ДИРЕКТИВА 2014/87/ЕВРАТОМ НА СЪВЕТА
от 8 юли 2014 година
за изменение на Директива 2009/71/Евратом за установяване на общностна рамка за ядрената безопасност на ядрените инсталации
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия, и по-специално членове 31 и 32 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, изготвено след получаване на становището на група лица, определени от Научния и технически комитет измежду научни експерти от държавите членки,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2013/59/Евратом на Съвета (3) се определят единни основни стандарти за безопасност за защита на здравето на лицата, подложени на професионално и медицинско облъчване и облъчване на населението, срещу опасностите, произтичащи от йонизиращото лъчение.
(2)
С Директива 2009/71/Евратом на Съвета (4) се въвеждат задължения на държавите членки да създадат и поддържат национална рамка за ядрена безопасност. Посочената директива отразява разпоредбите на основния международен акт в областта на ядрената безопасност - Конвенцията за ядрена безопасност (5), както и Основните принципи на безопасността (6), приети от Международната агенция за атомна енергия (МААЕ).
(3)
С Директива 2011/70/Евратом на Съвета (7) се налагат задължения на държавите членки за създаване и поддържане на национална рамка за управление на отработеното гориво и радиоактивните отпадъци.
(4)
В заключенията на Съвета от 8 май 2007 г. относно ядрената безопасност и безопасното управление на отработеното ядрено гориво и радиоактивните отпадъци се подчертава, че „ядрената безопасност е национална отговорност, която при целесъобразност се упражнява в съответна рамка на ЕС. Решенията относно действията за осигуряване на безопасност и надзора на ядрените инсталации са от компетентността единствено на операторите и националните органи“.
(5)
Ядрената авария във Фукушима, Япония, през 2011 г. отново насочи вниманието на целия свят към мерките, необходими за свеждане на риска до минимум и осигуряване на най-високи равнища на ядрена безопасност. Въз основа на заключенията на Европейския съвет от 24-25 март 2011 г. националните компетентни регулаторни органи и Комисията, обединени в рамките на Европейската група за ядрена безопасност и управление на отпадъците (ENSREG), създадена с Решение 2007/530/Евратом на Комисията (8), извършиха цялостни оценки на риска и безопасността (наричани по-долу „стрес тестове“) на атомните електроцентрали на общностно равнище. Резултатите показаха редица възможни подобрения, които биха могли да се постигнат в рамките на подходите към ядрената безопасност и практиките в сектора в участващите държави.
Освен това Европейският съвет призова Комисията да направи преглед, доколкото е целесъобразно, съществуващата правна и регулаторна рамка за безопасността на ядрените инсталации и да предложи евентуални подобрения, ако са необходими. Европейският съвет изтъкна също така, че в Съюза следва да се прилагат и подобряват постоянно най-високите стандарти за ядрена безопасност.
(6)
Наличието на силен компетентен регулаторен орган, реално независим при вземането на регулаторни решения, представлява фундаментално изискване на общностната регулаторна рамка за ядрена безопасност. От първостепенно значение е този компетентен регулаторен орган да може да упражнява правомощията си по безпристрастен и прозрачен начин, без върху него да бъде оказвано каквото и да е неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения, за да се осигури висока степен на ядрена безопасност. Регулаторните решения в областта на ядрената безопасност и действията за осигуряване на изпълнението им следва да се основават на обективни технически съображения във връзка с безопасността и да се вземат без каквото и да е неправомерно външно влияние, което би могло да я постави под заплаха - като например неправомерно влияние, свързано с промяната на политически, икономически или обществени условия.
Разпоредбите на Директива 2009/71/Евратом относно функционалното отделяне на компетентните регулаторни органи следва да бъдат подсилени, така че да се създадат условия за реална независимост на тези органи от неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения и да се гарантира, че те разполагат с подходящите средства и правомощия за правилно изпълнение на възложените им отговорности. По-специално, регулаторните органи следва да разполагат с достатъчно юридически правомощия, достатъчен персонал и достатъчни финансови ресурси, за да изпълняват правилно възложените им отговорности.
По-строгите изисквания не следва обаче да се отразяват на тясното сътрудничество, когато е приложимо, с други национални органи, нито на общите политически насоки, давани от държавите членки.
(7)
При процеса на вземане на регулаторни решения следва да се отчитат компетентността и експертните познания, които могат да бъдат предоставени от организация за техническа поддръжка. Тези експертни познания следва да се основава на съвременни научно-технически познания, включително от експлоатационен опит и свързани с безопасността научни изследвания, на управление на знанията и на подходящи технически ресурси.
(8)
В съответствие с част 1 от Общите изисквания за безопасност на МААЕ следва да бъдат зачитани както ролята на държавите членки при определяне на рамка за ядрена безопасност, така и ролята на регулаторите за прилагането на тази рамка.
(9)
Като се имат предвид специализираният характер на ядрения сектор и ограниченият брой на персонал с необходимите експертни познания и компетентност, което води до възможна ротация на персонала с управленски отговорности между ядрения сектор и регулаторните органи, необходимо е да се обръща специално внимание на предотвратяването на конфликти на интереси. Следва също да се вземат мерки за осигуряване на отсъствие на конфликт на интереси и по отношение на организациите, които предоставят консултации или услуги на компетентните регулаторни органи.
(10)
Последиците от ядрените аварии могат да прехвърлят националните граници, поради което е необходимо да се насърчава тясното сътрудничество, координация и обмен на информация между компетентните регулаторни органи на държавите членки в близост до дадена ядрена инсталация, независимо дали тези държави членки експлоатират ядрени инсталации или не. В този смисъл държавите членки следва да осигурят наличието на подходящи механизми за насърчаване на такова сътрудничество по въпроси на ядрената безопасност, имащи трансгранично значение.
(11)
За да се осигури усвояването на подходящи умения, както и придобиването и поддържането на подходящо равнище на компетентност, всички страни следва да осигуряват постоянен процес на обучение на целия персонал, който носи отговорност във връзка с ядрената безопасност на ядрените инсталации и с вътрешната аварийна готовност и мерки за реагиране. Това може да бъде постигнато чрез въвеждане на програми и планове за обучение, процедури за периодичен преглед и актуализиране на програмите за обучение, както и предоставяне на подходящ бюджет за обучението.
(12)
Друга основна поука от ядрената авария във Фукушима е, че е важно да се подобри прозрачността по въпросите на ядрената безопасност. Прозрачността е важен способ и за осигуряването на независимост при вземането на регулаторни решения. Ето защо действащите разпоредби на Директива 2009/71/Евратом относно информацията, която трябва да се осигурява на населението, следва да бъдат конкретизирани по отношение на вида информация, който да се предоставя. Освен това следва да се осигуряват възможности за населението да участва в съответните етапи от процеса на вземане на решения във връзка с ядрените инсталации в съответствие с националната рамка за ядрена безопасност, като се отчитат различните национални системи. Националните компетентни органи продължават да отговарят за решенията относно лицензирането.
(13)
Изискванията на настоящата директива по отношение на прозрачността допълват тези в действащото законодателство на Евратом. С Решение 87/600/Евратом на Съвета (9) се налагат задължения на държавите членки при радиационна опасност на тяхната територия да нотифицират и предоставят информация на Комисията и на останалите държави членки, а Директива 2013/59/Евратом съдържа изисквания към държавите членки да информират населението за мерките за опазване на здравето, които следва да се прилагат, и за действията, които следва да се предприемат в случай на радиационна авария, както и да осигуряват на равни интервали от време актуализирана информация на населението, за което има вероятност да бъде засегнато в случай на такава авария.
(14)
По време на Шестата среща за преглед договарящите страни по Конвенцията за ядрена безопасност изразиха отново ангажимента си по отношение на заключенията от Втората извънредна среща, състояла се след аварията във Фукушима. Те изтъкнаха по-специално, че „атомните електроцентрали следва да бъдат проектирани, изграждани и експлоатирани с цел предотвратяване на аварии, а при възникване на авария - ограничаване на последиците от нея и избягване на външното замърсяване“, като „регулаторните органи следва да създадат условия за изпълнението на тези цели, така че да бъдат набелязани и прилагани подходящи подобрения на безопасността в съществуващите централи“.
(15)
С оглед на техническия прогрес, постигнат въз основа на разпоредбите на МААЕ и Асоциацията на западноевропейските ядрени регулатори (WENRA), и в отговор на поуките от стрес тестовете и разследванията на ядрената авария във Фукушима, в Директива 2009/71/Евратом следва да бъдат внесени изменения, за да се включи целта на Общността за високо равнище на ядрена безопасност на всички стадии от жизнения цикъл на ядрените инсталации (избор на площадка, проектиране, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация и извеждане от експлоатация). Тази цел налага по-специално да се внесат значителни подобрения в безопасността при проектирането на новите реактори, за което следва да се използват най-съвременните познания и технологии при отчитане на актуалните международни изисквания за безопасност.
(16)
Посочената цел следва да се постигне по-специално чрез оценките на ядрената безопасност, които попадат в обхвата на настоящата директива. Те следва да се извършват от притежателите на лицензии под надзора на националния компетентен регулаторен орган и могат да се използват за оценка на риска от сериозна авария, попадаща в обхвата на Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10), при условие че са спазени изискванията на настоящата директива.
(17)
Концепцията за дълбоко ешелонирана защита е от фундаментално значение за безопасността на ядрените инсталации и представлява основата за изпълнение на целите за високо равнище на ядрената безопасност. Прилагането на принципите за дълбоко ешелонирана защита, признати в международните стандарти и насоки, както и от WENRA, гарантира, че свързаните с безопасността дейности се уреждат - доколкото е разумно осъществимо - от независими нива от разпоредби, така че ако настъпи отказ, той да може да бъде открит, компенсиран или отстранен чрез подходящи мерки. Ефективността на всяко от различните нива от разпоредби представлява съществен елемент на дълбоко ешелонираната защита, насочен към предотвратяване на аварии и ограничаване на последиците от евентуалното им възникване. Дълбоко ешелонираната защита обикновено е структурирана на пет нива. При отказ на едно от тях се задейства следващото. Целта на първото ниво на защита е да се предотврати очаквано експлоатационно събитие и отказ на системите. При отказ на първото ниво на защита второто ниво поема контрола на експлоатационното събитие или открива нередности. При отказ на второто ниво на защита третото ниво гарантира, че функциите за безопасност продължават да се изпълняват, като задейства специални системи за безопасност и други елементи, свързани с безопасността. Ако има отказ и на третото ниво, то четвъртото задържа разпространението на аварията чрез механизъм за управление на аварии, така че да се предотврати или ограничи състоянието на тежка авария с изхвърляне на радиоактивни вещества в околната среда. Последната цел (пето ниво на защита) е ограничаването на радиационните последици от изхвърлянето на радиоактивни вещества в значителни количества чрез организиране на външни действия в аварийна ситуация.
(18)
Наред с дълбоко ешелонираната защита, изграждането на реална култура на ядрената безопасност се определя като фактор от фундаментално значение за постигане на високо равнище на ядрената безопасност и за постоянното ѝ подобряване. Показателите за наличие на реална култура на ядрена безопасност включват по-специално следното: ангажимент на всички нива на персонала и ръководството на дадена организация към ядрената безопасност и постоянното ѝ подобряване; развиване на способността на персонала на всички нива да подлага на преценка прилагането на съответните принципи и практики за безопасност с цел постоянно подобряване на ядрената безопасност; способност на персонала да докладва своевременно по въпроси, свързани с безопасността; извличане на поуки от експлоатационния опит; както и системно докладване на всяко отклонение от нормалните експлоатационни условия или мерки, свързани с управлението на аварии, които могат да имат въздействие върху ядрената безопасност. Сред важните фактори, подпомагащи изграждането на сериозна култура на ядрена безопасност, са по-специално: ефективните системи за управление, подходящото образование и обучение, както и мерките, предприемани от притежателя на лицензия за регистриране, оценка и документиране на значимия за безопасността вътрешен и външен експлоатационен опит и ефективното разрешаване на възникналите въпроси.
(19)
Когато в текста на настоящата директива се използва изразът „разумно осъществимо“, той следва да се прилага в съответствие с установените определения, по-специално определенията на WENRA и МААЕ.
(20)
След ядрените аварии в Три Майл Айлънд и Чернобил ядрената авария във Фукушима показа за пореден път колко важни са функциите на херметичната конструкция, която е последното препятствие, защитаващо хората и околната среда от изхвърляния на радиоактивни вещества в резултат на авария. По тази причина кандидатът за лицензия за изграждането на нов енергиен или научноизследователски реактор следва да докаже, че проектът ограничава последиците от увреждането на активната зона до вътрешността на херметичния обем, т.е. този кандидат следва да докаже, че значително или неконтролирано изхвърляне на радиоактивни вещества извън херметичния обем е изключително малко вероятно, като същевременно следва да може да докаже с голяма степен на надеждност, че няма да се стигне до такова изхвърляне.
(21)
С оглед на предотвратяването на авариите и ограничаването на последиците от тях следва да се въведат изисквания и за по-специфични мерки за управление на аварии и вътрешно реагиране при извънредни ситуации. Те следва да бъдат съобразени със съответните разпоредби от Директива 2013/59/Евратом и да не ги засягат. Притежателят на лицензия следва да предвиди процедури, насоки и механизми в случай на авария, включително тежка авария, която би могла да възникне във всякакъв експлоатационен режим: с пълна мощност, при спиране на съоръжението и в преходни състояния, като се установи единство и последователност между всички процедури и механизми и се гарантира, че те се изпълняват, преразглеждат и актуализират. Тези мерки следва да включват и осигуряването на достатъчен персонал, оборудване и други необходими ресурси. Следва да се предвиди организационна структура с ясно разпределение на отговорностите и координация между звената за реагиране.
(22)
Стрес тестовете показаха ключовата роля на засилените механизми на сътрудничество и координация между всички страни, носещи отговорност за ядрената безопасност. Партньорските проверки се оказаха добро средство за изграждане на доверие с цел натрупване и обмяна на опит и осигуряване на общо прилагане на високи стандарти за ядрена безопасност.
(23)
Сътрудничеството в областта на ядрената безопасност между държавите членки е добре установено и може да допринесе за ядрената безопасност, прозрачността и откритостта по отношение на заинтересованите участници на европейско и международно равнище.
Държавите членки, чрез компетентните си регулаторни органи, като използват ENSREG, когато е целесъобразно, и въз основа на експертните познания в рамките на WENRA, следва на всеки шест години да определят методология, задания и график за извършване на партньорски проверки по конкретна обща техническа тема, свързана с ядрената безопасност на ядрените им инсталации. Тази конкретна обща техническа тема, която ще бъде предмет на разглеждане, следва да се определи в рамките на референтните нива за безопасност на WENRA или въз основа на обратна информация от експлоатационния опит, инцидентите и авариите и технологичното и научното развитие. Държавите членки следва да извършат самооценка в национален мащаб и да вземат мерки тази самооценка да бъде подложена на общи партньорски проверки от страна на компетентните регулаторни органи на другите държави членки.
Следва да се изготвят доклади за заключенията от партньорските проверки. Като отчитат резултатите от тези доклади относно партньорските проверки, държавите членки следва да изготвят национални планове за действие, в които се предвиждат мерки по отношение на заключенията от докладите и техните собствени национални оценки. Докладите относно партньорските проверки следва да са в основата и на обобщения доклад за резултатите от тематичната партньорска проверка в рамките на Съюза, който се изготвя съвместно от компетентните регулаторни органи на държавите членки. Обобщеният доклад следва да няма за цел да даде оценка на безопасността на ядрените инсталации, а следва да открои процеса и техническите заключения на тематичната партньорска проверка с цел споделяне на натрупаните в резултат от нея познания.
При партньорските проверки следва да има взаимно доверие, поради което би било целесъобразно Комисията, когато е осъществимо, да информира държавите членки за намерението си да използва резултатите от докладите относно тези проверки в документите си по въпроси на политиката.
(24)
Задълженията на държавите членки да докладват за прилагането на настоящата директива, както и задължението на Комисията да състави доклад въз основа на националните доклади, следва да дадат възможност за преглед и оценка на различните аспекти на прилагането на директивата, както и на нейната ефективност. В международен мащаб съществуват редица подобни задължения за докладване, например докладите по Конвенцията за ядрена безопасност, резултатите от които могат да се използват при оценката на прилагането на настоящата директива. Освен това в настоящата директива следва да се предвидят допълнителни задължения за докладване във връзка със заключенията от тематичните партньорски проверки на ядрените инсталации. Поради това, с цел опростяване на законодателството и намаляване на административната тежест, задължението на държавите членки за докладване следва да бъде облекчено както по отношение на честотата на докладването, така и по отношение на съдържанието на докладите.
(25)
В съответствие с подхода на степенуване прилагането на разпоредбите на настоящата директива зависи от вида ядрени инсталации на територията на всяка държава членка. Ето защо при въвеждането на тези разпоредби в националното право държавите членки следва да вземат предвид потенциалния мащаб и естеството на рисковете, произтичащи от ядрените инсталации, които планират или експлоатират. По-специално, подходът на степенуване следва да се отнася за тези държави членки, които разполагат само с малко количество ядрени и радиоактивни материали, например свързани с използването на малки научноизследователски реакторни инсталации, които в случай на тежка авария не биха породили последици, съпоставими с тези при авария на атомна електроцентрала.
(26)
Разпоредбите на настоящата директива, които по своя характер са свързани с наличието на ядрени инсталации, по-специално разпоредбите за задълженията на притежателя на лицензия, новите специфични изисквания за ядрените инсталации и разпоредбите относно вътрешната аварийна готовност и реагиране при аварии, не следва да се прилагат за държавите членки, които нямат ядрени инсталации. Разпоредбите на настоящата директива следва да бъдат транспонирани и приложени по пропорционален начин, в съответствие с националните условия и като се има предвид фактът, че тези държави членки нямат ядрени инсталации, като в същото време се гарантира, че правителството или компетентните органи отделят необходимото внимание на въпросите на ядрената безопасност.
(27)
Съгласно Директива 2009/71/Евратом държавите членки са длъжни да въведат и да поддържат национална законодателна, регулаторна и организационна рамка за ядрена безопасност на ядрените инсталации. Държавите членки запазват компетентността си да решават относно начина на приемане на разпоредбите от националната рамка, както и инструмента за тяхното прилагане.
(28)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и на Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(29)
Поради това Директива 2009/71/Евратом следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2009/71/Евратом се изменя, както следва:
1)
Заглавието на глава 1 се заменя със следното:
„ЦЕЛИ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ“.
2)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящата директива се прилага за всички ядрени инсталации за граждански цели,за които се изисква лицензия.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Настоящата директива допълва основните стандарти, посочени в член 30 от Договора, по отношение на ядрената безопасност на ядрените инсталации, и не засяга съществуващото общностно законодателство за опазване на здравето на работниците и населението от опасностите, свързани с йонизиращи лъчения, и по-специално Директива 2013/59/Евратом на Съвета (11).
(11) Директива 2013/59/Евратом на Съвета от 5 декември 2013 г. за определяне на основни норми на безопасност за защита срещу опасностите, произтичащи от излагане на йонизиращо лъчение и за отмяна на директиви 89/618/Евратом, 90/641/Евратом, 96/29/Евратом, 97/43/Евратом и 2003/122/Евратом (ОВ L 13, 17.1.2014 г., стр. 1).“" 						
3)
Член 3 се изменя, както следва:
а)
параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
атомна електроцентрала, инсталация за обогатяване, завод за производство на ядрено гориво, съоръжение за преработка, изследователски реактор, съоръжение за съхранение на отработено гориво; и“;
б)
добавят се следните параграфи:
„6.
„авария“ означава всяко нежелано събитие, последиците или потенциалните последици от което са значими от гледна точка на радиационната защита или ядрената безопасност;
7.
„инцидент“ означава всяко нежелано събитие, последиците или потенциалните последици от което не са пренебрежимо малки от гледна точка на радиационната защита или ядрената безопасност;
8.
„очаквано експлоатационно събитие“ означава отклонение на процеса на експлоатация от нормалната експлоатация, което се очаква да възникне най-малко веднъж в рамките на експлоатационния период на дадено съоръжение, но поради предвидените в проекта мерки не причинява значителни вреди по важни за безопасността елементи или не води до аварийни условия;
9.
„проектни основи“ означава наборът от условия и събития, които изрично са взети предвид при проектирането, включително при подобрения, на ядрена инсталация, в съответствие с установени критерии, така че инсталацията да може да им устои, без да надхвърли допустимите граници, посредством планираното действие на системите за безопасност;
10.
„проектна авария“ означава авария, чиито условия са отчетени при проектирането на ядрената инсталация в съответствие с установени критерии за проектиране и при която увреждането на горивото, когато е приложимо, и изхвърлянето на радиоактивни вещества са в рамките на допустими граници;
11.
„надпроектна авария“ означава състояние, по-тежко от състоянието на проектна авария; то може да бъде предизвикано от отказ на множество компоненти, например пълна загуба на всички поредици от елементи на системата за безопасност, или от изключително малко вероятно събитие.“
4)
В глава 2 след заглавието „ЗАДЪЛЖЕНИЯ“ се вмъква следното заглавие:
„РАЗДЕЛ 1
Общи задължения“.
5)
Член 4, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки създават и поддържат национална законодателна, регулаторна и организационна рамка (наричана по-долу „националната рамка“) за ядрена безопасност на ядрените инсталации. В националната рамка се предвижда по-специално следното:
а)
разпределение на отговорностите и координация между съответните държавни органи;
б)
национални изисквания за ядрена безопасност, които обхващат всички стадии на жизнения цикъл на ядрените инсталации;
в)
система за лицензиране и за забрана на експлоатацията на ядрени инсталации без лицензия;
г)
система за регулаторен контрол на ядрената безопасност, осъществяван от компетентния регулаторен орган;
д)
ефективни и пропорционални действия за осигуряване на изпълнението, включително при целесъобразност корективни действия или спиране на експлоатацията и изменение или отнемане на лицензията.
Държавите членки запазват компетентността си да определят начина на приемането на националните изисквания за ядрена безопасност, посочени в буква б), както и инструмента за тяхното прилагане“.
6)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите членки гарантират действителната независимост на компетентния регулаторен орган от неправомерно влияние при вземането на регулаторни решения. За тази цел държавите членки предвиждат в националната рамка изисквания, съгласно които компетентният регулаторен орган:
а)
е функционално отделен от всеки друг орган или организация, имащи отношение към развитието или използването на ядрената енергия, и не иска, нито приема указания от такъв орган или организация при изпълнението на регулаторните си задачи;
б)
взема регулаторни решения въз основа на солидни и прозрачни изисквания, свързани с ядрената безопасност;
в)
разполага със специални бюджетни средства с подходящ размер, които му позволяват да изпълнява регулаторните си задачи, определени в националната рамка, и отговаря за изпълнението на разпределения бюджет;
г)
разполага с подходящ на брой персонал, който притежава квалификациите, опита и експертните познания, необходими за изпълнение на възложените му задължения. Компетентният регулаторен орган може да използва външни научно-технически ресурси и експертни познания в подкрепа на регулаторните си функции;
д)
установява процедури за предотвратяване и уреждане на конфликти на интереси;
е)
предоставя информация за ядрената безопасност, без да му е необходимо разрешение от друг орган или организация, при условие че това не застрашава други по-важни интереси, например сигурността, които са признати в съответното законодателство или съгласно международните актове.
3. Държавите членки осигуряват на компетентния регулаторен орган юридическите правомощия, необходими за изпълнение на неговите задължения във връзка с националната рамка по член 4, параграф 1. За тази цел държавите членки гарантират, че съгласно националната рамка на компетентния регулаторен орган са възложени следните основни регулаторни задачи:
а)
да предлага, определя или участва в определянето на национални изисквания за ядрена безопасност;
б)
да изисква от притежателите на лицензии да спазват и да доказват спазването на националните изисквания за ядрена безопасност и на условията на съответната лицензия;
в)
да проверява спазването на посочените условия, като извършва регулаторни оценки и инспекции;
г)
да предлага или извършва ефективни и пропорционални действия по осигуряване на изпълнението.“
7)
Членове 6, 7 и 8 се заменят със следното:
„Член 6
Притежатели на лицензии
Държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа следните изисквания:
а)
основната отговорност за ядрената безопасност на ядрена инсталация се носи от притежателя на лицензията. Тази отговорност не може да се делегира и включва отговорност за действията на изпълнителите и подизпълнителите, чиито дейности могат да повлияят на ядрената безопасност на дадена ядрена инсталация;
б)
при подаване на заявление за лицензия от заявителя се изисква да представи доказателство, че ядрената безопасност е осигурена. Обхватът и степента на конкретност трябва да съответстват на потенциалния размер и естество на опасността, съответстваща на ядрената инсталация и нейната площадка;
в)
притежателите на лицензии следва редовно да оценяват, проверяват и подобряват постоянно, доколкото е разумно осъществимо, ядрената безопасност на ядрените си инсталации по системен и подлежащ на проверка начин.Това включва верификация, че са въведени мерки за предотвратяване на аварии и ограничаване на последиците от тях, включително верификация на прилагането на мерките за дълбоко ешелонирана защита;
г)
притежателите на лицензии въвеждат и прилагат системи за управление, в които на ядрената безопасност се отдава полагащият ѝ се приоритет;
д)
притежателите на лицензии предвиждат подходящи вътрешни процедури и мерки за реагиране при извънредни ситуации, включително насоки за управление на тежки аварии или сходни мерки, за ефективно реагиране при авария с цел да се предотвратят или ограничат последиците от нея. По-специално, тези процедури:
i)
са съобразени с другите експлоатационни процедури и се изпитват периодично при учения, за да се провери осъществимостта им;
ii)
са насочени към аварии и тежки аварии, които биха могли да възникнат във всякакъв експлоатационен режим, както и онези, които обхващат или увреждат едновременно няколко единици;
iii)
предвиждат условия за получаване на външна помощ;
iv)
подлежат на периодичен преглед и се актуализират редовно въз основа на опита от противоаварийни учения и поуките, извлечени от аварии;
е)
притежателите на лицензии осигуряват и поддържат финансови и човешки ресурси с подходящи квалификации и компетентност, необходими за изпълнение на задълженията им във връзка с ядрената безопасност на ядрената инсталация. Притежателите на лицензии гарантират също така, че изпълнителите и подизпълнители, за които носят отговорност и чиито дейности могат да повлияят на ядрената безопасност на ядрената инсталация, разполагат с необходимите човешки ресурси с подходящи квалификации и компетентност за изпълнение на задълженията им.
Член 7
Експертни познания и умения по ядрена безопасност
Държавите членки осигуряват изискване в националната рамка към всички участващи страни да въведат мерки за образование и обучение на своя персонал, който носи отговорност във връзка с ядрената безопасност на ядрените инсталации, с цел да се изграждат, поддържат и доразвиват експертни познания и умения в областта на ядрената безопасност и вътрешната аварийна готовност.
Член 8
Прозрачност
1. Държавите членки осигуряват предоставянето на необходимата информация относно ядрената безопасност на ядрените инсталации и начина, по който тя е уредена, на работниците и населението, като се обръща особено внимание на местните власти, населението и заинтересованите страни в близост до дадена ядрена инсталация. Това задължение включва и изискване по отношение на компетентния регулаторен орган и притежателите на лицензии, всеки в своята област на компетентност, да предоставят в рамките на комуникационната си политика:
а)
на работниците и населението - информация за нормалните експлоатационни условия на ядрените инсталации, и
б)
на работниците, населението и компетентните регулаторни органи на други държави членки в близост до ядрена инсталация - своевременна информация в случай на инцидент и авария.
2. Информацията се оповестява публично в съответствие със съответното законодателство и международни актове, при условие че това не застрашава други по-важни интереси, например сигурността, които са признати в съответното законодателство или международни актове.
3. Без да се засяга член 5, параграф 2, държавите членки гарантират, че компетентният регулаторен орган, когато е целесъобразно, установява сътрудничество в областта на ядрената безопасност на ядрените инсталации с компетентните регулаторни органи на други държави членки в близост до ядрена инсталация, наред с другото, чрез обмен и/или споделяне на информация.
4. Държавите членки гарантират, че на населението се предоставят подходящи възможности за реално участие в процеса на вземане на решения относно лицензирането на ядрени инсталации, в съответствие със съответното законодателство и международните актове.“
8)
След член 8 се вмъква следният раздел:
„РАЗДЕЛ 2
Специални задължения
Член 8а
Цел за ядрена безопасност на ядрените инсталации
1. Държавите членки осигуряват по отношение на ядрените инсталации в националната рамка за ядрена безопасност изискване тяхното проектиране, избор на площадка, изграждане, въвеждане в експлоатация, експлоатация и извеждане от експлоатация да се ръководят от целта за предотвратяване на аварии, а при възникване на авария - ограничаване на последиците от нея и избягване на:
а)
рано настъпили изхвърляния на радиоактивни вещества, при които е необходимо да бъдат взети външни аварийни мерки, но времето за тяхното предприемане е недостатъчно;
б)
изхвърляне на радиоактивни вещества в значителни количества, при което е необходимо да бъдат взети защитни мерки, които не могат да се ограничат до даден регион или до определено време.
2. Държавите членки осигуряват в националната рамка за ядрена безопасност изискване целта по параграф 1:
а)
да се прилага за ядрени инсталации, за които за първи път се издава лицензия за строителство след 14 август 2014 г.;
б)
да се използва като отправна точка за своевременното внасяне на разумно осъществими подобрения в безопасността на съществуващите ядрени инсталации, включително в рамките на периодичните прегледи на безопасността съгласно член 8в, буква б).
Член 8б
Прилагане на целта за ядрена безопасност на ядрените инсталации
1. За постигането на целта за ядрена безопасност по член 8а държавите членки осигуряват в националната рамка изискване, че когато се прилага дълбоко ешелонираната защита, това има за цел:
а)
да се сведе до минимум въздействието на екстремните външни природни явления и нежеланите, причинени от човека опасности;
б)
да се предотвратят очаквани експлоатационни събития и отказ на компонентите и системите;
в)
очакваните експлоатационни събития да се контролират и да бъде открит всякакъв отказ;
г)
да се контролират авариите в рамките на проектните основи;
д)
да се контролират надпроектните аварии, включително да се предотврати разпространението на аварията и да се ограничат последиците от тежки аварии;
е)
наличието на организационни структури съгласно член 8г, параграф 1.
2. За да се постигне целта за ядрена безопасност по член 8а, държавите членки осигуряват в националната рамка изискване компетентният регулаторен орган и притежателят на лицензията да вземат мерки за насърчаване и развитие на реална култура на ядрена безопасност. Тези мерки включват по-специално:
а)
системи за управление, при които на ядрената безопасност се отдава полагащият ѝ се приоритет и при които на всички нива на персонала и ръководството се насърчава способността да се подлага на преценка ефективното прилагане на съответните принципи и практики за безопасност, както и да се докладва своевременно по въпроси, свързани с безопасността, в съответствие с член 6, буква г);
б)
предприемането на мерки от притежателя на лицензия за регистриране, оценка и документиране на значимия за безопасността вътрешен и външен експлоатационен опит;
в)
задължение на притежателя на лицензия да докладва на компетентния регулаторен орган за събития с потенциално въздействие върху ядрената безопасност; и
г)
мерки за образование и обучение в съответствие с член 7.
Член 8в
Първоначална оценка и периодични прегледи на безопасността
Държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа следните изисквания:
а)
всяко издаване на лицензия за изграждане на ядрена инсталация или експлоатация на ядрена инсталация се основава на подходяща оценка на безопасността на площадката и инсталацията, включително на доказателства относно ядрената безопасност съгласно националните изисквания за ядрена безопасност въз основа на целта по член 8а;
б)
притежателят на лицензия, под регулаторния контрол на компетентния регулаторен орган, системно и редовно, най-малко на всеки десет години, прави преоценка на безопасността на ядрената инсталация, както е предвидено в член 6, буква в). Целта на тази преоценка на безопасността е да се осигури съответствието с проектните основи на съоръжението към момента и да се набележат по-нататъшни подобрения на безопасността, като се отчетат проблемите със стареенето, експлоатационният опит, последните научноизследователски резултати и постижения в областта на международните стандарти, като за отправна точка се използва целта по член 8а.
Член 8г
Вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии
1. Без да се засягат разпоредбите на Директива 2013/59/Евратом, държавите членки гарантират, че националната рамка съдържа изискване организационната структура за вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии да предвижда ясно разпределение на отговорностите и координация между притежателите на лицензии, компетентните органи и организации, като се отчитат всички фази на дадена авария.
2. Държавите членки гарантират, че има последователност и приемственост между мерките за вътрешна аварийна готовност и реагиране при аварии, предвидени в националната рамка, и другите мерки за аварийна готовност и реагиране при аварии, посочени в Директива 2013/59/Евратом.“
9)
След член 8г се вмъква следната глава:
„ГЛАВА 2a
ПАРТНЬОРСКИ ПРОВЕРКИ И ДОКЛАДВАНЕ
Член 8д
Партньорски проверки
1. Най-малко веднъж на всеки десет години държавите членки организират периодични самооценки на своята национална рамка и компетентни регулаторни органи и отправят покана за международна партньорска проверка на съответните части от своята национална рамка и компетентни регулаторни органи с цел постоянно подобряване на ядрената безопасност. Когато са готови, резултатите от партньорските проверки се докладват на държавите членки и на Комисията.
2. Държавите членки гарантират, че на координирана основа се осъществява следното:
а)
извършва се национална оценка по конкретна тема, свързана с ядрената безопасност на съответните ядрени инсталации на тяхна територия;
б)
всички други държави членки, както и Комисията в качеството ѝ на наблюдател, се приканват да направят партньорска проверка на националната оценка по буква а);
в)
вземат се необходимите последващи мерки в резултат на заключенията от процеса на партньорска проверка;
г)
публикуват се съответните доклади за посочения процес и основните резултати от него, когато последните бъдат готови.
3. Държавите членки гарантират, че са създадени условия за започването през 2017 г. на първата тематична партньорска проверка, както и за провеждането на следващите тематични партньорски проверки най-малко на всеки шест години след това.
4. В случай на авария, водеща до ситуации, които налагат предприемането на външни аварийни мерки или защитни мерки за населението, съответната държава членка взема необходимите мерки за отправянето на покана за провеждането на международна партньорска проверка без неоправдано забавяне.“
10)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки представят на Комисията доклад за прилагането на настоящата директива за първи път до 22 юли 2014 г., а след това - до 22 юли 2020 г.“;
б)
параграф 3 се заличава.
11)
В член 10 след параграф 1 се вмъква следният параграф:
„1а. Задълженията за транспониране и прилагане на членове 6, 8а, 8б, 8в и 8г не се прилагат за държавите членки, в които няма ядрени инсталации, освен ако тези държави решат да развиват дейност, свързана с ядрени инсталации, за които се изисква лицензия, в рамките на тяхната юрисдикция.“
Член 2
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 15 август 2017 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, обхваната от настоящата директива, както и всички последващи изменения на тези разпоредби.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 8 юли 2014 година.
COUNCIL DIRECTIVE 2014/87/EURATOM
of 8 July 2014
amending Directive 2009/71/Euratom establishing a Community framework for the nuclear safety of nuclear installations
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Atomic Energy Community, and in particular Articles 31 and 32 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission, drawn up after having obtained the opinion of a group of persons appointed by the Scientific and Technical Committee from among scientific experts in the Member States,
Having regard to the opinion of the European Parliament (1),
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (2),
Whereas:
(1)
Council Directive 2013/59/Euratom (3) establishes uniform basic safety standards for the protection of the health of individuals subject to occupational, medical and public exposures against the dangers arising from ionising radiation.
(2)
Council Directive 2009/71/Euratom (4) imposes obligations on the Member States to establish and maintain a national framework for nuclear safety. That Directive reflects the provisions of the main international instruments in the field of nuclear safety, namely the Convention on Nuclear Safety (5), as well as the Safety Fundamentals (6) established by the International Atomic Energy Agency (‘IAEA’).
(3)
Council Directive 2011/70/Euratom (7) imposes obligations on the Member States to establish and maintain a national framework for spent fuel and radioactive waste management.
(4)
Council Conclusions of 8 May 2007 on nuclear safety and safe management of spent nuclear fuel and radioactive waste highlighted that ‘nuclear safety is a national responsibility exercised where appropriate in an EU-framework. Decisions concerning safety actions and the supervision of nuclear installations remain solely with the operators and national authorities’.
(5)
The Fukushima nuclear accident in Japan in 2011 renewed attention worldwide on the measures needed to minimise risk and ensure the most robust levels of nuclear safety. Based on the European Council conclusions of 24-25 March 2011, the national competent regulatory authorities, together with the Commission in the framework of the European Nuclear Safety Regulators Group (ENSREG), established by Commission Decision 2007/530/Euratom (8), carried out Community-wide comprehensive risk and safety assessments of nuclear power plants (‘stress tests’). The results identified a number of improvements which could be implemented in nuclear safety approaches and industry practices in the participating countries.
Moreover, the European Council also called on the Commission to review, as appropriate, the existing legal and regulatory framework for the safety of nuclear installations and propose any improvements that may be necessary. The European Council also stressed that the highest standards for nuclear safety should be implemented and continuously improved in the Union.
(6)
A strong competent regulatory authority with effective independence in regulatory decision-making is a fundamental requirement of the Community nuclear safety regulatory framework. It is of utmost importance that the competent regulatory authority has the ability to exercise its powers impartially, transparently and free from undue influence in its regulatory decision-making to ensure a high level of nuclear safety. Regulatory decisions and enforcement actions in the field of nuclear safety should be based on objective safety-related technical considerations and should be established without any undue external influence that might compromise safety, such as undue influence associated with changing political, economic or societal conditions.
The provisions of Directive 2009/71/Euratom on functional separation of competent regulatory authorities should be strengthened to ensure the regulatory authorities' effective independence from undue influence in their regulatory decision-making and to guarantee that they are provided with the appropriate means and competencies to properly carry out the responsibilities assigned to them. In particular, the regulatory authority should have sufficient legal powers, sufficient staffing and sufficient financial resources for the proper discharge of its assigned responsibilities.
The strengthened requirements should be however without prejudice to close cooperation, as appropriate, with other relevant national authorities or to general policy guidelines issued by Member States.
(7)
The regulatory decision-making process should take into account competences and expertise, which may be provided by technical support organisations. This expertise should be based on state-of-the-art scientific and technical knowledge, including from operational experience and safety-related research, knowledge management, and adequate technical resources.
(8)
In accordance with Part 1 of the IAEA General Safety Requirements, the role of the Member States in establishing the framework for nuclear safety, and the role of the regulator in implementing that framework, should both be respected.
(9)
Given the specialised nature of the nuclear industry and the limited availability of staff with the required expertise and competence, resulting in the possible rotation of staff with executive responsibility between the nuclear industry and the regulators, special attention should be given to avoiding conflicts of interest. Moreover, arrangements should be made to ensure that there is no conflict of interest for those organisations that provide the competent regulatory authority with advice or services.
(10)
The consequences of a nuclear accident can go beyond national borders, therefore close cooperation, coordination and information exchange between competent regulatory authorities of Member States in the vicinity of a nuclear installation, irrespective of whether those Member States operate nuclear installations or not, should be encouraged. In this respect, Member States should ensure that appropriate arrangements are in place to facilitate such cooperation on nuclear safety matters with cross-border impacts.
(11)
In order to ensure that the proper skills are acquired and that adequate levels of competence are achieved and maintained, all parties should ensure that all staff having responsibilities relating to the nuclear safety of nuclear installations and to on-site emergency preparedness and response arrangements, undergo a continuous learning process. That can be achieved through the establishment of training programmes and training plans, procedures for periodic review and updating of the training programmes as well as appropriate budgetary provisions for training.
(12)
Another key lesson learned from the Fukushima nuclear accident is the importance of enhancing transparency on nuclear safety matters. Transparency is also an important means of promoting independence in regulatory decision-making. Therefore, the current provisions of Directive 2009/71/Euratom on the information to be provided to the general public should be made more specific as to the type of information be provided. In addition, the general public should be given opportunities to participate in the relevant phases of the decision-making process related to nuclear installations in accordance with the national framework for nuclear safety, taking into account the different national systems. Decisions on licensing remain the responsibility of national competent authorities.
(13)
The requirements of this Directive on transparency are complementary to those of the existing Euratom legislation. Council Decision 87/600/Euratom (9) imposes obligations on Member States to notify and provide information to the Commission and to other Member States in case of a radiological emergency on their territory, whilst Directive 2013/59/Euratom includes requirements on Member States to inform the general public about health protection measures to be applied and steps to be taken in the event of a radiological emergency, and to provide at regular intervals updated information to the population likely to be affected in the event of such an emergency.
(14)
During their 6th Review Meeting, the Contracting Parties to the Convention on Nuclear Safety reiterated their commitment to the findings of the 2nd Extraordinary Meeting which took place after the Fukushima accident. In particular, they stressed that ‘nuclear power plants should be designed, constructed and operated with the objectives of preventing accidents and, should an accident occur, mitigating its effects and avoiding off-site contamination’, and that ‘regulatory authorities should ensure that these objectives are applied in order to identify and implement appropriate safety improvements at existing plants’.
(15)
In view of the technical progress achieved through the provisions of the IAEA and by the Western European Nuclear Regulators Association (‘WENRA’) and responding to the lessons learnt from the stress tests and the Fukushima nuclear accident investigations, Directive 2009/71/Euratom should be amended to include a high level Community nuclear safety objective covering all stages of the lifecycle of nuclear installations (siting, design, construction, commissioning, operation, decommissioning). In particular, this objective calls for significant safety enhancements in the design of new reactors for which the state of the art knowledge and technology should be used, taking into account the latest international safety requirements.
(16)
That objective should notably be reached through nuclear safety assessments, which fall under the scope of this Directive. They should be carried out by the licence holders under the control of the national competent regulatory authority and may be used for the assessment of the risk of a major accident, as covered by Directive 2011/92/EU of the European Parliament and of the Council (10), provided that the requirements of this Directive are met.
(17)
The concept of defence-in-depth is fundamental to the safety of nuclear installations and is the basis for implementing high level nuclear safety objectives. Application of the defence-in-depth principles, as recognised in international standards and guidance and by WENRA, ensures that safety activities are subject to, as far as reasonably practicable, independent layers of provisions, so that in the event that a failure were to occur, it would be detected, compensated or corrected by appropriate measures. The effectiveness of each of the different layers is an essential element of defence-in-depth to prevent accidents and mitigate the consequences should they occur. Defence-in-depth is generally structured in five levels. Should one level fail, the subsequent level comes into play. The objective of the first level of protection is the prevention of abnormal operation and system failures. If the first level fails, abnormal operation is controlled or failures are detected by the second level of protection. Should the second level fail, the third level ensures that safety functions are further performed by activating specific safety systems and other safety features. Should the third level fail, the fourth level limits accident progression through accident management, so as to prevent or mitigate severe accident conditions with external releases of radioactive materials. The last objective (the fifth level of protection) is the mitigation of the radiological consequences of significant external releases through the off-site emergency response.
(18)
Together with defence-in-depth, an effective nuclear safety culture is regarded as a fundamental factor in achieving a high level of nuclear safety and its continuous improvement. Indicators for an effective nuclear safety culture include, in particular: the commitment at all levels of staff and management within an organisation to nuclear safety and its continuous improvement; the promotion of the ability of staff at all levels to question the delivery of relevant safety principles and practices to continuously improve nuclear safety; the ability of staff to report safety issues in a timely manner; the identification of the lessons learnt from operational experience; and the systematic reporting of any deviation from normal operating conditions or arrangements relevant to accident management that have the potential to have an impact on nuclear safety. Important elements which help to achieve a strong nuclear safety culture include, in particular, effective management systems, appropriate education and training and arrangements by the licence holder to register, evaluate and document internal and external safety significant operating experience and effective resolution of issues that have been raised.
(19)
Where ‘reasonably practicable’ is used in this Directive it should be applied in accordance with established definitions, in particular the WENRA and IAEA definitions.
(20)
Following the nuclear accidents at Three Mile Island and Chernobyl, the Fukushima nuclear accident highlighted once again the critical importance of the containment function, which is the last barrier to protect people and the environment against radioactive releases resulting from an accident. Therefore the applicant for a licence for the construction of a new power or research reactor should demonstrate that the design limits the effects of a reactor core damage to within the containment, i.e. the applicant should prove that a large or unauthorised radioactive release outside the containment is extremely unlikely, and that applicant should be able to demonstrate with a high degree of confidence that such a release will not occur.
(21)
More specific arrangements for accident management and on-site emergency response should be required to address the prevention and mitigation of accidents. Those should be in accordance and without prejudice to the relevant provisions of the Directive 2013/59/Euratom. The licence holder should provide for procedures, guidelines and arrangements that address accidents including severe accidents, that could occur in all operational modes, including full power, shutdown and transitional states, ensuring consistency and continuity between all such procedures and arrangements, and ensuring that they are exercised, reviewed and updated. Those arrangements should also provide for sufficient staff, equipment and other necessary resources. An organisational structure with clear allocation of responsibilities, and coordination amongst response bodies should be provided.
(22)
The stress tests demonstrated the key role of enhanced cooperation and coordination mechanisms between all parties that have responsibilities for nuclear safety. The peer-reviews have proved to be a good means of building confidence, with the aim of developing and exchanging experience and ensuring the common application of high nuclear safety standards.
(23)
Cooperation on nuclear safety between Members States is well established and can give added value in terms of nuclear safety, transparency and openness towards stakeholders at the European and international level.
Member States, through their competent regulatory authorities making relevant use of ENSREG, and building on the expertise of the WENRA, should every six years define a methodology, Terms of Reference and a time frame for Peer Reviews on a common specific technical topic related to the nuclear safety of their nuclear installations. The common specific technical topic to be considered should be identified among the WENRA safety reference levels or on the basis of operating experience feed-back, incidents and accidents and technological and scientific developments. Member States should perform a national self-assessment and make arrangements for common peer reviews by other Member States' competent regulatory authorities of their national self-assessment.
Reports on the findings of those peer reviews should be produced. Member States should establish national action plans for addressing any relevant findings and their own national assessment, taking into account the results of those peer review reports. The peer review reports should also form the basis of any summary report of the outcome of the Union-wide topical peer review exercise prepared collectively by the competent regulatory authorities of the Member States. The summary report should not aim to rank the safety of nuclear installations but rather focus on the process and technical findings of the topical peer review so that the knowledge gained from the exercise can be shared.
Reciprocal trust should prevail in peer reviews, and it would therefore be appropriate for the Commission, whenever practicable, to inform Member States when it intends to use the results of peer review reports in its policy documents.
(24)
The obligations of the Member States to report on the implementation of this Directive and the obligation of the Commission to draw up a report on the basis of the national reports should provide an opportunity to take stock of, and evaluate, the various aspects of the implementation of this Directive as well as its effectiveness. A number of relevant reporting obligations, such as the Convention on Nuclear Safety reports, exist at international level, the results of which might be used for the evaluation of the implementation of this Directive. Moreover, additional reporting requirements should be established under this Directive in relation to the findings of the topical peer reviews of nuclear installations. Consequently, with a view to simplifying the legislation and reducing the administrative burden, the reporting obligation for the Member States should be made less onerous both as regards the frequency of reporting and the content of the reports.
(25)
In line with a graded approach, the implementation of the provisions of this Directive depends on the types of nuclear installations on the territory of a Member State. Therefore, when implementing these provisions in national law, Member States should take into account the potential magnitude and nature of risks posed by the nuclear installations that they plan or operate. In particular, the graded approach should concern those Member States that keep only a small inventory of nuclear and radioactive materials, e.g. those linked to the operation of smaller research reactor facilities, which in case of a severe accident would not engender consequences comparable to those generated by nuclear power plants.
(26)
The provisions of this Directive which are intrinsically linked to the existence of nuclear installations, namely those concerning the licence holder's obligations, the new specific requirements for nuclear installations and the provisions concerning on-site emergency preparedness and response should not be applicable to Member States without nuclear installations. The provisions of this Directive should be transposed and implemented in a proportionate manner in accordance with national circumstances and taking into account the fact that those Member States do not have nuclear installations, whilst ensuring that nuclear safety receives appropriate attention by the government or by the competent authorities.
(27)
According to Directive 2009/71/Euratom, the Member States have to establish and maintain a national legislative, regulatory and organisational framework for the nuclear safety of nuclear installations. The decision as to how the provisions of the national framework are adopted and through which instrument they are applied rests with the competence of the Member States.
(28)
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents, Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the provisions of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments. With regard to this Directive the legislator considers the transmission of such documents to be justified.
(29)
Directive 2009/71/Euratom should therefore be amended accordingly,
HAS ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Directive 2009/71/Euratom is amended as follows:
(1)
the heading of Chapter 1 is replaced by the following:
‘OBJECTIVES, SCOPE AND DEFINITIONS’.
(2)
Article 2 is amended as follows:
(a)
paragraph 1 is replaced by the following:
‘1. This Directive shall apply to any civilian nuclear installation subject to a licence.’;
(b)
paragraph 3 is replaced by the following:
‘3. This Directive supplements the basic standards referred to in Article 30 of the Treaty as regards the nuclear safety of nuclear installations and is without prejudice to the existing Community legislation for the protection of the health of the workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation, and in particular Council Directive 2013/59/Euratom (11).
(11) Council Directive 2013/59/Euratom of 5 December 2013 laying down basic safety standards for protection against the dangers arising from exposure to ionising radiation, and repealing Directives 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom and 2003/122/Euratom (OJ L 13, 17.1.2014, p. 1).’." 						
(3)
Article 3 is amended as follows:
(a)
paragraph 1(a) is replaced by the following:
‘(a)
a nuclear power plant, enrichment plant, nuclear fuel fabrication plant, reprocessing plant, research reactor facility, spent fuel storage facility; and’;
(b)
the following paragraphs are added:
‘6.
“accident” means any unintended event, the consequences or potential consequences of which are significant from the point of view of radiation protection or nuclear safety;
7.
“incident” means any unintended event, the consequences or potential consequences of which are not negligible from the point of view of radiation protection or nuclear safety;
8.
“abnormal operations” means an operational process deviating from normal operation which is expected to occur at least once during the operating lifetime of a facility but which, in view of appropriate design provisions, does not cause any significant damage to items important to safety or lead to accident conditions;
9.
“design basis” means the range of conditions and events taken explicitly into account in the design, including upgrades, of a nuclear installation, according to established criteria, so that the installation can withstand them without exceeding authorised limits by the planned operation of safety systems;
10.
“design basis accident” means accident conditions against which a nuclear installation is designed according to established design criteria, and for which the damage to the fuel, where applicable, and the release of radioactive material are kept within authorised limits;
11.
“severe conditions” means conditions that are more severe than conditions related to design basis accidents; such conditions may be caused by multiple failures, such as the complete loss of all trains of a safety system, or by an extremely unlikely event.’.
(4)
In Chapter 2, the following title is inserted after the heading ‘OBLIGATIONS’:
‘SECTION 1
General obligations’.
(5)
Article 4(1) is replaced by the following:
‘1. Member States shall establish and maintain a national legislative, regulatory and organisational framework (“national framework”) for the nuclear safety of nuclear installations. The national framework shall provide in particular for:
(a)
the allocation of responsibilities and coordination between relevant state bodies;
(b)
national nuclear safety requirements, covering all stages of the lifecycle of nuclear installations;
(c)
a system of licensing and prohibition of operation of nuclear installations without a licence;
(d)
a system of regulatory control of nuclear safety performed by the competent regulatory authority;
(e)
effective and proportionate enforcement actions, including, where appropriate, corrective action or suspension of operation and modification or revocation of a licence.
The determination on how national nuclear safety requirements referred to in point (b) are adopted and through which instrument they are applied remains within the competences of the Member States;’.
(6)
In Article 5, paragraphs 2 and 3 are replaced by the following:
‘2. Member States shall ensure the effective independence from undue influence of the competent regulatory authority in its regulatory decision-making. For this purpose, Member States shall ensure that the national framework requires that the competent regulatory authority:
(a)
is functionally separate from any other body or organisation concerned with the promotion or utilisation of nuclear energy, and does not seek or take instructions from any such body or organisation when carrying out its regulatory tasks;
(b)
takes regulatory decisions founded on robust and transparent nuclear safety-related requirements;
(c)
is given dedicated and appropriate budget allocations to allow for the delivery of its regulatory tasks as defined in the national framework and is responsible for the implementation of the allocated budget;
(d)
employs an appropriate number of staff with qualifications, experience and expertise necessary to fulfil its obligations. It may use external scientific and technical resources and expertise in support of its regulatory functions;
(e)
establishes procedures for the prevention and resolution of any conflicts of interest;
(f)
provides nuclear safety-related information without clearance from any other body or organisation, provided that this does not jeopardise other overriding interests, such as security, recognised in relevant legislation or international instruments.
3. Member States shall ensure that the competent regulatory authority is given the legal powers necessary to fulfil its obligations in connection with the national framework described in Article 4(1). For this purpose, Member States shall ensure that the national framework entrusts the competent regulatory authorities with the following main regulatory tasks, to:
(a)
propose, define or participate in the definition of national nuclear safety requirements;
(b)
require that the licence holder complies and demonstrates compliance with national nuclear safety requirements and the terms of the relevant licence;
(c)
verify such compliance through regulatory assessments and inspections;
(d)
propose or carry out effective and proportionate enforcement actions.’.
(7)
Articles 6, 7 and 8 are replaced by the following:
‘Article 6
Licence holders
Member States shall ensure that the national framework requires that:
(a)
the prime responsibility for the nuclear safety of a nuclear installation rests with the licence holder. That responsibility cannot be delegated and includes responsibility for the activities of contractors and sub-contractors whose activities might affect the nuclear safety of a nuclear installation;
(b)
when applying for a licence, the applicant is required to submit a demonstration of nuclear safety. Its scope and level of detail shall be commensurate with the potential magnitude and nature of the hazard relevant for the nuclear installation and its site;
(c)
licence holders are to regularly assess, verify, and continuously improve, as far as reasonably practicable, the nuclear safety of their nuclear installations in a systematic and verifiable manner. That shall include verification that measures are in place for the prevention of accidents and mitigation of the consequences of accidents, including the verification of the application of defence-in-depth provisions;
(d)
licence holders establish and implement management systems which give due priority to nuclear safety;
(e)
licence holders provide for appropriate on-site emergency procedures and arrangements, including severe accident management guidelines or equivalent arrangements, for responding effectively to accidents in order to prevent or mitigate their consequences. Those shall in particular:
(i)
be consistent with other operational procedures and periodically exercised to verify their practicability;
(ii)
address accidents and severe accidents that could occur in all operational modes and those that simultaneously involve or affect several units;
(iii)
provide arrangements to receive external assistance;
(iv)
be periodically reviewed and regularly updated, taking account of experience from exercises and lessons learned from accidents;
(f)
licence holders provide for and maintain financial and human resources with appropriate qualifications and competences, necessary to fulfil their obligations with respect to the nuclear safety of a nuclear installation. Licence holders shall also ensure that contractors and subcontractors under their responsibility and whose activities might affect the nuclear safety of a nuclear installation have the necessary human resources with appropriate qualifications and competences to fulfil their obligations.
Article 7
Expertise and skills in nuclear safety
Member States shall ensure that the national framework requires all parties to make arrangements for the education and training for their staff having responsibilities related to the nuclear safety of nuclear installations so as to obtain, maintain and to further develop expertise and skills in nuclear safety and on-site emergency preparedness.
Article 8
Transparency
1. Member States shall ensure that necessary information in relation to the nuclear safety of nuclear installations and its regulation is made available to workers and the general public, with specific consideration to local authorities, population and stakeholders in the vicinity of a nuclear installation. That obligation includes ensuring that the competent regulatory authority and the licence holders, within their fields of responsibility, provide in the framework of their communication policy:
(a)
information on normal operating conditions of nuclear installations to workers and the general public; and
(b)
prompt information in case of incidents and accidents to workers and the general public and to the competent regulatory authorities of other Member States in the vicinity of a nuclear installation.
2. Information shall be made available to the public in accordance with relevant legislation and international instruments, provided that this does not jeopardise other overriding interests, such as security, which are recognised in relevant legislation or international instruments.
3. Member States shall, without prejudice to Article 5(2), ensure that the competent regulatory authority engages, as appropriate, in cooperation activities on the nuclear safety of nuclear installations with competent regulatory authorities of other Member States in the vicinity of a nuclear installation, inter alia, via the exchange and/or sharing of information.
4. Member States shall ensure that the general public is given the appropriate opportunities to participate effectively in the decision-making process relating to the licensing of nuclear installations, in accordance with relevant legislation and international instruments.’.
(8)
The following Section is inserted after Article 8:
‘SECTION 2
Specific obligations
Article 8a
Nuclear safety objective for nuclear installations
1. Member States shall ensure that the national nuclear safety framework requires that nuclear installations are designed, sited, constructed, commissioned, operated and decommissioned with the objective of preventing accidents and, should an accident occur, mitigating its consequences and avoiding:
(a)
early radioactive releases that would require off-site emergency measures but with insufficient time to implement them;
(b)
large radioactive releases that would require protective measures that could not be limited in area or time.
2. Member States shall ensure that the national framework requires that the objective set out in paragraph 1:
(a)
applies to nuclear installations for which a construction licence is granted for the first time after 14 August 2014;
(b)
is used as a reference for the timely implementation of reasonably practicable safety improvements to existing nuclear installations, including in the framework of the periodic safety reviews as defined in Article 8c(b).
Article 8b
Implementation of the nuclear safety objective for nuclear installations
1. In order to achieve the nuclear safety objective set out in Article 8a, Member States shall ensure that the national framework requires that where defence-in-depth applies, it shall be applied to ensure that:
(a)
the impact of extreme external natural and unintended man-made hazards is minimised;
(b)
abnormal operation and failures are prevented;
(c)
abnormal operation is controlled and failures are detected;
(d)
accidents within the design basis are controlled;
(e)
severe conditions are controlled, including prevention of accidents progression and mitigation of the consequences of severe accidents;
(f)
organisational structures according to Article 8d(1) are in place.
2. In order to achieve the nuclear safety objective set out in Article 8a, Member States shall ensure that the national framework requires that the competent regulatory authority and the licence holder take measures to promote and enhance an effective nuclear safety culture. Those measures include in particular:
(a)
management systems which give due priority to nuclear safety and promote, at all levels of staff and management, the ability to question the effective delivery of relevant safety principles and practices, and to report in a timely manner on safety issues, in accordance with Article 6(d);
(b)
arrangements by the licence holder to register, evaluate and document internal and external safety significant operating experience;
(c)
the obligation of the licence holder to report events with a potential impact on nuclear safety to the competent regulatory authority; and,
(d)
arrangements for education and training, in accordance with Article 7.
Article 8c
Initial assessment and periodic safety reviews
Member States shall ensure that the national framework requires that:
(a)
any grant of a licence to construct a nuclear installation or operate a nuclear installation, is based upon an appropriate site and installation-specific assessment, comprising a nuclear safety demonstration with respect to the national nuclear safety requirements based on the objective set in Article 8a;
(b)
the licence holder under the regulatory control of the competent regulatory authority, re-assesses systematically and regularly, at least every 10 years, the safety of the nuclear installation as laid down in Article 6(c). That safety reassessment aims at ensuring compliance with the current design basis and identifies further safety improvements by taking into account ageing issues, operational experience, most recent research results and developments in international standards, using as a reference the objective set in Article 8a.
Article 8d
On-site emergency preparedness and response
1. Without prejudice to the provisions of the Directive 2013/59/Euratom, Member States shall ensure that the national framework requires that an organisational structure for on-site emergency preparedness and response is established with a clear allocation of responsibilities and coordination between the licence holder, and competent authorities and organisations, taking into account all phases of an emergency.
2. Member States shall ensure that there is consistency and continuity between the on-site emergency preparedness and response arrangements required by the national framework and other emergency preparedness and response arrangements required under Directive 2013/59/Euratom.’.
(9)
The following Chapter is inserted after Article 8d:
‘CHAPTER 2a
PEER REVIEWS AND REPORTING
Article 8e
Peer reviews
1. Member States shall, at least once every 10 years, arrange for periodic self-assessments of their national framework and competent regulatory authorities and invite an international peer review of relevant segments of their national framework and competent regulatory authorities with the aim of continuously improving nuclear safety. Outcomes of such peer reviews shall be reported to the Member States and the Commission, when available.
2. Member States shall ensure that, on a coordinated basis:
(a)
a national assessment is performed, based on a specific topic related to nuclear safety of the relevant nuclear installations on their territory;
(b)
all other Member States, and the Commission as observer, are invited to peer review the national assessment referred to in point (a);
(c)
appropriate follow-up measures are taken of relevant findings resulting from the peer review process;
(d)
relevant reports are published on the above mentioned process and its main outcome when results are available.
3. Member States shall ensure that arrangements are in place to allow for the first topical peer review to start in 2017, and for subsequent topical peer reviews to take place at least every six years thereafter.
4. In case of an accident leading to situations that would require off-site emergency measures or protective measures for the general public, the Member State concerned shall ensure that an international peer review is invited without undue delay.’.
(10)
Article 9 is amended as follows:
(a)
paragraph 1 is replaced by the following:
‘1. Member States shall submit a report to the Commission on the implementation of this Directive for the first time by 22 July 2014, and then by 22 July 2020.’;
(b)
paragraph 3 is deleted.
(11)
In Article 10, the following paragraph is inserted after paragraph 1:
‘1a. The obligations of transposition and implementation of Articles 6, 8a, 8b, 8c and 8d shall not apply to Member States without nuclear installations, unless they decide to develop any activity related to nuclear installations subject to a licence under their jurisdiction.’.
Article 2
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 15 August 2017. They shall immediately inform the Commission thereof.
When Member States adopt those provisions, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. The methods of making such reference shall be laid down by Member States.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive and of any subsequent amendments to those provisions.
Article 3
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 4
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 8 July 2014.