст според Съда трябва да бъдат разгледани хронологията на въпросните мерки, тяхната цел и положението на дъщерното дружество към момента на вземане на всяко решение за вливане (53).
(190)
В конкретния случай комисията трябва да определи дали гаранциите, предоставени през март и май 2004 г. (мерки 4 и 5) могат да бъдат разделени от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6). Докато е вярно, че решенията относно всичките три мерки са били взети в рамките на една година, Комисията отбелязва, че те са били предприети в различен контекст. Междувременно беше започната процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в която са участвали всички кредитори на дружеството. Целта на мярка 6 следователно не е била вече да се даде възможност на дружеството да се върне към жизнеспособност без несъстоятелност като получи нови финансови средства от частни банки. По-скоро община Mikkeli, като всички други кредитори, е целяла в своята роля на кредитор да максимизира удовлетворяването на своите несъбрани вземания в съответствие с ограниченията на националното право в областта на несъстоятелността. Поради тази причина Комисията счита, че мярка 6 може да бъде отделена от мерки 4 и 5.
(191)
Както е посочено в съображение 31, Karjaportti, заедно със своите частни кредитори, е поискало от Районен съд Mikkeli откриване на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993. На Съда е била представена програма за преструктуриране, включваща подробности относно оценяваните към днешна дата мерки. След като е проверил подробностите, Съдът е одобрил програмата за преструктуриране. Комисията отбелязва, че Karjaportti е било предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно финландското право. Всъщност целта на такава процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, е да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга. Поради тази причина комисията счита, че мерките, предприети от община Mikkeli по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да бъдат оценени съгласно принципа на инвеститор в условията пазарна икономика.
(192)
Съгласно съдебната практика след решението по делото Magefesa (54), ако държавата е по-щедра към дружеството, отколкото други кредитори, мерки по процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да представляват държавна помощ. Съответно Комисията проверява дали наистина частните и публичните кредитори са били третирани еднакво по време на процедурата по преструктуриране.
(193)
Първо, отбелязва се като цяло, че […] от преструктуриране на дългове (приблизително [30-70]% се дължи на частни кредитори. Основните частни кредитори са Nordea Bank, Pohjola Bank and Nordea Financing. Второ, трябва да се вземе предвид, че кредиторите на Karjaportti са били разделени на различни групи съгласно реда им. Заедно с частните кредитори Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank и Nordea Financing, както и притежаваното от държавата специализирано финансово дружество Finnvera, община Mikkeli е принадлежала към групата кредитори по големи обезпечени дългове. Както може да бъде видяно в таблица IV, община Mikkeli има дял от [10-40]% по тези големи обезпечени дългове, докато частните кредитори заедно имат дял от [30-70]%. Finnvera има дял от [10-40]%.
(194)
По-надолу всяка от мерките, взети от община Mikkeli се оценява по-подробно.
(195)
Намаление на лихвените проценти за обезпечени дългове: Както може да бъде видяно в таблица V, лихвените проценти за заемите и други дългове (неизплатени такси), които са се считали за "големи обезпечени дългове, са били същите за частни и публични кредитори, с изключение на […]. Този кредитор получи лихвен процент от […] EURIBOR за всички неизплатени суми от започването на процедурата по преструктуриране, докато другите кредитори са получили за част от несъбраните суми само […] EURIBOR минус […]% до 2010 г. Разликата се е дължала на факта, че […] е бил пръв в реда на кредиторите по отношение на обезпеченията, предоставени от Karjaportti като гаранция. Счита се, че по-високият ред оправдава разликата в прилаганите лихвени проценти.
(196)
Разсрочване на заеми Вземанията на община Mikkeli са били отсрочени в същата степен както и вземанията на другите обезпечени длъжници. Както може да се види в таблица VI, Karjaportti трябва да плаща вноски на всички обезпечени кредитори от юли 2009 г. до 2015 г., когато най-голямата част от вноските става изискуема (43 % от главницата на всеки от обезпечените дългове). Всички вноски платими на всеки кредитор се намират в същата пропорция по отношение на цялата сума по вземането на съответния кредитор (2 % от неизплатената сума за първите три вноски). 4 % за следващите две вноски; 6 % за оставащата вноска). Последната вноска възлиза на 43 % от главницата за всеки от обезпечените кредитори. Следователно община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно отколкото частните кредитори в подобна ситуация.
(197)
Опрощаване на дълг под условие Съгласно програмата за преструктуриране, както е посочено в съображения 42 и 45, сумите, които следва да бъдат опростени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, ако определени икономически условия не са изпълнени, се основавават на сравнение между стойността на обезпечението, ако Karjaportti продължи своята дейност, и стойността на обезпечението в случай на неговото реализиране, определена за всеки от съответните кредитори, като се взима предвид техния съответен ред. Стойността на обезпечението в двата случая беше определена от двама независими оценители към момента на започване на програмата за преструктуриране въз основа на сравними цени и информация за наемите. В този контекст, […] не трябва да опрощава дългове в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, тъй като той е първият кредитор в реда за предпочтително удовлетворение. Сумите за другите кредитори са били също определени съгласно посочената методология, в резултат на което се е стигнало до сумите, посочени в съображение 43. Методологията, използвана за определяне на съответните суми може де се счита за достоверна, особено тъй като тя свързва съответния ред със стойността на съответното обезпечение в двата случая. На практика изчислението се е основавало на оценките на независим експерт и същите принципи са били приложени към всички кредитори при определянето на сумите, с които подлежащите на реструктуриране дългове могат да бъдат пределно намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. С оглед на това може да се счита, че всички кредитори са били третирани равноправно.
(198)
Като цяло, Комисията счита, че община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно, отколкото частните кредитори по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Когато се е стигнало до различия в третирането на другите кредитори, те са били обосновани с различно качество на обезпеченията, с които разполагат съответните кредитори. Следователно, в светлината на гореизложеното следва да се заключи, че бенефициерът не е бил поставен в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС посредством процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и мерките, описани в съображения 31-43, не представляват държавна помощ.
7.3.5. Покупка на акции (мярка 7)
(199)
Първо, Комисията отбелязва, че покупката на дялове не е част от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
(200)
Финландия твърди, че община Mikkeli действала в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика при закупуването на дяловете. Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 7, тъй като община Mikkeli вече е отпускала помощи на Кarjaportti в миналото. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4 и 5 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато покупката на дялове е била направена едва след това. В допълнение докато целта на мерки 4 и 5 беше да се позволи на бенефициера да продължи да има достъп до ликвидни средства, след началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е било ясно, че тези нужди ще бъдат посрещнати в рамките на тази процедура. Поради това се счита, че мярка 7 може да бъде отделена от мерки 4 и 5, и че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е по принцип приложим за мярка 7.
(201)
Както е посочено в съображение 156, принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е приложим за покупката на земя или други активи, извършена от държава. Финландия е представила оценка на стойността на дяловете, извършена от […] (55), агенция за управление на недвижими имоти със седалище в Хелзинки. Оценката от 29 март 2005 г. е оценила дяловете на дружеството за недвижими имоти на възлизащи в размер между 1 милион EUR и 1,1 млн. EUR. Оценката се е основавала на стойността на имуществото, притежавано от дружеството. Два метода са били приложени за определяне на стойността: Стойност на капитала при отдаване под наем на пазарни цени (след събиране на жилищна статистиката от Statistics Finland) и препродажната стойността (след запитване относно цените).
(202)
В момента, в който дяловете са били продадени, имуществото е било отдадено под наем под нивото на пазарните наемни цени. Съгласно оценката нивото на пазарните наемни цени може да бъде достигнато за две години с максималното годишно увеличение на наемните цени. Следователно стойността на имуществото е била коригирана в момента на покупката и накрая община Mikkeli е купила дялове на цена 860 000 EUR.
(203)
Оценката е била извършена от независим експерт. Използваната методология, както е описано по-горе, първо е трябвало да провери стойността на капитала при отдаване под наем на пазарни цени и след това препродажната стойност. И двете стойности са се основавали на данни за пазара, и двете стойности бяха използвани за определяне на стойността на дяловете, която също е била коригирана до нивото на наемните цени, преобладаващи към момента на покупката. Тази методология се счита за достоверна. Комисията стига до заключението, че дяловете на Kiinteistö Oy Suksimäki са закупени на пазарна цена и че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(204)
Въз основа на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, се разсейват и се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.3.6. Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(205)
Финландия твърди, че превръщането на неизплатените лихви в заеми е типичен мярка за процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. Вярно е, че подобна мярка може да бъде разглеждана като присъща на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. В конкретния случай, превръщането на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. е било по принцип вече предвидено в програмата за преструктуриране за всички кредитори по големи обезпечени дългове ([двама частни кредитори] и Finnvera). С оглед на това Комисията не счита, че сам по себе си фактът на преобразуване на неизплатените лихви в заем означава държавна помощ. Трябва обаче е да се провери дали лихвеният процент, който община Mikkeli e начислила на Karjaportti, предоставя предимство на последното.
(206)
В този контекст Финландия счита, че община Mikkeli е действала в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните инвеститори заедно с община Mikkeli са преобразували неизплатените лихви в заеми. На първо място, по същия начин, както за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, се счита, че по принцип принципа на частния пазарен инвеститор е приложим към мярка 8, тъй като тази мярка може да бъде отделена от мерки 4 и 5 (вж. съображения 189-191). Прилагайки принципа на частния пазарен инвеститор към конкретния случай, Комисията отбелязва следното: Докато е вярно, че не само община Mikkeli, но също и [частните кредитори] извършиха преобразуване на неизплатени лихви в заеми, лихвеният марж, начислен за заемите, не беше един и същ. Всъщност [един частен кредитор] поиска 3-месечния EURIBOR плюс 1,5 % и [друг частен кредитор] - 3-месечния EURIBOR плюс 2 %, докато община Mikkeli поиска само 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %. Следователно лихвеният процент, който община Mikkeli се е съгласила да начисли за заема е 1,2 % под лихвения процент, начислен от [един частен кредитор] и 1,7 % под лихвения процент, начислен от [други частен кредитор]. Следователно аргументът, че община Mikkeli е действала при равни условия с частните кредитори, може да се отхвърли. С оглед на разликата в лихвените проценти може да се изключи, че община Mikkeli е начислила за заема лихва на пазарно равнище. Следователно заемът, в който община Mikkeli е преобразувала неизплатените лихви, предоставя предимство на Karjaportti.
(207)
В допълнение, мярка 8 отговаря на всички изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, този заем се състои от държавни средства, за него носи отговорност държавата, той е избирателен, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(208)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 8 представлява държавна помощ.
(209)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 8. Тъй като Karjaportti е било в затруднение в момента на преобразуването на неизплатените лихви в заеми (вж. съображения 123-129), Комисията първо оценява дали мярка 8 е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 2004 г. (56)
(210)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на заем (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.), начисленият лихвен процент не е поне сравним с лихвените проценти, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през декември 2005 г.: 4,08 % плюс 100 базисни пункта; лихвеният процент, начислен за заема беше 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %, което на 19 декември 2005 г. представляваше 2,486 % плюс 30 базисни пункта.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.) не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(211)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не била в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Докато е вярно, че по време на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд беше съставена програма за преструктуриране за Karjaportti, последната не отговаря на изискванията на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г. (продължителност от 10 години, липса на анализ на чувствителността, липса на връщане към дълготрайна жизнеспособност в рамките на разумен период от време).
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(212)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(213)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 8 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 8 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.7. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(214)
Първо, трябва да се провери дали тези отписвания на дългове биха могли да предоставят предимство на Кarjaportti. Такъв би бил случаят, ако община Mikkeli реши да не търси повече събирането на дълговете, тоест ако тя опрости въпросните дългове.
(215)
Както е описано в съображение 105, Финландия потвърди, че отписване на дългове е било само счетоводна мярка, която не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, тоест че задълженията не са били опростени. Съгласно документите, предоставени от Финландия, община Mikkeli все още търси събиране на дълговете.
(216)
В съответствие с принципа на предпазливост съгласно добрата счетоводна практика и в съответствие със Закона за счетоводството 1336/1997 стойността на вземанията, вписани в счетоводния баланс, не може да превишава вероятната им стойност. Съответно, вземания, които вероятно не могат да бъдат събрани, се записват в отчета за приходите и разходите като разход.
(217)
Въз основа на горепосоченото Комисията счита, че отписването на дълг е било направено единствено във финансовите отчети на община Mikkeli в съответствие със счетоводните стандарти и събирането на съответните вземания все още се търси в рамките на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд.
(218)
Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и може да се направи заключение, че мерките не предоставят предимство на Karjaportti. Поради това мерки 9 и 10 не включват държавна помощ.
7.3.8. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(219)
Доводът на Финландия, че мярката е присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд и не включва държавна помощ може да бъде отхвърлен. Първо, разсрочването на дългове през 2009 г. не е било предвидено в първоначалната програма за преструктуриране и второ, фактът, че подобно преструктуриране би било предприето в съответствие с националното законодателство не е достатъчен за да се изключи наличието на държавна помощ (57).
(220)
По принцип също така мерки за намаляване на разходите, които обичайно са част от бюджета на дадено предприятие, могат да се считат за държавна помощ. Що се касае до разсрочване на дългове, Комисията оценява подобно поведение посредством критерия за частен кредитор (58). При този критерий държавата се разглежда по-скоро като публичен кредитор, който като частен кредитор, цели да възстанови дължими на нея суми, и който за тази цел сключва споразумения с длъжника, съгласно които натрупаните дългове трябва да бъде разсрочени или заплатени на вноски, за да се улесни тяхното връщане (59). По смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС има благоприятно третиране, ако дължимата сума може да бъде възстановена на публичния кредитор при по-благоприятни условия, отколкото би било позволено от частен кредитор. Комисията взема под внимание аргумента на Финландия, че разсрочването не е било осъществено, защото административният съд на Kuopio (Kuopion hallinto-oikeus) е забранил неговото осъществяване. Както обаче посочва Финландия графикът за изплащане на дълга е бил удължен независимо това, което води до отлагане на дължими плащания. В този контекст Комисията отбелязва, че действително осъщественото разсрочване се различава от разсрочването, за което е направено уведомление, по отношение на сумите и срокове. Размерът на дълга, разсрочен в действителност от община Mikkeli, е по-нисък от размера, за който първоначално е направено уведомление, и разсрочването е било разрешено само за по-кратки периоди отколкото периодите, за които първоначално е направено уведомление. С оглед на това се счита, че мярката, за която е направено уведомление, е изпълнена с модификации. Независимо от тези модификации Комисията отбелязва, че никой частен кредитор не би приел разсрочване на дългове в каквато и да е форма поради причините, изложени в това съображение.
(221)
Един частен кредитор обикновено ще събере по принудителен ред своите вземания, ако преди това е сключил споразумения относно разсрочване на дългове, които не са били спазени от кредитора (60). Община Mikkeli, напротив, се е съгласила на последващо разсрочване на дългове, след като Karjaportti не е спазила условията на разсрочването на дългове, относно което е било постигнато споразумение по време на процедурата за преструктуриране надзиравана от съд. В допълнение не съществуват специфични доводи срещу събиране на вземанията по принудителен ред, като например по-големи обезпечения, предоставени на община Mikkeli. На последно място, що се касае до перспективите за бъдеща рентабилност и жизнеспособност на дружеството, Комисията счита, че финансовото положение на дружеството беше такова, че не даваше повод да се вярва, че инвестициите биха достигнали приемливо ниво на рентабилност в разумен срок. По време на предоставянето на мярката Karjaportti се е намирало в процедура по несъстоятелност и в допълнение от 2004 г. дружеството вече се е намирало в процедура по преструктуриране, надзираван от съд. С оглед на това Комисията отбелязва, че един предполагаем частен кредитор в същото положение като община Mikkeli не би приел продължаване на разсрочването на дълговете.
(222)
При тези обстоятелства Финландия посочва, че община Mikkeli е действала при равни условия с другите кредитори на Karjaportti.
(223)
Всъщност, що се касае до разсрочването на дългове, за което е било направено уведомление, според Финландия съгласието на частните кредитори е било в зависимост от съгласието на община Mikkeli. На второ място, изглежда, че възнамеряваното разсрочване на дългове не е предвиждало същите условия за всички обезпечени кредитори. Докато община Mikkeli е щяла да отложи изплащането на непогасените дългове до 2011 г., частните кредитори са щели все пак да получат вноска през 2009 г. С оглед на това доводът, изтъкнат от Финландия може да бъде отхвърлен.
(224)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката не отговаря на критерия за частен кредитор и че тя предоставя предимство на Karjaportti.
(225)
Що се отнася до останалите изисквания за наличие на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията отбелязва, община Mikkeli се е съгласила на разсрочването и то съответно се състои от държавни ресурси и може да бъде вменено в отговорност на държавата. Освен това, мярката може да се счита за избирателна. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки, както е изложено подробно в съображения 133, 140 и 141.
(226)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(227)
Основният довод на Финландия е, че тази мярка не включва държавна помощ; тя обаче също е подала уведомление относно мярка 12 за помощ за оздравяване. Всъщност, когато община Mikkeli се е съгласила на разсрочване на дълговете, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения 123-129). Следователно съвместимостта на въпросната мярка трябва да се разглежда въз основа на Насоките за О& П от 2004 г.
(228)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, мярката не се състои в подкрепа на ликвидността под формата на гаранции по заеми или заеми (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г., а в разсрочване на плащанията.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(229)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Следва да се отбележи, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не бяха предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(230)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(231)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 12 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(232)
(Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като тази мярка няма социален характер, не е предоставена на отделни потребители, не е предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не е предоставена на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(233)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(234)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(235)
Съвместимостта на държавна помощ за региони, които получават подпомагане, е уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези насоки дружества, изпитващи затруднения, не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на критериите за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(236)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС.
(237)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(238)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(239)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мярка 12 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4. Мерки, предоставени от Finnvera
(240)
Като предварителна забележка Комисията припомня, че Финландия, в контекста на решение за държавна помощ № 715/2006, е поела ангажимент, че дейностите на Finnvera ще бъдат ограничени до управление на схеми за държавна помощ. Въз основа на това Комисията реши на 25 септември 2007 г. (датата на решението на Комисията), че освобождаването от подоходен данък за Finnvera не представлява държавна помощ. Мерки 13-17 са били предоставени преди решението на Комисията по дело № 715/2006. Мярка 18 е била предоставена след приемането на решението на Комисията по дело № 715/2006. Комисията при оценката на мярка 18 следователно трябва да вземе предвид ангажимента, поет от финландските власти по това дело.
7.4.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(241)
За да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, дадена мярка трябва да бъде предоставена пряко или косвено от държавни ресурси и тя трябва да може да бъде вменена в отговорност на държавата. Финландия не оспорва, че мерките, предприети от Finnvera се състоят от държавни средства и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Според съдебната практика ресурси на едно предприятие следва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, ако държавата е в състояние, като упражнява доминиращо влияние върху такива предприятия, да ръководи използването на техните ресурси (61). Мерки, предоставени от специална финансова институция, която може да се счита за орган от публичния сектор съгласно нейния устав, като цяло могат да бъдат вменени в отговорност на държавата (62). Съдът е обяснил по-подробно понятието за вменяване на отговорност в решението по делото Stardust Marine (63). Той е определил следните показатели за вменяване на отговорност на държавата: интегрираност на публичното предприятие в структурите на публичната администрация; естеството на неговата дейност и упражняването ѝ на пазара при нормални условия на конкуренция с частните оператори, правният статут на предприятието (дали е субект на публичното право или на общото дружествено право), интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието; интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието. В този контекст Комисията отбелязва, че действията на Finnvera са предмет на уредба на административното право, което показва, че то е тясно свързано с администрацията. Finnvera е специално финансово дружество, което е 100 % собственост на държавата, ползва се от държавна гаранция и предоставя основно държавни помощи и финансиране, което не е лесно достъпно на пазара, като например експортни кредити. Ето защо, въпреки че неговите дейности могат да се припокриват в ограничена степен с тези на търговските банки, то не извършва тези дейности в нормални условия на конкуренция с частните оператори. То е учредено съгласно общото дружествено право; същевременно държавата упражнява силен надзор: държавата назначава членовете на Надзорния съвет от парламентарните групи на политическите партии съобразно тяхната представеност във парламента на Финландия. Повечето от членовете на управителния съвет са избрани измежду кандидати, избрани от няколко министерства (вж. съображения 56 - 57). С оглед на това Комисията счита, че мерките, взети от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и отговорността за тях може да бъде вменена на Финландия.
(242)
Що се касае до въпроса дали мярка 13 предоставя предимство на бенефициера, противоположно на становището на Финландия, мярката не е предоставена при еднакви условия заедно с тези на частните кредитори. Докато е вярно, че […] и […] и двамата са отпуснали заеми на Karjaportti през 2004 г., Комисията няма сведения, че тези банки също са предоставили и гаранции. Освен това заемите, отпуснати от двамата частни кредитори, са били отпуснати едва в 2004 г., тоест два месеца след като Finnvera е било предоставило мярка 13 и следователно не може да се счита, че Finnvera е действало „заедно“ с тях. Доводът на Финландия, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите 2004, може също да бъде отхвърлен. Първо, както беше обяснено по-горе, при оценката на мярката Комисията се основава на Известието относно гаранциите 2008. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 наличието на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако заемополучателят не е във финансово затруднение. Тъй като Комисията счита, че Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), приложението на Известието относно гаранциите може да се изключи. Финландия също изтъква, че гаранцията е подлежала на висока такса. С оглед обаче на финансовите затруднения на Karjaportti по времето на предоставянето на гаранцията се счита, че таксата за гаранцията, начислена от Finnvera не е пазарна такса. Всъщност бенефициерът е имал общи финансови разходи от [5-8]% за заема заедно с гаранцията, докато референтния лихвен процент по това време е бил 4.43 %, към който е следвало да се добавят 400 базисни пункта с оглед на финансовите затруднения на бенефициера. С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(243)
Освен това за да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярка 13 е била предоставена на Karjaportti, едно специфично дружество. Следователно Комисията счита, че тя представлява избирателно предимство за бенефициера.
(244)
В допълнение, Комисията трябва да разгледа дали има вероятност мярката да наруши конкуренцията или засегне търговията между държавите-членки. В този контекст Финландия твърди, че елементът на помощ в гаранцията е под de minimis прага. Когато мярка 13 е била предоставена, се е прилагал Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (64) (Регламента de minimis 2001) (65). Едно от изискванията за приложението на Регламента de minimis 2001 е общата de minimis помощ, предоставена на едно предприятие, да не превишава 100 000 EUR през всеки тригодишен период. Оценяваната гаранция е възлизала само на 91 000 EUR, тоест тя не би превишила тавана от 100 000 EUR, ако целият размер трябваше да се отчете като елемент на помощ. Трябва обаче да се определи дали мярка 13 трябва да се разглежда заедно с мярка 4, гаранция, предоставена от община Mikkeli през март 2004 г., само 9 дни преди предоставяне на мярка 13, гаранцията, предоставена от Finnvera. Докато двете гаранции са били предоставени от два различни правни субекта и са обезпечавали два отделни заема с различна продължителност, тези два заема са заместили един единствен заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г. Следователно може да се счита, че мярка 4 и мярка 13 са били предоставени с една и съща цел, която е била да се позволи преобразуването на заема Tapiola, отпуснат през 1992 г. в нови заеми. С оглед на тази тясна връзка между двете мерки Комисията счита, че мярка 4 и мярка 13 трябва да се разглеждат като една мярка с цел приложение на тавана от 100 000 EUR на Регламента de minimis 2001. Като цяло елемента на помощ в тези две мерки превишава 100 000 EUR. Комисията следователно стига до заключението, че мярка 13 не попада в приложното поле на Регламента de minimis 2001.
(245)
На последно място, Финландия твърди, че мярка 13 е продължението на вече съществуващи задължения и следователно експозицията на Finnvera не е увеличена. Финландия приведе подобен довод относно мярка 4. На същото основание, както и за мярка 4, Комисията не счита, че мярка 13 е просто продължение на по-рано предоставена мярка (вж. съображения 164-165).
(246)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 13 представлява държавна помощ.
(247)
Финландия не е привела никакви доводи по отношение на съвместимостта на мярка 13. Тъй като Karjaportti е била в затруднение, когато Finnvera е предоставила гаранцията (вж. съображения 123-128), Комисията първо оценява дали тя е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са били приложими Насоките за О&П от 1999 г. (66)
(248)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, гаранцията не е свързана със заем, който следва да бъде върнат за период от не повече от дванадесет месеца след отпускането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
б)
Второ, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е оправдана на основание сериозни социални затруднения и няма прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, нито гаранцията е била възстановена в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
На последно място, няма индикации, че гаранцията е била ограничена до размера нужен за поддържане на дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(249)
По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 177-178), Комисията счита, че мярка 13 не отговаря също на всички изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 1999 г. Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(250)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 13 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че никое от изключенията не е налице. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 13 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4.2. Заем, предоставен на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(251)
Финландия твърди, че мярката е предвидена в програмата за преструктуриране за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че Finnvera е предприело мярката заедно с частни кредитори.
(252)
Вярно е, че мярката вече е била предвидена в програмата за преструктуриране както за частни, така и за публични кредитори на Karjaportti. Съгласно документите, предоставени от Финландия преобразуването на лихвите в заеми е било осъществено в края на 2005 г. и началото на 2006 г.Частни кредитори също са преобразували техните лихви в заеми.
(253)
Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор при условия на пазарна икономика може да се приложи към мярка 14. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4, 5 и 13 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато мярка 14 е била предприета по време на такава процедура. Поради причините, изложени в съображения 189-191 по-горе, Комисията счита, че мярка 13 може да бъде разделена от мерки 4, 5, и 13. В допълнение мярка 14 е била предвидена в самата програма за преструктуриране, която е имала целта да изправи дружеството на крака.
(254)
Второ, що се касае до приложението на принципа на инвеститор при условия на пазарна икономика, Комисията счита, че заемите отпуснати от частните кредитори […] и от […] са сравними със заема, отпуснат от Finnvera. Като обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, дружествата са в подобно положение. При положение, че заемите са били отпуснати при условия, подобни на тези, при които е бил отпуснат заема от Finnvera (същия период на заем, сравним период за връщане на заема), и че лихвеният процент, който Finnvera е поискала, е бил по-благоприятен за Finnvera (шестмесечен EURIBOR + 2 % e бил 4,643 % на 1 януари 2006 г.) отколкото процента на лихвата, получена от частните кредитори (на 1 януари 2006 г., тримесечен EURIBOR + 1,5 % е бил 3,988 %; тримесечен EURIBOR + 2 % е бил 4,488 %), Комисията стига до заключението, че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(255)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.3. Насрещна гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(256)
На първо място, Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti, въпреки че насрещната гаранция е отпусната на […]. Ниската такса, начислена от […] от Karjaportti показва, че […] само е предоставило гаранцията с оглед на гаранцията, предоставена от Finnvera. В действителност по същество Karjaportti, a не […] плаща гаранционната премия за насрещната гаранция на Finnvera.
(257)
Във всеки случай, Финландия смята, че Finnvera е действало при същите условия, при които частните кредитори […] и […] са действали. Вярно е, че […] и […] са били в подобна ситуация като Finnvera. Всичките три дружества са обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Всички те са предоставили заеми и гаранции на Кarjaportti преди ([…]).
(258)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 15, тъй като тази мярка може да бъде разделена от мерки 4, 5 и 13 (вж. съображение 253).
(259)
Що се касае до въпросната мярка, като цяло гарантираният заем възлиза на 1,8 млн. EUR. Finnvera е предоставила насрещна гаранция […] само за 16,7 % от тази сума (300 000 EUR). Остатъкът от заема е бил обезпечен с гаранции от […] и […] (EUR 825 000 EUR и 675 000 EUR съответно), относно които Finnvera не е предоставила насрещни гаранции. От гледна точка на бенефициера Karjaportti, общите разходи за насрещно гарантираната гаранция са били по-високи от тези за гаранциите, предоставени от […] и […]. Докато последните две са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 % на Karjaportti, общите финансови разходи по насрещната гаранция за Karjaportti са били 2,9 % (1,65 % за […] гаранция плюс 1,25 % за насрещна гаранция). От това следва, че мярката, предприета от Finnvera не предоставя предимство на Karjaportti.
(260)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.4. Заем, предоставен на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(261)
Както е посочено в съображение 110, Финландия привежда довода, че заемът не включва държавна помощ, тъй като той е част от по-голяма мярка за финансиране, в която са взели участие също частни кредитори.
(262)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 16, (вж. съображение 253).
(263)
Както е изложено в съображение 254, Комисията счита, че […] и […], са в положение сравнимо с това на Finnvera. Що се касае до разглежданата специфична мярка, вярно е, че Finnvera е отпуснала заема, по едно и също време при сходни условия като […] и […]. Продължителността на заемите за всички кредитори е шест месеца; плащането по всички заеми е било отложено в същото съотношение (неизплатеното количество за всички кредитори е приблизително […]% от първоначалния размер). И трите заема са били обезпечени с едно и също обезпечение, както е посочено в съображение 66, а обезпечението се разделя между кредиторите в зависимост от степента на риск за съответния кредитор във връзка със заема, отпуснат от него. Що се касае до лихвения процент, изглежда, че лихвеният процент, поискан от Finnvera е бил дори по-благоприятен за Finnvera (6-месечен Euribor + 2,5 % е бил 6,847 % на 6 юли 2007 г.) от лихвения процент, който частните кредитори са получили (на 9 юли 2007 г., едномесечен Euribor + 2 % е бил 6,105 %). Следователно може да се счита, че заемът е в съответствие с принципа на инвеститор при условията на пазарна икономика и не води до държавна помощ.
(264)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(265)
Първо, трябва да се определи кой субект се ползва от въпросната мярка, […] или Karjaportti Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […], основната банка на Karjaportti. […], е предоставила от своя страна гаранция на Karjaportti. […] е начислило много ниска такса на Karjaportti за тази гаранция, което показва, че […] е предоставило само гаранцията на Karjaportti, тъй като е съществувало обезпечение под формата на насрещна гаранция от Finnvera. Комисията също така отбелязва, че не […], а Karjaportti плаща на Finnvera гаранционна премия за насрещната гаранция. С оглед на това Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti.
(266)
Второ, трябва да се прецени дали мярката предоставя предимство на Karjaportti. В този контекст, Финландия твърди, че насрещната гаранция не е свързана с предоставянето на държавна помощ, тъй като друг частноправен субект е участвал в споразумението. Този аргумент може да бъде отхвърлен, тъй като Finnvera е предоставила насрещна гаранция за гаранция на участващ частноправен субект, което означава, че Finnvera и частноправният субект изобщо не са били в сходно положение.
(267)
С оглед на това Комисията оценява мярката въз основа на Известието относно гаранциите 2008. Докато е вярно, че насрещната гаранция на Finnvera не обезпечава повече от 80 % от […] гаранцията, бенефициерът Karjaportti е бил в затруднение по време на предоставянето на гаранцията, както е посочено по-подробно в съображения 123-128. Съответно наличието на държавна помощ не може да се изключи на основание точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008.
(268)
Дори ако една гаранция не отговаря на всички изисквания на точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 г., таксата, платена за една гаранция все пак може да обоснове заключението, че гаранцията не води до държавна помощ. Независимо от това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ. Гаранцията е била предоставена срещу ниска гаранционна такса, въпреки че дружеството е изпитвало затруднения (вж. съображения 123 - 128) и рискът за Finnvera би могъл да се счита за значителен. Ето защо се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. Комисията отбелязва, че в тази връзка и Finnvera, в съответствие с ангажимента, поет от финландските власти в контекста на дело № 715/2006 г., не е получило разрешение да отпуска пазарно финансиране.
(269)
В допълнение, мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както е посочено в съображение 241, мерките, предоставени от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Мярка 17 е също избирателна, тъй като единственото дружество, което се ползва от нея е Karjaportti. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(270)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(271)
Финландия не привежда довода, че мярка 17 е съвместима с вътрешния пазар. Всъщност, когато Finnvera е предоставила мярката, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения от 123-128). Съответно, мярката би могла да бъде съвместима единствено кат помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г.
(272)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, гаранцията не е изтекла в рамките на срок от не повече от шест месеца, считано от изплащането на първия транш (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.).
б)
Второ, Финландия не е представила в срок от шест месеца, считано от първото прилагане на мярката, план за преструктуриране или план за ликвидация, или пък доказателство, че гаранцията е изтекла (точка 25, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(273)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Забелязва се, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получателя.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не са били предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(274)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(275)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 17 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 17 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(276)
В съответствие с ДФЕС и установената съдебна практика на Съда на Европейските общности, Комисията е компетентна да реши, че въпросната държава трябва да отмени или да измени помощта (67), когато Комисията установи, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, цели да възстанови съществувалото преди това положение (68). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията отпреди плащането на помощта е възстановена (69).
(277)
В съответствие с тази съдебна практика член 14 от Процедурния регламент постановява, че "когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от бенефициера".
(278)
Следователно шестте мерки следва да се разглеждат като неправомерна и несъвместима помощ:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8);
-
Разсрочване на дълг след 2009 г. (мярка 12);
-
Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. от Finnvera (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
(279)
(278) Следователно те трябва да бъдат възстановени, за да се да възстанови положението, което е съществувалото на пазара преди предоставянето на помощта. Следователно възстановяването следва да се извърши от момента, в който е възникнало предимството за бенефициера, т.е. откогато помощта е предоставена на разположение на бенефициера, за което се дължат и лихви за възстановяване до датата на ефективното възстановяване.
8.1. Възстановяване на мерките за помощ, предоставени под формата на гаранции,
(280)
Несъвместимият елемент на помощ на две гаранции, предоставени от град Mikkeli през 2004 г. (мярка 4 и мярка 5) и на гаранциите, предоставени от Finnvera през годините 2005 г. (мярка 13) и 2008 г. (мярка 17), се определя въз основа на следните принципи.
(281)
По принцип държавната гаранция би могла да представлява държавна помощ до общия размер на свързания с нея заем, ако бенефициерът не е в състояние да си осигури достъп до финансовите пазари със свои собствени сили (70). В разглеждания случай обаче Финландия е доказала, че Karjaportti все още е можело да си осигури достъп до финансовите пазари по времето на предоставянето на гаранциите през 2004 г., като е предоставила информация за заемите отпуснати от частни заемодатели на бенефициера (вж. съображение 93). Съществуват малко сведения относно това дали Karjaportti все още е имало достъп до пазарите през 2008 г., когато мярка 17 е била предоставена. В този контекст Комисията отбелязва, че насрещната гаранция, предоставена от Finnvera е обезпечавала само 80 % от гаранцията, предоставена от частен кредитор, което означава, че за 20 % частния кредитор е продължавал да носи риска. С оглед на това може да се счита, че дружеството все още е имало възможност да си осигури достъп до финансовите пазари без гаранцията от 2008 г.
(282)
Въпреки това, като се имат предвид финансовите затруднения на Karjaportti в момента на предоставянето на мерките, търговските банки биха начислили съответно по-висок лихвен процент от постигнатия с държавните гаранции, тъй като последните са допълнително обезпечение за банките. Поради това Комисията счита, че Karjaportti се е възползвало от ниските лихвени проценти, които е получило благодарение на гаранциите.
(283)
В съответствие с точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, при липсата на сравнима пазарна премия за гаранция, общите финансови разходи за гарантирания заем (лихвен процент плюс премия за гаранция) следва да се сравнят с лихвения процент на пазара за подобен заем без държавна гаранция. В много случаи такъв пазарен лихвен процент не е наличен. Поради това Комисията е разработила в своето Съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (71) ("Съобщението относно референтния лихвен процент 2008") финансова методология, която, поради причините, изложени в точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, може да се използва като заместител на пазарния лихвен процент.
(284)
В настоящия случай няма данни за това какво Karjaportti би платило за подобен негарантиран заем. Още повече предоставянето на трите гаранции предхожда икономическата и финансова криза. Освен това Комисията е на мнение, че поради времето, което е изтекло от момента на предоставяне на мерките, изчисляването на „действителен“ пазарен лихвен процент за финландски производител на месо би било трудна задача. Поради това Комисията ще използва съответния референтен лихвен процент като заместител на пазарния лихвен процент.
8.1.1. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(285)
Що се касае до мярка 4, обезпечаването на заемите на Karjaportti би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е учредило ипотека върху недвижим имот и ипотека върху други активи на дружеството. Трябва обаче да се вземе предвид, че същото обезпечение вече е било използвано за обезпечаване на други вземания на община Mikkeli (като например мярка 1), така че пълния размер на обезпечението не би бил наличен за въпросната мярка. Трябва също така да се вземе под внимание, че действителната стойност на ипотеката върху недвижимия имот, както и на ипотеката върху други активи на дружеството зависи от стойността на обремененото с тежести имущество и реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli.
(286)
В този контекст следва да се отбележи, че Финландия не е могла да представи оценка на стойността на обезпеченията към момента на предоставяне на гаранцията. Тя е представила обаче две независими оценки на обезпечението като цяло, използвани за съставяне на програмата за преструктуриране, с дата 15 февруари 2005 г. (вж. съображение 43), която е доста близо до датата на предоставяне на гаранцията. В този контекст следва да се спомене, че предвид реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli, ипотеката върху недвижимия имот би могла да е достатъчна за удовлетворение на нейните вземания, ако недвижимия имот се поддържа в експлоатация; ако Karjaportti бъде ликвидирано, стойността на недвижимия имот би могла да бъде прекалено ниска за удовлетворение на всички вземания на община Mikkeli. Ипотеката върху други активи на дружеството би могла да служи за удовлетворение само на част от вземанията на община Mikkeli. С оглед на това, изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(287)
Следователно процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта, което отразява рисковата премия, приложима за предприятие в затруднение, предоставящо нормално обезпечение. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (4 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, тоест 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(288)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.2. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(289)
Що се касае до мярка 5, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило същото обезпечение както и за мярка 4, тоест ипотека върху обекта за производство в Tikkala и ипотека върху други активи на дружеството. В допълнение е бил учреден „особен залог" върху обекта на производство в Tikkala е с регистрирана стойност от 1 135 268 EUR (вж. съображение 29). За всички тези обезпечения се прилага същата аргументация, изложена по-горе за мярка 4, и изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(290)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (дванадесетмесечен EURIBOR плюс 0,3 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, т.е. 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(291)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.3. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(292)
На Комисията не са известни подробности за обезпечаването на мярка 13, и следователно тя може да предостави само метода, по който възстановяването трябва да бъде извършено. Като първа стъпка, ако за мярка 13 наистина е предоставено обезпечение, съгласно Съобщението за референтните лихвени проценти следва да бъде определена стойността на такова обезпечение.
(293)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия, отразяваща стойността на обезпечението. Елементът на помощ следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([2 - 5]%), след приспадане на цената, действително платена за гаранцията, която е била 3 %. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(294)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.4. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(295)
Що се касае до мярка 17, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило обезпечение под формата на дялово участие в дружество, което по оценката на Finnvera има гаранционна стойност от […], както е посочено по-подробно в съображение 0. Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 5,19 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([0 - 3]%, плюс лихвен процент за неизплатени суми по споразумението за подизпълнение) след приспадане на цената, която е действително платена за гаранцията, т. е. 250 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(296)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.2. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(297)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 8, заем, отпуснат от община Mikkeli, трябва да бъде определен. Както е посочено в съображения 45 и 46, община Mikkeli е отпуснала заема при по-ниски лихвени проценти от тези, определени от частните кредитори на Karjaportti. По принцип за заем, елементът на помощта се изчислява като разликата между лихвения процент, при който заемът е бил действително отпуснат, и пазарния лихвен процент. В разглеждания случай частните кредитори са отпуснали заеми заедно с община Mikkeli. Лихвените проценти, начислени от частните кредитори, може да се разглеждат като показател за пазарния лихвен процент.
(298)
Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между средния лихвен процент, начислен за заемите, отпуснати от частните кредитори (3-месечния EURIBOR + 2 % и 3-месечния EURIBOR + 1,5 %) и лихвения процент, при който заемът е бил действително предоставен (3-месечния EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(300)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.3. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на разсрочване на дългове от 2009 г. насам (12)
(301)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 12, разсрочване на дългове от община Mikkeli от 2009 г. насам, трябва да бъде установен. Както е посочено в съображения 219-226, разсрочването на дълга е било изпълнено с модификации. Тъй като Комисията не е запозната с подробностите относно действително изпълненото разсрочване, тя може само да предостави метода за осъществяване на възстановяването.
(302)
Помощта е била предоставена на разположение на дружеството от момента, в който Osuuskunta Karjaportti се е отклонила от графика на изплащане, договорен по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съда, през 2006 г. Комисията счита, че към момента на предоставяне на помощта, Karjaportti вече не е било способно да си осигури достъп до финансовите пазари. Следователно помощта е равна на сумата на разсрочения дълг. Сумите, които трябва да бъдат възстановени поради са равни на сумата от разсрочените дългове към община Mikkeli. Вече извършените плащания могат обаче да се приспаднат от сумите, подлежащи на възстановяване.
(303)
Върху помощта текат лихви от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на дружеството, до датата на ефективното възстановяване.
9. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(304)
Комисията отбелязва, че официалното разследване по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR, за която е отправено уведомление, което впоследствие е било оттеглено от Финландия, е станало безпредметно съгласно член 8 от Процедурния регламент.
(305)
По отношение на гаранцията, предоставена в 2000 г. и прехвърлянето на земя през същата година от община Mikkeli, Комисията счита, че тези мерки са държавна помощ, която е съвместима като помощ за инвестиции в съответствие с ННРП от 1998 г.
(306)
Покупката на земя на земя, предприета през 2002 г. от община Mikkeli се счита, че не води до държавна помощ, тъй като тя е била направена при пазарни условия.
(307)
Гаранциите, предоставени от община Mikkeli през март 2004 г. и май 2004 г., може да се разглеждат като държавни помощи, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. към момента на предоставянето на гаранциите. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(308)
Мерките, взети от община Mikkeli в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били предоставени със сравними частни кредитори и при сходни условия. Съответно Комисията стига до заключението, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е изпълнен и мерките не включват държавна помощ.
(309)
Покупката на дялове от община Mikkeli и отписването на дългове от финансовите отчети през 2007 г. и 2008 г., могат да се считат за несъдържащи помощ.
(310)
Преобразуването на неизплатените лихви в заем от община Mikkeli през декември 2005 г., може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на мярката. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(311)
По отношение на разсрочването на дългове, договорено от община Mikkeli през 2009 г., се отбелязва, че то е било последващо разсрочване на дългове. С оглед на това Комисията счита, че частен кредитор не би се съгласил на такова разсрочване на дълг и че мярката представлява държавна помощ. Тъй като Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. в момента на предоставянето на мярката, тя е можела да бъде съвместима само съгласно тези насоки. Тъй като не всички изисквания са изпълнени, се стига до заключението, че мярката представлява несъвместима държавна помощ.
(312)
Гаранцията, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. също включва държавна помощ, която не е съвместима съгласно Насоките за О&П от 1999 г. Заемът, отпуснат от Finnvera на 12 януари 2006 г. не представлява държавна помощ, тъй като той е бил отпуснат заедно със сравними частни кредитори и при сходни условия. Същото важи за гаранцията, предоставена от Finnvera през септември 2006 г., и за заема, предоставен през юли 2007 г.
(313)
И накрая, гаранцията, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera, може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на гаранцията. Мярката не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR (мярка 11), за която е отправено уведомление, което обаче впоследствие е оттеглено от Финландия, се прекратява.
Член 2
Мерките, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Покупка на земя през 2002 г. (мярка 3),
-
мерките, предприети в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6),
-
покупката на акции от Osuuskunta Karjaportti (мярка 7),
-
отписването на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10),
-
заема от Finnvera, отпуснат през юни 2006 г. (мярка 14),
-
насрещната гаранция от Finnvera, предоставена през септември 2006 г. (мярка 15) и
-
заема от Finnvera, отпуснат през юли 2007 г. (мярка 16),
не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 3
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
гаранция, предоставена през юни 2000 г. (мярка 1) и
-
прехвърлянето на земя през същата година (мярка 2)
са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 4
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8);
-
Гаранция, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
-
Разсрочване на дълг от 2009 г. насам (мярка 12);
са били неправомерно приведени в действие от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз и са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 5
1. Финландия си възстановява от бенефициера помощта, посочена в член 4.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, включват лихви от датата, на която са били предоставени на бенефициера, до действителното им възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 4, считано от датата, на която е уведомена за настоящото решение.
Член 6
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 4, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 7
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Финландия предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяване), която бенефициерът трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документите, доказващи, че на бенефициера е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 4. При поискване от страна на Комисията тя незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация относно сумите на помощта и лихвите по възстановяване, които вече са възстановени от бенефициера.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 12 юни 2012 година.
COMMISSION DECISION
of 12 June 2012
on the measures SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009) implemented by Finland for Osuuskunta Karjaportti
(notified under document C(2012) 3249)
(Only the Finnish and the Swedish versions are authentic)
(Text with EEA relevance)
(2013/8/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above and having regard to their comments (1),
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
By letter dated 15 January 2009, Finland notified the Commission of a rescue aid consisting of a guarantee and debt rescheduling to Osuuskunta Karjaportti (hereinafter referred to as ‧Karjaportti‧; at the time of notification it was known as Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). By letters dated 5 February 2009, 11 February 2009, 16 February 2009 and 20 February 2009, Finland provided the Commission with further information.
(2)
By letter dated 8 April 2009, the Commission informed Finland that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) (2) in respect of the notified measures and several measures granted in the past. Following that opening Decision, Finland submitted further information to the Commission by letter dated 13 May 2009.
(3)
The Commission decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union (3). The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid measures.
(4)
The Commission received comments from one interested party. It forwarded them to Finland, which was given the opportunity to comment. Those comments were received by letter dated 28 August 2009. Finland provided further information by e-mail dated 3 November 2009.
(5)
By letter dated 15 December 2009, the Commission informed Finland that it had decided to extend the procedure laid down in Article 108(2) of the TFEU in respect of additional aid measures granted in the past. Finland submitted further information by letter dated 12 February 2010.
(6)
The Commission decision to extend the procedure was published in the Official Journal of the European Union (4). The Commission invited interested parties to submit their comments on the aid measures. The Commission received no further comments from interested parties.
(7)
On 1 March 2010, Finland informed the Commission that it had withdrawn the notification concerning the guarantee in favour of Karjaportti. By letter dated 26 March 2010 the Commission informed Finland that it would deal with the withdrawal of the notification of the guarantee in the final decision, together with the other measures under assessment. In addition, the Commission addressed questions to Finland, to which Finland replied by letter dated 22 April 2010. The Commission sent an information request to Finland on 15 July 2010, to which Finland replied on 20 August 2010. Another information request was sent by the Commission on 28 September 2010, to which Finland replied on 29 November 2010. Lastly, the Commission asked for additional information by letter dated 16 November 2011. Finland submitted that information on 16 December 2011.
2. BENEFICIARY
2.1. The co-operative Karjaportti
(8)
Karjaportti is a co-operative company located in Mikkeli, with production facilities in Mikkeli and Kouvola, both in Eastern Finland (Itä-Suomi), a region eligible for regional aid under Article 107(3)(c) of the TFEU. The co-operative was originally established in 1914. In 1950 it was named Osuusteurastamo Karjaportti; from 31 December 2002 it was known as Järvi-Suomen Portti Osuuskunta and since 14 December 2010, it has been known as Karjaportti. To date, Karjaportti employs 300 people permanently and an additional 100 to 120 seasonal workers during spring and summer.
(9)
Karjaportti is active in the manufacturing of food, namely in the field of processing meat into products such as meatballs and sausages. In addition, the co-operative sells packed meat, pieces of meat and carcases. Karjaportti exports little to other Member States.
2.2. Financial situation of Karjaportti
(10)
Since 1 December 2004, Karjaportti is subject to court-supervised restructuring proceedings under the Restructuring of Enterprises Act 47/1993 (5) (hereinafter referred to as ‧court-supervised restructuring proceedings‧; for more detailed information on the court-supervised restructuring see recitals 31-43).
(11)
Details on the financial situation of Karjaportti before and during the court-supervised restructuring proceedings are provided in the following Table:
Table I
Karjaportti's key financial data in EURO
Year
Turnover
Operating result
Net result (profit/losses)
Deficit for previous accounting periods
Share capital / Reserves and contingency
Equity balance
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
In the year 2008, the Finnish Tax authorities filed twice for bankruptcy proceedings against Karjaportti. At the first filing, on 7 October 2008, they presented an injunction to pay EUR 461 579. The filing was then withdrawn by the tax authorities. A re-filing took place on 1 December 2008 with an injunction to pay EUR 981 658. The bankruptcy proceedings against Karjaportti have been closed since June 2009 as the co-operative has paid outstanding debt to the tax authorities.
3. DESCRIPTION OF THE MEASURES
(13)
The measures under consideration consist of measures granted by the City of Mikkeli, where Karjaportti is located, and measures granted by Finnvera Oyj (hereinafter referred to as ‧Finnvera‧). Finnvera is a specialised financing company owned by the state of Finland and it is the official Export Credit Agency of Finland (6). In the following, the measures granted by the City of Mikkeli are first described (Section 3.1.), and thereafter the measures granted by Finnvera (Section 3.2.).
3.1. Measures granted by the City of Mikkeli
3.1.1. Guarantee granted on 12 June 2000 (measure 1) and Assignment of land (measure 2)
(14)
Measure 1: By decision of 12 June 2000, the City Council of Mikkeli granted an absolute guarantee ("takaus") to Karjaportti, covering 100 % of a future loan amounting to FIM 25 million (approximately EUR 4,2 million (7). The loan was provided to Karjaportti in September 2000 at a fixed interest rate of 5,35 % and for a duration of 10 years by the bank Tapiola Pankki Oy (‧Tapiola‧). At the same time, the guarantee was implemented by the City Board of Mikkeli, signing the guarantee agreement. The guarantee was provided without a guarantee fee and as an absolute guarantee where the guarantor is liable for the principal debt as if it were the guarantor's own debt, meaning that the creditor could ask for the repayment of principal debt from the guarantor when the principal debt has become due. The guaranteed loan was provided in order to finance the construction of a production facility in the district of Tikkala in Mikkeli (8).
(15)
The guarantee was collateralised by way of already existing real property mortgages with a registered value of FIM 7,5 million (EUR 1 261 409) (9). When measure 1 was granted, approximately FIM 3 million of the real property mortgages was available as collateral. In addition, the guarantee was collateralised by business mortgages (10) with a registered value of FIM 25 million and FIM 30,5 million respectively on movable assets of Karjaportti.
(16)
When the court-supervised restructuring proceedings commenced in December 2004, Tapiola demanded payment of the outstanding debts of Karjaportti from the City of Mikkeli under the guarantee. After having made such payments to Tapiola, the City of Mikkeli stepped in as a creditor of Karjaportti in place of Tapiola (see recital 34).
(17)
Measure 2: Also in 2000, Karjaportti was assigned a plot for the construction of the Tikkala production facility by Mikkeli rural district (11). The size of the plot was 152 366 m2 and the City of Mikkeli provided it without consideration to Karjaportti, that is to say, no purchase price was paid. In addition, the City of Mikkeli made a commitment to transfer the land ready for construction. To that end, the City of Mikkeli reimbursed Karjaportti the costs of levelling the land, amounting to FIM 2 000 000 (approximately EUR 336 376) (12).
(18)
Other measures were granted to Karjaportti for the construction of the production facility in Tikkala. Finnvera granted loans and guarantees of FIM 20 000 000 (approximately EUR 3 363 759) and the Ministry of Employment and the Economy (then: Ministry of Trade and Industry) awarded direct grants amounting to FIM 15 000 000 (approximately EUR 2 552 819).
(19)
Overall, the measures described in recitals 14-18 to be provided for the construction of the production facility in Tikkala had a nominal value of FIM 63 783 719 (approximately EUR 10 757 652). The gross grant equivalent of the measures granted amounted to EUR 3 617 143, according to the overview provided in the following Table:
Table II
Gross grant equivalent of the measures granted in EURO
Measure
Amount
Gross grant equivalent
Guarantee City of Mikkeli
4 204 698
345 786
Assignment of land by City of Mikkeli
300 000
300 000
Levelling of the site paid by City of Mikkeli
336 376
336 376
Finnvera loan
1 681 879
82 162
Direct grants Ministry of Trade and Industry
2 552 819
2 552 819
TOTAL
10 757 652
3 617 143
(20)
The gross grant equivalent of the guarantee granted by the City of Mikkeli was calculated by Finland in the following way: it compared the market rate for a comparable guarantee (1,75 %) to the guarantee premium actually charged by the City of Mikkeli (0 %). The aid element in the guarantee equals the difference between the two premiums, that is 1,75 %. If the City of Mikkeli had charged a premium at that rate, it would have collected FIM 2 406 250 FIM as premiums during the validity of the guarantee of 10 years, which discounted at a rate of 5,7 % on the date the guarantee was granted would make FIM 1 055 949 FIM (approximately EUR 345 786).
(21)
The gross grant equivalent for the Finnvera loan was calculated by Finland in the following way: It compared the interest that Finnvera charged for the loan (6 months EURIBOR plus 1,75 %) with the reference rate in accordance with Commission Notice on the method for setting the reference and discount rates (13) that was valid at the time the loan was granted. The aid element equals the difference between the two rates for the duration of the loan (10 years). The commission that Karjaportti had to pay for the loan (0,5 %) was deducted from the result of the calculation. Discounted at a rate of 5,7 %, on the date the guarantee was granted, the aid element was EUR 82 162.
(22)
The eligible investment costs were calculated on the basis of the costs relating to acquisition prices, according to the breakdown provided in the following Table:
Table III
Breakdown of the project costs relating to acquisition prices in EURO
Land and Buildings
14 208 192
Machinery and equipment
11 155 379
Office equipment / software
572 356
TOTAL
25 935 928
(23)
The aid element of EUR 3 617 143 corresponds to an aid intensity of 13,95 % of the total eligible costs of EUR 25 935 928.
(24)
Karjaportti had applied for the measures granted by the City of Mikkeli before work on the investment project was started (14). The measures were taken by Finland to promote regional development. The new production site should raise the number of jobs in the region from around 400 to 550 or 600.
3.1.2. Purchase of Land (measure 3)
(25)
On 28 February 2002, the City of Mikkeli bought six properties and one building with related leases from Karjaportti. The purchase price paid was EUR 6 646 787 (15). At the closing date of the purchase of the properties by the City of Mikkeli, and in case of one property, at the date when its possession was transferred to the City of Mikkeli, the properties were free of mortgages.
3.1.3. Guarantee granted on 8 March 2004 (measure 4)
(26)
By decision of 8 March 2004, the City Council of Mikkeli granted a guarantee covering 100 % of a loan of EUR 607 054 to be granted by Tapiola. On 14 April 2004, the loan was granted at a fixed interest rate of 4 % with a duration of 10 years. The guarantee was granted without guarantee fee and as an absolute guarantee. The loan and the guarantee respectively were given to replace a loan granted by Tapiola for which the City of Mikkeli had originally granted a guarantee by a decision of 2 November 1992. The original loan amounted to FIM 7,5 million (EUR 1 261 409) and was granted at an interest rate of 4,5 % for a duration of 10 years.
(27)
The guarantee was collateralised by way of the property mortgages on the production site of Tikkala that were already used as collateral for measure 1. In addition, the City of Mikkeli held a business mortgage with a value registered in the business mortgage register of FIM 25 million. Also this business mortgage was already used as collateral for measure 1.
(28)
When the court-supervised restructuring proceedings commenced in December 2004, Tapiola demanded payment of the outstanding debts towards Karjaportti from the City of Mikkeli under the guarantee. After having made such payments, the City of Mikkeli stepped in as a creditor of Karjaportti in place of Tapiola (see recital 34).
3.1.4. Guarantee granted on 10 May 2004 (measure 5)
(29)
By decision of 10 May 2004, the City Council of Mikkeli granted an absolute guarantee that covered 100 % of a EUR 1,7 million loan to be granted by Tapiola. Subsequently, on 8 June 2004, Tapiola decided to grant the 3 year investment loan amounting to EUR 1,7 million at a variable interest rate of 12 months EURIBOR plus a fixed margin of 0,3 %. The guarantee was granted without a guarantee fee and as an absolute guarantee. The guarantee was collateralised by way of the same property mortgage on the production site of Tikkala as measure 1 and measure 4 and the very same business mortgage (16), held by the City of Mikkeli. In addition, the City of Mikkeli received a new collateral mortgage instrument with a registered value of EUR 1 135 268 on the production site of Tikkala as a special pledge.
(30)
When the court-supervised restructuring proceedings commenced in December 2004, Tapiola demanded payment of the outstanding debts towards Karjaportti from the City of Mikkeli under the guarantee. After having made such payments, the City of Mikkeli stepped in as a creditor of Karjaportti in place of Tapiola (see recital 34).
3.1.5. Measures taken within the court supervised restructuring proceedings (measure 6)
(31)
On 17 November 2004, Karjaportti, together with the creditors Nordea Bank Finland Abp (hereinafter ‧Nordea Bank‧), Nordea Rahoitus Suomi Oy (hereinafter ‧Nordea Financing‧) and OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (since 1 March 2008, this company is named Pohjola Pankki Oyj; hereinafter ‧OKO/Pohjola Bank‧) filed for court-supervised restructuring proceedings with the District Court of Mikkeli. According to Finnish law, such restructuring proceedings may be undertaken in order to rehabilitate a distressed debtor's viable business, to ensure its continued viability and to achieve debt arrangements (17). The court-supervised proceedings concerning Karjaportti were commenced by decision of the District Court of Mikkeli on 1 December 2004. Legally, from the commencement, the debtor is not allowed to repay restructuring debts or provide security for such debts (18). Restructuring debts are all debts accrued before the commencement date.
(32)
Subsequently, a restructuring programme was submitted to the District Court on 23 June 2005 and a revised restructuring programme on 30 November 2005. The duration of the restructuring programme, which was approved by the District Court on 30 January 2006, was ten years (until 1 July 2015). Between 2004 and 2008 Karjaportti has terminated 372 employment contracts and outsourced some of its activities such as acquisitions, butchery and cutting activities.
(33)
Overall, approximately [30-70] (19) % of the restructuring debts subject to the court-supervised restructuring proceedings were owed to private creditors. The private creditors having the biggest shares in those debts were the above mentioned banks Nordea Bank and OKO/Pohjola Bank as well as Nordea Financing.
(34)
On 16 December 2004 in relation to these court-supervised restructuring proceedings Tapiola demanded the City of Mikkeli to pay the outstanding amounts of the three loans guaranteed by the City of Mikkeli described under 3.1.1, 3.1.3 and 3.1.4. After having paid Tapiola, the City of Mikkeli became creditor of Karjaportti as regards the overall amount of the three outstanding loans, which was EUR 5 356 895. The loans were secured by the collateral described in recitals 15, 27 and 29.
(35)
In addition, the City of Mikkeli entered a claim amounting to EUR 682 087 in the court-supervised restructuring proceedings, consisting of unpaid charges to the City property administration, the water management department of Mikkeli and the waste management department of Mikkeli. This claim was also secured by the collateral described in recitals15, 27 and 29.
(36)
The loans and other debts (unpaid charges) towards the City of Mikkeli were considered as large secured debts (20) in the court-supervised restructuring proceedings. The other large secured claims were held by private parties (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) as well as by Finnvera (21).
Table IV
Large secured debts in EUR
Creditor of secured large debts
Amount
Share in %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
City of Mikkeli - loans due to triggered guarantees
[…]
[10-40] %
City of Mikkeli - other debts (unpaid charges)
[…]
[0-20] %
TOTAL
24 579 150
100 %
(37)
In relation to the loans and to other debts (unpaid charges) towards the City of Mikkeli, the following measures were foreseen in the restructuring programme:
(38)
The EUR 5 356 895 loan of the City of Mikkeli was treated as "secured debt" and was divided in two parts. For both parts the interest rates were reduced according to the restructuring programme: On a portion of EUR 4,0 million, the interest rate amounted to […] EURIBOR minus […]% (however, the rate was supposed not be more than […]% or less than […]%) until 31 December 2010. After that date, an interest rate of […] EURIBOR has been charged. To the remaining portion of EUR 1 356 895 million an interest rate of […] EURIBOR has been charged (22). Like the loans, the unpaid charges of EUR 682 087 were treated as "secured debt" and the interest rate was reduced to a rate of […] EURIBOR (23).
(39)
Also for the secured debts of the private creditors, an interest rate equivalent to […] EURIBOR is foreseen in the restructuring programme. For a certain amount for each creditor except […], until 31 December 2010, a reduced interest rate was foreseen, equivalent to […] EURIBOR minus […]%; minimum interest […]% and maximum interest […]%. After 31 December 2010, the interest rate for all secured debts has been […] EURIBOR.
Table V
Interest amounts for large secured debts in EUR
Creditor of secured large debts
Interest rate of […] EURIBOR minus […]% until 31 December 2010; after that date, interest rate […] EURIBOR will be charged for an amount of
Interest rate of […] EURIBOR for an amount of
Nordea Bank and Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
City of Mikkeli - loans due to triggered guarantees
[…]
[…]
City of Mikkeli - other debts (unpaid charges)
[…]
(40)
The City of Mikkeli agreed to a deferral of payments on the debts mentioned above. According to the restructuring programme, the reimbursement of the secured debts of the City of Mikkeli is foreseen for 2015. The first instalment should have been paid on 1 July 2009, from 2010 onwards two instalments per year were foreseen, and in 2015 the remaining major part of the secured debts has to be paid, that is EUR […] for the loans due to triggered guarantees and EUR […] for other debts (unpaid charges) respectively.
(41)
Also the private creditors agreed to the deferral of payments on their secured debts.
Table VI
Deferral of payment in EUR
Creditor of secured large debts
Debt
Instalment due on 1.7.2009 and 2.1.2010 and 1.7.2010
% of total amount of debts
Instalment due on 2.1.2011 and 1.7.2011
% of total amount of debts
Instalment due every six months starting 2.1.2012 until 2.1.2015
% of total amount of debts
Instalment due on 1.7.2015
% of total amount of debts
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
City of Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
City of Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Total
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
According to the restructuring programme, the reimbursement of the loans and unpaid charges to the City of Mikkeli should be accomplished by 2015, with the major part of the outstanding amount due in 2015. If in 2015 Karjaportti does not meet certain economic requirements at the end of the court-supervised restructuring proceedings (ratio between liabilities and operating margin bigger than 4), the City of Mikkeli will waive a maximum of EUR [0-3] million of the outstanding debts.
(43)
Also the claims of the other creditors will be reduced at the end of the court-supervised restructuring proceedings. Nordea Bank will waive a maximum of EUR [0-3 million] and Nordea Financing will waive a maximum of EUR [0-2 million]. Finnvera's claim will be reduced by a maximum of EUR [0-2 million]. The claim of […] will not be reduced. According to the restructuring programme, the sums by which the secured debts are reduced are based on the value of the collaterals for the secured loans in two different scenarios: first scenario was that Karjaportti continues its operation; second scenario was that Karjaportti changes or terminates its operation, that is to say that the collaterals have to be realised. The two values were determined by two independent evaluations (24). The concrete amount by which the secured debt was reduced was then determined for each creditor separately, taking into account the ranking of the creditor and comparing the values in the two difference scenarios.
3.1.6. Purchase of shares from Karjaportti (measure 7)
(44)
On 2 September 2005 Karjaportti sold 50 % of the shares in the real estate company Kiinteistö Oy Suksimäki to a company owned by the City of Mikkeli, for a purchase price of EUR 860 000.
3.1.7. Conversion of unpaid interest rates into loans (measure 8)
(45)
Karjaportti did not pay interest due for the secured debts of the City of Mikkeli accrued between 16 December 2004 and 19 December 2005 (25). Those interests amounted to EUR 281 982 and were converted into a loan for a loan period until the end of 2010 by decision of the City Council of Mikkeli dated 19 December 2005. The interest rate of the loan is EURIBOR 3 months plus 0,3 %. The repayment was supposed to start in March 2009 and consisted of four equal instalments to be paid twice a year, that is to say EUR 144 991 should be paid in 2009 and EUR 144 991 in 2010 (26). The repayment of the due amounts was at least partially postponed (see measure 12).
(46)
The conversion of unpaid interest rates into loans in the year 2005 was in principle laid down in the restructuring programme. According to the programme, not only the City of Mikkeli, but all secured creditors in this context were to be treated similarly. Accordingly, on 28 December 2005, [one private creditor] converted interest rates into a loan amounting to approximately EUR 1 623 000 with a loan period until the end of 2010. The interest rate was EURIBOR 3 months plus 1,5 %. The repayment was supposed to start in 2009. On 29 December 2005, [another private creditor] converted interest rates into a loan amounting to approx. EUR 1 532 500 with a loan period until the end of 2010. The interest rate was 3 months EURIBOR plus 2 %. The repayment was supposed to start in 2009.
3.1.8. Write-off of debts in the financial statements of 2006 (measure 9)
(47)
By a decision of 5 February 2007, the Mikkeli City Board agreed on the write-off from the 2006 accounts of a receivable from Karjaportti amounting to EUR 274 023. The writing-off of the debt in the accounts had no effect on the legal relationship between the creditor and the debtor, and consequently, the City of Mikkeli continued to pursue the collection of the debts.
3.1.9. Write-off of debts in the financial statements of 2008 (measure 10)
(48)
The City of Mikkeli made a write-off for an uncertain receivable from Karjaportti amounting to EUR 5,7 million in its financial statements of 2008. The writing-off of the debt in the accounts had no effect on the legal relationship between the creditor and the debtor, and consequently, the City of Mikkeli continued to pursue the collection of the debts.
3.1.10. Non-implemented guarantee that had been planned for 2009 (measure 11)
(49)
The City Council of Mikkeli decided on 8 December 2008 to provide an absolute guarantee amounting to EUR 2,75 million to cover a future loan by Tapiola to Karjaportti. The City Council entitled the City Board to decide on the detailed conditions relating to the absolute guarantee, that is to implement the guarantee. According to the notification the loan should have amounted to EUR 5 819 807 at an interest rate of 3,65 %. As remuneration for the guarantee the notified measure foresees a one time fee of 4 % and the guarantee will be granted for 10 years (27).
(50)
The decision of the City Council of Mikkeli did not become final, as a complaint was made at the administrative court of Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus). Following this complaint, the court ordered the City of Mikkeli to halt the implementation of the guarantee and to seek approval of the aid by the Commission.
(51)
As the decision of the City Council of Mikkeli to provide the guarantee did not become final, Tapiola refrained from granting the loan to Karjaportti. Lastly, Finland withdrew the notification of the guarantee in March 2010, as Karjaportti withdrew its application for the guarantee and the City Board decided on 22 February 2010 not to implement the decision of the City Council.
3.1.11. Rescheduling of debts since 2009 (measure 12)
(52)
Deferral of the repayment of secured debts: According to the restructuring programme approved by the court, Karjaportti was supposed to reimburse EUR […] in 2009 and EUR […] in 2010 of the outstanding amount of the secured debts (see Table VI). According to the notification, the reimbursement of these amounts should have been postponed, the latest until 1 July 2015.
(53)
Deferral of the repayment of the loan granted in 2005 (conversion of unpaid interest rates): Karjaportti was supposed to reimburse EUR 140 991 in 2009 and the same amount in 2010 of the outstanding amount of the interests converted into a loan (see recital 40). According to the notification the reimbursement of these amounts should have been postponed to the years 2011 to 2013 (28).
(54)
The administrative court of Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) prohibited the implementation of the City Council's decision concerning the debt rescheduling on 4 February 2009. It seems, however, that a rescheduling of debts nevertheless took place. Starting from May 2009, Karjaportti on a regular basis made proposals to the City of Mikkeli and its other creditors to postpone payments of due debts in order to safeguard the continued operation of the cooperative (29). These proposals were approved by the City Board of Mikkeli.
3.2. Measures granted by Finnvera
(55)
According to the information submitted by Finland, Finnvera granted several loans and guarantees to Karjaportti in the years 2004 to 2008.
(56)
Finnvera is a specialised financing company owned by Finland and it is the official Export Credit Agency of Finland. Finnvera's operations are steered by the industrial and ownership policy goals laid down by the state. These goals include: increasing the number of starting enterprises; enabling financing for changes encountered by SMEs; and promotion of enterprise growth, internationalisation and exports. In its operations, Finnvera is expected to adhere to the principle of economic self-sustainability. Finland, however, covers part of Finnvera’s credit and guarantee losses; the State is directly responsible for the domestic guarantees and export credit guarantees granted by Finnvera and the State grants guarantees for Finnvera’s own acquisition of funds. These state measures in relation to Finnvera do not fall within the scope of this decision; the Commission reserves the right to assess them at a later stage. Finnvera is subject to the Administrative Procedure Act 434/2003.
(57)
Concerning Finnvera's corporate governance, the Supervisory Board, which supervises the company’s administration by the Board of Directors and the Managing Director, represents the owner of the company, which is in Finnvera's case the State. The Supervisory Board members are selected from the parliamentary groups of political parties on the basis of their representation in the Finnish Parliament. In addition, Finnvera’s Supervisory Board includes representatives of organisations in line with the company’s industrial policy goals. The Board of Directors, which has 6-9 members and 2 deputy members, confirms the company’s strategy, approves the financial statements and the interim report, advances the company’s development and ensures that the operations are conform to law and meet the goals set by the owner. Four of the Board members and the two deputy members are elected among candidates named by various ministries. The Managing Director is responsible for the company's administration.
(58)
Finnvera is exempted from paying income tax since 25 September 2007. The Commission has approved this exemption. The approval decision is based on the fact that Finnish authorities have given a commitment that Finnvera will limit its activities to the administration of state aid schemes (30).
3.2.1. Guarantee granted on 17 March 2004 (measure 13)
(59)
On 17 March 2004, Finnvera granted a 100 % guarantee for a loan amounting to EUR 91 000 with a guarantee fee of 3 % per year. The loan, which had a duration of 3 years, was granted by Tapiola at a fixed interest rate of [2-5] % per year. The loan and the guarantee respectively were given to replace a loan granted by Tapiola in 1992.
3.2.2. Loan granted on 12 January 2006 (measure 14)
(60)
On 12 January 2006, Finnvera granted a loan amounting to EUR 180 000 at an interest rate of EURIBOR 6 months + 2 % per year. The loan relates to interest accrued during the restructuring process between 2 December 2004 and 28 February 2008, which was converted into a new credit facility. The loan was collateralised by mortgages in properties located in Tikkala, Lappeenranta and Kouvola, and shares in […]. The duration of the loan was until the end of 2010 and repayment should have started in 2009. On 23 November 2011, EUR […] of the capital was still outstanding. Private creditors […] and […] converted the interest rates at the same time into loans.
(61)
On 28 December 2005, [a private creditor] converted interest rates into a loan amounting to approximately EUR 1 623 000 with a loan period until the end of 2010. The interest rate is EURIBOR 3 months plus 1,5 %. The repayment was supposed to start in 2009.
(62)
On 29 December 2005, [another private creditor] converted interest rates into a loan amounting to approx. EUR 1 532 500 with a loan period until the end of 2010. The interest rate was 3 months EURIBOR plus 2 %. The repayment was supposed to start in 2009.
3.2.3. Guarantee granted on 14 September 2006 (measure 15)
(63)
On 14 September 2006, Finnvera granted a counter-guarantee to […] amounting to EUR 300 000 with a guarantee fee of 1,65 % per year paid by Karjaportti. […] in turn granted a guarantee to Karjaportti for the same amount at an interest rate of 1,25 %. This guarantee and the counter-guarantee covered 16,7 % of EUR 1,8 million relating to a subcontracting agreement between […] and Karjaportti. The duration of Finnvera's guarantee was 8 months. The remainder of the subcontracting agreement was covered by guarantees from […] and […] (EUR 825 000 and EUR 675 000 respectively) who charged a guarantee fee of 1,75 %. Finnvera was not involved in the grant of these guarantees, that is to say they were not counter-guaranteed. Finnvera's counter-guarantee expired on 30 June 2007 without having been invoked. Accordingly, no payment obligations were incurred by Finnvera on the basis of this guarantee.
3.2.4. Loan granted on 6 July 2007 (measure 16)
(64)
On 6 July 2007, Finnvera granted a loan amounting to EUR 250 000 at an interest rate of EURIBOR 6 months + 2,5 % per year. The loan had a duration of six months and should have been reimbursed by 15 January 2008. So far, only part of the loan was reimbursed (outstanding amount on 23 November 2011: […]).
(65)
At the same time, private creditors, […] and […], granted loans amounting to EUR 800 000 and EUR 650 000 respectively, also for a duration of six months. The interest rate for those loans was 1 month EURIBOR plus 2 %. The reimbursement of their loans has also been delayed (outstanding amounts on 23 November 2011: EUR […] and EUR […]).
(66)
For those two loans and the loan granted by Finnvera, Karjaportti provided the following collateral: a business mortgage with a registered value of EUR 1 850 067; shares in the company […]; and a bank account. These collaterals were divided between Finnvera, […] and […] according to their risk in relation to the loans. In fact, the three creditors had the same ranking and divided the collateral by way of a share of percentages (Finnvera: [0-30] %; [the first private creditor]: [10-50] %; [the second private creditor]: [10-50] %).
3.2.5. Guarantee granted on 9 January 2008 (measure 17)
(67)
On 9 January 2008, Finnvera granted a counter-guarantee to […] amounting to EUR 280 000 with a guarantee fee of 2,5 % per year paid by Karjaportti. The counter-guarantee covered 80 % of a guarantee provided by […] to Karjaportti on 11 January 2008 amounting to EUR 350 000 relating to a subcontracting agreement between […] and […]. […]charged a guarantee fee of [0-3] %. Finnvera had access to a collateral in the form of a shareholding of Karjaportti in […]. According to an estimate undertaken by Finnvera, dated 8 January 2008, at the time of the grant of the counter-guarantee these shares had a security value for Finnvera of EUR […]. The counter-guarantee expired on 28 February 2011, and no payments were made under it.
4. GROUNDS FOR OPENING THE PROCEDURE
(68)
As described in recitals 2, 3 and 6 the Commission decided on 8 April 2009 to open a formal investigation procedure (hereinafter ‧the first opening decision‧). This formal investigation procedure was extended to several additional measures on 15 December 2009 (hereinafter ‧the second opening decision‧).
4.1. Measures granted by the City of Mikkeli
4.1.1. Guarantee granted on 12 June 2000 (measure 1)
(69)
In its first opening decision, the Commission doubted that the measure in question would be in conformity with the private market economy investor principle. First, in accordance with Commission Notice on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to State aid in the form of guarantees (31) (‧the Guarantee Notice 2000‧) that was in force at the time when the measure was granted, the measure may constitute state aid since the guarantee covered 100 % of the loan in question. This conclusion would not be changed by the Guarantee Notice 2008 currently in force (32). Moreover, granting the guarantee without a commission fee, that is in effect taking on a financial risk without any quid-pro-quo, cannot be described as the behaviour of a market operator.
(70)
As regards compatibility, the Commission had doubts that the guarantee could qualify for an exception under Article 107(3) of the TFEU; according to a preliminary assessment the conditions of Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (33) (‧the R&R Guidelines 1999‧) seemed not to have been met.
4.1.2. Assignment of land (measure 2)
(71)
In the second opening decision, the Commission expressed doubts that the sale was undertaken in accordance with the market economy investor principle, as the requirements of the Commission Communication on State aid elements in sales of land and buildings by public authorities (34) were not met. It was considered that no market price was paid, as the land was assigned to Karjaportti without consideration. In addition, Karjaportti did not have to bear the costs of levelling the site.
4.1.3. Purchase of land (measure 3)
(72)
In the second opening decision, the Commission expressed doubts that the terms and conditions of the purchase complied with the market economy investor principle, as Finland did not provide evidence that the purchase of the properties was done under market conditions, such as an evaluation of the properties by an independent expert.
4.1.4. Guarantee granted on 8 March 2004 (measure 4)
(73)
In the second opening decision, the Commission doubted that the measure in question would be in conformity with the private market economy investor principle. First, in accordance with the Guarantee Notice 2000 that was in force at the time of the granting, the measure may constitute state aid since the guarantee covered 100 % of the loan in question. This conclusion would not be changed by the Guarantee Notice 2008 currently in force. Moreover, granting the guarantee without a commission fee, that is in effect taking on a financial risk without any quid-pro-quo, cannot be described as the behaviour of a market operator, in particular in a situation where the company already was in difficulties.
(74)
As regards the compatibility of the measure, the Commission was not provided sufficient information that would allow it to determine whether the requirements set out in the R&R Guidelines 1999 were met.
4.1.5. Guarantee granted on 10 May 2004 (measure 5)
(75)
The Commission had similar doubts as for the guarantee granted on 8 March 2004.
4.1.6. Agreement to the court supervised restructuring proceedings (measure 6)
(76)
In the first opening decision, the Commission doubted that the measures taken during restructuring would be in conformity with the private market economy investor principle.
(77)
First, the City of Mikkeli agreed to reducing the interest rates for the secured debts with the effect that the interest rates charged were far below the reference rate for Finland at that time. Since the reference rate is considered to be the market rate for healthy companies, and since Karjaportti was in difficulties at the time, the Commission found it unlikely that a private creditor would have granted the loans at such a low interest rate.
(78)
As regards the compatibility of the measures, the Commission at the time of the opening only had limited knowledge of the restructuring measures taken by Karjaportti since 2004. It was considered that the continuous restructuring had not been successful as the tax authorities filed for bankruptcy proceedings concerning Karjaportti in December 2008. Thus, the Commission had doubts that the long-term viability of the company could be achieved through the restructuring measures undertaken. As regards the other criteria for restructuring aid according to the R&R Guidelines 2004 (35), the Commission could not, in the absence of a notification and a restructuring plan, evaluate whether the other requirements of the R&R Guidelines 2004 were met.
4.1.7. Purchase of shares from Karjaportti (measure 7)
(79)
In the second opening decision, the Commission doubted that the measure in question was in conformity with the private market economy investor principle, as Finland did not provide the evidence that the purchase of the shares was done under market conditions.
4.1.8. Conversion of unpaid interest rates into loans (measure 8)
(80)
As regards the conversion of the unpaid interest rates into a loan, the City of Mikkeli agreed to charge a very low interest rate for the loan. In fact, private creditors converting their unpaid interest rates negotiated higher interest rates, which led the Commission to question whether such an approach could have been in line with the market economy investor principle.
4.1.9. Write-off of debts in the financial statements in 2006 and 2008 (measure 9 and measure 10)
(81)
In the second opening decision, the Commission considered that if the write-off of debts in the financial statements in 2006 and 2008 also included the legal obligation ceasing to exist, the write-off would confer an advantage to Karjaportti. In the Commission's view it was questionable whether a private market investor would have acted in the same way.
4.1.10. Non-implemented guarantee that had been planned for 2009 (measure 11)
(82)
In the first opening decision, the Commission doubted that the City of Mikkeli would act like a private market investor when granting the guarantee and considered preliminarily that the guarantee entailed state aid. As regards compatibility, the Commission had doubts whether the guarantee would comply with the R&R Guidelines 2004, as the "one time, last time principle" seemed not to have been met. In addition, the guarantee fee and the interest rate for the loan were too low in order to satisfy point 25(a) of the Guidelines and the guarantee was not in line with point 25(c) of the Guidelines, as it was not limited to six months.
4.1.11. Rescheduling of debts since 2009 (measure 12)
(83)
In the first opening decision, the Commission doubted that the City of Mikkeli acted like a private market creditor when agreeing to the rescheduling of debts and considered preliminarily that the measure entailed state aid. As regards compatibility, the Commission had doubts whether the debt rescheduling would comply with the R&R Guidelines 2004, as the "one time, last time principle" seemed not to have been met. In addition, the debt rescheduling did not meet the requirements for rescue aid. It was not limited to six months and was hence not in line with point 25(c) of the Guidelines.
4.2. Measures granted by Finnvera (measures 13-17)
(84)
In the second opening decision, the Commission considered that the measures were granted through state resources and were imputable to the State, as Finland owns 100 % of Finnvera. Concerning the loans, the Commission had doubts that the interest rate charged exceeded the relevant reference rates. In addition, it did not have sufficient information to assess whether the measures were granted together and at equal conditions with private investors. Concerning the guarantees, the Commission had doubts that they were granted under existing schemes, as guarantees granted to a large company in difficulty would not fall under such schemes. If the measures were granted outside an existing aid scheme, the Commission doubted that they would comply with the market economy investor principle.
5. COMMENTS FROM FINLAND
5.1. Measures granted by the City of Mikkeli
5.1.1. Guarantee granted on 12 June 2000 (measure 1)
(85)
Finland argues that the guarantee should not be considered state aid, as Karjaportti would probably have been able to acquire such a guarantee from private capital markets. Finland refers to the fact that Tapiola granted the loan that was secured by the guarantee in question as part of a financing package of EUR 25 million for the investments in the Tikkala production site. Other parties contributed to the financing. State support for the investment consisted of the assignment of land and bearing the costs for the levelling of the site by the City of Mikkeli (see recitals 89 and 90), loans and guarantees granted by Finnvera as well as direct grants granted by the Ministry of Trade and Industry.
(86)
In addition, Finland claims that the City of Mikkeli was treating all companies applying for guarantees on an equal basis.
(87)
If the measure was to be considered as state aid, Finland is of the opinion that such aid would have been compatible with the internal market as it was granted in accordance with Guidelines on national regional aid (36) (‧the RAG 1998‧). Large companies were eligible for regional aid measures under Article 107(3)(a) of the TFEU if they did not exceed the amount of 24 % of the eligible net costs. These conditions were met. In particular, Finland provided a calculation according to which the gross grant equivalent would still remain under 24 % when taking into account all the state support for the investment.
5.1.2. Assignment of land (measure 2)
(88)
Finland claims that the current book value of the plot is not a comparable indicator for the determination of the value of the plot at the time of the transfer. The City of Mikkeli estimates the market value of the land at the time of the assignment at EUR 300 000. According to Finland the costs of levelling the site amounted to FIM 2 million (EUR 336 376).
(89)
Finland considers that the transfer of the plot of land and bearing the costs for levelling of the site has been in line with the RAG 1998 (see recital 87).
5.1.3. Purchase of land (measure 3)
(90)
According to Finland, the purchase of the properties in the year 2002 related to the construction project of the Tikkala production facility for which Karjaportti needed funding. Finland claims that the properties were bought at a market price. The evaluation took into account that the properties were purchased in order to turn them into predominantly residential use through an alteration of plans, while part of the area was still in business use. In addition, the properties were subject to mortgages given to private creditors and alone one of the six properties had a total mortgage of approximately EUR 9,6 million, which confirms that the value of the properties was higher than the purchase price. Hence, the City of Mikkeli respected the market economy investor principle and the purchase did not include state aid.
5.1.4. Guarantee granted on 8 March 2004 (measure 4)
(91)
Finland states that the guaranteed loan was granted to offset an old pension loan that was granted in 1992. At that time, the City of Mikkeli, together with Finnvera and […], guaranteed for the pension loan. As a counter-security, the City of Mikkeli received a mortgage with the value of FIM 7,5 million (EUR 1 261 409) on a property of Karjaportti. When issuing the guarantee on 8 March 2004, the City of Mikkeli retained this security.
(92)
Finland argues that the original guarantee was granted before Finland's accession to the EU. When the City of Mikkeli granted the new guarantee on 8 March 2004, no new aid was granted, as the existing original guarantee was converted into a new guarantee while retaining sufficient counter-securities. In addition, at the same time, also other guarantors of the original pension loan of 1992 granted loans to Karjaportti.
(93)
Finally, Finland disputes that Karjaportti was in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 1999 in spring 2004. According to Finland, the market projections were satisfactory in the first half of 2004 and Karjaportti had budgeted a profit of EUR 3 million for 2004. In addition, Karjaportti was able to get loans from private lenders at relatively low interest rates during spring and summer 2004. Finally, in December 2004, Karjaportti was considered a viable undertaking when its creditors approved the restructuring despite its prolonged financial difficulties. Otherwise, Karjaportti would have been declared bankrupt.
5.1.5. Guarantee granted on 10 May 2004 (measure 5)
(94)
Finland considers the guarantee as a continuum of funding provided for the investment in the Tikkala production facility in the year 2000 by the City of Mikkeli. The guarantee was granted to complete the original investment plan initiated in 2000. At the time the guarantee was granted, Karjaportti was not in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 1999, as already brought forward for the guarantee granted in March 2004 (see recital 93).
(95)
According to Finland, if the guarantee involved state aid, it was compatible as it was in line with the RAG 1998. Large companies were eligible for regional aid measures under Article 107(3)(a) of the TFEU if they did not exceed the amount of 24 % of the eligible net costs. These conditions were met, as the aid element of the guarantee was only EUR 57 835 whereas the overall investments of Karjaportti in Tikkala amounted to EUR […].
5.1.6. Court supervised restructuring proceedings (measure 6)
(96)
Finland argues that the measures taken were all related to the commencement of the court-supervised restructuring proceeding. In accordance with the Court of Justice case-law, legislation on court-supervised recovery schemes and insolvency does not in itself justify treating that legislation as aid (37).
(97)
Second, no new loans were granted during the proceedings, but payment of debts granted prior to the restructuring was rescheduled in conformity with the national legislation on restructuring of enterprises, treating the creditors on an equal basis. In addition to the City of Mikkeli's receivables, receivables of private players were also rearranged during the proceedings. The creditors of Karjaportti were divided into several groups. The receivables of each group of creditors were subject to mutually equal and similar terms. Finland points out that this is in particular true as regards the secured debts of the City of Mikkeli. Hence, it seems that the City of Mikkeli has acted like a private market economy investor when agreeing to the court-supervised restructuring proceedings.
(98)
In addition, Finland points out that the City of Mikkeli had deemed it more profitable to reschedule the debts than to allow Karjaportti to go bankrupt and to close down permanently, which is also showed in a liquidation balance sheet attached to the restructuring programme.
(99)
As regards the compatibility of the measures under the R&R Guidelines 1999, Finland argues that a company subject to restructuring proceedings should generally be deemed as firm in difficulty within the meaning of the Guidelines. It then repeats that the restructuring proceeding did not involve state aid and that the City of Mikkeli did not carry out support measures during the restructuring proceedings.
(100)
Then Finland brings forward arguments relating to each of the measures granted: As regards the triggering of City of Mikkeli's guarantee for the loan granted in 2000, Finland argues that Mikkeli did not grant any new loans to Karjaportti, but simply stepped in as a creditor on the demand of Tapiola at the beginning of the court-supervised restructuring proceedings, which was an ordinary measure under such restructuring proceedings. As regards the terms and conditions of the repayment of the loan, Finland points out that they had been specified in the restructuring programme and were equal for all creditors within the same group of creditors.
(101)
As regards the unpaid charges, Finland clarifies that the receivables are owed to the City property administration, the water management department and the waste management department of the City. The receivables consist of unpaid charges that had arisen prior to the commencement of the court-supervised restructuring proceeding. No guarantee was granted for those outstanding amounts by the City of Mikkeli, as they were receivables due to the City. Hence, when the court-supervised restructuring proceedings started, they were entered into the restructuring programme as one sum.
5.1.7. Purchase of shares from Karjaportti (measure 7)
(102)
Finland claims that the shares of the real estate company Kiinteistö Oy Suksimäki were purchased at a market price from Karjaportti. Finland submitted an independent valuer’s statement according to which the value of the shares amounted to approximately EUR 1 million based on the prevailing rent level. This value was adjusted as regards the actual prevailing rent level and the shares were accordingly bought at a price of EUR 860 000. Hence, the property transaction did not include any aid element.
5.1.8. Conversion of unpaid interest rates into loans (measure 8)
(103)
Concerning the conversion of the unpaid interest into a loan, Finland firstly argues that the non-payment of interest rates is a typical measure to court-supervised restructuring proceedings. The conversion of such unpaid interest into loans, which will be better ranked than other loans, is foreseen by Finnish legislation. In addition, Finland considers that the conversion of the unpaid interest into a loan was taken in accordance with the private market investor principle, as private creditors converted unpaid interest receivables into loans together with the City of Mikkeli.
5.1.9. Write-off of debts in the financial statements of 2006 and 2008 (measure 9 and measure 10)
(104)
Finland confirms that recording the debts as a loss is simply a bookkeeping operation on the creditor's part, done in accordance with the principle of prudence and the respective provisions in the Accounting Act 1336/1997. Finland argues that the debt write-off does not affect the legal relationship between the creditor and the debtor, i.e. the debts were not waived. The City of Mikkeli has confirmed that it has not waived the debts recorded as losses and that it continues to pursue collection. The debt is part of the secured debt under the court-supervised restructuring proceedings.
5.1.10. Non-implemented guarantee that had been planned for 2009 (measure 11)
(105)
Before the notification of the guarantee was withdrawn in March 2010, Finland argued that the guarantee was compatible according to the R&R Guidelines 2004. In light of the withdrawal of the notification, Finland's arguments are not presented in more detail.
5.1.11. Rescheduling of debts since 2009 (measure 12)
(106)
Finland argues that rescheduling of debts is a measure inherent to court-supervised restructuring proceedings and does not involve state aid. According to Finland, the creditors of Karjaportti had a mutual understanding that the rescheduling of debts was a reasonable alternative in order to safeguard their receivables. It informs the Commission that the notified rescheduling was never implemented, as the administrative court of Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) halted the implementation of the debt rescheduling. Finland explains that Karjaportti's debts were nevertheless rescheduled, following several proposals by Karjaportti in the period 2009-2011, which were accepted by the City of Mikkeli. Finland claims that this subsequent rescheduling was in line with the market economy investor principle, as the City of Mikkeli and all other creditors implemented the rescheduling at equal terms.
5.2. Measures granted by Finnvera
5.2.1. Guarantee granted on 17 March 2004 (measure 13)
(107)
Finland considers that the guarantee was granted in line with the Guarantee Notice 2000. In any event, the guarantee did not involve state aid. First, Finnvera's risk was not increased, as the guarantee replaced a guarantee that Finnvera granted earlier (in 1992) for a pension loan. This loan was replaced by a new pension loan in 2004, for which Finnvera granted the guarantee in question. In addition, two private creditors granted credit facilities to Karjaportti at the same time in order to allow for funding the postponement of the 2004 payments. Furthermore, the guarantee was subject to a high fee and the aid element of the guarantee was below the de-minimis threshold. Finally, the forecasts for Karjaportti were good at the time the guarantee was granted.
5.2.2. Loan granted on 12 January 2006 (measure 14)
(108)
Finland considers that the loan granted in 2006 did not involve state aid as Finnvera acted like a private market creditor when converting the unpaid interest into a new loan in line with the restructuring programme. In addition, private creditors converted their unpaid interest into new loans shortly before Finnvera did so and at similar conditions.
5.2.3. Guarantee granted on 14 September 2006 (measure 15)
(109)
Finland considers that the guarantee was granted in line with the Guarantee Notice 2000. In any event, the guarantee does not involve state aid as it only covers 16,7 % of EUR 1,8 million and private creditors were covering the remainder of this amount by way of guarantees.
5.2.4. Loan granted on 6 July 2007 (measure 16)
(110)
Finland considers that the loan granted in 2007 did not involve state aid as Finnvera acted together with two private creditors who granted new loans at the same time and at similar conditions. In addition, the loan was collateralised by way of valuable mortgages and business mortgages.
5.2.5. Guarantee granted on 9 January 2008 (measure 17)
(111)
Finland considers that the counter-guarantee was granted in accordance with the Guarantee Notice 2000. In any event, it does not involve state aid as the other party involved was a private lender and the guarantee fee imposed by Finnvera was considerably higher than the guarantee fee imposed by the private lender.
6. COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
(112)
The interested party only commented on measures 1, 2, 3, 5, 7, 9 and 10.
6.1.1. Guarantee granted on 12 June 2000 (measure 1)
(113)
The interested party states that the guarantee was granted in order to secure a loan of FIM 25 million for the investment in a new production site.
6.1.2. Assignment of land (measure 2)
(114)
The interested party claims that a plot of land was allocated to Karjaportti and the City of Mikkeli undertook to provide municipal engineering and other requisite technical work, with costs totalling FIM 2,5 million. Karjaportti paid FIM 1,2 million for the plot. In the books of Karjaportti, the plot is valued EUR 403 000 and the interested party wonders whether the allocation of the land could have been state aid.
6.1.3. Purchase of land (measure 3)
(115)
The interested party alleges that the City of Mikkeli bought six abandoned factory buildings in Mikkeli and paid a total of EUR 6,7 million for them. An investor acting in accordance with the market economy investor principle would not have bought properties of a company in deep financial troubles at such a price.
6.1.4. Guarantee granted on 10 May 2004 (measure 5)
(116)
The interested party alleges that Karjaportti was in grave difficulties at the time the guarantee was granted. The company had substantial debts already towards the City of Mikkeli and the group companies owned by the City of Mikkeli.
6.1.5. Purchase of shares from Karjaportti (measure 7)
(117)
The interested party alleges that the price paid for the shares in the real estate company was above the book value of the shares.
6.1.6. Write-off of debts in the financial statements of 2006 and 2008 (measure 9 and measure 10)
(118)
The interested party submitted a copy of minutes of the meeting of the Mikkeli City Board dated 5 February 2007, in which the debt-write off in the financial statements of 2006 was decided. In addition, the interested party points out that it was at least unusual that the City of Mikkeli wrote off millions of euros of Karjaportti's debts in its 2008 financial statements, and questions in particular why the City of Mikkeli was at the same time prepared to grant further guarantees to Karjaportti.
7. ASSESSMENT
(119)
Article 107(1) of the TFEU lays down that any aid granted by a Member State or through state resources in any form whatsoever, which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods and affects trade between Member States is incompatible with the internal market.
(120)
The conditions laid down in Article 107(1) TFEU are cumulative and thus for a measure to be qualified as state aid all the conditions must be fulfilled simultaneously.
(121)
Whereas Article 107(1) of the TFEU provides for the general prohibition of state aid within the Union, Articles 107(2) and 107(3) of the TFEU provide for exemptions to the general rule that such aid is incompatible with the internal market as stated in Article 107(1) of the TFEU.
(122)
In the following sections, the Commission assesses the existence of state aid separately for each of the measures described. If a measure entails state aid, the Commission goes on to assess the compatibility of the aid measure. The Commission distinguishes between measures withdrawn, measures that were granted by the City of Mikkeli and measures that were granted by Finnvera. As a preliminary point, it is assessed at what point in time Karjaportti could be considered a company in difficulty.
7.1. Company in difficulty
(123)
For both, the existence of state aid and the compatibility of the measures in question it is relevant whether the beneficiary was in difficulty at the time when the measures were granted. The question whether Karjaportti can be considered a company in difficulty has to be assessed under the R&R Guidelines 1999 until 9 October 2004, the date of expiry of the R&R Guidelines 1999 (38). As from 10 October 2004, the R&R Guidelines 2004 are applicable (39).
(124)
According to the R&R Guidelines 1999, a company can be considered as being in difficulty when it meets the so called hard criteria laid down in Point 5 of those Guidelines, that is when it lost more than half of its registered capital or could be subject to collective insolvency proceedings under national law. If the hard criteria are not met, a company can still show the "usual signs of a firm being in difficulty" according to point 6 of the R&R Guidelines 1999, such as increasing losses, diminishing turnover, growing stock inventories, excess capacity, declining cash flow, mounting debt, rising interest charges and falling or nil net asset value (so-called soft criteria). The R&R Guidelines 2004 include similar hard and soft criteria in Points 10 and 11.
(125)
Against this background, the Commission notes that in the year 2000, Karjaportti has not lost capital nor has it shown the "usual signs" of a firm being in difficulty in the year 2000. In fact it seems that Karjaportti was a healthy company which recorded a high turnover, a positive operating result, stable share capital and reserves at relatively high levels for the period between 2000 and 2002 (see also Table I).
(126)
The situation looked gloomier in the following years. Turnover was decreasing and losses had significantly increased from 2003 to 2004. Debt was mounting and already at the beginning of 2004, the beneficiary started rescheduling of debts and had to ask the creditors for deferral of due payments (40). It also seems that Karjaportti had some excess capacities. In addition, it has to be taken into account that already in 2004, Karjaportti's losses were not covered by the contingency fund anymore (see Table I).
(127)
According to Karjaportti's financial statements, the share capital of Karjaportti almost disappeared in 2004, as it dramatically fell to less than a tenth of its value compared to the year 2003. Since then the company recorded negative equity that tended to increase over the last years. With the exception of the year 2006, Karjaportti has since 2003 been loss making. The profit made in 2006 cannot be perceived as a sign of recovery of the company as it did not stem from the core activity of the company. Karjaportti's operational profit remained negative, similarly to the preceding and the following years. The profit in 2006 was not sufficient to offset the amount of deficit accumulated over past accounting periods nor to compensate for the negative equity. Overall the financial situation of Karjaportti remained considerably unfavourable. In 2008, Karjaportti was twice put into bankruptcy proceedings by the tax authorities.
(128)
In light of the facts presented in recitals 125-127, it can be concluded that Karjaportti qualifies as a firm in difficulty under Point 5 of the R&R Guidelines 1999 and under Point 11 of the R&R Guidelines 2004 respectively since the beginning of 2004. In 2008, when Karjaportti was subject to bankruptcy proceedings, it also qualified as a firm in difficulty under Point 10(c) of the R&R Guidelines 2004.
7.2. Measures withdrawn
7.2.1. Non-implemented guarantee that had been planned for 2009 (measure 11)
(129)
In accordance with Article 8 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the Treaty (41) (‧the Procedural Regulation‧), a Member State can withdraw the notification after the opening of the formal investigation procedure in due time before the Commission has taken a decision on the aid character of the notified measure. In such case, the Commission will decide to close that procedure on the ground that it is without object.
(130)
As the decision of the City Council of Mikkeli to provide a guarantee to Karjaportti did not become final and the City Board decided in February 2010 not to implement the guarantee, Finland withdrew the notification of the guarantee in March 2010. Thus, as regards the guarantee, the investigation became without object.
7.3. Measures granted by the City of Mikkeli
7.3.1. Guarantee granted on 12 June 2000 (measure 1) and assignment of land (measure 2)
(131)
Guarantee (measure 1): As described in recitals (14)-(16), the City of Mikkeli gave the guarantee in June 2000 and made payments under the guarantee in December 2004. After the City of Mikkeli had become creditor of Karjaportti, the conditions for the loan were changed within the court-supervised restructuring proceedings (for details see recitals 34-39).
(132)
Accordingly, several steps have to be distinguished. Whereas the aid is granted at the moment when a state guarantee is given, any payments by the state according to the terms of the guarantee are not to be considered as granting of state aid (42). On the other hand, the change of the conditions of the loan after the state guarantor has become creditor could entail state aid. In the following, it is examined whether the guarantee given in June 2000 constitutes state aid. The question whether the changes in the conditions of the loan could entail state aid is assessed as part of measure 6 (see recitals 188-195).
(133)
The guarantee was given by the City of Mikkeli and accordingly consists of state resources and is imputable to the state.
(134)
To involve state aid, within the meaning of Article 107(1) of the TFEU, a measure must confer an advantage that an undertaking would not have obtained under normal market conditions. In order to carry out that assessment, the Commission will rely on the Guarantee Notice 2000. At the time when the measure was granted, the Guarantee Notice 2000 was in force. However, as the case-law of the Court clearly indicates, "the question whether aid is State aid within the meaning of the Treaty must be determined on the basis of objective elements, which must be appraised on the date on which the Commission takes its decision" (43). Accordingly, for the assessment in hand, the Commission will rely on the Guarantee Notice 2008.
(135)
According to point 3.2 of the Guarantee Notice 2008, the existence of state aid within an individual state guarantee can be ruled out if four cumulative requirements are fulfilled: "(a) The borrower is not in financial difficulty […], (b) The extent of the guarantee can be properly measured when it is granted, […] (c) The guarantee does not cover more than 80 % of the outstanding loan or other financial obligation […], (d) A market-oriented price is paid for the guarantee […]."
(136)
In the case at hand, the borrower has not been in financial difficulties at the time of granting (see recitals 123-128). However, the guarantee under assessment covers 100 % of the loan.
(137)
In addition, the guarantee was granted without any guarantee fee, even though the granting authority itself considered that a great risk was entailed (44). Whereas Finland argues that Karjaportti could have obtained a similar guarantee on the market, the Commission is of the opinion that a guarantee premium of zero cannot be considered as close to the market premium applicable at the time of granting. The guarantee covered 100 % of the loan in question, that is to say that the granting authority bore the risk of default of the beneficiary alone and the guarantee was granted as an absolute guarantee, i.e. the guarantor was liable for the principal debt as if it were the guarantor's own and the creditor could ask for the repayment of principal debt from the guarantor when the principal debt had become due.
(138)
Accordingly, in the case at hand, contrary to the view of Finland, the Commission is of the opinion that the measure cannot be considered free of aid.
(139)
Finland's argument that the measure was granted together with other parties can be rejected, as according to the information provided by Finland the other parties taking part in the investment were also state owned. Accordingly, it is considered that the measure confers an advantage to Karjaportti.
(140)
To be considered state aid, a measure must be specific or selective in that it favours only certain undertakings or the production of certain goods. The measure under assessment was granted to Karjaportti, one specific company. Therefore, the Commission considers that the measure taken constitutes a selective advantage to the beneficiary.
(141)
Finally, the Commission has to consider whether the measure taken by the City of Mikkeli in favour of Karjaportti is likely to distort competition and affect trade between Member States, by providing this company with an advantage over (potential) competitors not receiving public support. There is trade in meat products between Member States, the area in which the beneficiary operates. According to Finland, Karjaportti exports its products mainly to Russia, but also to Member States. Therefore, the Commission considers that the measure taken is likely to distort competition and affect trade between Member States.
(142)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the measure constitutes state aid.
(143)
Assignment of land (measure 2): Finland does not deny that the measure could constitute state aid. The beneficiary was clearly granted an advantage, as it did not have to pay anything for the assignment of the land. In addition, the City of Mikkeli reimbursed the beneficiary the costs for the levelling of the site. Accordingly, the Commission considers that the measure confers an advantage to Karjaportti that it would not have received on the market.
(144)
In addition, the measure meets all other requirements for the existence of state aid. As described in detail in recitals 133, 140 and 141, also the assignment of land consists of state resources and is imputable to the state, is selective, and it distorts competition and affects trade among the Member States.
(145)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the measure constitutes state aid.
(146)
Finland argues that the guarantee, together with the assignment of land for building the production site in Tikkala, is compatible as regional aid. At the time when measures 1 and 2 were granted, that is in the year 2000, the RAG 1998 were in force (45). The measures under consideration were not granted under a scheme, but as an individual ad hoc payment. As they were granted in a sector to which the RAG 1998 are applicable, the measures fall in principle within the scope of the RAG 1998. At the time of granting, the beneficiary was not in difficulty, as described in recitals 123-128 above, and it was located in Itä-Suomen, a region eligible for regional aid under Article 107(3)(a) of the TFEU. Therefore, the Commission has assessed the project under the RAG 1998. This assessment has led to the following observations:
(147)
According to Section 2 of the RAG 1998, regional aid can only be compatible if there is a balance between its distortive effect and its advantage as regards the development of a less favoured region. In this context, the Commission notes that the investment project in question was supposed to have positive impact on the regional development. It contributed to the further development of the economic activity and to the creation of new and indirect jobs. In fact, as described in recital 24, the new production site should raise the number of jobs in the region from 400 to 550-600.
(148)
Section 4 of the RAG 1998 lays down the conditions for granting compatible regional aid.
(149)
First, according to Point 4.1 of the RAG 1998, the object of regional aid is to secure either productive investment (initial investment) or job creation linked to investment. Initial investment means according to Point 4.4 of the RAG 1998 an investment in fixed capital relating to the setting-up of a new establishment, the extension of an existing establishment, or the starting-up of an activity involving a fundamental change in the product or production process of an existing establishment. The measures under consideration were used to build a new production site, which is an initial investment within the meaning of point 4.4 of the RAG 1998.
(150)
Secondly, the aid intensity must be below the regional aid ceiling of 24 % (46). In order to calculate the aid intensity, the value of the investment and the aid element involved in the measures considered have to be determined.
(a)
Concerning the investment's value, according to Point 4.5 of the RAG 1998, the eligible costs in this context may include costs for land, building plants and machinery. In the event of a purchase, only the costs of buying these assets should be taken into account. In fact, Finland calculated the eligible costs according to these provisions, resulting in an amount of EUR 25 935 928 (see recital 22 and Table III).
(b)
Concerning the aid element involved, Finland provided a calculation, the credibility of which has been cross-checked by the Commission. For measure 1, the guarantee granted by the City of Mikkeli, the Guarantee Notice 2000 can be used to quantify the aid element. Three methods are foreseen to quantify the aid element, out of which one is to calculate it "by any other objectively justifiable and generally accepted method" (Section 3.2 of the Guarantee Notice 2000). Finland has compared the market rate for a comparable guarantee to the guarantee premium actually charged by the City of Mikkeli, which seems in fact to be an objectively justifiable and generally accepted method. For measure 2, the aid element consists of the value of the land plus the costs for levelling the site, which is also acceptable. As regards the funding from Finnvera and the Ministry of Trade and Industry, which is not subject to this Decision, if the funding were to be considered to involve state aid, the aid element would also have to be taken into account. Finland provided a calculation for the aid element involved in the Finnvera loan, which is considered credible. For the direct grants of the Ministry of Trade and Industry, the whole amount was taken into account. Overall, taking into account the aid element involved in the measures granted by the City of Mikkeli, Finnvera and the Ministry of Trade and Industry, the aid element (calculated as gross grant equivalent), is EUR 3 617 143 (see Table II).
(151)
The aid element of EUR 3 617 143 corresponds to an aid intensity of 13,95 % of the total eligible costs of EUR 25 935 928 The aid intensity is hence below the threshold of 24 %.
(152)
Third, according to Point 4.10 of the RAG 1998, aid for initial investment must be conditional on maintaining the investment in question for a minimum period of five years. Finland confirmed that the investment in question was to be maintained for a minimum period of five years.
(153)
Fourth, according to Point 4.2 of the RAG 1998, the beneficiary's contribution to the investment's financing must be at least 25 %. Finland confirmed that this was the case.
(154)
Fifth, the Commission notes that, in line with Point 4.2 of the RAG 1998, the aid application has been submitted before work on the project was started and that the rules on cumulation of aid are respected, as foreseen in Point 4.18 of the RAG 1998, and that the regional aid ceiling was not exceeded.
(155)
On the basis of the foregoing arguments, the Commission concludes that measures 1 and 2 met the conditions of the RAG 1998 and are therefore compatible.
7.3.2. Purchase of land (measure 3)
(156)
In principle, the market economy investor principle is also applicable to the purchase of land or other assets by a State. Such purchase could include state aid if it cannot be considered a normal commercial transaction. Even if a public authority purchases goods and services at a market price, state aid may nevertheless still be present if it turns out that the State did not have an actual need for the land or assets in question (47).
(157)
Accordingly, the Commission has to assess whether the purchase of land can be considered a normal commercial transaction. To this end, it has to be considered whether the price paid by the City of Mikkeli reflected the value of the properties and the building bought.
(158)
According to the interested party, a private market investor would not have been willing to pay EUR 6,7 million for the factory buildings which the City of Mikkeli bought at this price.
(159)
Finland, on the other hand, provided the Commission with an indication of the value of the properties. According to Finland, private bank […] held a mortgage amounting to EUR 7,5 million on one of the properties sold at the time of the purchase (48).
(160)
Finland informed the Commission that no evaluation of the land exists. The Commission considers that the value of the mortgage held by a private bank might give an indication of the value of the property. Indeed, before accepting collaterals, a bank will value the property in question so that if the debtor is not able to pay back its debt, the bank may be satisfied by realising the mortgage.
(161)
For the properties in question, the City of Mikkeli paid a purchase price of EUR 6 646 787, which is below the registered amount of the mortgage held by a private party on one of the properties prior to closing the sale procedure. In addition to this property, five other properties and a building were sold to the City of Mikkeli. In addition, the Commission notes that the City of Mikkeli bought the properties with a view to converting the land into residential area by implementing changes to local plans; the properties were located near city centre and in an attractive residential area.
(162)
On the basis of the foregoing, the doubts raised by the Commission in the opening decision concerning the price paid for the properties and the buildings are dispelled. It is considered that the City of Mikkeli bought the properties and the building at a price that reflected their value and that the market investor test is met. The Commission therefore concludes that the measure does not involve state aid.
7.3.3. Guarantee granted on 8 March 2004 (measure 4) and guarantee granted on 10 May 2004 (measure 5)
(163)
As for the guarantee granted in June 2000, several steps have to be distinguished (granting of the guarantee; payment under the guarantee; change of conditions in the loan; compare recital 132). Accordingly, in the following, it is examined whether the guarantees given in March 2004 and in May 2004 constitute state aid. The question whether the changes in the conditions of the loan could entail state aid is assessed as part of measure 6 (see recitalsto 188-195).
(164)
Measure 4: Contrary to Finland's arguments, presented under recital (92), the Commission considers that converting existing liabilities in a new guarantee can constitute state aid. In this context, a distinction has to be made between existing aid and new aid. The definition of existing aid entails individual aid measures that had been put into effect prior to the entry into force of the Treaty (Article 1(b) of the Procedural Regulation). New aid, on the contrary, is "all aid […] which is not existing aid, including alterations to existing aid" (Article 1(c) of the Procedural Regulation). According to Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 (49), an alteration is "any change, other than modifications of a purely formal or administrative nature which cannot affect the evaluation of the compatibility of the aid measure with the common market".
(165)
In fact, the City of Mikkeli granted a new guarantee on 8 March 2004 that was securing a new loan granted by Tapiola on 14 April 2004. The new guarantee cannot be seen as a continuation of the old guarantee as it was granted for a new loan with new conditions. The fact that this loan replaced a loan granted in 1992 by Tapiola that had already been guaranteed by the City of Mikkeli does not alter the view of the Commission. Whereas it is true that the new loan amounted to the outstanding capital of the old loan, and the interest rate was more favourable for Karjaportti (4,5 % p.a. for the old loan; 4 % p.a. for the new loan), there was a change in the duration of the loan (the old loan should have been repaid ten years after granting, that is to say in November 2002; the new loan allowed repayment until 2014). Overall, the amount of the new loan (capital plus interest for the years 2004 to 2014) is higher than the amount of the old loan. Accordingly, by granting the new guarantee, the risk of the City of Mikkeli and hence the amount of the measure increased compared to the old guarantee. Granting the new guarantee has to be seen as an alteration of the old guarantee that allows classifying the new guarantee as new aid. Accordingly, Finland's argument that the old guarantee was granted before Finland's accession and can thus be considered as existing aid and that the new guarantee cannot be considered as involving granting new aid can be dismissed.
(166)
The question whether the guarantee conferred an advantage to the beneficiary can be assessed on the basis of the Guarantee Notice 2008. At the time when the measure was granted, the Guarantee Notice 2000 was in force. However, as explained in recital (134), the Commission will rely on the Guarantee Notice 2008 when assessing the measure. According to point 3.2 of the Guarantee Notice 2008, the existence of state aid within an individual state guarantee can be ruled out if four cumulative requirements are fulfilled (see recital 135). The guarantee under assessment covers 100 % of the loan. This suffices to say that the existence of state aid cannot be ruled out on the basis of point 3.2 of the Guarantee Notice 2008. In addition, and contrary to Finland's arguments, the Commission considers that Karjaportti was in difficulty, within the meaning of the R&R Guidelines 1999, already in March 2004 (see recitals123-128), which is another reason that the guarantee cannot fall under point 3.2. of the Guarantee Notice 2008.
(167)
In addition, the guarantee was granted without any guarantee fee, even though the company was facing difficulty and the risk for the City of Mikkeli could be considered as considerable. The guarantee covered 100 % of the loan in question, i.e. that the granting authority bore the risk of default of the beneficiary alone and the guarantee was granted as an absolute guarantee, that is to say the guarantor is liable for the principal debt as if it were the guarantor's own and the creditor can ask for the repayment of principal debt from the guarantor when the principal debt has become due.
(168)
In addition, Finland believes that the measure is in line with the market economy investor principle, in particular as private parties were involved. This argument can be rejected. According to the information submitted by Finland, firstly, the private parties did not grant guarantees but loans to the beneficiary. Second, the loans by the private parties were not granted at the same time as the guaranteed pension loans. Third, the interest rate asked for by at least one of the private parties for a loan was already higher than the interest rate for the pension loan. More importantly, private parties only agreed on short term loans, with a duration of several months, whereas the guarantee granted by the City of Mikkeli covered a loan with a duration of ten years.
(169)
In view of the foregoing, it is considered that the measure confers an advantage to Karjaportti. In addition, measure 4 meets all other requirements for the existence of state aid. As described in detail in recitals 133, 140 and 141, also this guarantee consists of state resources and is imputable to the state, is selective and distorts competition and affects trade among the Member States.
(170)
Measure 5: Finland's argument that the measure was granted to continue the investment started in 2000 can be rejected, as the guarantee was clearly a new measure.
(171)
According to point 3.2 of the Guarantee Notice 2008, the existence of state aid within an individual state guarantee can be ruled out if four cumulative requirements are fulfilled (see recital 135). Like measure 4, the guarantee under assessment covers 100 % of the loan and Karjaportti was already in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 1999 in May 2004 (see recitals 123-128). Accordingly, the guarantee cannot fall under point 3.2 of the Guarantee Notice 2008.
(172)
In addition, and similar to measure 4, the guarantee was granted without any guarantee fee, even though the company was facing difficulty and the risk for the City of Mikkeli could be considered as considerable. The guarantee covered 100 % of the loan in question and was granted as an absolute guarantee. Accordingly, in the case at hand, contrary to the view of Finland, the Commission is of the opinion that the measure confers an advantage to Karjaportti.
(173)
In addition, measure 5 meets all other requirements for the existence of state aid. As described in detail in recitals 133, 140 and 141 also this guarantee consists of state resources and is imputable to the state, is selective and distorts competition and affects trade among the Member States.
(174)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that measure 4 and measure 5 constitute state aid.
(175)
Finland did not bring forward any arguments as regards the compatibility of measure 4. For measure 5, Finland invoked Article 107(3)(a) of the TFEU and the RAG 1998 (see recital 95). The RAG 1998 can however not serve as compatibility basis, as, Karjaportti was in difficulty at the time of granting of the two guarantees (see recitals 123-128). According to the RAG 1998, aid to companies in difficulty has to be assessed under the Rescue and Restructuring Guidelines (50). Therefore, the Commission first assesses whether measures 4 and 5 are compatible as rescue and restructuring aid according to the R&R Guidelines. At the time of granting, the R&R Guidelines 1999 were applicable (51).
(176)
According to the R&R Guidelines 1999, a rescue aid has to meet certain requirements, which are not all fulfilled by the measure under consideration.
(a)
First, whereas the measures consist of liquidity support in the form of a guarantee (point 23(a) of the R&R Guidelines 1999), the loans covered by the respective guarantees were not granted at an interest rate at least comparable to those observed for loans to healthy firms (reference rate for Finland in March 2004: 4,43 % plus 100 basis points; reference rate for Finland in May 2004: 4,43 % plus 100 basis points).
(b)
Second, the guarantees were not linked to a loan that was to be reimbursed over a period of not more than twelve months after disbursement of the last instalment to the firm (point 23(b) of the R&R Guidelines 1999).
(c)
Third, Finland did not provide any information that the aid was warranted on the grounds of serious social difficulties and had no unduly adverse spillover effects on other Member States (point 23(c) of the R&R Guidelines 1999).
(d)
Fourth, the guarantees were neither reimbursed within 6 months nor had a restructuring plan within the meaning of the R&R Guidelines 1999 been set up (point 23(d) of the R&R Guidelines 1999).
(e)
Lastly, there are no indications that the guarantees were restricted to the amount needed to keep the firm in business for the period during which the aid was authorised (point 23(e) of the R&R Guidelines 1999).
(177)
Measure 4 and 5 do not meet all the requirements for restructuring aid set out in the R&R Guidelines 1999 either.
(a)
First, the measures were not conditional on the implementation of a restructuring plan (point 31 of the R&R Guidelines 1999). It is noted that no restructuring plan within the meaning of point 32 et seq. of the R&R Guidelines 1999 has been set up.
(b)
Second, aid beneficiaries are expected to make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources (point 40 of the R&R Guidelines 1999) and for the measures under consideration, there is no indication of an own contribution of the beneficiary.
(c)
Third, in order to avoid undue distortions of competition, compensatory measures must be taken (point 37 of the R&R Guidelines 1999). Such measures have not been provided for.
(178)
Accordingly, the Commission considers that the measures were not granted in accordance with the R&R Guidelines 1999.
(179)
Further, it has to be considered whether measure 4 and 5 could be compatible on the basis of any other of the exemptions laid down in Article 107(2) and (3) of the TFEU.
(180)
The exemptions in Article 107(2) of the TFEU do not apply in the present case because the measures in question do not have a social character, have not been awarded to individual consumers, are not designed to make good damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and have not been awarded to the economy of certain areas of the Federal Republic of Germany affected by the division of that country.
(181)
Further exemptions are laid out in Article 107(3) of the TFEU.
(182)
Article 107(3)(a) of the TFEU states that “aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment” may be declared compatible with the internal market. Karjaportti, at the time of granting, was located in such an area.
(183)
At the time when measures 4 and measures 5 were granted, the compatibility of state aid to assisted areas was regulated by the RAG 1998. Under those Guidelines, companies in difficulties are not eligible for regional aid. Accordingly, in view of the foregoing, the Commission concludes that the aid is not eligible for the derogation provided for in Article 107(3)(a) of the TFEU.
(184)
Article 107(3)(b) of the TFEU states that "aid to promote the execution of an important project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State" may be declared compatible with the internal market. The Commission notes that the aid in question is not designed to promote the execution of an important project of common European interest nor has the Commission found any evidence that it is designed to remedy a serious disturbance in the Finnish economy. In view of the foregoing, the Commission concludes that the aid does not qualify for the derogation enshrined in Article 107(3)(b) of the TFEU.
(185)
Article 107(3)(d) of the TFEU states that aid to promote culture and heritage conservation may be declared compatible with the TFEU where such aid does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest. This Article obviously does not apply to the current case.
(186)
Article 107(3)(c) of the TFEU provides for the authorisation of state aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest. The Commission has developed several guidelines and communications that explain how it will apply the derogation contained in this Article. However, the Commission considers that because of the nature and characteristics of the aid, it is self-evident that the exceptions under these guidelines and communications are not applicable to the present case.
(187)
On the basis of the foregoing arguments, the Commission considers that measures 4 and 5 involve state aid that is not compatible with the internal market.
7.3.4. Court-supervised restructuring proceedings (measure 6)
(188)
Finland's main argument, as described in recitals 96-98, is that the City of Mikkeli was not more generous than other creditors of the company, but that the City of Mikkeli acted together with private creditors of the beneficiary and at the same conditions. Accordingly, it acted like a private market economy investor when agreeing to the restructuring programme.
(189)
The first question to be verified in this context is if the market economy operator test applies to situations where one or several public entities, the behaviour of which is imputable to the State, carry out multiple measures in respect of one undertaking. The General Court has addressed this question in BP Chemicals v Commission (52). According to the Court, the mere fact that a public undertaking has already made capital injections into a subsidiary which are classed as ‧aid‧ does not automatically mean that a further capital injection cannot be classed as an investment which satisfies the private market economy investor test. The Commission has, however, to determine whether multiple measures in respect of one undertaking can be reasonably severed and can be seen as independent measures. In this context, according to the Court, the chronology of the measures in question, their purpose, and the subsidiary's situation at the time when each decision to make an injection was made have to be considered (53).
(190)
In the case at hand, the Commission has to determine whether the guarantees granted in March and May 2004 (measure 4 and measure 5) can be severed from the court-supervised restructuring proceedings (measure 6). Whereas it is true that all three measures have been decided within one year, the Commission observes that they intervened in a different context. In the meantime, a court-supervised restructuring proceeding had been initiated, in which all creditors of the company participated. The purpose of measure 6 therefore was no longer to enable the company to return to viability without insolvency by obtaining fresh money from private banks. Rather, the City of Mikkeli, as all other creditors, aimed, in their role as creditors, to maximize the recovery of their outstanding claims under the constraints of the national bankruptcy law. Therefore, the Commission considers that measure 6 can be severed from measures 4 and 5.
(191)
.As described in recital 31, Karjaportti, together with its private creditors, filed for court-supervised restructuring proceedings with the District Court of Mikkeli according to the Restructuring of Enterprises Act 47/1993. A restructuring programme was submitted to the Court, including details of the measures currently under assessment. The Court, after having checked the details, approved the restructuring programme. The Commission notes that Karjaportti has been subject to court-supervised restructuring proceedings under Finnish law. In fact, the purpose of such a court-supervised restructuring proceeding is to rehabilitate a distressed debtor's viable business, to ensure its continued viability and to achieve debt arrangements. Therefore, the Commission considers that the measures taken by the City of Mikkeli during the court-supervised restructuring proceeding can be assessed according to the market economy investor principle.
(192)
According to the Magefesa case law (54), if the state is more generous than other creditors of the company, measures under a court-supervised restructuring procedure can constitute state aid. Accordingly, the Commission verifies whether indeed the private and the public creditors were equally treated in the restructuring proceedings
(193)
First, it is noted that overall, the […] of restructuring debts (approximately [30-70] %) is owed to private creditors. The main private creditors are Nordea Bank, Pohjola Bank and Nordea Financing. Second, it has to be considered that the creditors of Karjaportti were divided into different groups, according to their ranking. Together with the private creditors Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank and Nordea Financing as well as the state owned specialised financing company Finnvera, the City of Mikkeli belonged to the group of creditors of large secured debts. As can be seen in Table IV, within these large secured debts, the City of Mikkeli has a share of [10-40]%, whereas the private creditors together have a share of [30-70] %. Finnvera has a share of [10-40] %.
(194)
In the following, each of the measures taken by the City of Mikkeli is assessed in more detail:
(195)
Reduction of interest rates for secured debts: As can be seen in Table V, the interest rates for the loans and other debts (unpaid charges) which were considered "large secured debts" were the same for private and public creditors, with the exception of […]. This creditor received an interest rate of […] EURIBOR for all outstanding amounts from the commencement of the restructuring proceedings, whereas the other creditors received for a part of the outstanding amounts only […] EURIBOR minus […]% until 2010. This difference was due to the fact that […] had the highest ranking as regards the collaterals provided by Karjaportti as security. It is considered that […] higher ranking justifies the difference in the interest rates applied.
(196)
Rescheduling of loans: The claims of the City of Mikkeli were deferred to the same extent as the claims of other secured debtors. As can be seen in Table VI, Karjaportti has to pay instalments to all secured creditors from July 2009 on until 2015, when the biggest part of instalments becomes due (43 % of the capital of each of the secured debts). The instalments to be paid to each creditor all have the same proportion in relation to the overall amount of the claim of the respective creditor (2 % of the outstanding amount for the first three instalments; 4 % for the next two instalments; 6 % for the remaining instalment). The last instalment amounts to 43 % of the capital for each of the secured creditors. Accordingly, the City of Mikkeli has not been treated less favourable than the private creditors in a similar situation.
(197)
Conditional debt waiver: According to the restructuring programme, as described in recitals 42 and 43, the amounts to be waived at the end of the court-supervised restructuring proceedings, if certain economic requirements are not met, are based on a comparison between the value of the collateral if Karjaportti continues its operations, and the value of the collateral in case of its realisation, determined for each of the respective creditors, taking into account their respective rankings. The value of the collateral in the two scenarios was determined by two independent valuators at the time when the restructuring programme was set up, based on comparable prices and rental information. Against this background, […] does not have to waive debts at the end of the court-supervised restructuring proceedings, as it is the highest ranking creditor. The amounts for the other creditors were also determined according to the said methodology, resulting in the amounts presented in recital 43. The methodology used in determining the respective amounts can be considered credible, in particular as it relates the respective ranking to the value of the respective collateral in the two scenarios. In practice, the calculation was based on independent expert evaluations, and the same principles were used to all creditors when determining the amounts by which the restructuring debts can be at maximum reduced at the end of the court-supervised restructuring proceedings. In light of this, it can be considered that all creditors were treated on an equal basis.
(198)
Overall, the Commission considers that the City of Mikkeli was not treated less favourably than the private creditors during the court-supervised restructuring proceedings. Where differences to the other creditors occur, they were justified by the different quality of collaterals the respective creditors held. Therefore, in light of the above, it has to be concluded that the beneficiary did not gain an advantage within the meaning of Article 107(1) of the TFEU from the court-supervised restructuring proceedings. The doubts that the Commission raised in the opening decision are dispelled and the measures described in recitals 31-43 do not constitute state aid.
7.3.5. Purchase of shares (measure 7)
(199)
First, the Commission notes that the purchase of shares was not part of the court-supervised restructuring proceedings.
(200)
Finland claims that the City of Mikkeli acted in line with the market economy investor principle when purchasing the shares. First, following the logic of the BP Chemicals case (see recitals 189-191), it has to be determined whether the market economy investor principle can be applied to measure 7, as the City of Mikkeli had already granted aid measures to Karjaportti in the past. In this context, the Commission notes that measures 4 and 5 were taken before the beginning of the court-supervised restructuring proceedings, whereas the purchase of shares only took place afterwards. In addition, whereas the purpose of measures 4 and 5 was to allow the beneficiary to continue to have access to liquidity, after the beginning of the court-supervised restructuring proceedings it was clear that those needs would be addressed within such proceedings. Therefore, it is considered that measure 7 can be severed from measures 4 and 5 and that the market economy investor principle is in principle applicable to measure 7.
(201)
As described at recital 156, the market economy investor principle is applicable to the purchase of land or other assets by a state. Finland provided a valuation of the value of the shares, undertaken by […] (55), a real estate management agency based in Helsinki. The valuation, dated 29 March 2005, valued the shares in the real estate company between EUR 1 million and EUR 1,1 million. The valuation was based on the value of the property owned by the company. Two methods were applied to determine the value: the capital value at market rent (after housing statistics compiled by Statistics Finland) and the resale value (after asking prices).
(202)
At the time the shares were sold, the property was rented out below the market rent level. According to the valuation, the market rent level could be reached in two years, with the maximum yearly rent increase. Accordingly, the value of the property was adjusted at the time of the purchase and in the end, the City of Mikkeli bought the shares at a price of EUR 860 000.
(203)
The valuation was undertaken by an independent expert. The methodology used, as described above, was to first check the capital value at market rent, then the resale value. Both values were based on market data and the two values were used to determine the value of the shares, which was also adjusted to the rent level prevailing at the time of the purchase. This methodology is considered as plausible. The Commission concludes that the shares in Kiinteistö Oy Suksimäki were bought at a market price and that the measure did not confer an advantage to Karjaportti.
(204)
On the basis of the foregoing, the doubts raised by the Commission in the opening decision have been dispelled and it is concluded that the measure does not include state aid.
7.3.6. Conversion of unpaid interest rates into loans (measure 8)
(205)
Finland argues that the conversion of unpaid interest rates into loans is a typical measure to court-supervised restructuring proceedings. It is true that such a measure can be seen as inherent to court-supervised restructuring proceedings. In the case at hand, the conversion of unpaid interest rates into loans in the year 2005 was in principle already laid down in the restructuring programme for all creditors of large secured debts ([two private creditors] and Finnvera). In light of this, the Commission does not consider the fact that unpaid interest rates were converted into a loan as such as state aid. It has, however, to be verified whether the interest rate that the City of Mikkeli charged from Karjaportti involved an advantage to the latter.
(206)
In this context, Finland considers that the City of Mikkeli acted in accordance with the private market investor principle, as private creditors converted unpaid interest rates into loans together with the City of Mikkeli. First of all, by the same token as for the court-supervised restructuring proceedings, it is considered that in principle the private market investor principle can be applied to measure 8, as this measure is severable from measures 4 and 5 (see recitals 189-191). Applying the private market investor principle to the case at hand, the Commission notes the following: Whereas it is true that not only the City of Mikkeli, but also [the private creditors] were subject to the conversion, the interest margin charged for the loans was not the same. In fact, [one private creditor] asked for EURIBOR 3 months plus 1,5 % and [the other private creditor] for EURIBOR 3 months plus 2 %, whereas the City of Mikkeli only asked for EURIBOR 3 months plus 0,3 %. Hence, the interest rate which the City of Mikkeli agreed to charge for the loan is 1,2 % below the interest that [one private creditor] charged and 1,7 % below the interest that [another private creditor] charged. Therefore, the argument that the City of Mikkeli acted on equal terms with private creditors can be rejected. In light of the difference in interest rates it can also be excluded that the City of Mikkeli charged a market fee for the loan. Therefore, the loan into which the unpaid interest rates were converted by the City of Mikkeli provides an advantage to Karjaportti.
(207)
In addition, measure 8 meets all other requirements for the existence of state aid. As described in detail in recitals 133, 140 and 141 the loan consists of state resources and is imputable to the state, is selective and distorts competition and affects trade among the Member States.
(208)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that measure 8 constitutes state aid.
(209)
Finland did not bring forward any arguments as regards the compatibility of measure 8. As Karjaportti was in difficulty at the time of the conversion of the unpaid interest rates (see recitals 123-129), the Commission first assesses whether measure 8 is compatible as rescue and restructuring aid according to the R&R Guidelines. At the time of granting, the R&R Guidelines 2004 were applicable (56).
(210)
According to the R&R Guidelines 2004, a rescue aid has to meet certain requirements, which are not all fulfilled by the measure in question.
(a)
First, whereas the measure consists of liquidity support in the form a loan (point 25(a) of the R&R Guidelines 2004), the interest rate charged is not at least comparable to those observed for loans to healthy firms (reference rate for Finland in December 2005: 4,08 % plus 100 basis points; the interest rate charged for the loan was EURIBOR 3 months + 0,3 %, which amounted on 19 December 2005 to 2,486 % plus 30 basis points).
(b)
Second, Finland did not undertake to communicate a restructuring plan within six months of the authorisation of the aid and the duration of the measure was not limited to six months (point 25(a) and (c) of the R&R Guidelines 2004).
(c)
Third, the one time, last time principle (point 25(e) of the R&R Guidelines 2004) is not met, as the company has received incompatible and illegal state aid at times when it was in difficulty before.
(211)
The measure does not meet all the requirements for restructuring aid set out in the R&R Guidelines 2004 either.
(a)
First, the measure is not conditional on the implementation of a restructuring plan (point 34 of the R&R Guidelines 2004). Whereas it is true that a restructuring programme for Karjaportti was set up during the court-supervised restructuring proceedings, it does not comply with the requirements of point 35 of the R&R Guidelines 2004 (duration of 10 years, no sensitivity analysis, no return to long term viability within a reasonable time frame).
(b)
Second, aid beneficiaries are expected to make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources (point 43 of the R&R Guidelines 2004) and for the measures under consideration, there is no indication of an own contribution of the beneficiary.
(c)
Third, the measure does not meet the one time, last time principle, as the company had received incompatible and illegal state aid at times when it was in difficulty before.
(212)
Accordingly, the Commission considers that the measure was not granted in accordance with the R&R Guidelines 2004.
(213)
Further, it has to be considered whether measure 8 could be compatible on the basis of any other of the exemptions laid down in Article 107(2) and (3) of the TFEU. For the same reasons as set out above for measure 4 and measures 5 (see recitals 179-186), the Commission considers that none of the exemptions is met. Therefore, the Commission concludes that measure 8 involves state aid that is not compatible with the internal market.
7.3.7. Write-off of debts in the financial statements in 2006 and in 2008 (measure 9 and measure 10)
(214)
First, it has to be verified whether these debt write-offs could confer an advantage to Karjaportti. This would be the case if the City of Mikkeli abandoned to pursue the collection of the debts, that is if it waived the debts in question.
(215)
As described at recital 105, Finland confirmed that the write-off of debts was only an accounting measure that does not affect the legal relationship between the creditor and the debtor, that is to say that the debts were not waived. According to the documents submitted by Finland, the City of Mikkeli is still pursuing collection of the debts.
(216)
According to the principle of prudence under the good accounting practice and in accordance with Accounting Act 1336/1997, the value of receivables entered in the balance sheet may not exceed their probable value. Accordingly, receivables that probably cannot be collected are recorded in the profit and loss statement as an expense.
(217)
On the basis of the foregoing, the Commission considers that the debt write-off was only done in the financial accounts of the City of Mikkeli in line with accounting standards and the respective claims are still pursued within the court-supervised restructuring proceedings.
(218)
The doubts raised by the Commission in the opening decision have been dispelled and it can be concluded that the measures did not provide an advantage to Karjaportti. Therefore, measure 9 and 10 do not involve state aid.
7.3.8. Rescheduling of debts since 2009 (measure 12)
(219)
Finland's argument that the measure is inherent to court-supervised restructuring proceedings and does not involve state aid can be rejected. First, the rescheduling of debts in 2009 was not foreseen in the initial restructuring programme and second, the fact that such a restructuring would be undertaken in line with the national legislation is not sufficient to exclude state aid (57).
(220)
In principle, also measures mitigating the charges which are normally included in the budget of an undertaking, can be considered as state aid. Concerning rescheduling of debts, the Commission is assessing such behaviour with the private creditor test (58). There, the state is rather viewed as a public creditor which, like a private creditor, seeks to recover sums due to it and which, to that end, concludes agreements with the debtor, under which the accumulated debts are to be rescheduled or paid by instalments in order to facilitate their repayment (59). There is favourable treatment in the meaning of Article 107(1) of the TFEU if the amount owed can be paid back to the public creditor at more favourable terms than would be permitted by a private creditor. The Commission takes note of the argument of Finland that the rescheduling was never implemented as the administrative court of Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) prohibited its implementation. However, as Finland states, the repayment schedule of the debt has nonetheless been extended, resulting in a deferral of due payments. In this context, the Commission notes that the actually implemented rescheduling differs from the notified rescheduling as regards the amounts and the timeframe. The amount actually rescheduled by the City of Mikkeli is lower than the originally notified amount and the rescheduling was only granted for shorter periods than originally notified. In light of this, it is considered that the notified measure has been implemented with modifications. Irrespective of these modifications, the Commission notes that no private creditor would ever have accepted a debt rescheduling in whatever form for reasons set out in this recital.
(221)
A private creditor will normally enforce its claims if it has previously entered into agreements on the rescheduling of debts which have not been honoured by the debtor (60). The City of Mikkeli, on the contrary, agreed to a subsequent debt rescheduling after Karjaportti had failed to respect the conditions of the debt rescheduling agreed to during the court-supervised restructuring proceedings. In addition, there are no particular reasons for non-enforcement, such as higher securities provided to the City of Mikkeli. Lastly, as regards the prospects of future profitability and viability of the company, the Commission considers that the financial situation of the company was such that it did not give cause to believe that investments would reach an acceptable level of profitability within a reasonable period. At the time of granting, Karjaportti was in bankruptcy proceedings and in addition, since 2004, the company had been in court-supervised restructuring proceedings. In light of this, the Commission notes that a hypothetical private creditor, in the same situation as the City of Mikkeli, would not have accepted continued rescheduling of the debts.
(222)
In this context, Finland states that the City of Mikkeli has acted on equal terms with the other creditors of Karjaportti.
(223)
In fact, concerning the notified debt rescheduling, the agreement of the private creditors was, according to Finland, conditional on the agreement by the City of Mikkeli. Second, it seems that the intended debt rescheduling did not foresee the same conditions for all of the secured creditors. Whereas the City of Mikkeli would have deferred the payment of the outstanding debts to 2011, the private creditors would still have received an instalment in 2009. In the light of this, the argument brought forward by Finland can be rejected.
(224)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the measure does not meet the private creditor test and that it provides an advantage to Karjaportti.
(225)
As regards the other requirements for the existence of state aid within the meaning of Article 107(1) of the TFEU, the Commission notes that the rescheduling was agreed to by the City of Mikkeli and accordingly consists of state resources and is imputable to the state. In addition, the measure can be considered selective. Finally, it distorts competition and affects trade among the Member States, as described in more detail in recitals 133, 140 and 141.
(226)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the measure constitutes state aid.
(227)
Finland's main argument was that this measure did not involve state aid; it had, however, also notified measure 12 as rescue aid (see recital 1). In fact, when the City of Mikkeli agreed to the debt rescheduling, Karjaportti was in difficulty within the meaning of point 10(c) of the R&R Guidelines 2004 (see recitals 123-129). Accordingly, the compatibility of the measure in question has to be considered on the basis of the R&R Guidelines 2004.
(228)
According to the R&R Guidelines 2004, a rescue aid has to meet certain requirements, which are not all fulfilled by the measure in question.
(a)
First, the measure does not consist of liquidity support in the form of loan guarantees or loans (point 25 (a) of the R&R Guidelines 2004, but of deferral of payments.
(b)
Second, Finland did not undertake to communicate a restructuring plan within six months of the authorisation of the aid and the duration of the measure was not limited to six months (point 25(a) and (c) of the R&R Guidelines 2004).
(c)
Third, the one time, last time principle (point 25(e) of the R&R Guidelines 2004) is not met, as the company has received incompatible and illegal state aid at times when it was in difficulty before.
(229)
The measure does not meet all the requirements for restructuring aid set out in the R&R Guidelines 2004 either.
(a)
First, the measure is not conditional on the implementation of a restructuring plan (point 34 of the R&R Guidelines 2004). It is noted that no restructuring plan within the meaning of point 35 of the R&R Guidelines 2004 was set up.
(b)
Second, aid beneficiaries are expected to make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources (point 43 of the R&R Guidelines 2004) and for the measures under consideration, there is no indication of an own contribution of the beneficiary.
(c)
Third, in order to avoid undue distortions of competition, compensatory measures must be taken (point 38 of the R&R Guidelines 2004). Such measures were not provided for.
(d)
Fourth, the measure does not meet the one time, last time principle, as the company had received incompatible and illegal state aid at times when it was in difficulty before.
(230)
Accordingly, the Commission considers that the measure was not granted in accordance with the R&R Guidelines 2004.
(231)
Further, it has to be considered whether measure 12 could be compatible on the basis of any other of the exemptions laid down in Article 107(2) and (3) of the TFEU.
(232)
The exemptions in Article 107(2) of the TFEU do not apply in the present case because this measure does not have a social character, has not been awarded to individual consumers, is not designed to make good damage caused by natural disasters or exceptional occurrences and has not been awarded to the economy of certain areas of the Federal Republic of Germany affected by the division of that country.
(233)
Further exemptions are set out in Article 107(3) of the TFEU.
(234)
Article 107(3)(a) of the TFEU states that “aid to promote the economic development of areas where the standard of living is abnormally low or where there is serious underemployment” may be declared compatible with the internal market. Karjaportti, at the time of granting, was located in such an area.
(235)
Compatibility of State aid to assisted areas is regulated by the RAG 1998. Under those Guidelines, companies in difficulties are not eligible for regional aid. Accordingly, the Commission concludes that the aid is not eligible for the derogation provided for in Article 107(3)(a) of the TFEU.
(236)
Article 107(3)(b) of the TFEU states that “aid to promote the execution of an important project of common European interest or to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State” may be declared compatible with the internal market. The Commission notes that the aid in question is not designed to promote the execution of an important project of common European interest nor has the Commission found any evidence that it is designed to remedy a serious disturbance in the Finnish economy. In view of the foregoing considerations, the Commission concludes that the aid does not qualify for the derogation enshrined in Article 107(3)(b) of the TFEU.
(237)
Article 107(3)(d) of the TFEU states that aid to promote culture and heritage conservation may be declared compatible with the TFEU where such aid does not affect trading conditions and competition in the Community to an extent that is contrary to the common interest. This Article obviously does not apply to the current case.
(238)
Article 107(3)(c) of the TFEU provides for the authorisation of state aid to facilitate the development of certain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest. The Commission has developed several guidelines and communications that explain how it will apply the derogation contained in this Article. However, the Commission considers that because of the nature and characteristics of the aid, it is self-evident that the exceptions under these guidelines and communications are not applicable to the present case.
(239)
On the basis of the foregoing arguments, the Commission considers that measure 12 involves state aid that is not compatible with the internal market.
7.4. Measures granted by Finnvera
(240)
As a preliminary remark, the Commission recalls that Finland has, in the context of state aid decision N 715/2006, given a commitment that the activities of Finnvera will be limited to administering state aid schemes. On this basis, the Commission has decided on 25 September 2007 (the date of the Commission decision) that the exemption from income tax for Finnvera does not constitute state aid. Measures 13 to 17 have been granted before the Commission decision in case N 715/2006. Measure 18 has been granted after the adoption of the Commission decision in case N 715/2006. The Commission therefore has to take into account the commitment given by the Finnish authorities in this case in its assessment of measure 18.
7.4.1. Guarantee granted on 17 March 2004 (measure 13)
(241)
In order to be considered state aid in the sense of Article 107(1) of the TFEU, a measure must be granted directly or indirectly from state resources and it must be imputable to the State. Finland has not disputed that measures taken by Finnvera consist of state resources and are imputable to the State. According to case law, resources of an undertaking are to be considered state resources if the State is capable, by exercising its dominant influence over such undertakings, to direct the use of their resources (61). Measures granted by a special financing institution, which can be considered a public sector body according to its statute, are generally imputable to the State (62). The Court has further explained the notion of imputability in Stardust Marine (63). It provided the following indicators for establishing imputability: integration of the public undertaking into the structures of the public administration; the nature of its activities and the exercise of the latter on the market in normal conditions of competition with private operators; the legal status of the undertaking (in the sense of its being subject to public law or ordinary company law); the intensity of the supervision exercised by the public authorities over the management of the undertaking. In this context, the Commission notes that Finnvera's actions are subject to administrative law, indicating that it is closely linked to the administration. Finnvera is a 100 % state owned special financing company, which enjoys a State guarantee and is mainly providing state aid and financing which is not readily available on the market, such as export credits. Therefore, although its activities may overlap on the margins with commercial banks, it does not exercise its activities in normal conditions of competition with private operators. It is incorporated under ordinary company law; at the same time, the State exercises strong supervision: the State appoints the Supervisory Board members from the parliamentary groups of political parties on the basis of their representation in the Finnish Parliament. Most of the Managing Board members have to be chosen among candidates elected by several Ministries. (see recitals 56-57). In light of this, the Commission considers that measures taken by Finnvera consist of state resources and are imputable to Finland.
(242)
Concerning the question whether measure 13 provides an advantage to the beneficiary, contrary to Finland's view, the measure was not granted together with private creditors at the same conditions. Whereas it is true that […] and […] both granted loans to Karjaportti in 2004, the Commission has no indication that those banks also granted guarantees. In addition, the loans granted by the two private creditors were only granted in summer 2004, that is to say a couple of months after Finnvera had granted measure 13, and it can hence not be considered that Finnvera acted "together" with them. Finland's argument that the guarantee was granted in accordance with the Guarantee Notice 2000, can also be rejected. First, as explained above, the Commission relies on the Guarantee Notice 2008 when assessing the measure (see recital 134). According to point 3.2 of the Guarantee Notice 2008, the existence of state aid within an individual state guarantee can be ruled out if the borrower is not in financial difficulty. As the Commission considers that Karjaportti was already in difficulty, within the meaning of the R&R Guidelines 1999, in March 2004 (see recitals 123-128), the application of the Guarantee Notice can be excluded. Finland also brings forward that the guarantee was subject to a high fee. In light of Karjaportti's financial difficulties at the time of granting of the guarantee, it is, however considered that the guarantee fee charged by Finnvera is not a market fee. In fact, the beneficiary had total financing costs of [5-8]% for the loan together with the guarantee, whereas the Reference Rate applicable at that time was 4.43 %, to which at least 400 basis points would have to be added, considering the beneficiary's financial difficulties. In view of the foregoing, it is considered that the measure confers an advantage to Karjaportti.
(243)
Furthermore, to be considered state aid, a measure must be specific or selective in that it favours only certain undertakings or the production of certain goods. Measure 13 was granted to Karjaportti, one specific company. Therefore, the Commission considers that it constitutes a selective advantage to the beneficiary.
(244)
In addition, the Commission has to consider whether measure 13 is likely to distort competition and affect trade between the Member States. In this context, Finland argues that the aid element of the guarantee was below the de minimis threshold. When measure 13 was granted, Commission Regulation (EC) No 69/2001 of 12 January 2001 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty to de minimis aid (64) (‧the de minimis Regulation 2001‧) was applicable (65). One of the requirements for applying the de minimis Regulation 2001 is that the total de minimis aid granted to an enterprise must not exceed EUR 100 000 over any period of three years. The guarantee under assessment only amounted to EUR 91 000, that is to say it would even respect the ceiling of EUR 100 000 if the whole amount had to be taken into account as aid element. It has, however, to be determined whether measure 13 has to be assessed together with measure 4, a guarantee which the City of Mikkeli granted in March 2004, only 9 days prior to measure 13, the guarantee granted by Finnvera. Whereas the two guarantees were granted by two different entities and covered two separate loans with a different duration, these two loans replaced one single loan granted by Tapiola in 1992. It can hence be considered that measure 4 and measure 13 were granted for the same purpose, which was to allow converting the Tapiola loan granted in 1992 into new loans. In light of this close link between the two measures, the Commission considers that measure 4 and measure 13 have to be seen as one measure for the purpose of applying the ceiling of EUR 100 000 ceiling of the de minimis Regulation 2001. Taken together, the aid element involved in those two measures exceeds EUR 100 000. The Commission therefore concludes that measure 13 does not fall under the de minimis Regulation 2001.
(245)
Finally, Finland argues that measure 13 is the continuation of already existing liabilities and that hence Finnvera's exposure is not increased. Finland presented a similar argument in relation to measure 4. By the same token as for measure 4, the Commission does not consider measure 13 as mere continuation of a previously granted measure (see recitals 164-165).
(246)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that measure 13 constitutes state aid.
(247)
Finland did not bring forward any arguments as regards the compatibility of measure 13. As Karjaportti was in difficulty when Finnvera granted the guarantee (see recitals 123-128), the Commission first assesses whether it is compatible as rescue and restructuring aid according to the R&R Guidelines. At the time of time of granting, the R&R Guidelines 1999 were applicable (66).
(248)
According to the R&R Guidelines 1999, a rescue aid has to meet certain requirements, which are not all fulfilled by the measure in question.
(a)
First, the guarantee was not linked to a loan that was to be reimbursed over a period of not more than twelve months after disbursement of the last instalment to the firm (point 23(b) of the R&R Guidelines 1999).
(b)
Second, Finland did not provide any information that the aid was warranted on the grounds of serious social difficulties and had no unduly adverse spillover effects on other Member States (point 23(c) of the R&R Guidelines 1999).
(c)
Third, the guarantee was neither reimbursed within 6 months nor had a restructuring plan within the meaning of the R&R Guidelines 1999 been set up (point 23(d) of the R&R Guidelines 1999).
(d)
Lastly, there are no indications that the guarantee was restricted to the amount needed to keep the firm in business for the period during which the aid was authorised (point 23(e) of the R&R Guidelines 1999).
(249)
For the same reasons as set out above for measure 4 and measure 5 (see recitals 177-178), the Commission considers measure 13 does not meet all the requirements for restructuring aid set out in the R&R Guidelines 1999 either. Accordingly, the Commission considers that the measure was not granted in accordance with the R&R Guidelines 1999.
(250)
Further, it has to be considered whether measure 13 could be compatible on the basis of any other of the exemptions laid down in Article 107(2) and (3) of the TFEU. For the same reasons as set out above for measure 4 and measure 5 (see recitals 179-186), the Commission considers that none of the exemptions is met. Therefore, the Commission concludes that measure 13 involves state aid that is not compatible with the internal market.
7.4.2. Loan granted on 12 January 2006 (measure 14)
(251)
Finland argues that the measure was foreseen in the restructuring programme for the court-supervised restructuring proceedings and that Finnvera took the measure together with private creditors.
(252)
It is true that the measure was already foreseen in the restructuring programme for both private and public creditors of Karjaportti. According to the documents submitted by Finland, the conversion of interest actually took place in the end of 2005 and the beginning of 2006. Also private creditors converted their interest rates into loans.
(253)
First, following the logic of the BP Chemicals case (see recitals 189-191), it has to be determined whether the market economy investor principle can be applied to measure 14. In this context, the Commission notes that measures 4, 5 and 13 were taken before the beginning of the court-supervised restructuring proceedings, whereas measure 14 was taken in the course of such proceedings. For the reasons set out above in recitals 189-191, the Commission considers that measure 14 can be severed from measures 4, 5, and 13. In addition, measure 14 was even foreseen in the restructuring programme itself, which had the purpose of bringing the company back on track.
(254)
Second, as regards the application of the market economy investor principle to the measure at hand, the Commission considers that the loans granted by the private creditors […] and by […] are comparable to the loan granted by Finnvera. As secured creditors in the court supervised restructuring proceedings the companies are all in a similar situation. Given that these loans were granted at similar conditions to the loan granted by Finnvera (same loan period, comparable reimbursement period) and that the interest rate that Finnvera asked was even more favourable for Finnvera (EURIBOR 6 months + 2 % was 4,643 % on 1 January 2006) than the interest rate the private creditors received (on 1 January 2006, EURIBOR 3 months + 1,5 % was 3,988 %; EURIBOR 3 months + 2 % was 4,488 %), the Commission concludes that the measure did not confer an advantage to Karjaportti.
(255)
On the basis of the foregoing, it is concluded that the measure does not include state aid.
7.4.3. Counter-guarantee granted on 14 September 2006 (measure 15)
(256)
First, the Commission considers that the beneficiary of the measure is Karjaportti, although the counter-guarantee was granted to […]. The low fee charged by […] from Karjaportti indicates that […] only granted the guarantee in the light of the guarantee granted by Finnvera. Indeed, in fact, Karjaportti and not […] pays the guarantee premium for the counter-guarantee to Finnvera.
(257)
In any event, Finland considers that Finnvera acted on the same terms as private creditors […] and […] did. It is true that […] and […] were in a similar situation as Finnvera. All three companies are secured creditors in the court-supervised restructuring proceedings. They all have granted loans and guarantees to Karjaportti before ([…]).
(258)
By the same token as for measure 14, following the logic of the BP Chemicals case (see recitals 189-191) it is considered that the market economy investor principle can be applied to measure 15, as this measure is severable from measures 4, 5 and 13 (see recital 253).
(259)
Concerning the measure in question, overall the guaranteed loan amounted to EUR 1,8 million. Finnvera counter-guaranteed […] for only 16,7 % of this sum (EUR 300 000). The remainder of the loan was covered by guarantees from […] and […] (EUR 825 000 and EUR 675 000 respectively), which were not counter-guaranteed by Finnvera. From the perspective of the beneficiary Karjaportti, the overall costs for the counter-guaranteed guarantee were higher than for the guarantees granted by […] and […]. Whereas the latter two charged a guarantee fee of 1,75 % from Karjaportti, the total financing costs for the counter-guarantee for Karjaportti were 2,9 % (1,65 % for the […] guarantee plus 1,25 % for the counter-guarantee). It follows that the measure taken by Finnvera did not confer an advantage to Karjaportti.
(260)
On the basis of the foregoing, it is concluded that the measure does not include state aid.
7.4.4. Loan granted on 6 July 2007 (measure 16)
(261)
As described at recital 110, Finland argues that the loan did not involve state aid as it was part of a larger funding measure in which also private creditors took part.
(262)
By the same token as for measure 14, following the logic of the BP Chemicals case (see recitals 189-191) it is considered that the market economy investor principle can be applied to measure 16 (see recital 253).
(263)
As outlined in recital 254, the Commission considers that […] and […] are in a comparable situation to Finnvera. Concerning the specific measure under consideration, it is true that Finnvera granted the loan at the same time at similar conditions as […] and […]. The duration of the loans was for all creditors six months; for all loans, payment was delayed in the same proportion (outstanding amount for all creditors is approximately […]% of the original amount). All three loans were secured with the same collateral, as described in recital 66, and the collateral is divided among the creditors according to the risk of the respective creditor in relation to the loan it granted. Concerning the interest rate, it seems that the interest rate that Finnvera asked was even more favourable for Finnvera (EURIBOR 6 months + 2,5 % was 6,847 % on 6 July 2007) than the interest rate the private creditors received (on 9 July 2007, EURIBOR 1 month + 2 % was 6,105 %). Accordingly, the loan can be considered to be in line with the market economy investor principle and not to entail state aid.
(264)
On the basis of the foregoing, it is concluded that the measure does not include state aid.
7.4.5. Guarantee granted on 9 January 2008 (measure 17)
(265)
First, it has to be determined which entity benefits from the measure in question, […] or Karjaportti Finnvera granted the counter-guarantee to […], the main bank of Karjaportti. […] granted in turn a guarantee to Karjaportti. […] charged a very low fee from Karjaportti for this guarantee, which indicates, that […] only granted the guarantee to Karjaportti as it was covered by the counter-guarantee of Finnvera. The Commission also notes that not […], but Karjaportti pays the guarantee premium for the counter-guarantee to Finnvera. In light of this, the Commission considers that the beneficiary of the measure is Karjaportti.
(266)
Secondly, it has to be assessed whether the measure gives an advantage to Karjaportti. In this context, Finland claims that the counter-guarantee does not involve state aid, as another private party was involved in the arrangement. This argument can be rejected, as Finnvera granted a counter-guarantee for the guarantee of the private party involved, meaning that Finnvera and the private party were not at all in a similar situation.
(267)
In light of this, the Commission assesses the measure on the basis of the Guarantee Notice 2008. Whereas it is true that Finnvera's counter-guarantee does not cover more than 80 % of […] guarantee, the beneficiary, Karjaportti, was in difficulty at the time of granting, as described in more detail in recitals 123-128. Accordingly, the existence of state aid cannot be ruled out on the basis of point 3.2 of the Guarantee Notice 2008.
(268)
Even if a guarantee does not fulfil all the requirements of point 3.2 of the Guarantee Notice 2008, the fee paid for a guarantee can still justify the conclusion that the guarantee does not entail state aid. In any event, in the case at hand, contrary to the view of Finland, the Commission is of the opinion that the measure cannot be considered aid free. The guarantee was granted at a low guarantee fee, even though the company was facing difficulties (see recitals 123-128) and the risk for Finnvera could be considered as considerable. Accordingly, it is considered that the measure confers an advantage to Karjaportti. The Commission observes in this context also that Finnvera, according to the commitment given by the Finnish authorities in the context of case N 715/2006, was not allowed to grant market-based financing.
(269)
In addition, the measure meets all other requirements for the existence of state aid. As described in recital 241, measures granted by Finnvera consist of state resources and are imputable to the state. Measure 17 is also selective, as the only company benefitting from it is Karjaportti. Lastly, it distorts competition and affects trade among the Member States..
(270)
On the basis of the foregoing, the Commission concludes that the measure constitutes state aid.
(271)
Finland did not argue that measure 17 was compatible with the internal market. In fact, when Finnvera granted the measure, Karjaportti was in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 2004 (see recitals 123-128). Accordingly, the measure could only be compatible as rescue and restructuring aid according to the R&R Guidelines 2004.
(272)
According to the R&R Guidelines 2004, a rescue aid has to meet certain requirements, which are not all fulfilled by the measure under consideration.
(a)
First, the guarantee did not come to an end within a period of not more than six months after the disbursement of the first instalment (point 25(a) of the R&R Guidelines 2004).
(b)
Second, Finland did not communicate within six months after the first implementation of the measure a restructuring plan or liquidation plan or proof that the guarantee had been terminated (point 25(c) of the R&R Guidelines 2004).
(c)
Third, the one time, last time principle (point 25(e) of the R&R Guidelines 2004) is not met, as the company had received incompatible and illegal state aid at times when it was in difficulty before.
(273)
The measure does not meet all the requirements for restructuring aid set out in the R&R Guidelines 2004 either.
(a)
First, the measure is not conditional on the implementation of a restructuring plan (point 34 of the R&R Guidelines 2004). It is noted that no restructuring plan within the meaning of point 35 of the R&R Guidelines was set up.
(b)
Second, aid beneficiaries are expected to make a significant contribution to the restructuring plan from their own resources (point 43 of the R&R Guidelines 2004) and for the measures under consideration, there is no indication of an own contribution of the beneficiary.
(c)
Third, in order to avoid undue distortions of competition, compensatory measures must be taken (point 38 of the R&R Guidelines 2004). Such measures were not provided for.
(d)
Fourth, the measure does not meet the one time, last time principle, as the company had received incompatible and illegal state aid at times when it was in difficulty before.
(274)
Accordingly, the Commission considers that the measure was not granted in accordance with the R&R Guidelines 2004.
(275)
Further, it has to be considered whether measure 17 could be compatible on the basis of any other of the exemptions laid down in Article 107(2) and (3) of the TFEU. For the same reasons as set out above for measure 4 and measures 5 (see recitals 179-186), the Commission considers that none of the exemptions is met. Therefore, the Commission concludes that measure 17 involves state aid that is not compatible with the internal market.
8. RECOVERY
(276)
According to the TFEU and the Court of Justice's established case-law, the Commission is competent to decide that the state concerned must abolish or alter aid (67) when it has found that it is incompatible with the internal market. The Court has also consistently held that the obligation on a state to abolish aid regarded by the Commission as being incompatible with the internal market is designed to re-establish the previously existing situation (68). In this context, the Court has established that that objective is attained once the recipient has repaid the amounts granted by way of unlawful aid, thus forfeiting the advantage which it had enjoyed over its competitors on the market, and the situation prior to the payment of the aid is restored (69).
(277)
Following that case-law, Article 14 of the Procedural Regulation laid down that “where negative decisions are taken in respect of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary.”
(278)
Thus, six measures at hand are to be considered as illegal and incompatible aid:
-
Guarantee granted on 8 March 2004 by the City of Mikkeli (measure 4);
-
Guarantee granted on 10 May 2004 by the City of Mikkeli (measure 5);
-
Conversion of unpaid interest rates into loans (measure 8);
-
Rescheduling of debt since 2009 (measure 12);
-
Guarantee granted on 17 March 2004 by Finnvera (measure 13);
-
Guarantee granted on 9 January 2008 by Finnvera (measure 17).
(279)
They must therefore be recovered in order to re-establish the situation that existed on the market prior to the granting of the aid. Recovery shall hence take place from the time when the advantage occurred to the beneficiary, that is to say when the aid was put at the disposal of the beneficiary and shall bear recovery interest until effective recovery.
8.1. Recovery of the aid measures granted in the form of guarantees
(280)
The incompatible aid element of two guarantees granted by the City of Mikkeli in 2004 (measure 4 and measure 5) and of the guarantees granted by Finnvera in the years 2005 (measure 13) and 2008 (measure 17) shall be determined based on the following principles.
(281)
In principle, a state guarantee could be aid up to the total amount of the underlying loan, if the beneficiary is not capable of accessing financial markets on its own powers (70). In the case at hand, Finland has, however, demonstrated that Karjaportti was still able to access financial markets at the time of granting the guarantees in 2004, by providing information on loans granted by private lenders to the beneficiary (see recital 93). There are little indications on whether Karjaportti had still access to the markets in 2008, when measure 17 was granted. In this context, the Commission notes that the counter-guarantee granted by Finnvera only covered 80 % of the guarantee provided by a private creditor, which means that for 20 % the private creditor still carried the risk. In light of this, it can be considered that the company was still capable of assessing financial markets without the guarantee of 2008.
(282)
However, given Karjaportti's financial difficulties at the time of the granting of the measures, commercial banks would have charged a correspondingly higher interest rate than the one achieved with the state guarantees, because the latter are an additional security for the banks. Thus, the Commission considers that Karjaportti benefitted from lower interest rates, which it received thanks to the guarantees.
(283)
According to Point 4.2 of the Guarantee Notice 2008, in the absence of a comparable market guarantee premium, the total financing costs of the guaranteed loan (interest rate plus guarantee premium) should be compared to the interest rate on the market for a similar loan without a state guarantee. In many cases, such a market interest rate is not available. Therefore, the Commission has developed in its Communication on the revision of the method for setting the reference and discount rates (71) (‧the Reference Rate Communication 2008‧) a financial methodology which, for the reasons set out in point 4.2 of the Guarantee Notice 2008, can be used as proxy for the market interest rate.
(284)
In the case at hand, there is no indication of what Karjaportti would have paid for a comparable non-guaranteed loan. Furthermore, the granting of the three guarantees predates the economic and financial crisis. In addition, the Commission is of the view that due to the time elapsed since the granting of the measures, the calculation of a "real" market rate for a Finnish meat producer would be a difficult exercise. Therefore, the Commission will use the relevant reference rate as proxy for the market rate.
8.1.1. Guarantee granted on 8 March 2004 (measure 4)
(285)
As regards measure 4, the securisation of Karjaportti's loans could be considered as normal for the purpose of the Reference Rate Communication 2008. Karjaportti provided a property mortgage and a business mortgage for measure 4. The registered values of these two instruments are quite high (see recital 27). It has, however, to be taken into account that the very same collateral was already used to collateralise other claims of the City of Mikkeli (such as measure 1), so that not the full amount would be available for the measure at stake. Also, it has to be considered that the actual value of the property mortgage as well as of the business mortgage depends on the value of the encumbered goods and the City of Mikkeli's ranking.
(286)
In this context, it is noted that Finland could not provide an evaluation of the value of the collaterals at the time of granting the guarantee. It provided, however, two independent valuations of the collateral in general, used for drawing up the restructuring programme, dated 15 February 2005 (see recital 43), which is quite close to the date of granting the guarantee. In this context, it is mentioned that in light of the rank of the City of Mikkeli the property mortgage might suffice to cover its claims if the property is kept in use; if Karjaportti has to be liquidated, the value of the property might be too low to cover any of the City of Mikkeli's claims. The business mortgage might cover only part of the City of Mikkeli's claims. In light of this, it seems plausible to consider the collateral provided as normal quality collateral.
(287)
Therefore, the interest rate Karjaportti should have paid for a loan under market conditions, without a guarantee, is the reference interest rate of 4,43 % plus a risk premium of 650 basis points, which reflects the risk premium applicable to a firm in difficulty providing normal collateral. The aid amount should therefore be calculated as the difference between this theoretical market rate and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided (4 %), after the deduction of the price actually paid for the guarantee, that is to say 0 basis points. The difference between these rates shall be calculated for the period the rate actually provided was applied.
(288)
The aid shall bear recovery interests calculated from the moment the difference between the theoretical interests and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided would have been due until effective recovery.
8.1.2. Guarantee granted on 10 May 2004 (measure 5)
(289)
As regards measure 5, the securisation could be considered as normal for the purpose of the Reference Rate Communication 2008. Karjaportti provided the same collateral as for measure 4, that is to say a property mortgage on the production site of Tikkala and a business mortgage. In addition, a "special pledge" on the production site of Tikkala was granted, with a registered value of EUR 1 135 268 (see recital 29). To all these collaterals the same reasoning applies as provided above for measure 4, and it seems plausible to consider the collateral provided as normal collateral.
(290)
The interest rate Karjaportti should have paid for a loan under market conditions, without the guarantee, is again the reference interest rate of 4,43 % plus a risk premium of 650 basis points. The aid amount should therefore be calculated as the difference between this theoretical market rate and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided (12 months EURIBOR + 0,3 %), after the deduction of the price actually paid for the guarantee, i.e. 0 basis points. The difference between these rates shall be calculated for the period the rate actually provided was applied.
(291)
The aid shall bear recovery interests calculated from the moment the difference between the theoretical interests and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided would have been due until effective recovery.
8.1.3. Guarantee granted on 17 March 2004 (measure 13)
(292)
The Commission is not aware of details of the securisation of measure 13, and it can thus only provide the method how the recovery has to be effected. In a first step, if measure 13 was indeed collateralised, the value of such collateral according to the Reference Rate Communication has to be determined.
(293)
The interest rate that Karjaportti should have paid for a loan under market conditions, without the guarantee, is again the reference interest rate of 4,43 % plus a risk premium reflecting the value of the securisation. The aid element should be calculated as the difference between this theoretical market rate and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided ([2-5] %), after the deduction of the price actually paid for the guarantee, which was 3 %. The difference between these rates shall be calculated for the period the rate actually provided was applied.
(294)
The aid shall bear recovery interests calculated from the moment the difference between the theoretical interests and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided would have been due until effective recovery.
8.1.4. Guarantee granted on 9 January 2008 (measure 17)
(295)
As regards measure 17, the securisation could be considered as normal for the purpose of the Reference Rate Communication 2008. Karjaportti provided collateral in the form of a shareholding in a company, which Finnvera estimated to have a security value of EUR […], as described in more detail in recital (67). The interest rate Karjaportti should have paid for a loan under market conditions, without the guarantee, is again the reference interest rate of 5,19 % plus a risk premium of 650 basis points. The aid amount should therefore be calculated as the difference between this theoretical market rate and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided ([0-3] % plus the interest rate for outstanding amounts under the subcontracting agreement) after the deduction of the price actually paid for the guarantee, that is to say 250 basis points. The difference between these rates shall be calculated for the period the rate actually provided was applied.
(296)
The aid shall bear recovery interests calculated from the moment the difference between the theoretical interests and the interest rate at which the guaranteed loan was actually provided would have been due until effective recovery.
8.2. Recovery of the aid granted in the form of the conversion of unpaid interests into loans (Measure 8)
(297)
The incompatible aid element in measure 8, a loan granted by the City of Mikkeli, has to be determined. As described in recitals 45-46, the City of Mikkeli granted the loan at lower interest rates than the private creditors of Karjaportti. In principle, for a loan, the aid element is calculated as the difference between the interest rate at which the loan was actually provided and the market rate. In the case at hand, private creditors granted loans together with the City of Mikkeli. The interest rates the private creditors charged can be seen as indication for a market rate.
(298)
The aid amount should therefore be calculated as the difference between the average interest rate charged for the loans granted by the private creditors (EURIBOR 3 months + 2 % and EURIBOR 3 months + 1,5 %) and the interest rate at which the loan was actually provided (EURIBOR 3 months + 0,3 %).
(299)
The difference between these rates shall be calculated for the period the rate actually provided was applied.
(300)
The aid shall bear recovery interests calculated from the moment the difference between the theoretical interests and the interest rate at which the loan was actually provided would have been due until effective recovery.
8.3. Recovery of the aid granted in the form of a rescheduling of debts since 2009 (Measure 12)
(301)
The incompatible aid element in measure 12, the rescheduling of debts by the City of Mikkeli since 2009, has to be established. As described in recitals 219-226, the notified debt rescheduling has been implemented with modifications. As the Commission is not aware of the details of the actually implemented rescheduling, it can only provide the method how the recovery has to be effected.
(302)
The aid was put at the disposal of the company from the moment Osuuskunta Karjaportti deviated from the payment schedule as agreed to during the court-supervised restructuring proceedings in 2006. The Commission considers that at the time of granting the aid, Karjaportti was no longer capable of accessing financial markets. Therefore, the aid equals the amount of rescheduled debt. The amounts to be recovered therefore equate to the amount of rescheduled debts towards the City of Mikkeli. Payments already made may however be deducted from the amounts to be recovered.
(303)
The aid shall bear interests from the date the aid was put at the disposal of the company until effective recovery.
9. CONCLUSION
(304)
The Commission notes that the formal investigation as regards the guarantee of EUR 2,75 million notified but subsequently withdrawn by Finland became without object pursuant to Article 8 of the Procedural Regulation.
(305)
Concerning the guarantee granted in the year 2000 and the assignment of the land in the same year by the City of Mikkeli, the Commission considers those measures to be state aid that is compatible as investment aid under the RAG 1998.
(306)
The purchase of land undertaken in 2002 by the City of Mikkeli is considered not to entail aid as it was done under market conditions.
(307)
The guarantees granted by the City of Mikkeli in March 2004 and May 2004 can be considered as state aid, taking into account that Karjaportti was a company in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 1999 at the time of granting. These measures are not compatible with the internal market, as none of the provisions of Article 107(2) and (3) of the TFEU are met.
(308)
The measures taken within the court-supervised restructuring proceedings by the City of Mikkeli were granted together with comparable private creditors and under similar conditions. Accordingly, the Commission concludes that the market economy investor principle was met and that the measures do not entail state aid.
(309)
The purchase of shares by the City of Mikkeli and the write-off of debts in the financial statements in 2007 and 2008 can be both considered as aid free.
(310)
The conversion of unpaid interest rates into a loan by the City of Mikkeli in December 2005 can be considered as state aid, taking into account that Karjaportti was a company in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 2004 at the time of granting. These measures are not compatible with the internal market, as none of the provisions of Article 107(2) and (3) of the TFEU are met.
(311)
As regards the rescheduling of debts agreed to by the City of Mikkeli in 2009, it is noted that it was a subsequent rescheduling of debts. In the light of this, the Commission considers that a private creditor would not have agreed to such a debt rescheduling and that the measure constitutes state aid. As Karjaportti was in difficulty within the meaning of the R&R Guidelines 2004 at the time of granting, the measure could only have been compatible under those Guidelines. As not all requirements are fulfilled, it is concluded that the measure constitutes incompatible state aid.
(312)
The guarantee granted by Finnvera on 17 March 2004 also entails state aid, which is not compatible under the R&R Guidelines 1999. The loan granted by Finnvera on 12 January 2006 does not constitute state aid, as it was granted together with comparable private creditors and at similar conditions. The same is true for the guarantee granted by Finnvera in September 2006 and the loan granted in July 2007.
(313)
Finally, the guarantee granted on 9 January 2008 by Finnvera can be considered as state aid, taking into account that Karjaportti was in difficulties within the meaning of the R&R Guidelines 2004 at the time of granting. The measure is not compatible with the internal Market, as none of the provisions of Article 107(2) and (3) of the TFEU is met.
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The formal investigation procedure under Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union in respect of the guarantee of EUR 2,75 million (measure 11), notified but subsequently withdrawn by Finland, is terminated.
Article 2
The measures which Finland has implemented for Osuuskunta Karjaportti, consisting of:
-
purchase of land in 2002 (measure 3),
-
the measures taken within the court-supervised restructuring proceedings (measure 6),
-
the purchase of shares from Osuuskunta Karjaportti (measure 7),
-
the write-off of debts in the financial statements of 2006 and 2008 (measure 9 and measure 10),
-
the Finnvera loan granted in June 2006 (measure 14),
-
the Finnvera counter-guarantee granted in September 2006 (measure 15) and
-
the Finnvera loan granted in July 2007 (measure 16)
do not constitute aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Article 3
The state aid measures which Finland has implemented for Osuuskunta Karjaportti, consisting of:
-
a guarantee granted in June 2000 (measure 1) and
-
the assignment of land in the same year (measure 2)
are compatible with the internal market within the meaning of Article 107(3)(a) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Article 4
The state aid measures which Finland has implemented for Osuuskunta Karjaportti, consisting of:
-
Guarantee granted on 8 March 2004 by the City of Mikkeli (measure 4);
-
Guarantee granted on 10 May 2004 by the city of Mikkeli (measure 5);
-
Conversion of unpaid interest rates into loans (measure 8);
-
Guarantee granted by Finnvera on 17 March 2004 (measure 13);
-
Guarantee granted on 9 January 2008 by Finnvera (measure 17);
-
Rescheduling of debt since 2009 (measure 12).
were unlawfully put into effect by Finland in breach of Article 108(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union and are incompatible with the internal market.
Article 5
1. Finland shall recover the aid referred to in Article 4 from the beneficiary.
2. The sums to be recovered shall bear interest from the date on which they were put at the disposal of the beneficiary until their actual recovery.
3. The interest shall be calculated on a compound basis in accordance with Chapter V of Commission Regulation (EC) No 794/2004.
4. Finland shall cancel all outstanding payments of the aid referred to in Article 4 with effect from the date of notification of this decision.
Article 6
1. Recovery of the aid referred to in Article 4 shall be immediate and effective.
2. Finland shall ensure that this Decision is implemented within four months following the date of notification of this Decision.
Article 7
1. Within two months following notification of this Decision, Finland shall submit the following information to the Commission:
(a)
the total amount (principal and recovery interests) to be recovered from the beneficiary;
(b)
a detailed description of the measures already taken and planned to comply with this Decision;
(c)
documents demonstrating that the beneficiary has been ordered to repay the aid.
2. Finland shall keep the Commission informed of the progress of the national measures taken to implement this Decision until recovery of the aid referred to in Article 4 has been completed. It shall immediately submit, on simple request by the Commission, information on the measures already taken and planned to comply with this Decision. It shall also provide detailed information concerning the amounts of aid and recovery interest already recovered from the beneficiary.
Article 8
This Decision is addressed to the Republic of Finland.
Done at Brussels, 12 June 2012.