РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 537/2014 НА EВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
относно специфични изисквания по отношение на задължителния одит на предприятия от обществен интерес и за отмяна на Решение 2005/909/ЕО на Комисията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПEЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
На задължителните одитори и одиторски дружества е поверена по закон функцията да извършват задължителни одити на предприятия от обществен интерес с оглед повишаване на общественото доверие в годишните и консолидираните финансови отчети на тези предприятия. Свързаната с обществения интерес функция на задължителния одит означава, че широк кръг от хора и институции разчита на качеството на работата на задължителния одитор или на одиторското дружество. Доброто качество на одита допринася за нормалното функциониране на пазарите чрез подобряване на пълнотата и ефективността на финансовите отчети. По този начин задължителните одитори изпълняват изключително важна обществена роля.
(2)
Съгласно законодателството на Съюза финансовите отчети, включващи годишните финансови отчети или консолидираните финансови отчети на кредитни институции, застрахователни предприятия, емитенти на ценни книжа, допуснати за търгуване на регулиран пазар, платежни институции, предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), институции за електронни пари и алтернативни инвестиционни фондове, подлежат на одит от едно или повече лица, които имат право да извършват такива одити в съответствие с правото на Съюза, а именно: член 1, параграф 1 от Директива 86/635/ЕИО на Съвета (3), член 1, параграф 1 от Директива 91/674/ЕИО на Съвета (4), член 4, параграф 4 от Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), член 15, параграф 2 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), член 73 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7), член 3, параграф 1 от Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), и член 22, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (9). Освен това в член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) се изисква също годишните счетоводни отчети на инвестиционните посредници да бъдат одитирани в случаите, в които Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (11) не се прилага.
(3)
Условията за одобряване на лицата, които отговарят за извършването на задължителен одит, както и минималните изисквания за извършването на задължителен одит са определени в Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12).
(4)
На 13 октомври 2010 г. Комисията публикува Зелена книга, озаглавена „Одитна политика: поуки от кризата“, с която сложи началото на широко обществено допитване, в общия контекст на реформата на регулирането на финансовите пазари, относно ролята и обхвата на одита и начина за подобряване на функцията на одита, за да се спомогне за повишаване на финансовата стабилност. Това обществено допитване показа, че правилата на Директива 2006/43/ЕО относно извършването на задължителния одит на годишните и консолидираните финансови отчети на предприятия от обществен интерес могат да бъдат подобрени. На 13 септември 2011 г. Европейският парламент прие по собствена инициатива доклад в отговор на Зелената книга. На 16 юни 2011 г. и Европейският икономически и социален комитет също прие доклад във връзка със Зелената книга.
(5)
Важно е да се определят подробни правила с цел да се гарантира, че задължителният одит на предприятията от обществен интерес е с подходящо качество и се извършва от задължителни одитори и одиторски дружества, които спазват стриктни изисквания. Чрез прилагането на общ регулаторен подход следва да се подобрят почтеността, независимостта, обективността, отговорността, прозрачността и надеждността на задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес, като по този начин се допринесе за качеството на задължителния одит в Съюза, а оттам и за гладкото функциониране на вътрешния пазар, като същевременно се постигне високо равнище на защита на потребителите и инвеститорите. С разработването на отделен акт относно предприятията от обществен интерес следва също така да се гарантира последователно хармонизиране и еднакво прилагане на правилата, като по този начин се допринесе за по-ефективното функциониране на вътрешния пазар. Тези строги изисквания следва да се прилагат за задължителните одитори и одиторските дружества само доколкото извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес.
(6)
Задължителният одит на кооперативни дружества и на спестовни банки се характеризира в някои държави членки със система, която не им позволява сами да избират своя задължителен одитор или одиторско дружество. Одиторската асоциация, в която членува кооперативното дружество или спестовната банка, е задължена по закон да извърши задължителния одит. По самата си правна природа тези одиторски асоциации действат с нестопанска цел, без да преследват търговски интереси. Освен това организационните отдели на тези асоциации не са обвързани от общ икономически интерес, който би могъл да застраши тяхната независимост. Във връзка с това държавите членки следва да имат възможност да предвидят, че разпоредбите на настоящия регламент не се прилагат за кооперативните дружества по смисъла на член 2, точка 14 от Директива 2006/43/ЕО, спестовните банки или подобни образувания съгласно член 45 от Директива 86/635/ЕИО или техните дъщерни предприятия или правоприемници, при условие че се спазват принципите за независимост, предвидени в Директива 2006/43/ЕО.
(7)
Размерът на таксите, получавани от едно одитирано предприятие, и тяхната структура могат да застрашат независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество. Следователно е важно да се гарантира, че одиторските такси не са обвързани с определени условия и че когато размерът на тези такси, заплащани от един-единствен клиент, включително от негови дъщерни предприятия, е съществен, е установена специфична процедура за гарантиране на качеството на одита, в която участва одиторският комитет. Ако задължителният одитор или одиторското дружество стане прекомерно зависим от един-единствен клиент, одиторският комитет следва да реши на обективно основание дали задължителният одитор или одиторското дружество може да продължи да извършва задължителния одит. При вземането на това решение одиторският комитет следва да отчита, наред с останалото, заплахите за независимостта и последиците от решението.
(8)
Съществува риск от засягане на независимостта на задължителните одитори, одиторските дружества или членовете на техните мрежи, ако те предлагат на одитираните предприятия определени услуги, различни от извършването на задължителен одит (услуги извън одита). Поради това е уместно да се забрани предоставянето на определени услуги, различни от извършването на одит, като например специфични данъчни, консултантски и експертни услуги, на одитираното предприятие, на предприятието майка и дъщерните му предприятия в рамките на Съюза. Сред услугите, които предполагат каквото и да е участие в управлението или при вземането на решения на одитираното предприятие, могат да бъдат управлението на оборотния капитал, предоставянето на финансова информация, оптимизацията на стопанския процес, управлението на ликвидните средства, трансферното ценообразуване, постигането на ефикасен характер на веригата на доставките и други подобни. Услугите, свързани с финансирането, структурата и разпределението на капитала и инвестиционната стратегия на одитираното предприятие, следва да бъдат забранени, с изключение на предоставянето на услуги като например услуги, свързани с комплексния анализ, предоставянето на писма за подкрепа във връзка с издаваните от одитиранoто предприятие проспекти, както и други услуги по изразяване на сигурност.
(9)
Следва да бъде възможно държавите членки да вземат решение да позволят на задължителните одитори и одиторските дружества да предоставят определени данъчни услуги и услуги по остойностяване, когато тези услуги са несъществени или не оказват пряко влияние, поотделно или общо, върху одитираните финансови отчети. Когато в тези услуги се включва агресивно данъчно планиране, те не следва да се считат за несъществени. Поради това задължителният одитор или одиторското дружество не следва да предоставя такива услуги на одитираното предприятие. Задължителният одитор или одиторското дружество следва да могат да предлагат услуги извън одита, които не са забранени по настоящия регламент, ако предлагането на тези услуги е одобрено предварително от одиторския комитет и ако задължителният одитор или самото одиторско дружество са се уверили, че предлагането на тези услуги не представлява опасност за независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество и че е възможно евентуалният риск да бъде намален до приемливо равнище чрез прилагане на предпазни мерки.
(10)
С оглед избягването на конфликти на интереси е важно задължителният одитор или одиторското дружество, преди да приеме или продължи ангажимента за задължителен одит на предприятие от обществен интерес, да прецени дали са изпълнени свързаните с независимостта изисквания, и по-специално дали възникват рискове за независимостта в резултат на отношенията с това предприятие. Задължителният одитор или одиторското дружество следва да потвърждават своята независимост ежегодно пред одиторския комитет на одитираното предприятие и следва да обсъждат с този комитет всякакви заплахи за своята независимост, както и предприетите предпазни мерки за намаляване на тези заплахи.
(11)
С Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13) следва да урежда обработката на лични данни, извършвана в държавите членки в контекста на настоящия регламент и тази обработка на лични данни следва да бъде предмет на надзора на компетентните органи на държавите членки, в частност на независимите обществени органи, определени от държавите членки. Всеки обмен или предаване на информация от компетентните органи следва да е в съответствие с правилата за предаване на лични данни, определени в Директива 95/46/ЕО.
(12)
Извършването на строга проверка за контрол на качеството на работата при всеки ангажимент за задължителен одит следва да доведе до високо качество на одита. Ето защо задължителният одитор или одиторското дружество не следва да приключват одиторския си доклад, докато не бъде извършена такава проверка за контрол на качеството на работата по ангажимента.
(13)
Резултатите от задължителния одит на предприятие от обществен интерес следва се представят на заинтересованите страни в одиторския доклад. С цел да се повиши доверието на заинтересованите страни във финансовите отчети на одитираното предприятие е особено важно одиторският доклад да е добре обоснован и подкрепен със солидни доказателства. Освен информацията, която трябва да бъде предоставена по член 28 от Директива 2006/43/ЕО, одиторският доклад следва по-специално да включва достатъчна информация за независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество и за това дали задължителният одит е бил счетен за годен да разкрие нередности, включително измами.
(14)
Значението на задължителния одит за одитираното предприятие би нараснало особено много, ако се подобри комуникацията между задължителния одитор или одиторското дружество, от една страна, и одиторския комитет, от друга страна. Освен редовната комуникация по време на извършването на задължителния одит е важно задължителният одитор или одиторското дружество да предоставят на одиторския комитет допълнителен и по-подробен доклад за резултатите от задължителния одит. Този допълнителен доклад следва да бъде представен на одиторския комитет не по-късно от одитния доклад. При поискване задължителният одитор или одиторското дружество следва да обсъди с одиторския комитет посочените в допълнителния доклад ключови проблеми. Освен това следва да е възможно допълнителният подробен доклад да се предостави на компетентните органи, отговорни за надзора над задължителните одитори и одиторските дружества при поискване от тяхна страна, както и на трети страни, когато това е предвидено в националното право.
(15)
И сега задължителните одитори или одиторските дружества предоставят на компетентните надзорни органи на предприятията от обществен интерес информация за факти или решения, които биха могли да представляват нарушение на правилата, уреждащи дейностите на одитираното предприятие, или пречка за непрекъснатата дейност на одитираното предприятие. Изпълнението на надзорните задачи обаче би се улеснило, ако от надзорните органи на кредитните институции и на застрахователните предприятия и от задължителните одитори и одиторски дружества на тези институции и предприятия се изисква да установяват ефективен диалог помежду си.
(16)
С Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета (14) се създава Европейски съвет за системен риск (ЕССР). Ролята на ЕССР е да наблюдава натрупването на системен риск в Съюза. Предвид информацията, до която имат достъп задължителните одитори и одиторските дружества, извършващи одит на системно значими финансови институции, опитът им би могъл да подпомогне работата на ЕССР. Поради това посредством настоящия регламент следва да се улесни създаването на ежегоден форум за диалог между задължителните одитори и одиторските дружества, от една страна, и ЕССР, от друга страна, на секторна, анонимна основа.
(17)
С цел да се повиши доверието в работата на задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес, както и тяхната отговорност, е важно да се засили докладването за прозрачност от страна на задължителните одитори и одиторските дружества. Поради това от задължителните одитори и одиторските дружества следва да се изисква да оповестяват финансова информация, показваща по-специално техния общ оборот, разпределен по одиторски такси, платени от предприятия от обществен интерес, одиторски такси, платени от други предприятия, и такси за други услуги. Те следва също така да разкриват финансова информация на равнището на мрежата, към която принадлежат. Задължителните одитори и одиторските дружества следва да предоставят допълнителна информация относно одиторските такси на компетентните органи с оглед улесняване на техните надзорни функции.
(18)
Важно е да се засили ролята на одиторския комитет при подбора на нов задължителен одитор или одиторско дружество, в интерес на вземането на решение, основано на повече информация, от страна на общото събрание на акционерите или членовете на одитираното предприятие да вземат. Следователно, когато прави предложение пред общото събрание, административният или надзорният орган следва да разясни дали се съобразява с предпочитанието на одиторския комитет и ако не - причините за това. Препоръката на одиторския комитет следва да включва поне два възможни варианта за одитния ангажимент и надлежно обосновано предпочитание към един от тях, така че действително да може да се направи избор. За да предостави справедлива и правилна обосновка в своята препоръка, одиторският комитет следва да използва резултатите от задължителната процедура за подбор, организирана от одитираното предприятие, под отговорността на одиторския комитет. При тази процедура за подбор одитираното предприятие следва да не ограничава задължителните одитори или одиторските дружества с малък пазарен дял да представят предложения за одитен ангажимент. Тръжните документи следва да съдържат ясни и недискриминационни критерии за подбор, които трябва да бъдат използвани за оценяване на предложенията. Като се има предвид обаче, че тази процедура за подбор би могла да доведе до несъразмерно високи разходи за предприятията с ограничена пазарна капитализация или за малки и средни предприятия от обществен интерес поради техния размер, е уместно тези предприятия да бъдат освободени от задължението за организиране на процедура за подбор на нов задължителен одитор или одиторско дружество.
(19)
Правото на общото събрание на акционерите или членовете на одитираното предприятие да избират задължителния одитор или одиторското дружество би било без стойност, ако одитираното предприятие сключи договор с трета страна, с който се ограничава този избор. Поради това всяка договорна клауза, поета от одитираното предприятие по отношение на трета страна, относно назначаването на определени задължителни одитори или одиторски дружества или ограничаването на избора до такива задължителни одитори или дружества, следва да се счита за нищожна.
(20)
Назначаването на повече от един задължителен одитор или одиторско дружество от страна на предприятията от обществен интерес би засилило професионалния скептицизъм и би спомогнало за повишаване качество на одита. Тази мярка, съчетана с наличието на по-малки одиторски дружества, на пазара за одиторски услуги би улеснила и развитието на капацитета на тези дружества, като по този начин се разширява избора на задължителни одитори и одиторски дружества за предприятията от обществен интерес. Затова тези предприятия следва да бъдат насърчавани и стимулирани да назначават повече от един задължителен одитор или одиторско дружество за извършване на задължителния одит.
(21)
С цел да се предотврати рискът от установяване на близки отношения и по този начин да се укрепи независимостта на задължителните одитори и одиторските дружества, е важно да бъде установена максимална продължителност на одитния ангажимент на задължителен одитор или одиторско дружество по отношение на дадено одитирано предприятие. В допълнение, като средство за укпепване независимостта на задължителните одитори и одиторските дружества, засилване на професионалния скептицизъм и увеличаване качеството на одита, настоящата директива предвижда следните алтернативи за удължаване на максималната продължителност: редовно и прозрачно задължително повторно представяне на оферти или назначаването на повече от един задължителен одитор или на повече от едно одиторско дружество от страна на предприятията от обществен интерес. Също така, участието на по-малки одиторски дружества в тези мерки би улеснило развитието на капацитета на тези дружества, като по този начин се разшири избора от задължителни одитори и одиторски дружества за предприятията от обществен интерес. Следва да се въведе и подходящ постепенен ротационен механизъм по отношение на основните партньори по одита, извършващи задължителния одит от името на одиторското дружество. Важно е също така да се предвиди подходящ период, в рамките на който задължителният одитор или одиторското дружество да не могат да извършват задължителен одит на същото предприятие. За да се гарантира плавен преход, бившият задължителен одитор трябва да предаде на встъпващия задължителен одитор предавателен протокол със съответната информация.
(22)
С цел да се гарантира високо равнище на доверие на инвеститорите и потребителите във вътрешния пазар чрез избягване на конфликти на интереси, задължителните одитори и одиторските дружества следва да подлежат на подходящ надзор от страна на компетентните органи, които са независими от упражняващите одиторската професия и които разполагат с подходящ капацитет, опит и ресурси. Държавите членки следва да могат да делегират или да предоставят възможност на компетентните органи да делегират които и да е от задачите на въпросните компетентни органи на други органи с изключение на задачите, свързани със системата за гарантиране на качеството, с разследванията и дисциплинарната система. Държавите членки обаче следва да могат да решат да делегират задачите, свързани с дисциплинарната система, на други органи и образувания, ако по-голямата част от лицата, които участват в управлението на въпросния орган или образувание, са независими от одиторската професия. Националните компетентни органи следва да разполагат с необходимите правомощия за изпълнение на своите надзорни функции, включително с капацитета за достъп до данни, получаване на информация и извършване на проверки. Те следва да са специализирани в надзора на финансовите пазари, в спазването на задълженията за финансово отчитане или в надзора по отношение на задължителния одит. При все това, надзорът над спазването на задълженията, които са в сила за предприятията от обществен интерес, следва да може да се упражнява от компетентните органи, отговорни за надзора над тези предприятия. Следва задължителните одитори или одиторските дружества да не могат да упражняват каквото и да е неправомерно влияние върху финансирането на компетентните органи.
(23)
Качеството на надзора би се подобрило, ако органите, натоварени с различни задачи на национално равнище, си сътрудничат ефективно. Затова органите, които са компетентни да упражняват надзор над спазването на задълженията във връзка със задължителния одит на предприятията от обществен интерес, следва да си сътрудничат с органите, отговарящи за предвидените в Директива 2006/43/ЕО задачи, с органите, които упражняват надзор над предприятията от обществен интерес, както и със звената за финансово разузнаване, посочени в Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15).
(24)
Външното гарантиране на качеството на задължителните одити е от определящо значение за високото качество на одита. То повишава достоверността на публикуваната финансова информация и осигурява по-добра защита за акционерите, инвеститорите, кредиторите и другите заинтересовани страни. Затова задължителните одитори и одиторските дружества следва да подлежат на система за гарантиране на качеството, която е под отговорността на компетентните органи, като по този начин се осигурява обективност и независимост от одиторската професия. Прегледите за гарантиране на качеството следва да са организирани по начин, при който всеки задължителен одитор или всяко одиторско дружество, извършващи одити на предприятия от обществен интерес, подлежат на преглед за гарантиране на качеството въз основа на анализ на риска. В случаите, в които задължителни одитори и одиторски дружества извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес, различни от посочените в член 2, точки 17 и 18 от Директива 2006/43/ЕО, този преглед следва се извършва поне веднъж на всеки три години, а в другите случаи - поне веднъж на всеки шест години. В Препоръката на Комисията от 6 май 2008 г. относно външно гарантиране на качеството на задължителни одитори или одиторски дружества, които извършват одит на дружества, извършващи дейност в обществен интерес (16), е описано как следва да се извършват проверките. Прегледите за гарантиране на качеството следва да са адекватни и съразмерни спрямо мащаба и сложността на дейността на проверявания задължителен одитор или одиторско дружество.
(25)
С времето пазарът за предоставяне на услуги, свързани със задължителния одит на предприятия от обществен интерес, се развива. Поради това е необходимо компетентните органи да наблюдават развитието на пазара, по-специално по отношение на рисковете, които произтичат от високата пазарна концентрация, включително в рамките на конкретни сектори, и резултатите от дейността на одиторските комитети.
(26)
Прозрачността на дейностите на компетентните органи следва да спомогне за повишаване на доверието на инвеститорите и потребителите във вътрешния пазар. Затова от компетентните органи следва да се изисква редовно да докладват за дейностите си и да публикуват информация в обобщена форма относно констатациите и заключенията от проверките или информация за всяка проверка поотделно, когато държавата членка е предвидила това.
(27)
Сътрудничеството между компетентните органи на държавите членки може да допринесе значително за осигуряване на трайно високо качество на задължителния одит в Съюза. Следователно, когато това е необходимо, компетентните органи на държавите членки следва да си сътрудничат за целите на изпълнението на надзорните си задължения по отношение на задължителните одити. Те следва да спазват принципа, че регулирането и надзорът се извършват от държавата членка по произход, в която задължителният одитор или одиторското дружество са одобрени и в която е централното управление на одитираното предприятие. Сътрудничеството между компетентните органи следва да се организира в рамките на Комитет на европейските органи за надзор на одита (КЕОНО), който следва да е съставен от високопоставени представители на компетентните органи. С цел укрепване на последователното прилагане на настоящия регламент КЕОНО следва да може да приема незадължителни указания или становища. Освен това той следва да улеснява обмена на информация, да предоставя съвети на Комисията и да допринася за техническите оценки и техническото проучване.
За целите на извършването на техническа оценка на системите за публичен надзор на трети страни и на международното сътрудничество между държавите членки и трети страни в тази област КЕОНО следва да създаде подгрупа, чийто председател е членът, назначен от Европейския надзорен орган (Европейския орган за ценни книжа и пазари - ЕОЦКП) (17), и следва да поиска съдействие от ЕОЦКП, Европейския надзорен орган (Европейския банков орган - ЕБО) (18) или Европейския надзорен орган (Европейския орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване - ЕОЗППО) (19), доколкото искането е свързано с международното сътрудничество между държавите членки и трети страни в областта на задължителния одит на предприятия от обществен интерес, върху които тези европейски надзорни органи упражняват надзор. Секретариатът на КЕОНО се осигурява от Комисията и въз основа на одобрената от КЕОНО работна програма следва да включва съответните разходи в прогнозните разходи за следващата година.
(28)
Обхватът на сътрудничеството между компетентните органи на държавите членки следва да включва сътрудничество по отношение на прегледите за гарантиране на качеството и оказване на съдействие при разследвания, свързани с извършването на задължителен одит на предприятия от обществен интерес, включително и в случаите, когато разследваното поведение не представлява нарушение на законови или подзаконови разпоредби, които са в сила в съответните държави членки. Подробният механизъм на сътрудничеството между компетентните органи на държавите членки следва да включва възможност за създаването на колегии от компетентни органи и делегирането на задачи помежду им. При това сътрудничество следва да се взема предвид концепцията за мрежа, в която работят задължителните одитори и одиторските дружествата. Компетентните органи следва да спазват съответните правила за поверителност и професионална тайна.
(29)
Взаимосвързаността на капиталовите пазари поражда необходимостта националните компетентни органи да бъдат оправомощени да сътрудничат с надзорните органи и органите на трети държави по отношение на обмена на информация или прегледите за гарантиране на качеството. Когато обаче сътрудничеството с органи на трети държави е свързано с работни документи по одита или други документи, държани от задължителните одитори или одиторските дружества, следва да се прилагат процедурите, установени с Директива 2006/43/ЕО.
(30)
За да се гарантира гладкото функциониране на капиталовите пазари са необходими устойчив одиторски капацитет и конкурентен пазар за услуги за задължителен одит, който да предоставя достатъчно голям избор на задължителни одитори и одиторски дружества, които са в състояние да извършват задължителни одити на предприятия от обществен интерес. Компетентните органи и Европейската мрежа по конкуренция (ЕМК) следва да докладват относно промените, които е въвел настоящият регламент в структурата на пазара за одиторски услуги.
(31)
Привеждането в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално с членове 290 и 291 от него, на процедурите за приемане на делегирани актове от Комисията следва да се извършва за всеки случай поотделно. За да се вземат предвид развитията в одита и одиторската професия на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. По специално използването на делегирани актове е необходимо за приемането на международните стандарти за одит в областта на одиторските практики, независимостта и вътрешния контрол на задължителните одитори и одиторските дружества. Приетите международни стандарти за одит не следва да изменят или допълват никое от изискванията на настоящия регламент, освен изрично посочените за тази цел. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище.
При подготвянето и съставянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременно, своевременно и по подходящ начин предаването на съответните документи на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
С цел да се гарантират правната сигурност и плавният преход към режима, предвиден в настоящия регламент, е важно да се въведе преходен период относно влизането в сила на задължението за ротация на задължителните одитори и одиторските дружества и задължението за организиране на процедура за подбор на задължителни одитори и одиторски дружества.
(33)
Позоваванията на разпoредбите на Директива 2006/43/ЕО следва да се разбират като позовавания на разпоредби на националните законодателства, транспониращи разпоредбите на тази директива. Новата европейска рамка за одитите, създадена с настоящия регламент и Директива 2014/56/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (20) заменя настоящите изисквания, изложени в Директива 2006/43/ЕО, и следва да се разглежда без позоваване на предходни инструменти, като например приетите съгласно предишната рамка препоръки на Комисията.
(34)
Тъй като целите на настоящия регламент - а именно изясняване и по-точно определяне на ролята на задължителния одит по отношение на предприятията от обществен интерес, подобряване на качеството на информацията, която задължителният одитор или одиторското дружество предоставят на одитираното предприятие, инвеститорите и другите заинтересовани страни, подобряване на средствата за комуникация между одиторите и надзорните органи на предприятията от обществен интерес, предотвратяване на всякакви конфликти на интереси, възникващи от предоставянето на предприятията от обществен интерес на услуги, различни от извършването на одит, смекчаване на риска от потенциален конфликт на интереси поради съществуващата система, при която одитираното предприятие избира и плаща на одитор, или на риска от установяване на близки отношения, улесняване на смяната на задължителния одитор или одиторското дружество, както и на избора на такъв одитор или дружество за предприятията от обществен интерес, разширяване на възможността за избор на задължителни одитори и одиторски дружества за предприятия от обществен интерес и подобряване на ефективността, независимостта и последователността на регулирането и надзора над задължителните одитори и одиторски дружества, извършващи задължителен одит на предприятия от обществен интерес, включително по отношение на сътрудничеството на равнище ЕС - не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, a с оглед на техния обхват могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(35)
Настоящият регламент зачита основните права и съблюдават принципите, признати по-специално в Хартата на основните права на Европейския съюз, по-конкретно правото на зачитане на личния и семейния живот, правото на защита на личните данни и свободата на стопанска инициатива, като той следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи,
(36)
В съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който представи становище на 23 април 2012 г. (21)
(37)
С настоящия регламент и с Директива 2014/56/ЕС следва да се установи нова правна рамка на задължителния одит и годишните и консолидираните финансови отчети и поради това Решение 2005/909/ЕО на Комисията (22) следва да бъде отменено,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя изискванията за извършването на задължителния одит на годишните и консолидираните финансови отчети на предприятията от обществен интерес, правилата за организацията и подбора на задължителните одитори и одиторските дружества от страна на предприятията от обществен интерес, за да се насърчи тяхната независимост и да се избегнат конфликтите на интереси, както и правилата за надзор над спазването на тези изисквания от страна на задължителните одитори и одиторските дружества.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага по отношение на:
а)
задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес;
б)
предприятията от обществен интерес.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засяга Директива 2006/43/ЕО.
3. Когато кооперативно дружество по смисъла на член 2, точка 14 от Директива 2006/43/ЕО, спестовна банка или подобно образувание съгласно член 45 от Директива 86/635/ЕИО или дъщерно предприятие или правоприемник на кооперативно дружество, спестовна банка или подобно образувание, съгласно посоченото в член 45 от Директива 86/635/ЕИО, е задължено или има право съгласно националните разпоредби да членува в одиторско дружество с нестопанска цел, държавата членка може да реши, че настоящият регламент или определени разпоредби от него не се прилагат спрямо задължителния одит на това образувание, при условие че установените в Директива 2006/43/ЕО принципи на независимост се спазват от задължителния одитор при извършването на задължителния одит на един от неговите членове и от лицата, които могат да са в състояние да окажат влияние върху задължителния одит.
4. Когато кооперативно дружество по смисъла на член 2, точка 14 от Директива 2006/43/ЕО, спестовна банка или подобно образувание съгласно член 45 от Директива 86/635/ЕИО или дъщерно предприятие или правоприемник на кооперативно дружество, спестовна банка или подобно образувание, съгласно посоченото в член 45 от Директива 86/635/ЕИО, е задължено или има право по националното право да членува в одиторско дружество с нестопанска цел, всяка обективна, разумна и информирана страна не би заключила, че основаните на членството отношения дискредитират независимостта на задължителния одитор, при условие че когато това одиторско дружество извършва задължителен одит на един от своите членове, принципите на независимост се прилагат спрямо извършващите одита задължителни одитори и лицата, които могат да са в състояние да окажат влияние върху задължителния одит.
5. Съответната държава членка информира Комисията и посочения в член 30 Комитет на европейските органи за надзор на одита (по-долу наричан „КЕОНО“) за подобни изключения, при които не се прилага настоящият регламент или отделни негови разпоредби. Тя предоставя на Комисията и КЕОНО списъка на разпоредбите от настоящия регламент, които не са били приложени по отношение на задължителния одит на образуванията, посочените в параграф 3 от настоящия член, както и причините, обосноваващи подобно неприлагане.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат определенията в член 2 от Директива 2006/43/ЕО, с изключение на определението за „компетентен орган“, което е предвидено в член 20 от настоящия регламент.
ДЯЛ II
УСЛОВИЯ ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ОДИТ НА ПРЕДПРИЯТИЯ ОТ ОБЩЕСТВЕН ИНТЕРЕС
Член 4
Одиторски такси
1. Таксите за извършване на задължителен одит на предприятията от обществен интерес не са условни такси.
Без да се засяга член 25 от Директива 2006/43/ЕО, за целите на първа алинея условни такси са таксите за одитни ангажименти, изчислени върху предварително определена основа, свързана с резултата от дадена сделка или от извършената работа. Таксите не се смятат за условни, ако са определени от съд или компетентен орган.
2. Когато в продължение на три или повече последователни финансови години задължителният одитор или одиторското дружество предоставят на одитираното предприятие, на неговото предприятие майка или дъщерните му предприятия услуги извън одита, различни от посочените в член 5, параграф 1 от настоящия регламент, общата сума на таксите за тези услуги се ограничава до сума, която не надхвърля 70 % от средната сума на таксите, платени през последните три последователни финансови години за задължителния(ите) одит(и) на одитираното предприятие и, когато е приложимо, на неговото предприятие майка, дъщерните му предприятия и консолидираните финансови отчети на тази група от предприятия.
За целите на посочените в първа алинея ограничения, те не се прилагат спрямо услуги извън одита, които са различни от посочените в член 5, параграф 1 и които се изискват съгласно законодателството на Съюза и националното законодателство.
Държавите членки могат да предвидят, че по искане на задължителния одитор или одиторското дружество компетентен орган може да освободи по изключение този задължителен одитор или това одиторско дружество от изложените в първа алинея изисквания по отношение на одитираното предприятие за период, който не надхвърля две финансови години.
3. Когато общата сума на таксите, платени от предприятие от обществен интерес през всяка от последните три последователни финансови години, надхвърля 15 % от общата сума на таксите, получени от задължителния одитор или одиторското дружество, или, когато е приложимо, от одитора на групата, извършващи задължителния одит, през всяка от тези финансови години, съответният задължителен одитор или одиторско дружество, или в зависимост от случая - одитор на групата, съобщава за това на одиторския комитет и обсъжда с него заплахите за своята независимост и предприетите предпазни мерки за намаляване на тези заплахи. Одиторският комитет преценява дали одитният ангажимент следва да бъде подложен на преглед за контрол на качеството от друг задължителен одитор или одиторско дружество преди да бъде публикуван одиторският доклад.
Когато платените от предприятието от обществен интерес такси продължават да надхвърлят 15 % от общия приход от такси на задължителния одитор одиторското дружество, или - в зависимост от случая - на одитора на групата, който провежда задължителния одит, одиторският комитет решава въз основа на обективни основания дали задължителният одитор или одиторското дружество, или одиторът на групата, на такова предприятие или на група такива предприятия могат да продължат да извършват задължителния одит през допълнителен период, който в никой случай не може да надхвърля две години.
4. Държавите членки могат да приложат по-строги изисквания от предвидените в настоящия член.
Член 5
Забрана за предоставянето на услуги извън одита
1. Задължителен одитор или одиторско дружество, които извършват задължителен одит на предприятие от обществен интерес, и членовете на мрежа, към която принадлежат задължителният одитор или одиторското дружество, не предоставят пряко или непряко на одитираното предприятие, на предприятието майка или на дъщерните му предприятия в рамките на Съюза никакви забранени услуги извън одита, през
а)
периода между началната дата на одитирания период и публикуването на одитния доклад; и
б)
финансовата година, която непосредствено предхожда периода, посочен в буква а), във връзка с изброените във втора алинея, буква д) услуги.
За целите на настоящия член забранени услуги извън одита означава:
а)
данъчни услуги, свързани със:
i)
изготвяне на данъчни декларации;
ii)
данък, удържан по ведомост;
iii)
митнически такси;
iv)
набелязване на публични субсидии и данъчни стимули, освен ако съществува законово изискване задължителният одитор или одиторското дружество да оказват съдействие във връзка с тези услуги;
v)
подпомагане във връзка с данъчни проверки от страна на данъчните органи, освен ако съществува законово изискване задължителният одитор или одиторското дружество да оказват съдействие по отношение на тези проверки;
vi)
изчисляването на преки и непреки данъци и отсрочени данъци;
vii)
предоставяне на данъчни консултации;
б)
услугите, които предполагат каквото и да участие в управлението или вземането на решения на одитираното предприятие;
в)
воденето на счетоводство и изготвянето на счетоводна документация и на финансови отчети;
г)
услугите, свързани с работната заплата;
д)
разработването и внедряването на процедури за вътрешния контрол или за управлението на риска, свързани с подготовката и/или контрола на финансовата информация или разработването и внедяването на системи за информационни технологии в областта на финансите;
е)
услугите по остойностяване, включително остойностяване, извършено във връзка с актюерски услуги или услуги за подпомагане при уреждането на спорове;
ж)
правните услуги във връзка със:
i)
предоставяне на консултации от общ характер;
ii)
водене на преговори от името на одитираното предприятие; и
iii)
адвокатски услуги при разрешаването на спорове;
з)
услугите, свързани с функцията за вътрешен одит на одитираното предприятие;
и)
услугите, свързани с финансирането, структурата и разпределението на капитала и инвестиционната стратегия на одитираното предприятие, с изключение на предоставянето на услуги по изразяване на сигурност по отношение на финансовите отчети, като изготвянето на писма за подкрепа във връзка с издаваните от одитираното предприятиепроспекти;
й)
предлагането, търгуването или поемането на дялове в одитираното предприятие;
к)
услугите в областта на човешките ресурси във връзка със:
i)
управленски пост, чрез който е възможно да се оказва значително влияние върху изготвянето на счетоводните документи или финансовите отчети, които са премет на задължителния одит, когато тези услуги предполагат:
-
търсене или проучване на кандидати за такива постове, или
-
извършване на проверка на препоръките на кандидатите за тези постове;
ii)
структуриране на организационния проект и
iii)
контрол над разходите.
2. Държавите членки могат да забранят услуги, различни от изброените в параграф 1, когато те считат, че тези услуги представляват заплаха за независимостта. Държавите членки уведомяват Комисията за допълненията в списъка по параграф 1.
3. Чрез дерогация от параграф 1, втора алинея държавите членки могат да разрешат предоставянето на услугите, посочени в буква а), подточки i), iv) - vii) и буква з), при условие че те отговарят на следните изисквания:
а)
услугите не оказват влияние или оказват несъществено влияние, поотделно или общо, върху одитираните финансови отчети;
б)
прогнозата за влиянието върху одитираните финансови отчети е документирано и обяснено изчерпателно в посочения в член 11 допълнителен доклад за одиторския комитет; и
в)
установените в Директива 2006/43/ЕО принципи за независимост се спазват от задължителния одитор или одиторското дружество.
4. Задължителен одитор или одиторско дружество, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес и, ако задължителният одитор или одиторското дружество са членове на мрежа, всеки от членовете на тази мрежа могат да предоставят на одитираното предприятие, на предприятието майка или дъщерните му предприятия услуги извън одита, които не са забранени съгласно параграфи 1 и 2, при условие че това бъде одобрено от одиторския комитет след обективна оценка на заплахи и за независимостта и прилаганите предпазни мерки съгласно член 22б от Директива 2006/43/ЕО. Когато е приложимо, одиторският комитет публикува насоки по отношение на посочените в паргараф 3 услуги.
Държавите членки могат да въведат по-строги правила относно условията, при които задължителен одитор, одиторско дружество или член на мрежа, към която принадлежи задължителният одитор или одиторското дружество, могат да предоставят на одитираното предприятие, предприятието майка или неговите дъщерни предприятия услуги извън одита, които не са забранени съгласно параграф 1.
5. Когато член на дадена мрежа, към която принадлежи задължителният одитор или одиторското дружество, които извършват задължителен одит на предприятие от обществен интерес, предоставя някоя от посочените в параграфи 1 и 2 от настоящия член услуги извън одита на предприятие, което има седалище в трета държава и е контролирано от одитираното предприятие от обществен интерес, съответният задължителен одитор или съответното одиторско дружество преценяват дали тяхната независимост би била компрометирана поради предоставянето на тези услуги от члена на мрежата.
Ако независимостта му е повлияна, задължителният одитор или одиторското дружество прилага предпазни мерки, където това е приложимо, за смекчаване на заплахите, причинени от предоставянето на тези услуги в трета държава. Задължителният одитор или одиторското дружество може да продължи да извършва задължителния одит на предприятието от обществен интерес, единствено ако може да обоснове в съответствие с член 6 от настоящия регламент и член 22б от Директива 2006/43/ЕО, че предоставянето на тези услуги не засяга професионалната му преценка и одиторския доклад.
За целите на настоящия параграф:
а)
във всички случаи участието във вземането на решения от одитираното предприятие и предоставянето на услугите, посочени в параграф 1, втора алинея, букви б), в) и д), се считат за действия, които се отразяват на независимостта и чиито последици не могат да бъдат смекчени от предпазни мерки;
б)
приема се, че предоставянето на услугите, посочени в параграф 1, втора алинея, в буквите, различни от б), в) и д), се отразява на тази независимост и затова налага използването на предпазни мерки за смекчаване на породените от това заплахи.
Член 6
Подготовка за задължителния одит и оценка на заплахите за независимостта
1. Преди да приеме или продължи ангажимента за извършването на задължителен одит на предприятие от обществен интерес, всеки задължителен одитор или одиторско дружество, в допълнение към разпоредбите на член 22б от Директива 2006/43/ЕО, прави оценка и документира следното:
а)
дали изпълнява изискванията по членове 4 и 5 от настоящия регламент;
б)
дали са спазени условията по член 17 от настоящия регламент;
в)
почтеността на членовете на надзорния орган, административния орган и висшето ръководство на предприятието от обществен интерес - без да се засяга Директива 2005/60/ЕО.
2. Задължителният одитор или одиторското дружество:
а)
потвърждава ежегодно в писмена форма пред одиторския комитет, че задължителният одитор, одиторското дружество и партньорите по одита, висшите ръководители и ръководителите, извършващи задължителния одит, са независими от одитираното предприятие;
б)
обсъжда с одиторския комитет рисковете по отношение на своята независимост и предпазните мерки, приложени за смекчаване на тези рискове, както е документирано от него съгласно параграф 1.
Член 7
Нередности
Без да се засяга член 12 от настоящия регламент и Директива 2005/60/ЕО, когато задължителният одитор или одиторското дружество, които извършват задължителен одит на предприятие от обществен интерес, имат съмнения или разумни основания да подозират, че може да се допуснат или са допуснати нередности, включително измами по отношение на финансовите отчети на одитираното предприятие, те информират одитираното предприятие и го приканват да разследва случая и да предприеме подходящи мерки, за да отстрани тези нередности и да предотврати повторението им в бъдеще.
Ако одитираното предприятие не разследва случая, задължителният одитор или одиторското дружество информират органите, които са определени от държавите членки като отговорни за разследването на тези нередности.
Добросъвестното оповестяване пред тези органи от задължителния одитор или одиторското дружество на всяка от посочените в първа алинея нередности не представлява нарушение на договорно или правно ограничение относно разкриването на информация.
Член 8
Преглед за контрол на качеството на ангажимента
1. Преди публикуването на посочените в членове 10 и 11 доклади се извършва преглед за контрол на качеството на ангажимента за задължителен одит (в настоящия член „прегледа“), за да се прецени дали задължителният одитор или основният партньор по одита основателно са достигнали до мнението и заключенията, изразени в проектите на тези доклади.
2. Прегледът за контрол на качеството на ангажимента за задължителен одит се извършва от лице, проверяващо контрола на качеството на ангажимента (в настоящия член „проверяващия“). Проверяващият е задължителен одитор, който не е включен в извършването на задължителния одит, за който се отнася прегледът за контрол на качеството на ангажимента.
3. Чрез дерогация от параграф 2, когато задължителният одит се извършва от одиторско дружество и всички задължителни одитори са били ангажирани с извършването на задължителния одит, или когато задължителният одит се извършва от задължителен одитор, а той не е съдружник или служител на одиторско дружество, дружеството или одиторът, извършили одита, урежда извършването на прегледа от друг задължителен одитор. За целите на настоящия член разкриването на съдържанието на документи или информация пред независимия проверяващ не представлява нарушение на професионалната тайна. За целите на настоящия член съдържанието на документите или информацията, разкрити пред проверяващия, е предмет на професионална тайна.
4. При извършването на прегледа проверяващият документира най-малко следното:
а)
информацията, предоставена от задължителния одитор или основния партньор по одита в устна и писмена форма в подкрепа на съществените заключения, както и основните констатации от извършените одитни процедури и на заключенията, направени въз основа на тези констатации, независимо дали проверяващият, е отправил искане за това;
б)
мненията на задължителния одитор или на основния партньор по одита, както са изразени в проектите на докладите, посочени в членове 10 и 11.
5. При прегледа се оценяват най-малко следните елементи:
а)
независимостта на задължителния одитор или одиторското дружество от одитираното предприятие;
б)
значителните рискове, които имат отношение към задължителния одит и които задължителният одитор или основният партньор по одита са констатирали при извършване на задължителния одит, и мерките, които са предприели за адекватното управление на тези рискове;
в)
мотивите на задължителния одитор или на основния партньор по одита, по-специално по отношение на прага на същественост и значителните рискове, посочени в буква б);
г)
всяко искане за консултации от външни експерти и изпълнението на получените съвети;
д)
естеството и обхвата на коригираните и некоригираните несъответствия във финансовите отчети, които са били констатирани по време на извършването на одита;
е)
темите, обсъдени с одиторския комитет и ръководството и/или надзорните органи на одитираното предприятие;
ж)
темите, обсъдени с компетентните органи и, когато е приложимо, с други трети страни;
з)
дали подбраните от проверяващия документи и информация от досието подкрепят становището на задължителния одитор или на основния партньор по одита, изразено в проектите на докладите, предвидени в членове 10 и 11.
6. Проверяващият обсъжда резултатите от прегледа със задължителния одитор или основния партньор по одита. Одиторското дружество установява процедури за определяне на начина, по който се решават всички разногласия между основния партньор по одита и проверяващия.
7. Задължителният одитор или одиторското дружество и проверяващия, документират резултатите от прегледа заедно със съображенията, довели до тези резултати.
Член 9
Международни стандарти за одит
На Комисията се предоставя правомощието да приема чрез делегирани актове в съответствие с член 39 международните стандарти за одит, посочени в член 26 от Директива 2006/43/ЕО, в областта на одиторската практика, и независимостта и вътрешния контрол на качеството за задължителните одитори и одиторските дружества, за целите на тяхното прилагане в рамките на Съюза, при условие че отговарят на изискванията по член 26, параграф 3, букви а), б) и в) от Директива 2006/43/ЕО и не изменят никое от изискванията по настоящия регламент или не допълват изложените в него изисквания, с изключение на изброените в членове 7, 8 и 18 от настоящия регламент.
Член 10
Одиторски доклад
1. Задължителният(ите) одитор(и) или одиторското(ите) дружество(а) представят в одиторски доклад резултатите от задължителния одит на предприятието от обществен интерес.
2. Одиторският доклад се изготвя в съответствие с разпоредбите на член 28 от Директива 2006/43/ЕО, като допълнително в него се съдържа най-малко следното:
а)
посочване от кого или от кой орган е(са) бил(и) назначен(и) задължителният(ите) одитор(и) или одиторското(ите) дружество(а);
б)
посочване на датата на назначаване и периода на пълния непрекъснат ангажимент за задължителен одит, включително предшестващи подновявания на ангажимента и повторни назначавания на задължителните одитори или одиторските дружества;
в)
в подкрепа на одиторското становище:
i)
описание на най-важните оценени рискове, свързани със съществени несъответствия, включително оценени рискове, свързани със съществени несъответствия поради измама;
ii)
обобщение на отговора на одитора на тези рискове; и
iii)
важни наблюдения във връзка с тези рискове, когато е целесъобразно.
Когато това е от значение за предоставената в одиторския доклад информация относно всеки оценен риск, свързан със съществени несъответствия, в одиторския доклад се посочват ясно съответните оповестявания във финансовите отчети;
г)
разясняване на степента, до която задължителният одит е бил счетен за способен да открие нередности, включително измами;
д)
потвърждение, че одиторското становище е в съответствие с допълнителния доклад за одиторския комитет, посочен в член 11;
е)
изявление, че не са предоставяни посочените в член 5, параграф 1 забранени услуги извън одита, и че при извършването на одита задължителният(ите) одитор(и) или одиторското(ите) дружество(а) са запазили своята независимост спрямо одитираното предприятие;
ж)
посочване на всякакви услуги, освен задължителния одит, които са били предоставени от задължителния одитор или одиторското дружество на одитираното предприятие и контролираните от него предприятия, и които не са били разкрити в доклада за дейността или финансовите отчети.
Държавите членки могат да установят допълнителни изисквания във връзка със съдържанието на одиторския доклад.
3. С изключение на изискването по параграф 2, буква д), одиторският доклад не включва никакви препратки към предназначения за одиторския комитет допълнителен доклад, посочени в член 11. Одиторският доклад се изготвя на ясен и недвусмислен език.
4. Задължителният одитор или одиторското дружество не използва името на никой компетентен орган по начин, който би показал или предположил наличие на утвърждаване или одобрение на одиторския доклад от този орган.
Член 11
Допълнителен доклад за одиторския комитет
1. Задължителните одитори или одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес, представят на одиторския комитет на одитираното предприятие допълнителен доклад не по-късно от датата на представяне на посочения в член 10 одиторски доклад. Държавите членки могат да въведат допълнително изискване допълнителният доклад да се представи на административния или надзорния съвет на одитираното предприятие.
Ако одитираното предприятие няма одиторски комитет, допълнителният доклад се представя на органа, изпълняващ равностойни функции в одитираното предприятие. Държавите членки могат да предвидят възможност одиторският комитет да предостави този допълнителен доклад на предвидените в националното законодателство трети страни.
2. Допълнителният доклад за одиторския комитет се изготвя в писмена форма. В него се обясняват резултатите от извършения задължителен одит и се включва най-малко следното:
а)
посоченото в член 6, параграф 2, буква а) изявление за независимост.
б)
когато задължителният одит е бил извършен от одиторско дружество, докладът посочва всеки основен партньор по одита, участвал в извършването му;
в)
когато задължителният одитор или одиторското дружество са постигнали договореност някои от неговите дейности да бъдат извършени от друг задължителен одитор или одиторско дружество, които не са членове на същата мрежа, или са ползвали услугите на външни експерти, този факт се посочва в доклада, където се включва и потвърждение от другия задължителен одитор или одиторско дружество и/или външния експерт относно тяхната независимост;
г)
описание на естеството, честотата и степента на комуникацията с одиторския комитет или органа, изпълняващ равностойни функции в рамките на одитираното предприятие, ръководния орган и административния или надзорния орган на одитираното предприятие, включително датите на заседанията с тези органи;
д)
описание на обхвата и времевата рамка на одита;
е)
когато са били назначени повече от един одитори или одиторски дружества, - описание на разпределението на задачите между задължителните одитори и/или одиторските дружества;
ж)
описание на използваната методология, включително кои категории от баланса са били пряко проверени и кои категории са били проверени въз основа на проверки на системите и проверки за съответствие, включително обяснение на всяко съществено изменение в тежестта на проверките на системата и проверките за съответствие в сравнение с предходната година, дори ако през предходната година задължителният одит е бил извършен от друг(и) задължителен(ни) одитор(и) или одиторско(и) дружество(а);
з)
количественият праг на същественост, който е бил приложен при извършването на задължителния одит за целите на финансовите отчети като цяло и, ако е приложимо, прага(овете) на същественост на баланса по сметките и на оповестяванията във връзка с конкретни класове трансакции, както и качествените фактори, взети предвид при определянето на прага на същественост;
и)
посочване и обяснение на заключенията за установени по време на одита събития или състояния, които биха могли да породят съществени съмнения относно способността на предприятието да продължи да функционира като действащо предприятие, и дали те представляват съществена несигурност, и се предоставя обобщение на всички гаранции, писма за подкрепа, предприемане на интервенции от публичен характер и други мерки за подпомагане, които евентуално са били взети предвид при изготвянето на оценката относно действащо предприятие;
й)
посочване на всички значими пропуски в системата за вътрешен финансов контрол и/или счетоводната система на одитираното предприятие или, когато се отнася за консолидирани финансови отчети, на предприятието майка. За всеки един значителен пропуск в допълнителния доклад се посочва дали въпросният пропуск е бил коригиран от ръководството;
к)
посочване на всички съществени въпроси, свързани с действително или предполагаемо неспазване на законови и подзаконови актове или на устава, установени при извършването на задължителния одит, доколкото се смята, че те са от значение, за да се даде възможност на одиторския комитет да изпълнява своите задачи;
л)
посочване и оценка на методите за остойностяване, приложени към различните позиции в годишните или консолидираните финансови отчети, включително всяко въздействие на промените в тези методи;
м)
в случаите на задължителен одит на консолидирани финансови отчети - обяснение на обхвата на консолидиране и критериите за изключване, които са били приложени от одитираното предприятие за неконсолидираните предприятия, ако има такива, както и дали тези критерии съответстват на рамката за финансово отчитане;
н)
където е приложимо - посочване на всяка одиторска дейност, извършена от одитор(и), задължителен(ни) одитор(и), одиторско(и) предприятие(я) или одиторско(и) дружество(а) от трета държава във връзка със задължителен одит на консолидирани финансови отчети, различен от одит, извършен от членове на същата мрежа, към която принадлежи одиторът на консолидираните финансови отчети;;
о)
данни за това дали одитираното предприятие е предоставило всички изисквани обяснения и документи;
п)
посочване на:
i)
всякакви съществени затруднения по време на задължителния одит;
ii)
всякакви произтичащи от задължителния одит значими въпроси, които са били обсъдени или са били предмет на кореспонденция с ръководните органи; и
iii)
всякакви други въпроси, свързани със задължителния одит, които съгласно професионалното мнение на одитора са от значение за надзора върху процеса на финансово отчитане.
Държавите членки могат да установят допълнителни изисквания във връзка със съдържанието на допълнителния доклад за одиторския комитет.
По искане на задължителен одитор, на одиторско дружество или на одиторския комитет задължителният(ите) одитор(и) или одиторското(ите) дружество(а) обсъждат посочените в допълнителния доклад за одиторския комитет, по-специално в първа алинея, буква й), съществени въпроси, произтичащи от задължителния одит, с одиторския комитет, административния орган или, където е приложимо, надзорния орган на одитираното предприятие.
3. Когато едновременно са ангажирани повече от един задължителен одитор или повече от едно одиторско дружество, и между тях е възникнало разногласие относно одитните процедури, счетоводните правила или всякакъв друг въпрос относно извършването на задължителния одит, причините за това разногласие се обясняват в допълнителния доклад за одиторския комитет.
4. Допълнителният доклад за одиторския комитет се подписва и датира. Когато задължителният одит се извършва от одиторско дружество, допълнителният доклад за одиторския комитет се подписва от задължителните одитори, извършващи задължителния одит от името на одиторското дружество.
5. При поискване и в съответствие с националното законодателство задължителните одитори или одиторските дружества предоставят незабавно допълнителния доклад на компетентните органи по смисъла на член 20, параграф 1.
Член 12
Доклад до надзорните органи на предприятията от обществен интерес
1. Без да се засягат разпоредбите на член 55 от Директива 2004/39/ЕО, член 63 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (23), член 15, параграф 4 от Директива 2007/64/ЕО, член 106 от Директива 2009/65/ЕО, член 3, параграф 1 от Директива 2009/110/ЕО и член 72 от Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (24), задължителният одитор или одиторското дружество, извършващи задължителен одит на предприятие от обществен интерес, са длъжни да докладват своевременно на компетентните органи, осъществяващи надзор над това предприятие от обществен интерес или - когато е посочен от съответната държава членка - на компетентния орган, отговорен за надзора над задължителния одитор или одиторското дружество, всяка информация по отношение на това предприятие от обществен интерес, която е научил при извършване на задължителния одит и която е предизвикала или може да предизвика една от следните последици:
а)
съществено нарушение на законовите, подзаконовите или административните разпоредби, които определят, когато е уместно, условията за лицензиране, или които уреждат по-конкретно извършването на дейностите на предприятието от обществен интерес;
б)
съществена заплаха или съществено съмнение относно непрекъснатата дейност на предприятието от обществен интерес;
в)
отказ от предоставяне на одиторско становище относно финансовите отчети или предоставяне на отрицателно становище или становище, съдържащо резерви.
Задължителните одитори или одиторските дружества са задължени също така да съобщават всякаква посочена по-горе в първа алинея, буква а), б) или в) информация, за която те са научили при извършването на задължителния одит на предприятие, което има тесни връзки с предприятието от обществен интерес, чийто задължителен одит те също извършват. За целите на настоящия член „тесни връзки“ са със значението, предвидено в член 4, параграф 1, точка 38 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (25).
Държавите членки могат да изискват допълнителна информация от задължителния одитор или одиторското дружество, при условие че това е необходимо за ефективен надзор на финансовите пазари съгласно предвиденото в националното право.
2. Установява се ефективен диалог между компетентните органи, упражняващи надзор върху кредитните институции и застрахователните предприятия, от една страна, и задължителния(ите) одитор(и) и одиторското(ите) дружество(а), извършващи задължителния одит на тези институции и предприятия, от друга страна. И двете страни в диалога са отговорни за спазването на това изискване.
Най-малко веднъж годишно Европейският съвет за системен риск (ЕССР) и КЕОНО организират среща със задължителните одитори и одиторски дружества или мрежи, извършващи задължителен одит на всички глобални системно значими финансови институции, получили лиценз в Съюза и признати в международен план, за да бъде информиран ЕССР за секторните или всякакви други съществени промени в тези системно значими финансови институции.
С цел улесняване на изпълнението на посочените в първата алинея задачи Европейският надзорен орган (Европейският банков орган - ЕБО) и Европейският надзорен орган (Европейският орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване - ЕОЗППО), като вземат предвид действащите надзорни практики, издават насоки за компетентните органи, упражняващи надзор върху кредитните институции и застрахователни предприятия, съгласно съответно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (26) и, съответно, член 16 Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (27).
3. Добросъвестното оповестяване пред компетентните органи или пред ЕССР и КЕОНО от задължителния одитор или одиторското дружество, или мрежа, ако е приложимо, на всяка посочена в параграф 1 информация или на всяка информация, появила се по време на предвидения в параграф 2 диалог, не представлява нарушение на договорно или правно ограничение относно разкриването на информация.
Член 13
Доклад за прозрачност
1. Задължителният одитор или одиторското дружество, които извършват задължителен(ни) одит(и) на предприятия от обществен интерес, публикуват годишен доклад за прозрачност най-късно четири месеца след края на всяка финансова година. Този доклад за прозрачност се публикува на уебсайта на задължителния одитор или на одиторското дружество и остава там на разположение в продължение на поне пет години от деня на публикуването му на уебсайта. Ако задължителният одитор е нает от одиторско дружество, задълженията по настоящия член се спазват от одиторското дружество.
Задължителният одитор или одиторското дружество има право да актуализира публикувания годишен доклад за прозрачност. В този случай задължителният одитор или одиторското дружество отбелязва, че това е актуализиран вариант на доклада, като първоначалната му версия продължава да бъде достъпна на уебсайта.
Задължителните одитори и одиторските дружества съобщават на компетентните органи, че докладът за прозрачност е публикуван на уебсайта на задължителния одитор или на одиторското дружество или, когато е целесъобразно, че е бил актуализиран.
2. В годишния доклад за прозрачност се включва най-малко следното:
а)
описание на правната структура и на собствеността на одиторското дружество;
б)
ако задължителният одитор или одиторското дружество членуват в мрежа:
i)
описание на мрежата и на правните и структурните договорености в рамките на мрежата;
ii)
наименованието на всеки задължителен одитор, който действа като самостоятелно практикуващ одитор или като одиторско дружество, и е член на мрежата;
iii)
държавите, в които всеки задължителен одитор действа като самостоятелно практикуващ одитор или като одиторско дружество и е член на мрежата, е квалифициран като задължителен одитор или в която се намира неговото централно управление, централна администрация или основно място на осъществяване на стопанска дейност;
iv)
общият оборот на задължителните одитори, които действат като самостоятелно практикуващи одитори и като одиторски дружества и членуват в мрежата, от задължителния одит на годишни и консолидирани финансови отчети.
в)
описание на ръководната структура на одиторското дружество;
г)
описание на системата за вътрешен контрол на качеството на задължителния одитор или одиторско дружество и декларация от административния или управителния орган за ефективността на нейното функциониране;
д)
датата на провеждане на последния преглед за гарантиране на качеството, посочен в член 26;
е)
списък на предприятията от обществен интерес, на които задължителният одитор или одиторското дружество са извършили задължителен одит през предходната финансова година;
ж)
декларация за практиките на задължителния одитор или одиторското дружество, свързани с независимостта, в която се потвърждава също, че е била извършена вътрешна проверка за спазване на изискванията относно независимостта;
з)
декларация относно политиката, която задължителният одитор или одиторското дружество следва по отношение на посоченото в член 13 от Директива 2006/43/ЕО продължаващо обучение на задължителните одитори;
и)
информация относно основата за възнаграждението на партньорите в одиторските дружества;
й)
описание на политиката на задължителния одитор или одиторското дружество за ротация на основните партньори по одита и служителите в съответствие с член 17, параграф 7;
к)
информация относно общия оборот на задължителния одитор или одиторското дружество, ако тази информация не е оповестена във финансовия им отчет по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 2013/34/ЕС, разпределена по следните категории:
i)
приходи от задължителен одит на годишни и консолидирани финансови отчети на предприятия от обществен интерес и предприятия, принадлежащи към група предприятия, чието предприятие майка е предприятие от обществен интерес;
ii)
приходи от задължителен одит на годишни и консолидирани финансови отчети на други предприятия;
iii)
приходи от разрешени услуги извън одита, предоставени на предприятията, одитирани от задължителния одитор или одиторското дружество; и
iv)
приходи от услуги извън одита, предоставени на други предприятия.
Задължителният одитор или одиторското дружество може при изключителни обстоятелства да реши да не оповестява информацията, изисквана в първа алинея, буква е), доколкото това е необходимо за намаляване на непосредствената и сериозна заплаха за физическата сигурност на някое лице. Задължителният одитор или одиторското дружество трябва да може да докаже пред компетентния орган наличието на подобна заплаха.
3. Докладът за прозрачност се подписва от задължителния одитор или от одиторското дружество.
Член 14
Информация за компетентните органи
Задължителните одитори и одиторските дружества предоставят ежегодно на своя компетентен орган списък на одитираните предприятия от обществен интерес въз основа на получените от тях приходи, като приходите се разделят на:
а)
приходи от задължителен одит;
б)
приходи от услуги извън одита, различни от посочените в член 5, параграф 1, които са задължителни съгласно законодателството на Съюза и националното законодателство; и
в)
приходи от услуги извън одита, различни от посочените в член 5, параграф 1, които не са задължителни съгласно законодателството на Съюза и националното законодателство.
Член 15
Документиране
Задължителните одитори и одиторските дружества съхраняват документите и информацията, посочени в член 4, параграф 3, членове 6, 7, член 8, параграфи 4-7, членове 10 и 11, член 12, параграфи 1 и 2, член 14, член 16, параграфи 2, 3 и 5 от настоящия регламент и членове 22б, 24а, 24б, 27 и 28 от Директива 2006/43/ЕО, за период от най-малко пет години след изготвянето на тези документи или тази информация.
Държавите членки могат да изискват от задължителните одитори и одиторските дружества да съхраняват посочените в първа алинея документи и информация за по-дълъг период в съответствие с техните правила относно защитата на личните данни и административните и съдебните производства.
ДЯЛ III
НАЗНАЧАВАНЕ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ОДИТОРИ ИЛИ ОДИТОРСКИ ДРУЖЕСТВА ОТ ПРЕДПРИЯТИЯТА ОТ ОБЩЕСТВЕН ИНТЕРЕС
Член 16
Назначаване на задължителни одитори или одиторски дружества
1. За целите на прилагането на член 37, параграф 1 от Директива 2006/43/ЕО, за назначаване на задължителни одитори или одиторски дружества от предприятия от обществен интерес се прилагат условията, определени в параграфи 2 - 5 от настоящия член, но това може да е обвързано с условията по параграф 7.
Когато се прилага член 37, параграф 2 от Директива 2006/43/ЕО, предприятието от обществен интерес информира компетентния орган за използването на алтернативните системи или условия, посочени в същия член. В този случай параграфи 2 - 5 от настоящия член не се прилагат.
2. Одиторският комитет представя препоръка на административния или надзорния орган на одитираното предприятие за назначаване на задължителни одитори или одиторски дружества.
Освен ако препоръката на одиторския комитет се отнася за подновяване на одитен ангажимент в съответствие с член 17, параграфи 1 и 2, тя се обосновава и в нея се съдържат поне два варианта за избор на одитния ангажимент, като одиторският комитет изразява надлежно обосновано предпочитание към един от тях.
В препоръката одиторският комитет посочва, че тя не е повлияна от трета страна, както и че не му е наложена клауза от вида, посочен в параграф 6.
3. Освен ако се отнася за подновяване на одитен ангажимент в съответствие с член 17, параграфи 1 и 2, препоръката на одиторския комитет, посочена в параграф 2 от настоящия член, се изготвя след процедурата за подбор, организирана от одитираното предприятие при спазване на следните критерии:
а)
одитираното предприятие има право да покани всеки задължителен одитор или одиторско дружество да представят предложения за предоставянето на услуги по задължителен одит, при условие че са спазени разпоредбите на член 17, параграф 3 и че организацията на тръжната процедура не възпрепятства по никакъв начин участието в процедурата за подбор на дружества, които през предходната календарна година са получили по-малко от 15 % от общите си одиторски такси от предприятия от обществен интерес в съответната държава членка;
б)
одитираното предприятие изготвя тръжните документи на вниманието на поканените задължителни одитори или одиторски дружества. Тези тръжни документи позволяват на кандидатите да се информират за дейността на одитираното предприятие и за вида на задължителния одит, който трябва да бъде извършен. Тръжната документация съдържа прозрачни и недискриминационни критерии за подбор, които се използват от одитираното предприятие за оценка на предложенията, направени от задължителните одитори или одиторските дружества;
в)
одитираното предприятие е свободно да определи процедурата за подбор и може да проведе преки преговори със заинтересовани кандидати в хода на процедурата;
г)
когато в съответствие с правото на Съюза или националното право компетентните органи, посочени в член 20, изискват от задължителните одитори и одиторските дружества да спазват определени стандарти за качество, тези стандарти се включват в тръжните документи;
д)
одитираното предприятие оценява предложенията, направени от задължителните одитори или одиторските дружества, съобразно критериите за избор, предварително определени в тръжните документи. Одитираното предприятие изготвя доклад за заключенията от процедурата за подбор, който се утвърждава от одиторския комитет. Одитираното предприятие и одиторският комитет вземат под внимание всички констатации или заключения във всеки доклад за проверка относно кандидатстващия задължителен одитор или кандидатстващото одиторско дружество, посочен в член 26, параграф 8 и публикуван от компетентните органи съгласно член 28, буква г);
е)
при поискване одитираното предприятие трябва да може да докаже пред компетентния орган, посочен в член 20, че процедурата за подбор е проведена по справедлив начин.
Одиторският комитет отговаря за процедурата за подбор, посочена в първа алинея.
За целите на буква а) от първа алинея компетентният орган, посочен в член 20, параграф 1, публикува списък на съответните задължителни одитори и одиторски дружества, който се актуализира ежегодно. Компетентният орган използва информацията, предоставена от задължителните одитори и одиторските дружества съгласно член 14, за да направи съответните изчисления.
4. Предприятията от обществен интерес, които отговарят на критериите, посочени в член 2, параграф 1, букви е) и у) от Директива 2003/71/ЕО, не са задължени да прилагат посочената в параграф 3 процедура за подбор.
5. Предложението пред общото събрание на акционерите или членовете на одитираното предприятие за назначаване на задължителни одитори или одиторски дружества включва препоръката и предпочитанието, посочени в параграф 2, на одиторския комитет или на органа, който изпълнява равностойни функции.
Ако предложението се отклонява от предпочитанието на одиторския комитет, в него се обосновават причините за неспазването на препоръката на одиторския комитет, освен ако функциите на одиторския комитет се изпълняват от надзорния орган. Въпреки това задължителният одитор или одиторите, препоръчани от административния или надзорния орган, трябва да са участвали в процедурата за подбор по параграф 3. Настоящата алинея не се прилага в случаите, в които функциите на одиторския комитет се изпълняват от административния или надзорния орган.
6. Всяка договорна клауза, сключена между предприятие от обществен интерес и трета страна, по силата на която изборът на общото събрание на акционерите или членовете на това предприятие се ограничава съгласно посоченото в член 37 от Директива 2006/43/ЕО до определени категории или списъци на задължителни одитори или одиторски дружества, във връзка с назначаването на определен задължителен одитор или одиторско дружество, които да извършват задължителен одит на това предприятие, е нищожна.
Предприятието от обществен интерес информира пряко и незабавно компетентните органи, посочени в член 20, за всеки опит на трета страна да наложи такава договорна клауза или по друг начин да повлияе нерегламентирано на решение на общото събрание на акционерите или членовете относно избора на задължителния одитор или одиторското дружество.
7. Държавите членки могат да решат, че при определени обстоятелства предприятията от обществен интерес назначават минимален брой задължителни одитори или одиторски дружества, като определят условията, уреждащи отношенията между задължителните одитори или одиторските дружества.
Ако държава членка въведе подобно изискване, тя информира Комисията и съответния европейски надзорен орган за това.
8. Когато одитираното предприятие разполага с комитет за подбор, в който акционерите или членовете имат съществено влияние и който е натоварен със задачата да прави препоръки относно подбора на одиторите, държава членка може да даде възможност на комитета за подбор да изпълнява посочените в настоящия член функции на одиторския комитет и да изиска представянето на посочената в параграф 2 препоръка пред общото събрание на акционерите или членовете.
Член 17
Продължителност на одитния ангажимент
1. Предприятието от обществен интерес назначава задължителен одитор или одиторско дружество за първоначален ангажимент със срок, не по-кратък от една година. Ангажиментът може да бъде подновен.
Нито продължителността на първоначалния ангажимент на конкретен задължителен одитор или одиторско дружество, нито продължителността му съвместно с други подновени ангажименти надвишава десет години.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат:
а)
да въведат изискване посоченият в параграф 1 първоначален ангажимент да е със срок една година;
б)
да определят максимална продължителност, която е по-кратка от десет години, за посочените в параграф 1, втора алинея ангажименти.
3. След изтичането на максималната продължителност на ангажиментите, посочена в параграф 1, втора алинея или параграф 2, буква б) или след изтичането на продължителността на ангажиментите, удължена в съответствие с параграфи 4 или 6, нито задължителният одитор или одиторското дружество, нито, където това е приложимо, членовете на техните мрежи в рамките на Съюза предприемат задължителен одит на същото предприятие от обществен интерес през следващите четири години.
4. Чрез дерогация от параграф 1 и параграф 2, буква б) държавите членки могат да предвиждат, че максималните периоди, посочени в параграф 1, втора алинея и параграф 2, буква б), могат да бъдат удължени най-много до:
а)
двадесет години, когато се провежда публична тръжна процедура за задължителния одит съгласно член 16, параграфи 2 - 5 и поражда действие след изтичането на максималните периоди, посочени в параграф 1, втора алинея и параграф 2, буква б); или
б)
двадесет и четири години, когато в рамките на определен период, през който е достигната съответната максимална продължителност, след изтичането на максималните периоди, посочени в параграф 1, втора алинея и параграф 2, буква б), се ангажира едновременно повече от един задължителен одитор или повече от едно одиторско дружество, при условие че задължителният одит приключва с представянето на съвместния одиторски доклад, посочен в член 28 от Директива 2006/43/ЕО.
5. Максималната продължителност на посочените в параграф 1, втора алинея и параграф 2, буква б) периоди се удължава единствено ако, по препоръка на одиторския комитет в съответствие с националното право, административният или надзорният съвет предложи на общото събрание на акционерите или членовете да поднови ангажимента и предложението бъде одобрено.
6. След изтичането на максималната продължителност на ангажимента, посочена в параграф 1, втора алинея, в параграф 2, буква б) или в параграф 4, според случая, предприятието от обществен интерес може по изключение да поиска от посочения в член 20, параграф 1 компетентен орган да разреши удължаване, за да се осигури на задължителния одитор или одиторското дружество нов ангажимент, ако са спазени посочените в параграф 4, буква а) или б) условия. Продължителността на този допълнителен ангажимент не надхвърля две години.
7. Основните партньори по одита, отговорни за извършване на задължителен одит, прекратяват участието си в задължителния одит на одитираното предприятие след период, не по-дълъг от седем години, считано от датата на назначаването им. Те не могат да участват отново в задължителния одит на одитираното предприятие преди да са изтекли три години, считано от прекратяването на участието им в одита.
Чрез дерогация, държавите членки могат да въведат изискване основните партньори по одита, отговорни за извършване на задължителен одит, да прекратяват участието си в задължителния одит на одитираното предприятие преди изтичането на седем години, считано от датата на назначаването им.
Задължителният одитор или одиторското дружество установяват подходящ поетапен ротационен механизъм по отношение на най-старшите служители, участващи в задължителния одит, включително поне лицата, които са регистрирани като задължителни одитори. Етапите на ротационния механизъм се прилагат спрямо назначението на отделните лица, а не на целия екип, участващ в одитния ангажимент. Механизмът е съобразен с мащаба и сложността на дейността на задължителния одитор или одиторското дружество.
Задължителният одитор или одиторското дружество трябва да може да покаже пред компетентния орган, че механизмът се прилага по ефективен начин и е съобразен с мащаба и сложността на дейността на задължителния одитор или одиторското дружество.
8. За целите на настоящия член продължителността на одитния ангажимент се изчислява, считано от датата на първата финансова година, посочена в писмото за одитния ангажимент, през която задължителният одитор или одиторското дружество са били назначени за първи път за извършването на последователни задължителни одити на едно и също предприятие от обществен интерес.
За целите на настоящия член одиторското дружество включва и други дружества, които то е придобило или с които се е сляло.
Ако е налице несигурност относно датата, на която задължителният одитор или одиторското дружество е започнало извършването на последователните задължителни одити на предприятието от обществен интерес, например поради сливания, придобивания или промяна в структурата на собствеността, задължителният одитор или одиторско дружество следва да съобщи незабавно за тези съмнения на компетентния орган, който в крайна сметка ще определи съответната дата за целите на първа алинея.
Член 18
Предавателен протокол
Когато задължителен одитор или одиторско дружество е заменено с друг задължителен одитор или одиторско дружество, бившият задължителен одитор или одиторско дружество спазва изискванията по член 23, параграф 3 от Директива 2006/43/ЕО.
При спазване на член 15 бившият задължителен одитор или одиторско дружество предоставя достъп на встъпващия задължителен одитор или одиторско дружество и до допълнителните доклади, посочени в член 11, отнасящи се до предишни години и до всякаква информация, предавана на компетентните органи съгласно членове 12 и 13.
Бившият задължителен одитор или одиторско дружество трябва да могат да демонстрират пред компетентния орган, че такава информация е предоставена на встъпващия задължителен одитор или одиторско дружество.
Член 19
Освобождаване от длъжност и подаване на оставка от задължителни одитори или одиторски дружества
Без да се засяга член 38, параграф 1 от Директива 2006/43/ЕО, всеки компетентен орган, определен от държава членка в съответствие с член 20, параграф 2 от настоящия регламент, предава на посочения в член 20, параграф 1 компетентен орган информацията относно освобождаването от длъжност или оставката на задължителния одитор или одиторското дружество по време на срока на неговото назначение и адекватно обяснение на мотивите за това.
ДЯЛ IV
НАДЗОР НАД ДЕЙНОСТИТЕ НА ЗАДЪЛЖИТЕЛНИТЕ ОДИТОРИ И ОДИТОРСКИТЕ ДРУЖЕСТВА, ИЗВЪРШВАЩИ ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ОДИТ НА ПРЕДПРИЯТИЯ ОТ ОБЩЕСТВЕН ИНТЕРЕС
ГЛАВА I
Компетентни органи
Член 20
Информация за компетентните органи
1. Компетентни органи, отговорни за изпълнението на задачите, предвидени в настоящия регламент, и за гарантиране на прилагането на разпоредбите на настоящия регламент, се определят измежду:
а)
компетентния орган, посочен в член 24, параграф 1 от Директива 2004/109/ЕО;
б)
компетентния орган, посочен в член 24, параграф 4, буква з) от Директива 2004/109/ЕО;
в)
компетентния орган, посочен в член 32 от Директива 2006/43/ЕО.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат да решат да възложат отговорността за гарантиране на прилагането на всички или част от разпоредбите на дял III от настоящия регламент, по целесъобразност, на компетентните органи, посочени във:
а)
член 48 от Директива 2004/39/ЕО;
б)
член 24, параграф 1 от Директива 2004/109/ЕО;
в)
член 24, параграф 4, буква з) от Директива 2004/109/ЕО;
г)
член 20 от Директива 2007/64/ЕО;
д)
член 30 от Директива 2009/138/ЕО;
е)
член 4, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС,
или на други органи, посочени в националното право.
3. Когато повече от един компетентен орган е определен в съответствие с параграфи 1 и 2, тези органи се организират по такъв начин, че задачите им са ясно разпределени.
4. Параграфи 1, 2 и 3 не засягат правото на държава членка да въведе отделни правни и административни договорености за отвъдморските страни и територии, с които държавите членки имат специални отношения.
5. Държавите членки информират Комисията за определянето на компетентните органи за целите на настоящия регламент.
Комисията обединява тази информация и я публикува.
Член 21
Условия относно независимостта
Компетентните органи са независими от задължителните одитори и одиторските дружества.
За целите на изпълнението на конкретни задачи компетентният орган може да провежда консултации с експерти съгласно член 26, параграф 1, буква в) и може също да бъде подпомаган от експерти, когато това има съществено значение за нормалното изпълнение на задачите му. В тези случаи експертите не участват при вземането на нито едно от решения.
Дадено лице не може да бъде член на управителните структури на тези органи или да отговаря за вземането на решения от тях, ако по време на своята работа или през последните три години това лице:
а)
е извършвало задължителни одити;
б)
е държало права на глас в одиторско дружество;
в)
е било член на административния, управителния или надзорния орган на одиторско дружество;
г)
е било партньор, служител или по друг начин наето от одиторското дружество.
Финансирането на тези органи е осигурено и независимо от неправомерно влияние от страна на задължителни одитори и одиторски дружества.
Член 22
Професионална тайна по отношение на компетентитен органи
Задължението за професионална тайна се прилага за всички лица, които са или са били в трудовоправни отношения или в договорни отношения с компетентните органи или с други органи или организации, на които са делегирани задачи по член 24 от настоящия регламент, или са участвали в управлението на тези органи. Информация, която представлява професионална тайна, не може да бъде оповестявана пред което и да е друго лице или орган, освен по силата на задълженията, предвидени в настоящия регламент или законовите, подзаконовите или административните процедури на държава членка.
Член 23
Правомощия на компетентните органи
1. Без да се засяга член 26, при изпълнение на задачите си съгласно настоящия регламент компетентните органи или други публични органи на държава членка не могат да се намесват при определяне на съдържанието на одиторските доклади.
2. Държавите членки гарантират, че компетентните органи разполагат с всички правомощия за надзор и разследване, необходими за упражняването на функциите им съгласно настоящия регламент в съответствие с разпоредбите на глава VII от Директива 2006/43/ЕО.
3. Посочените в параграф 2 от настоящия член правомощия включват най-малко правомощието за:
а)
достъп до данни, свързани със задължителния одит или до други документи, независимо от формата им, с които разполагат задължителните одитори или одиторските дружества и които имат отношение към изпълнението на техните задачи, както и получаване или вземане на копия от тези документи;
б)
получаване на информация, свързана със задължителния одит, от всяко лице;
в)
извършване на проверки на място на задължителните одитори или одиторските дружества;
г)
сезиране на съдебните власти с цел наказателно преследване;
д)
търсене на съдействие от страна на експерти за извършването на проверки или разследвания;
е)
предприемане на административните мерки и налагане на санкции, посочени в член 30а от Директива 2006/43/ЕО.
Компетентните органи могат да използват правомощията, предвидени в първа алинея, само във връзка със:
а)
задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес;
б)
лицата, участващи в дейностите на задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес;
в)
одитираните предприятия от обществен интерес, техни дъщерни предприятия и свързани трети страни;
г)
трети страни, на които задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес, са възложили определени функции или дейности; и
д)
лица, които по друг начин са свързани със задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителен одит на предприятия от обществен интерес.
4. Държавите членки гарантират, че компетентните органи могат да упражняват своите правомощия за надзор и разследване по който и да е от следните начини:
а)
пряко;
б)
в сътрудничество с други органи;
в)
чрез сезиране на компетентните съдебни органи.
5. Правомощията на компетентните органи за надзор и разследване се упражняват при пълно спазване на националното право, по-специално принципа на зачитане на личния живот, и правото на защита.
6. Обработката на лични данни при упражняването на правомощията за надзор и разследване съгласно настоящия член се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО.
Член 24
Делегиране на задачи
1. Държавите членки могат да делегират или да осигурят възможност на посочените в член 20, параграф 1 компетентни органи да делегират всяка задача, чието изпълнение трябва да бъде предприето съгласно настоящия регламент, на други органи или организации, определени или упълномощени по друг начин по закон да изпълняват такива задачи, с изключение на задачите, свързани със:
а)
системата за гарантиране на качеството, посочена в член 26;
б)
разследванията, посочени в член 23 от настоящия регламент и член 32 от Директива 2006/43/ЕО, и произтичащи от тази система за гарантиране на качеството или от сезиране от страна на друг орган; и
в)
санкциите и мерките, посочени в глава VII от Директива 2006/43/ЕО, свързани с прегледите за гарантиране на качеството и разследванията на задължителните одити на предприятията от обществен интерес.
2. Всяко изпълнение на задачи от други органи или организации се делегира изрично от компетентния орган. При делегирането се посочват делегираните задачи и условията, при които те следва да бъдат изпълнявани.
Когато компетентният орган делегира задачи на други органи или организации, той може да оттегли тези правомощия при всеки отделен случай.
3. Органите или организациите са организирани по такъв начин, че да не е налице конфликт на интереси. Крайната отговорност по отношение на надзора на съответствието с настоящия регламент и на мерките за изпълнение, приети в съответствие с него, се носи от делегиращия компетентен орган.
Държавите членки уведомяват Комисията и компетентните органи на държавите членки за всички договорености по отношение делегирането на задачи, включително точните условия, уреждащи делегирането.
4. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат да вземат решение да делегират посочените в параграф 1, буква в) задачи на друг орган или организация, определени или упълномощени по друг начин по закон да изпълняват такива задачи, когато по-голямата част от лицата, които участват в управлението на съответния орган или организация, са независими спрямо одиторската професия.
Член 25
Сътрудничество с други компетентни органи на национално равнище
Компетентните органи, определен в съответствие с член 20, параграф 1, и по целесъобразност всеки орган, на когото този компетентен орган е делегирал задачи, си сътрудничат на национално равнище със:
а)
компетентните органи, посочени в член 32, параграф 4 от Директива 2006/43/ЕО;
б)
органите, посочени в член 20, параграф 2, независимо дали са били определени като компетентни органи за целите на настоящия регламент, или не;
в)
звената за финансово разузнаване и компетентните органи, посочени в членове 21 и 37 от Директива 2005/60/ЕО.
За целите на това сътрудничество се прилагат задълженията за професионална тайна по член 22 от настоящия регламент.
ГЛАВА II
Гарантиране на качеството, наблюдение на пазара и прозрачност на компетентните органи
Член 26
Гарантиране на качеството
1. За целите на настоящия член:
а)
„проверки“ означава прегледи на работата на задължителните одитори и одиторските дружества с цел гарантиране на качеството, които се извършват от инспектор и не представляват разследвания по смисъла на член 32, параграф 5 от Директива 2006/43/ЕО;
б)
„инспектор“ означава проверяващо лице, което отговаря на изискванията по параграф 5, първа алинея, буква а) от на настоящия член и е наето от компетентен орган или по друг начин е влязло в договорни отношения с него;
в)
„експерт“ означава физическо лице със специфични познания за финансовите пазари, финансовото отчитане, одитирането или други области, свързани с проверките, включително практикуващи задължителни одитори.
2. Компетентните органи, посочени в член 20, параграф 1, установяват ефективна система за гарантиране на качеството на одита.
Те извършват прегледи за гарантиране на качеството на задължителните одитори и одиторските дружества, които извършват задължителни одити на предприятия от обществен интерес, въз основа на анализ на риска и:
а)
при задължителни одитори и одиторски дружества, които извършват задължителни одити на предприятия от обществен интерес, различни от определените в член 2, точки 17 и 18 от Директива 2006/43/ЕО - най-малко на всеки три години; и
б)
в случаи, различни от посочените в буква а) - най-малко на всеки шест години.
3. Компетентният орган е отговорен за следното:
а)
одобрява и изменя методиката на проверката, включително инструкциите за извършване на проверката и за последващите действия, методите на докладване и програмите за периодични проверки;
б)
одобрява и изменя докладите за проверката и за последващите действия;
в)
одобрява и назначава инспектори за всяка проверка.
Компетентният орган осигурява подходящи ресурси за системата за гарантиране на качеството.
4. Компетентният орган организира системата за гарантиране на качеството, така че да бъде независима от проверяваните задължителни одитори и одиторски дружества.
Компетентният орган гарантира, че са въведени подходящи политики и процедури, свързани с независимостта и обективността на персонала, включително на инспекторите, и на ръководителите на системата за осигуряване на качеството.
5. При назначаването на инспектори компетентният орган спазва следните критерии:
а)
инспекторите имат подходящо професионално образование и съответен опит в областта на задължителния одит и финансовото отчитане, съчетани със специално обучение в областта на прегледите за гарантиране на качеството;
б)
лице, което е действащ задължителен одитор или е наето от задължителен одитор или одиторско дружество или по друг начин е свързано такъв одитор или такова дружество, не може да бъде инспектор;
в)
дадено лице не може да бъде инспектор и да извършва проверка на задължителен одитор или одиторско дружество, преди да са изтекли най-малко три години след прекратяване на дейността на това лице като съдружник или служител на този задължителен одитор или одиторско дружество или на връзката му с този задължителен одитор или това одиторско дружество;
г)
инспекторите декларират, че не съществува конфликт на интереси между тях и задължителния одитор и одиторското дружество, които подлежат на проверка.
Чрез дерогация от параграф 1, буква б) компетентният орган може да наеме на договорни условия експерти за извършването на специфични проверки, ако броят на инспекторите в рамките на органа е недостатъчен. Компетентният орган може също да бъде подпомаган от експерти, когато това е важно за правилното провеждане на проверката. В такива случаи компетентните органи и експертите отговарят на изискванията на настоящия параграф. Експертите не участват в управлението на професионални асоциации и органи, нито са наети или са в други договорни отношения с тях, но могат да бъдат членове на такива асоциации и органи.
6. Обхватът на проверките включва най-малко:
а)
оценка на проекта за системата на задължителния одитор или на одиторското дружество за вътрешен контрол на качеството;
б)
подходяща проверка на съответствието на процедурите и преглед на досиета от одит на предприятия от обществен интерес с цел проверка на ефективността на системата за вътрешен контрол на качеството;
в)
с оглед на констатациите от проверката съгласно букви а) и б) от настоящия параграф, оценка на съдържанието на последния годишен доклад за прозрачност, публикуван от задължителен одитор или одиторско дружество в съответствие с член 13.
7. Проверяват се поне следните политики и процедури за вътрешен контрол на качеството на задължителния одитор или одиторското дружество:
а)
съответствие на задължителния одитор или одиторското дружество с приложимите стандарти за одит и контрол на качеството, както и с изискванията за етичност и независимост, включително и тези, предвидени в глава IV от Директива 2006/43/ЕО и членове 4 и 5 от настоящия регламент, както и със съответните законови, подзаконови и административни разпоредби на съответната държава членка;
б)
количеството и качеството на използваните ресурси, включително спазване на изискванията за продължаващо обучение, предвидени в член 13 от Директива 2006/43/ЕО;
в)
съответствие с изискванията, посочени в член 4 от настоящия регламент относно начисляваните одиторски такси.
За целите на проверката на съответствието одитните досиета се подбират въз основа на анализ на риска от неправилно извършване на задължителния одит.
Компетентните органи периодично преразглеждат използваните от задължителните одитори и одиторските дружества методики за извършване на задължителния одит.
Освен проверките, които попадат в обхвата на първа алинея, компетентните органи са оправомощени да извършват други проверки.
8. Констатациите и заключенията от проверките, на които се основават препоръките, включително констатациите и заключенията, свързани с доклада за прозрачност, се съобщават и обсъждат с проверявания задължителен одитор или проверяваното одиторско дружество преди финализирането на доклада от проверката.
Проверяваният задължителен одитор или проверяваното одиторско дружество изпълняват препоръките от проверките в разумен срок, определен от компетентния орган. Срокът не може да надхвърля 12 месеца при препоръки относно системата за вътрешен контрол на качеството на задължителния одитор или одиторското дружество.
9. В резултат на проверката се изготвя доклад, в който се съдържат основните заключения и препоръки от прегледа за гарантиране на качеството.
Член 27
Наблюдение на качеството на пазара и конкуренцията
1. Посочените съгласно член 20, параграф 1 компетентни органи и Европейската мрежа по конкуренция (ЕМК), според случая, извършват редовно наблюдение на развитието на пазара на предоставяне на услуги във връзка със задължителния одит на предприятията от обществен интерес, и по-специално правят оценка на следното:
а)
рисковете, произтичащи от големия брой пропуски, свързани с качеството на задължителния одитор или одиторското дружество, включително систематични пропуски в рамките на мрежа от одиторски дружества, които могат да доведат до преустановяване на дейността на всяко одиторско дружество, сътресенията в предоставянето на услуги по задължителен одит в конкретен сектор или за различни сектори, по-нататъшното натрупване на риск от одиторски пропуски и въздействието върху цялостната стабилност на финансовия сектор;
б)
нивата на концентрация на пазара, включително в конкретни сектори;
в)
резултатите от дейността на одиторските комитети;
г)
нуждата от приемане на мерки за смекчаване на рисковете, посочени в буква а).
2. Всеки компетентен орган и ЕМК изготвят доклад за развитието на пазара на предоставяне на услуги във връзка със задължителния одит на предприятията от обществен интерес и го представят на КЕОНО, ЕОЦКП, ЕБО, ЕОЗППО и Комисията до 17 юни 2016 г. и поне на всеки три години след това.
Комисията, след консултации с КЕОНО, ЕОЦКП, ЕБО и ЕОЗППО, използва тези доклади, за да изготви съвместен доклад за това развитие на равнището на Съюза. Този съвместен доклад се представя на Съвета, Европейската централна банка и Европейския съвет за системен риск, както и на Европейския парламент, ако е целесъобразно.
Член 28
Прозрачност на компетентните органи
Компетентните органи действат прозрачно, като публикуват поне следното:
а)
ежегодни доклади за дейността по отношение на задачите им по настоящия регламент;
б)
ежегодни работни програми по отношение на задачите им по настоящия регламент;
в)
годишен доклад за общите резултати на системата за гарантиране на качеството. Този доклад включва информация относно издадените препоръки, предприетите във връзка с тях последващи действия, предприетите надзорни мерки и наложените санкции. Той включва също количествена информация и други важни, свързани с резултатите, данни за финансовите ресурси и персонала и за ефикасността и ефективността на системата за гарантиране на качеството;
г)
обобщена информация за констатациите и заключенията от проверките, посочени в член 26, параграф 8, първа алинея. Държавите членки могат да въведат изискване за публикуване на констатациите и заключенията от отделните проверки.
ГЛАВА III
Сътрудничество между компетентните органи и отношения с европейските надзорни органи
Член 29
Задължение за сътрудничество
Компетентните органи на държавите членки си сътрудничат, когато е необходимо за целите на настоящия регламент, включително когато поведението, което се разследва, не представлява нарушение на действащите законови или подзаконови разпоредби в съответната държава членка.
Член 30
Създаване на КЕОНО
1. Без да се засяга организацията на одитния надзор на национално равнище, сътрудничеството между компетентните органи се организира в рамките на КЕОНО.
2. В състава на КЕОНО влиза по един член от всяка държава членка, който е високопоставен представител на компетентните органи, посочени в член 32, параграф 1 от Директива 2006/43/ЕО, и един член, назначен от ЕОЦКП, наричани по-нататък „членовете“.
3. Към ЕБА и ЕОЗППД се отправят покани да присъстват на заседанията на КЕОНО като наблюдатели.
4. КЕОНО провежда редовни заседания, при необходимост по искане на Комисията или на държава членка.
5. Всеки член на КЕОНО разполага с един глас с изключение на члена, назначен от ЕОЦКП, който няма право на глас. КЕОНО взема решенията си с обикновено мнозинство от своите членове, освен ако не е предвидено друго.
6. Председателят на КЕОНО се избира от списък с кандидати, които представляват компетентните органи, посочени в член 32, параграф 1 от Директива 2006/43/ЕО, и се отстранява с мнозинство от две трети от членовете. Мандатът на председателя е четири години. Последователни мандати не се допускат, но председателят може да бъде преизбран след четиригодишен буферен период.
Заместник-председателят се назначава или отстранява от Комисията.
Председателят и заместник-председателят нямат право на глас.
В случай че председателят подаде оставка или бъде отстранен преди края на своя мандат, неговите функции се изпълняват от заместник-председателя до следващото заседание на КЕОНО, на което се избира председател за остатъка от мандата.
7. КЕОНО:
а)
улеснява обмена на информация, експертен опит и добри практики за прилагането на настоящия регламент и на Директива 2006/43/ЕО;
б)
предоставя експертно мнение на Комисията и на компетентните органи, по тяхно искане, по въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент и на Директива 2006/43/ЕО;
в)
допринася за посочените в член 46, параграф 2 и член 47, параграф 3 от Директива 2006/43/ЕО техническа оценка на системите за публичен надзор на трети страни и международно сътрудничество между държавите членки и трети страни в тази област;
г)
допринася за техническото проучване на международните стандарти за одит, включително процесите за тяхното създаване, с оглед приемането им на равнището на Съюза;
д)
допринася за подобряване на механизмите за сътрудничество по отношение на надзора върху задължителните одитори и одиторските дружества, извършващи одит на предприятия от обществен интерес, или мрежите, към които те принадлежат;
е)
изпълнява други задачи с цел координация в случаите, предвидени в настоящия регламент или в Директива 2006/43/ЕО.
8. За целите на изпълнението на предвидените в параграф 7, буква в) задачи КЕОНО отправя искане за съдействие към ЕОЦКП, ЕБО или ЕОЗППО, доколкото неготово искане е свързано с международното сътрудничество между държавите членки и трети страни в областта на задължителния одит на предприятия от обществен интерес под надзора на тези европейски надзорни органи. Ако бъде отправено искане за съдействие, ЕОЦКП, ЕБО или ЕОЗППО подпомагат КЕОНО при изпълнението на неговите задачи.
9. За целите на изпълнението на своите задачи КЕОНО може да приема незадължителни насоки или становища.
Комисията публикува приетите от КЕОНО насоки и становища.
10. КЕОНО поема, според случая, всички съществуващи и текущи задачи на Европейската група на представителите на органите за надзор върху одиторите, създадена с Решение 2005/909/ЕО на Комисията.
11. КЕОНО може да създава постоянни или ad hoc подгрупи за разглеждането на конкретни въпроси съгласно установени от него задания. В обсъжданията на подгрупите може да участват и компетентни органи от страните от Европейското икономическо пространство (наричано по-нататък ЕИП) в областта на одитния надзор или да бъдат канени, за всеки отделен случай, компетентни органи от държави, които не са членки на ЕС/ЕИП, след одобрение от страна на членовете на КЕОНО. Участието на член от компетентен орган на държава, която не членува в ЕС/ЕИП, може да бъде ограничавано във времето.
12. КЕОНО създава подгрупа за целите на извършването на посочените в параграф 7, буква в) задачи. Тази подгрупа се председателства от член, назначен от ЕОЦКП съгласно параграф 2.
13. По искане най-малко на трима членове или по собствена инициатива, когато това се счита за полезно и/или необходимо, председателят на КЕОНО може да кани експерти, включително практикуващи лица, притежаващи специфична компетентност по въпрос от дневния ред, да участват като наблюдатели в обсъжданията в рамките на КЕОНО или неговите подгрупи. КЕОНО може да кани представители на компетентни органи от трети страни, които са компетентни по въпроси от областта на одитния надзор, да участват като наблюдатели в обсъжданията в рамките на КЕОНО или неговите подгрупи.
14. Секретариатът на КЕОНО се осигурява от Комисията. Разходите на КЕОНО се включват в прогнозните разходи на Комисията.
15. Председателят подготвя предварителния дневен ред на всяко заседание на КЕОНО, като отчита надлежно писмените предложения на членовете.
16. Председателят, а в негово отсъствие заместник-председателят, съобщава мненията или позициите на КЕОНО само след одобрението на членовете.
17. Обсъжданията в рамките на КЕОНО не са публични.
18. КЕОНО приема свой процедурен правилник.
Член 31
Сътрудничество във връзка с прегледи за гарантиране на качеството, разследвания и проверки на място
1. Компетентните органи вземат мерки, за да осигурят ефективно сътрудничество на равнището на Съюза във връзка с прегледите за гарантиране на качеството.
2. Компетентният орган на дадена държава членка може да поиска съдействие от компетентния орган на друга държава членка във връзка с прегледите за гарантиране на качеството на дейността на задължителни одитори или одиторски дружества, които принадлежат към мрежа, която извършва значителни дейности в държавата членка, към която е отправено искането.
3. Когато компетентен орган получи искане от компетентен орган на друга държава членка да съдейства при прегледа за гарантиране на качеството на дейността на задължителни одитори или одиторско дружество, които принадлежат към мрежа, извършваща значителни дейности в тази държава членка, той разрешава на запитващия компетентен орган да съдейства при такъв преглед за гарантиране на качеството.
Компетентният орган, отправящ искането, няма право на достъп до информация, която би могла да засегне неблагоприятно суверенитета, сигурността или обществения ред на държавата членка, към която е отправено искането, или да наруши правилата за националната сигурност.
4. Когато компетентен орган прецени, че на територията на друга държава членка се извършват или са извършени дейности в противоречие с разпоредбите на настоящия регламент, той уведомява възможно най-подробно компетентния орган на другата държава членка за това заключение. Компетентният орган на другата държава членка предприема необходимите мерки. Той информира уведомяващия компетентен орган за резултата от предприетите мерки и, доколкото това е възможно, за настъпилите междувременно значими събития.
5. Компетентният орган на държава членка може да поиска провеждането на разследване от компетентния орган на друга държава членка на територията на последната.
Той може да поиска на част от неговия персонал да бъде разрешено да придружава персонала на компетентния орган на тази държава членка в хода на разследването, включително във връзка с проверки на място.
Разследването или проверката подлежат на цялостен контрол от държавата членка, на чиято територия те се провеждат.
6. В следните случаи компетентният орган, към който е отправено искането, може да откаже да предприеме действие в отговор на искане за провеждане на разследване съгласно предвиденото в параграф 5, първа алинея, или на искане персоналът му да бъде придружен от персонал на компетентен орган на друга държава членка съгласно предвиденото в параграф 5, втора алинея:
а)
когато такова разследване или проверка на място могат да нарушат правилата за националната сигурност или да засегнат неблагоприятно суверенитета, сигурността или обществения ред на държавата членка, към която е отправено искането;
б)
когато пред органите на държавата членка, към която е отправено искането, вече е образувано съдебно производство по отношение на същите действия и срещу същите лица;
в)
когато органите на държава членка, към която е отправено искането, вече са постановили окончателно съдебно решение по отношение на същите действия и същите лица.
7. В случаите на преглед за гарантиране на качеството или разследване с трансгранични последици компетентните органи на съответните държави членки могат да отправят съвместно искане до КЕОНО за координиране на прегледа или разследването.
Член 32
Колегии на компетентните органи
1. За да се улесни изпълнението на задачите, посочени в член 26 и член 31, параграфи 4 - 6 от настоящия регламент и член 30 от Директива 2006/43/ЕО по отношение на конкретни задължителни одитори, одиторски дружества или техните мрежи, могат да бъдат създадени колегии с участието на компетентния орган на държавата членка по произход и всеки друг компетентен орган, при условие че:
а)
задължителният одитор или одиторското дружество предоставят услуги по задължителен одит на предприятия от обществен интерес в рамките на юрисдикцията на съответната държава членка; или
б)
в рамките на юрисдикцията на съответната държава членка е установен клон, който е част от одиторското дружество.
2. В случая на конкретни задължителни одитори или одиторски дружества компетентният орган на държавата членка по произход действа като координатор.
3. По отношение на специфични мрежи компетентните органи на държавите членки, на чиято територия мрежата осъществява съществени дейности, могат да поискат от КЕОНО да създаде колегия с участието на отправилите искането компетентни органи.
4. Членовете на колегията на компетентните органи по отношение на специфична мрежа избират координатор в срок от 15 работни дни от нейното учредяване. При липса на съгласие КЕОНО назначава за координатор някой от членовете на колегията.
Членовете на колегията преразглеждат избора на координатор най-малко веднъж на пет години с цел да се гарантира, че избраният координатор продължава да бъде най-подходящото лице за този пост.
5. Координаторът председателства заседанията на колегията, координира действията ѝ и осигурява ефикасен обмен на информация между нейните членове.
6. В срок от 10 работни дни след избирането му координаторът установява писмени правила за координация в рамките на колегията по отношение на следните въпроси:
а)
информацията, която се обменя между компетентните органи;
б)
случаите, в които компетентните органи трябва да се консултират помежду си;
в)
случаите, в които компетентните органи могат да делегират надзорни функции в съответствие с член 33.
7. При липса на съгласие относно писмените правила за координация по параграф 6 всеки член на колегията може да отнесе въпроса до КЕОНО. Преди да се постигне съгласие по окончателния текст на писмените правила за координация, координаторът надлежно взема предвид изразеното от КЕОНО във връзка с тях мнение. Писмените правила за координация се излагат в един документ, който съдържа пълна обосновка на всяко съществено отклонение от мнението на КЕОНО. Координаторът предава писмените правила за координация на членовете на колегията и на КЕОНО.
Член 33
Делегиране на задачи
Компетентният орган на държавата членка по произход може да делегира всяка своя задача на компетентния орган на друга държава членка при съгласие от страна на този орган. Делегирането на задачи не засяга отговорността на делегиращия компетентен орган.
Член 34
Поверителност и професионална тайна във връзка със сътрудничеството между компетентните органи
1. Задължението за професионална тайна се прилага по отношение на всички лица, които работят или са работили за органи, участващи в рамката за сътрудничество между посочените в член 30 компетентни органи. Информацията, представляваща професионална тайна, не може да се разкрива на друго лице или орган, освен ако това разкриване е необходимо във връзка със съдебни производства или се изисква по правото на Съюза или по националното право.
2. Член 22 не възпрепятства органите, които участват в рамката за сътрудничество между посочените в член 30 компетентни органи, и компетентните органи да обменят поверителна информация. По отношение на обменената по такъв начин информация се прилага задължението за професионална тайна, на което подлежат лицата, които са наети или са били наети от компетентните органи.
3. Цялата информация, обменена съгласно настоящия регламент между органите, участващи в рамката за сътрудничество между посочените в член 30 компетентни органи, и компетентните органи и други органи и организации се счита за поверителна, освен когато нейното разкриване се изисква по правото на Съюза или по националното право.
Член 35
Защита на личните данни
1. Държавите членки прилагат Директива 95/46/ЕО по отношение на обработката на лични данни, извършвана в държавите членки в съответствие с настоящия регламент.
2. Регламент (ЕО) № 45/2001 се прилага за обработката на лични данни, извършвана от КЕОНО, ЕОЦКП, ЕБО и ЕОЗППО в контекста на настоящия регламент и на Директива 2006/43/ЕО.
ГЛАВА IV
Сътрудничество с органи на трети държави и с международни организации и органи
Член 36
Споразумение за обмен на информация
1. Компетентните органи могат да сключват споразумения за сътрудничество относно обмен на информация с компетентните органи на трети държави, само ако съответните трети държави прилагат спрямо обменяната информация гаранции за запазване на професионална тайна, които са равностойни поне на гаранциите, предвидени в членове 22 и 34. Компетентните органи незабавно съобщават на КЕОНО за тези споразумения и уведомяват Комисията за тях.
Обменът на информация по настоящия член се извършва, единствено когато той е необходим за изпълнението на задачите на компетентните органи съгласно настоящия регламент.
Когато такъв обмен на информация включва прехвърлянето на лични данни на трети държави, държавите членки спазват Директива 95/46/ЕО, а КЕОНО - Регламент (ЕО) № 45/2001.
2. Компетентните органи си сътрудничат с компетентните органи или други съответни органи на трети държави по отношение на прегледите за гарантиране на качеството и разследванията на задължителни одитори и одиторски дружества. По искане на компетентен орган КЕОНО допринася за това сътрудничество и за установяването на сходни практики за надзор с трети държави.
3. Когато сътрудничеството или обменът на информация са свързани с работни документи по одита или с други документи, държани от задължителните одитори или одиторските дружества, се прилага член 47 от Директива 2006/43/ЕО.
4. КЕОНО изготвя насоки относно съдържанието на споразумението за сътрудничество и обмена на информация, посочени в настоящия член.
Член 37
Разкриване на информация, получена от трети държави
Компетентният орган на дадена държава членка може да разкрива поверителната информация, получена от компетентните органи на трети държави, когато това е предвидено в споразумение за сътрудничество, само ако е получил изричното съгласие от компетентния орган, който е предоставил информацията, и, когато е приложимо, само ако информацията се разкрива единствено за целите, за които този компетентен орган е дал съгласие, или когато такова разкриване се изисква съгласно правото на Съюза или по националното право.
Член 38
Разкриване на информация, предадена на трети държави
Компетентният орган на държава членка изисква поверителната информация, която е съобщил на компетентен орган на трета държава, да бъде разкривана от този компетентен орган пред трети страни или органи единствено с предварителното изрично съгласие на компетентния орган, който е предал информацията, в съответствие с неговото национално право и при условие че информацията се разкрива единствено за целите, за които този компетентен орган на държавата членка е дал съгласието си, или това разкриване на информация се изисква по правото на Съюза или по националното право, или е необходимо за провеждането на съдебно производство в третата държава.
Член 39
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 9 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 16 юни 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 9, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 9, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 40
Преглед и доклади
1. Комисията прави преглед и докладва за функционирането и ефективността на посочената в член 30 система за сътрудничество между компетентните органи в рамките на КЕОНО, по-специално по отношение на изпълнението на определените в параграф 7 от посочения член задачи на КЕОНО.
2. При прегледа се взема предвид развитието на международно равнище, по-специално по отношение на укрепването на сътрудничество с компетентните органи на трети държави и приноса за подобряване на механизмите за сътрудничество при надзора над задължителните одитори и одиторските дружества на предприятия от обществен интерес, които са част от международните одиторски мрежи. Комисията приключва своя преглед до 17 юни 2019 г.
3. Докладът от прегледа се представя на Европейския парламент и на Съвета, ако е целесъобразно - заедно със законодателно предложение. В доклада се разглежда напредъкът в областта на сътрудничеството между компетентните органи в рамките на КЕОНО от началото на функционирането на това сътрудничество и се предлагат по-нататъшни стъпки за повишаване на ефективността на сътрудничеството между компетентните органи на държавите членки.
4. До 17 юни 2028 г. Комисията представя доклад за прилагането на настоящия регламент на Европейския парламент и на Съвета.
Член 41
Преходни разпоредби
1. Считано от 17 юни 2020 г. предприятие от обществен интерес не поема или не продължава одитен ангажиметт с определен задължителен одитор или одиторско дружество, ако към датата на влизане в сила на настоящия регламент този задължителен одитор или одиторско дружество е предоставял(о) одиторски услуги на въпросното предприятие в продължение на 20 и повече последователни години.
2. Считано от 17 юни 2023 г. предприятие от обществен интерес не поема или не продължава одитен ангажиметт с определен задължителен одитор или одиторско дружество, ако към датата на влизане в сила на настоящия регламент този задължителен одитор или одиторско дружество е предоставял(о) одиторски услуги на въпросното предприятие в продължение на 11 и повече, но по-малко от 20 последователни години.
3. Без да се засягат параграфи 1 и 2, одитните ангажименти, поети преди 16 юни 2014 г., но които все още са в сила на 17 юни 2016 г., могат да продължат да се изпълняват до достигането на максималната продължителност, посочена в член 17, параграф 1, втора алинея или параграф 2, буква б). Прилага се член 17, параграф 4.
4. Член 16, параграф 3 се прилага спрямо този ангажименти за одит едва след изтичането на срока, посочен в член 17, параграф 1, втора алинея.
Член 42
Национални разпоредби
Държавите членки приемат разпоредбите, необходими за гарантиране на ефективното прилагане на настоящия регламент.
Член 43
Отмяна на Решение 2005/909/ЕО на Комисията
Решение 2005/909/ЕО на Комисията се отменя.
Член 44
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 17 юни 2016 г.
Член 16, параграф 6 обаче се прилага от 17 юни 2017 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
REGULATION (EU) No 537/2014 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 16 April 2014
on specific requirements regarding statutory audit of public-interest entities and repealing Commission Decision 2005/909/EC
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 114 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (2),
Whereas:
(1)
Statutory auditors and audit firms are entrusted by law to conduct statutory audits of public-interest entities with a view to enhancing the degree of confidence of the public in the annual and consolidated financial statements of such entities. The public-interest function of statutory audit means that a broad community of people and institutions rely on the quality of a statutory auditor's or an audit firm's work. Good audit quality contributes to the orderly functioning of markets by enhancing the integrity and efficiency of financial statements. Thus, statutory auditors fulfil a particularly important societal role.
(2)
Union legislation requires that the financial statements, comprising annual financial statements or consolidated financial statements, of credit institutions, insurance undertakings, issuers of securities admitted to trading on a regulated market, payment institutions, undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS), electronic money institutions and alternative investment funds be audited by one or more persons entitled to carry out such audits in accordance with Union law, namely: Article 1(1) of Council Directive 86/635/EEC (3), Article 1(1) of Council Directive 91/674/EEC (4), Article 4(4) of Directive 2004/109/EC of the European Parliament and of the Council (5), Article 15(2) of Directive 2007/64/EC of the European Parliament and of the Council (6), Article 73 of Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council (7), Article 3(1) of Directive 2009/110/EC of the European Parliament and of the Council (8), and Article 22(3) of Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council (9). Moreover, point (1) of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council (10) also requires that the annual financial statements of investment firms be audited when Directive 2013/34/EU of the European Parliament and of the Council (11) is not applicable.
(3)
The conditions for the approval of the persons responsible for carrying out the statutory audit as well as the minimum requirements for carrying out such statutory audit are laid down in Directive 2006/43/EC of the European Parliament and of the Council (12).
(4)
On 13 October 2010 the Commission published a Green Paper entitled ‘Audit Policy: Lessons from the Crisis’, which launched a wide public consultation, in the general context of financial market regulatory reform, on the role and scope of audit and how the audit function could be enhanced in order to contribute to increased financial stability. That public consultation showed that the rules of Directive 2006/43/EC regarding the carrying out of the statutory audit of annual and consolidated financial statements of public-interest entities could be improved. The European Parliament issued an own-initiative report on the Green Paper on 13 September 2011. The European Economic and Social Committee also adopted a report on that Green Paper on 16 June 2011.
(5)
It is important to lay down detailed rules with a view to ensuring that the statutory audits of public-interest entities are of adequate quality and are carried out by statutory auditors and audit firms subject to stringent requirements. A common regulatory approach should enhance the integrity, independence, objectivity, responsibility, transparency and reliability of statutory auditors and audit firms carrying out statutory audits of public-interest entities, contributing to the quality of statutory audits in the Union, thus to the smooth functioning of the internal market, while achieving a high level of consumer and investor protection. The development of a separate act for public-interest entities should also ensure consistent harmonisation and uniform application of the rules and thus contribute to a more effective functioning of the internal market. These strict requirements should be applicable to statutory auditors and audit firms only insofar as they carry out statutory audits of public-interest entities.
(6)
The statutory audit of cooperatives and savings banks is characterised in some Member States by a system that does not allow them to choose their statutory auditor or audit firm freely. The audit association to which the cooperative or savings bank belongs as a member is obliged by law to carry out the statutory audit. Such audit associations act on a non-profit-making basis without pursuing commercial interests, as results from their legal nature. In addition, the organisational units of these associations are not associated with a common economic interest, which could jeopardise their independence. Accordingly, Member States should have the possibility to exempt cooperatives within the meaning of point (14) of Article 2 of Directive 2006/43/EC, savings banks or similar entities as referred to in Article 45 of Directive 86/635/EEC or their subsidiaries or legal successors from this Regulation provided that the principles of independence laid down in Directive 2006/43/EC are complied with.
(7)
The level of fees received from one audited entity and the structure of fees can threaten the independence of a statutory auditor or an audit firm. Thus, it is important to ensure that audit fees are not based on any form of contingency and that, when the audit fees from a single client including its subsidiaries are significant, a specific procedure involving the audit committee is established to secure the quality of the audit. If the statutory auditor or the audit firm becomes excessively dependent on a single client, the audit committee should decide on the basis of proper grounds whether the statutory auditor or the audit firm may continue to carry out the statutory audit. When taking such decision, the audit committee should take into consideration, inter alia, the threats to independence and the consequences of such decision.
(8)
The provision of certain services other than statutory audit (non-audit services) to audited entities by statutory auditors, audit firms or members of their networks may compromise their independence. Therefore, it is appropriate to prohibit the provision of certain non-audit services such as specific tax, consultancy and advisory services to the audited entity, to its parent undertaking and to its controlled undertakings within the Union. The services that involve playing any part in the management or decision-making of the audited entity might include working capital management, providing financial information, business process optimisation, cash management, transfer pricing, creating supply chain efficiency and the like. Services linked to the financing, capital structure and allocation, and investment strategy of the audited entity should be prohibited except the provision of services such as due diligence services, issuing comfort letters in connection with prospectuses issued by the audited entity and other assurance services.
(9)
It should be possible for Member States to decide to allow the statutory auditors and the audit firms to provide certain tax and valuation services when such services are immaterial or have no direct effect, separately or in the aggregate, on the audited financial statements. Where such services involve aggressive tax planning, they should not be considered as immaterial. Accordingly, a statutory auditor or an audit firm should not provide such services to the audited entity. A statutory auditor or an audit firm should be able to provide non-audit services which are not prohibited under this Regulation, if the provision of those services has been approved in advance by the audit committee and if the statutory auditor or the audit firm has satisfied itself that provision of those services does not pose a threat to the independence of the statutory auditor or the audit firm that cannot be reduced to an acceptable level by the application of safeguards.
(10)
With a view to avoiding conflicts of interest it is important that the statutory auditor or the audit firm, before accepting or continuing an engagement for a statutory audit of a public-interest entity, assess whether the independence requirements are met, and in particular whether any threats to independence arise as a result of the relationship with that entity. The statutory auditor or the audit firm should confirm its independence annually to the audit committee of the audited entity and should discuss with that committee any threat to its independence as well as the safeguards applied to mitigate those threats.
(11)
Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council (13) should govern the processing of personal data carried out in the Member States in the context of this Regulation and such processing of personal data should be subject to the supervision of the Member States' competent authorities, in particular the public independent authorities designated by the Member States. Any exchange or transmission of information by competent authorities should comply with the rules on the transfer of personal data as laid down in Directive 95/46/EC.
(12)
A sound engagement quality control review of the work carried out in each statutory audit engagement should be conducive to high audit quality. Therefore, the statutory auditor or the audit firm should not issue his, her or its audit report until such an engagement quality control review has been completed.
(13)
The results of the statutory audit of a public-interest entity should be presented to the stakeholders in the audit report. In order to increase the confidence of stakeholders in the financial statements of the audited entity, it is particularly important that the audit report be well-founded and solidly substantiated. In addition to the information required to be provided under Article 28 of Directive 2006/43/EC, the audit report should in particular include sufficient information on the independence of the statutory auditor or the audit firm and on whether the statutory audit was considered capable of detecting irregularities, including fraud.
(14)
The value of statutory audit for the audited entity would be particularly enhanced if the communication between the statutory auditor or the audit firm, on the one hand, and the audit committee, on the other hand, were reinforced. Further to the regular dialogue during the carrying out of the statutory audit, it is important that the statutory auditor or the audit firm submit to the audit committee an additional and more detailed report on the results of the statutory audit. This additional report should be submitted to the audit committee no later than the audit report. Upon request, the statutory auditor or the audit firm should discuss key matters which have been mentioned in the additional report with the audit committee. In addition, it should be possible to make such additional detailed report available to competent authorities responsible for the oversight of statutory auditors and audit firms upon their request, and to third parties where national law so provides.
(15)
Statutory auditors or audit firms already provide competent authorities supervising public-interest entities with information on facts or decisions which could constitute a breach of the rules governing the activities of the audited entity or an impairment of the continuous functioning of the audited entity. However, supervisory tasks would be facilitated if supervisors of credit institutions and insurance undertakings and their statutory auditors and audit firms were required to establish an effective dialogue with each other.
(16)
Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council (14) established the European Systemic Risk Board (ESRB). The role of the ESRB is to monitor the build-up of systemic risk in the Union. Given the information that statutory auditors and audit firms of systemically important financial institutions have access to, their experience could help the ESRB in its work. Therefore an annual forum for dialogue between statutory auditors and audit firms, on the one hand, and ESRB, on the other, on a sectoral, anonymised basis should be facilitated by this Regulation.
(17)
In order to increase the confidence in, and the liability of, the statutory auditors and the audit firms carrying out the statutory audit of public-interest entities, it is important that the transparency reporting by statutory auditors and audit firms be increased. Therefore, statutory auditors and audit firms should be required to disclose financial information, showing in particular their total turnover divided into audit fees paid by public-interest entities, audit fees paid by other entities and fees for other services. They should also disclose financial information at the level of the network to which they belong. Statutory auditors and audit firms should provide additional supplementary information on audit fees to competent authorities with a view to facilitating their supervisory tasks.
(18)
It is important that the role of the audit committee in the selection of a new statutory auditor or audit firm be reinforced, in the interest of a more informed decision of the general meeting of shareholders or members of the audited entity. Hence, when making a proposal to the general meeting, the administrative or supervisory body should explain whether it follows the preference of the audit committee and, if not, why. The recommendation of the audit committee should include at least two possible choices for the audit engagement and a duly justified preference for one of them, so that a real choice can be made. In order to provide a fair and proper justification in its recommendation, the audit committee should use the results of a mandatory selection procedure organised by the audited entity, under the responsibility of the audit committee. In such selection procedure, the audited entity should not restrict statutory auditors or audit firms with a low market share from presenting proposals for the audit engagement. Tender documents should contain transparent and non-discriminatory selection criteria to be used for the evaluation of proposals. Considering, however, that this selection procedure could entail disproportionate costs for undertakings with reduced market capitalisation or small and medium-sized public-interest entities having regard to their size, it is appropriate to relieve such undertakings and entities from the obligation of organising a procedure for the selection of a new statutory auditor or audit firm.
(19)
The right of the general meeting of shareholders or members of the audited entity to choose the statutory auditor or the audit firm would be of no value if the audited entity were to enter into a contract with a third party providing for a restriction of such choice. Therefore, any clause of a contract entered into by the audited entity with a third party regarding the appointment or restricting the choice to particular statutory auditors or audit firms should be considered null and void.
(20)
The appointment of more than one statutory auditor or audit firm by public-interest entities would reinforce the professional scepticism and help to increase audit quality. Also, this measure, combined with the presence of smaller audit firms in the audit market would facilitate the development of the capacity of such firms, thus broadening the choice of statutory auditors and audit firms for public-interest entities. Therefore, the latter should be encouraged and incentivised to appoint more than one statutory auditor or audit firm to carry out the statutory audit.
(21)
In order to address the familiarity threat and therefore reinforce the independence of statutory auditors and audit firms, it is important to establish a maximum duration of the audit engagement of a statutory auditor or an audit firm in a particular audited entity. In addition, as a means of strengthening the independence of the statutory auditor or the audit firm, reinforcing professional scepticism, and increasing audit quality, this Regulation provides for the following alternatives for an extension of the maximum duration: regular and open mandatory retendering or the appointment of more than one statutory auditor or audit firm by public-interest entities. Also, the involvement of smaller audit firms in these measures would facilitate the development of the capacity of such firms, thus broadening the choice of statutory auditors and audit firms for public-interest entities. An appropriate gradual rotation mechanism should also be established with regard to the key audit partners carrying out the statutory audit on behalf of the audit firm. It is also important to provide for an appropriate period within which such statutory auditor or audit firm may not carry out the statutory audit of the same entity. In order to ensure a smooth transition, the former statutory auditor should transfer a handover file with relevant information to the incoming statutory auditor.
(22)
In order to ensure a high level of investor and consumer confidence in the internal market by avoiding conflicts of interests, statutory auditors and audit firms should be subject to appropriate oversight by competent authorities which are independent from the audit profession and which have adequate capacity, expertise and resources. Member States should be able to delegate or allow their competent authorities to delegate any of the tasks of those competent authorities to other authorities or bodies except those related to the quality assurance system, investigations and disciplinary systems. However, Member States should be able to choose to delegate tasks related to disciplinary systems to other authorities and bodies provided that the majority of the persons involved in the governance of the authority or body concerned are independent from the audit profession. The national competent authorities should have the necessary powers to undertake their supervisory tasks, including the capacity to access data, obtain information and carry out inspections. They should specialise in the supervision of financial markets, in the compliance with financial reporting obligations or in statutory audit oversight. However, it should be possible for the supervision of the compliance with the obligations imposed on public-interest entities to be carried out by the competent authorities responsible for the supervision of those entities. The funding of the competent authorities should be free from any undue influence by statutory auditors or audit firms.
(23)
The quality of supervision should improve if there is effective cooperation between authorities charged with different tasks at national level. Therefore, the authorities competent to supervise compliance with the obligations regarding statutory audit of public-interest entities should cooperate with the authorities responsible for the tasks provided for in Directive 2006/43/EC, with those supervising public-interest entities and with the financial intelligence units referred to in Directive 2005/60/EC of the European Parliament and of the Council (15).
(24)
External quality assurance for the statutory audit is fundamental for high quality audit. It adds credibility to published financial information and provides better protection for shareholders, investors, creditors and other interested parties. Statutory auditors and audit firms should therefore be subject to a system of quality assurance under the responsibility of the competent authorities, thus ensuring objectivity and independence from the audit profession. Quality assurance reviews should be organised in such a manner that each statutory auditor or each audit firm carrying out audits of public-interest entities is subject to a quality assurance review on the basis of an analysis of the risks. In the case of statutory auditors and audit firms carrying out statutory audits of public-interest entities other than those defined in points (17) and (18) of Article 2 of Directive 2006/43/EC, that review should take place at least every three years and, in other cases, at least every six years. The Commission Recommendation of 6 May 2008 on external quality assurance for statutory auditors and audit firms auditing public-interest entities (16) provides information on how inspections should be undertaken. Quality assurance reviews should be appropriate and proportionate in view of the scale and complexity of the business of the reviewed statutory auditor or audit firm.
(25)
The market for the provision of statutory audit services to public-interest entities evolves over time. It is therefore necessary that competent authorities monitor the developments in the market, particularly as regards the risks that arise from high market concentration, including within specific sectors, and the performance of audit committees.
(26)
The transparency of the activities of competent authorities should help to increase the confidence of investors and consumers in the internal market. Therefore, competent authorities should be required to report regularly on their activities and to publish information in aggregated form on findings and conclusions of inspections, or in individual form where Member States so provide.
(27)
Cooperation between the competent authorities of the Member States can make an important contribution to ensuring consistently high quality of statutory audit in the Union. Therefore, the competent authorities of the Member States should cooperate with each other, where necessary, for the purpose of carrying out their supervisory duties regarding statutory audits. They should respect the principle of home-country regulation and oversight by the Member State in which the statutory auditor or the audit firm is approved and in which the audited entity has its registered office. The cooperation between competent authorities should be organised within the framework of a Committee of European Auditing Oversight Bodies (CEAOB), which should be composed of high-level representatives of the competent authorities. In order to enhance consistent application of this Regulation, the CEAOB should be able to adopt non-binding guidelines or opinions. In addition, it should facilitate the exchange of information, provide advice to the Commission and contribute to technical assessments and technical examinations.
For the purpose of carrying out the technical assessment of public oversight systems of third countries and to the international cooperation between Member States and third countries in this area, the CEAOB should establish a sub-group chaired by the member appointed by the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority - ESMA) (17) and should request the assistance from ESMA, the European Supervisory Authority (European Banking Authority - EBA) (18) or the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority - EIOPA) (19) insofar as its request is related to the international cooperation between Member States and third countries in the field of statutory audit of public-interest entities supervised by these European Supervisory Authorities. The Secretariat of the CEAOB should be provided by the Commission and, based on the work programme agreed by the CEAOB, should include related expenses in its estimates for the next year.
(28)
The scope of cooperation between the competent authorities of Member States should include cooperation with regard to quality assurance reviews and assistance with investigations related to the carrying-out of statutory audits of public-interest entities, including in cases where the conduct under investigation does not constitute an infringement of any legislative or regulatory provision in force in the Member States concerned. The detailed arrangements for cooperation between the competent authorities of the Member States should include the possibility of creating colleges of competent authorities and the delegation of tasks among themselves. The concept of a network in which statutory auditors and audit firms operate should be taken into account in such cooperation. Competent authorities should respect appropriate confidentiality and professional secrecy rules.
(29)
The interrelation of capital markets gives rise to the need to empower competent authorities to cooperate with supervisory authorities and bodies of third countries regarding the exchange of information or quality assurance reviews. However, where the cooperation with third country authorities is related to audit working papers or other documents held by statutory auditors or audit firms, the procedures laid down by Directive 2006/43/EC should apply.
(30)
Sustainable audit capacity and a competitive market for statutory audit services in which there is a sufficient choice of statutory auditors and audit firms capable of carrying out statutory audits of public-interest entities are required in order to ensure a smooth functioning of capital markets. The competent authorities and the European Competition Network (ECN) should report on the changes brought in the audit market structure introduced by this Regulation.
(31)
The alignment of the procedures for the adoption of delegated acts by the Commission to the Treaty on the Functioning of the European Union and, in particular, to Article 290 and 291 thereof, should be effected on a case-by-case basis. In order to take into account the developments in auditing and in the audit profession, the power to adopt acts in accordance with Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union should be delegated to the Commission. In particular, delegated acts are necessary for the purpose of adopting international auditing standards in the area of audit practice, independence of and internal controls of statutory auditors and audit firms. The international auditing standards adopted should not amend any requirements of this Regulation or supplement any of those requirements, except for those precisely defined. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including consultations at expert level.
The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(32)
In order to ensure legal certainty and the smooth transition to the regime introduced by this Regulation, it is important to introduce a transitional period regarding the entry into force of the obligation to rotate statutory auditors and audit firms and the obligation to organise a selection procedure for the choice of statutory auditors and audit firms.
(33)
References to provisions of Directive 2006/43/EC should be understood as references to the national provisions transposing those provisions of Directive 2006/43/EC. The new European audit framework as established by this Regulation and Directive 2014/56/EU of the European Parliament and of the Council (20) replaces existing requirements laid down in Directive 2006/43/EC and should be interpreted without referring to any preceding instruments such as Commission recommendations adopted under the previous framework.
(34)
Since the objectives of this Regulation, namely clarifying and better defining the role of statutory audit regarding public-interest entities, improving the information that the statutory auditor or the audit firm provides to the audited entity, investors and other stakeholders, improving the communication channels between auditors and supervisors of public-interest entities, preventing any conflict of interest arising from the provision of non-audit services to public-interest entities, mitigating the risk of any potential conflict of interest due to the existing system whereby the auditee selects and pays the auditor or the familiarity threat, facilitating the switching of, and the choice of a statutory auditor or an audit firm to public-interest entities, broadening the choice of statutory auditors and audit firms for public-interest entities and improving the effectiveness, independence and consistency of the regulation and oversight of statutory auditors and audit firms providing statutory audits to public-interest entities including as regards cooperation at Union level, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of their scale, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(35)
This Regulation respects the fundamental rights and observes the principles recognised in particular by the Charter of Fundamental Rights of the European Union, notably the right to respect for private and family life, the right to the protection of personal data, and the freedom to conduct a business, and has to be applied in accordance with those rights and principles.
(36)
The European Data Protection Supervisor was consulted in accordance with Article 28(2) of Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council and delivered an opinion on 23 April 2012 (21).
(37)
A new legal framework of statutory audit of annual and consolidated financial statements should be established by this Regulation and Directive 2014/56/EU, therefore Commission Decision 2005/909/EC (22) should be repealed,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
TITLE I
SUBJECT MATTER, SCOPE AND DEFINITIONS
Article 1
Subject matter
This Regulation lays down requirements for the carrying out of the statutory audit of annual and consolidated financial statements of public-interest entities, rules on the organisation and selection of statutory auditors and audit firms by public-interest entities to promote their independence and the avoidance of conflicts of interest and rules on the supervision of compliance by statutory auditors and audit firms with those requirements.
Article 2
Scope
1. This Regulation shall apply to the following:
(a)
statutory auditors and audit firms carrying out statutory audits of public-interest entities;
(b)
public-interest entities.
2. This Regulation shall apply without prejudice to Directive 2006/43/EC.
3. Where a cooperative within the meaning of point (14) of Article 2 of Directive 2006/43/EC, a savings bank or a similar entity as referred to in Article 45 of Directive 86/635/EEC, or a subsidiary or a legal successor of a cooperative, a savings bank or a similar entity as referred to in Article 45 of Directive 86/635/EEC is required or permitted under national provisions to be a member of a non-profit-making auditing entity, the Member State may decide that this Regulation or certain provisions of it shall not apply to the statutory audit of such entity, provided that the principles of independence laid down in Directive 2006/43/EC are complied with by the statutory auditor when carrying out the statutory audit of one of its members and by persons who may be in a position to influence the statutory audit.
4. Where a cooperative within the meaning of point (14) of Article 2 of Directive 2006/43/EC, a savings bank or a similar entity as referred to in Article 45 of Directive 86/635/EEC, or a subsidiary or a legal successor of a cooperative, a savings bank or a similar entity as referred to in Article 45 of Directive 86/635/EEC is required or permitted under national provisions to be a member of a non-profit-making auditing entity, an objective, reasonable and informed party would not conclude that the membership-based relationship compromises the statutory auditor's independence, provided that when such an auditing entity is conducting a statutory audit of one of its members, the principles of independence are applied to the statutory auditors carrying out the audit and those persons who may be in a position to influence the statutory audit.
5. The Member State shall inform the Commission and the Committee of European Auditing Oversight Bodies (hereinafter referred to as ‘the CEAOB’), referred to in Article 30, of such exceptional situations of non-application of this Regulation or certain provisions of this Regulation. It shall communicate to the Commission and the CEAOB the list of provisions of this Regulation that do not apply to the statutory audit of the entities referred to in paragraph 3 of this Article and the reasons that justified such non-application.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Regulation, the definitions laid down in Article 2 of Directive 2006/43/EC shall apply, except as regards the term ‘competent authority’ as provided for in Article 20 of this Regulation.
TITLE II
CONDITIONS FOR CARRYING OUT STATUTORY AUDIT OF PUBLIC INTEREST ENTITIES
Article 4
Audit fees
1. Fees for the provision of statutory audits to public-interest entities shall not be contingent fees.
Without prejudice to Article 25 of Directive 2006/43/EC, for the purposes of the first subparagraph, contingent fees means fees for audit engagements calculated on a predetermined basis relating to the outcome or result of a transaction or the result of the work performed. Fees shall not be regarded as being contingent if a court or a competent authority has established them.
2. When the statutory auditor or the audit firm provides to the audited entity, its parent undertaking or its controlled undertakings, for a period of three or more consecutive financial years, non-audit services other than those referred to in Article 5(1) of this Regulation, the total fees for such services shall be limited to no more than 70 % of the average of the fees paid in the last three consecutive financial years for the statutory audit(s) of the audited entity and, where applicable, of its parent undertaking, of its controlled undertakings and of the consolidated financial statements of that group of undertakings.
For the purposes of the limits specified in the first subparagraph, non-audit services, other than those referred to in Article 5(1), required by Union or national legislation shall be excluded.
Member States may provide that a competent authority may, upon a request by the statutory auditor or the audit firm, on an exceptional basis, allow that statutory auditor or audit firm to be exempt from the requirements in the first subparagraph in respect of an audited entity for a period not exceeding two financial years.
3. When the total fees received from a public-interest entity in each of the last three consecutive financial years are more than 15 % of the total fees received by the statutory auditor or the audit firm or, where applicable, by the group auditor carrying out the statutory audit, in each of those financial years, such a statutory auditor or audit firm or, as the case may be, group auditor, shall disclose that fact to the audit committee and discuss with the audit committee the threats to their independence and the safeguards applied to mitigate those threats. The audit committee shall consider whether the audit engagement should be subject to an engagement quality control review by another statutory auditor or audit firm prior to the issuance of the audit report.
Where the fees received from such a public-interest entity continue to exceed 15 % of the total fees received by such a statutory auditor or audit firm or, as the case may be, by a group auditor carrying out the statutory audit, the audit committee shall decide on the basis of objective grounds whether the statutory auditor or the audit firm or the group auditor, of such an entity or group of entities may continue to carry out the statutory audit for an additional period which shall not, in any case, exceed two years.
4. Member States may apply more stringent requirements than set out in this Article.
Article 5
Prohibition of the provision of non-audit services
1. A statutory auditor or an audit firm carrying out the statutory audit of a public-interest entity, or any member of the network to which the statutory auditor or the audit firm belongs, shall not directly or indirectly provide to the audited entity, to its parent undertaking or to its controlled undertakings within the Union any prohibited non-audit services in:
(a)
the period between the beginning of the period audited and the issuing of the audit report; and
(b)
the financial year immediately preceding the period referred to in point (a) in relation to the services listed in point (g) of the second subparagraph.
For the purposes of this Article, prohibited non-audit services shall mean:
(a)
tax services relating to:
(i)
preparation of tax forms;
(ii)
payroll tax;
(iii)
customs duties;
(iv)
identification of public subsidies and tax incentives unless support from the statutory auditor or the audit firm in respect of such services is required by law;
(v)
support regarding tax inspections by tax authorities unless support from the statutory auditor or the audit firm in respect of such inspections is required by law;
(vi)
calculation of direct and indirect tax and deferred tax;
(vii)
provision of tax advice;
(b)
services that involve playing any part in the management or decision-making of the audited entity;
(c)
bookkeeping and preparing accounting records and financial statements;
(d)
payroll services;
(e)
designing and implementing internal control or risk management procedures related to the preparation and/or control of financial information or designing and implementing financial information technology systems;
(f)
valuation services, including valuations performed in connection with actuarial services or litigation support services;
(g)
legal services, with respect to:
(i)
the provision of general counsel;
(ii)
negotiating on behalf of the audited entity; and
(iii)
acting in an advocacy role in the resolution of litigation;
(h)
services related to the audited entity's internal audit function;
(i)
services linked to the financing, capital structure and allocation, and investment strategy of the audited entity, except providing assurance services in relation to the financial statements, such as the issuing of comfort letters in connection with prospectuses issued by the audited entity;
(j)
promoting, dealing in, or underwriting shares in the audited entity;
(k)
human resources services, with respect to:
(i)
management in a position to exert significant influence over the preparation of the accounting records or financial statements which are the subject of the statutory audit, where such services involve:
-
searching for or seeking out candidates for such position; or
-
undertaking reference checks of candidates for such positions;
(ii)
structuring the organisation design; and
(iii)
cost control.
2. Member States may prohibit services other than those listed in paragraph 1 where they consider that those services represent a threat to independence. Member States shall communicate to the Commission any additions to the list in paragraph 1.
3. By way of derogation from the second subparagraph of paragraph 1, Member States may allow the provision of the services referred to in points (a) (i), (a) (iv) to (a) (vii) and (f), provided that the following requirements are complied with:
(a)
they have no direct or have immaterial effect, separately or in the aggregate on the audited financial statements;
(b)
the estimation of the effect on the audited financial statements is comprehensively documented and explained in the additional report to the audit committee referred to in Article 11; and
(c)
the principles of independence laid down in Directive 2006/43/EC are complied with by the statutory auditor or the audit firm.
4. A statutory auditor or an audit firm carrying out statutory audits of public-interest entities and, where the statutory auditor or the audit firm belongs to a network, any member of such network, may provide to the audited entity, to its parent undertaking or to its controlled undertakings non-audit services other than the prohibited non-audit services referred to in paragraphs 1 and 2 subject to the approval of the audit committee after it has properly assessed threats to independence and the safeguards applied in accordance with Article 22b of Directive 2006/43/EC. The audit committee shall, where applicable, issue guidelines with regard to the services referred to in paragraph 3.
Member States may establish stricter rules setting out the conditions under which a statutory auditor, an audit firm or a member of a network to which the statutory auditor or audit firm belongs may provide to the audited entity, to its parent undertaking or to its controlled undertakings non-audit services other than the prohibited non-audit services referred to in paragraph 1.
5. When a member of a network to which the statutory auditor or the audit firm carrying out a statutory audit of a public-interest entity belongs provides any of the non-audit services, referred to in paragraphs 1 and 2 of this Article, to an undertaking incorporated in a third country which is controlled by the audited public-interest entity, the statutory auditor or the audit firm concerned shall assess whether his, her or its independence would be compromised by such provision of services by the member of the network.
If his, her or its independence is affected, the statutory auditor or the audit firm shall apply safeguards where applicable in order to mitigate the threats caused by such provision of services in a third country. The statutory auditor or the audit firm may continue to carry out the statutory audit of the public-interest entity only if he, she or it can justify, in accordance with Article 6 of this Regulation and Article 22b of Directive 2006/43/EC, that such provision of services does not affect his, her or its professional judgement and the audit report.
For the purposes of this paragraph:
(a)
being involved in the decision-taking of the audited entity and the provision of the services referred to in points (b), (c) and (e) of the second subparagraph of paragraph 1 shall be deemed to affect such independence in all cases and to be incapable of mitigation by any safeguards.
(b)
provision of the services referred to in the second subparagraph of paragraph 1 other than points (b), (c) and (e) thereof shall be deemed to affect such independence and therefore to require safeguards to mitigate the threats caused thereby.
Article 6
Preparation for the statutory audit and assessment of threats to independence
1. Before accepting or continuing an engagement for a statutory audit of a public- interest entity, a statutory auditor or an audit firm shall assess and document, in addition to the provisions of Article 22b of Directive 2006/43/EC, the following:
(a)
whether he, she or it complies with the requirements of Articles 4 and 5 of this Regulation;
(b)
whether the conditions of Article 17 of this Regulation are complied with;
(c)
without prejudice to Directive 2005/60/EC, the integrity of the members of the supervisory, administrative and management bodies of the public-interest entity.
2. A statutory auditor or an audit firm shall:
(a)
confirm annually in writing to the audit committee that the statutory auditor, the audit firm and partners, senior managers and managers, conducting the statutory audit are independent from the audited entity;
(b)
discuss with the audit committee the threats to their independence and the safeguards applied to mitigate those threats, as documented by them pursuant to paragraph 1.
Article 7
Irregularities
Without prejudice to Article 12 of this Regulation and Directive 2005/60/EC, when a statutory auditor or an audit firm carrying out the statutory audit of a public-interest entity suspects or has reasonable grounds to suspect that irregularities, including fraud with regard to the financial statements of the audited entity, may occur or have occurred, he, she or it shall inform the audited entity and invite it to investigate the matter and take appropriate measures to deal with such irregularities and to prevent any recurrence of such irregularities in the future.
Where the audited entity does not investigate the matter, the statutory auditor or the audit firm shall inform the authorities as designated by the Member States responsible for investigating such irregularities.
The disclosure in good faith to those authorities, by the statutory auditor or the audit firm, of any irregularities referred to in the first subparagraph shall not constitute a breach of any contractual or legal restriction on disclosure of information.
Article 8
Engagement quality control review
1. Before the reports referred to in Articles 10 and 11 are issued, an engagement quality control review (in this Article hereinafter referred to as: review) shall be performed to assess whether the statutory auditor or the key audit partner could reasonably have come to the opinion and conclusions expressed in the draft of these reports.
2. The review shall be performed by an engagement quality control reviewer (in this Article hereinafter referred to as: reviewer). The reviewer shall be a statutory auditor who is not involved in the performance of the statutory audit to which the review relates.
3. By way of derogation from paragraph 2, where the statutory audit is carried out by an audit firm and all the statutory auditors were involved in the carrying-out of the statutory audit, or where the statutory audit is carried out by a statutory auditor and the statutory auditor is not a partner or employee of an audit firm, he, she or it shall arrange for another statutory auditor to perform a review. The disclosure of documents or information to the independent reviewer for the purposes of this Article shall not constitute a breach of professional secrecy. Documents or information disclosed to the reviewer for the purposes of this Article shall be subject to professional secrecy.
4. When performing the review, the reviewer shall record at least the following:
(a)
the oral and written information provided by the statutory auditor or the key audit partner to support the significant judgements as well as the main findings of the audit procedures carried out and the conclusions drawn from those findings, whether or not at the request of the reviewer;
(b)
the opinions of the statutory auditor or the key audit partner, as expressed in the draft of the reports referred to in Articles 10 and 11;
5. The review shall at least assess the following elements:
(a)
the independence of the statutory auditor or the audit firm from the audited entity;
(b)
the significant risks which are relevant to the statutory audit and which the statutory auditor or the key audit partner has identified during the performance of the statutory audit and the measures that he or she has taken to adequately manage those risks;
(c)
the reasoning of the statutory auditor or the key audit partner, in particular with regard to the level of materiality and the significant risks referred to in point (b);
(d)
any request for advice to external experts and the implementation of such advice;
(e)
the nature and scope of the corrected and uncorrected misstatements in the financial statements that were identified during the carrying out of the audit;
(f)
the subjects discussed with the audit committee and the management and/or supervisory bodies of the audited entity;
(g)
the subjects discussed with competent authorities and, where applicable, with other third parties;
(h)
whether the documents and information selected from the file by the reviewer support the opinion of the statutory auditor or the key audit partner as expressed in the draft of the reports referred to in Articles 10 and 11.
6. The reviewer shall discuss the results of the review with the statutory auditor or the key audit partner. The audit firm shall establish procedures for determining the manner in which any disagreement between the key audit partner and the reviewer are to be resolved.
7. The statutory auditor or the audit firm and the reviewer shall keep a record of the results of the review, together with the considerations underlying those results.
Article 9
International auditing standards
The Commission shall be empowered to adopt by means of delegated acts in accordance with Article 39 the international auditing standards referred to in Article 26 of Directive 2006/43/EC in the area of audit practice, and the independence and internal quality controls of statutory auditors and audit firms for the purposes of their application within the Union, provided they meet the requirements of points (a), (b) and (c) of Article 26(3) of Directive 2006/43/EC and do not amend any of the requirements of this Regulation or supplement any of its requirements apart from those set out in Articles 7, 8 and 18 of this Regulation.
Article 10
Audit report
1. The statutory auditor(s) or the audit firm(s) shall present the results of the statutory audit of the public-interest entity in an audit report.
2. The audit report shall be prepared in accordance with the provisions of Article 28 of Directive 2006/43/EC and in addition shall at least:
(a)
state by whom or by which body the statutory auditor(s) or the audit firm(s) was (were) appointed;
(b)
indicate the date of the appointment and the period of total uninterrupted engagement including previous renewals and reappointments of the statutory auditors or the audit firms;
(c)
provide, in support of the audit opinion, the following:
(i)
a description of the most significant assessed risks of material misstatement, including assessed risks of material misstatement due to fraud;
(ii)
a summary of the auditor's response to those risks; and
(iii)
where relevant, key observations arising with respect to those risks.
Where relevant to the above information provided in the audit report concerning each significant assessed risk of material misstatement, the audit report shall include a clear reference to the relevant disclosures in the financial statements.
(d)
explain to what extent the statutory audit was considered capable of detecting irregularities, including fraud;
(e)
confirm that the audit opinion is consistent with the additional report to the audit committee referred to in Article 11;
(f)
declare that the prohibited non-audit services referred to in Article 5(1) were not provided and that the statutory auditor(s) or the audit firm(s) remained independent of the audited entity in conducting the audit;
(g)
indicate any services, in addition to the statutory audit, which were provided by the statutory auditor or the audit firm to the audited entity and its controlled undertaking(s), and which have not been disclosed in the management report or financial statements.
Member States may lay down additional requirements in relation to the content of the audit report.
3. Except as required by point (e) of paragraph 2 the audit report shall not contain any cross-references to the additional report to the audit committee referred to in Article 11. The audit report shall be in clear and unambiguous language.
4. The statutory auditor or the audit firm shall not use the name of any competent authority in a way that would indicate or suggest endorsement or approval by that authority of the audit report.
Article 11
Additional report to the audit committee
1. Statutory auditors or audit firms carrying out statutory audits of public-interest entities shall submit an additional report to the audit committee of the audited entity not later than the date of submission of the audit report referred to in Article 10. Member States may additionally require that this additional report be submitted to the administrative or supervisory body of the audited entity.
If the audited entity does not have an audit committee, the additional report shall be submitted to the body performing equivalent functions within the audited entity. Member States may allow the audit committee to disclose that additional report to such third parties as are provided for in their national law.
2. The additional report to the audit committee shall be in writing. It shall explain the results of the statutory audit carried out and shall at least:
(a)
include the declaration of independence referred to in point (a) of Article 6(2);
(b)
where the statutory audit was carried out by an audit firm, the report shall identify each key audit partner involved in the audit;
(c)
where the statutory auditor or the audit firm has made arrangements for any of his, her or its activities to be conducted by another statutory auditor or audit firm that is not a member of the same network, or has used the work of external experts, the report shall indicate that fact and shall confirm that the statutory auditor or the audit firm received a confirmation from the other statutory auditor or audit firm and/or the external expert regarding their independence;
(d)
describe the nature, frequency and extent of communication with the audit committee or the body performing equivalent functions within the audited entity, the management body and the administrative or supervisory body of the audited entity, including the dates of meetings with those bodies;
(e)
include a description of the scope and timing of the audit;
(f)
where more than one statutory auditor or audit firm have been appointed, describe the distribution of tasks among the statutory auditors and/or the audit firms;
(g)
describe the methodology used, including which categories of the balance sheet have been directly verified and which categories have been verified based on system and compliance testing, including an explanation of any substantial variation in the weighting of system and compliance testing when compared to the previous year, even if the previous year's statutory audit was carried out by other statutory auditor(s) or audit firm(s);
(h)
disclose the quantitative level of materiality applied to perform the statutory audit for the financial statements as a whole and where applicable the materiality level or levels for particular classes of transactions, account balances or disclosures, and disclose the qualitative factors which were considered when setting the level of materiality;
(i)
report and explain judgements about events or conditions identified in the course of the audit that may cast significant doubt on the entity's ability to continue as a going concern and whether they constitute a material uncertainty, and provide a summary of all guarantees, comfort letters, undertakings of public intervention and other support measures that have been taken into account when making a going concern assessment;
(j)
report on any significant deficiencies in the audited entity's or, in the case of consolidated financial statements, the parent undertaking's internal financial control system, and/or in the accounting system. For each such significant deficiency, the additional report shall state whether or not the deficiency in question has been resolved by the management;
(k)
report any significant matters involving actual or suspected non-compliance with laws and regulations or articles of association which were identified in the course of the audit, in so far as they are considered to be relevant in order to enable the audit committee to fulfil its tasks;
(l)
report and assess the valuation methods applied to the various items in the annual or consolidated financial statements including any impact of changes of such methods;
(m)
in the case of a statutory audit of consolidated financial statements, explain the scope of consolidation and the exclusion criteria applied by the audited entity to the non-consolidated entities, if any, and whether those criteria applied are in accordance with the financial reporting framework;
(n)
where applicable, identify any audit work performed by third-country auditor(s), statutory auditor(s), third-country audit entity(ies) or audit firm(s) in relation to a statutory audit of consolidated financial statements other than by members of the same network as to which the auditor of the consolidated financial statements belongs;
(o)
indicate whether all requested explanations and documents were provided by the audited entity;
(p)
report:
(i)
any significant difficulties encountered in the course of the statutory audit;
(ii)
any significant matters arising from the statutory audit that were discussed or were the subject of correspondence with management; and
(iii)
any other matters arising from the statutory audit that in the auditor's professional judgement, are significant to the oversight of the financial reporting process.
Member States may lay down additional requirements in relation to the content of the additional report to the audit committee.
Upon request by a statutory auditor, an audit firm or the audit committee, the statutory auditor(s) or the audit firm(s) shall discuss key matters arising from the statutory audit, referred to in the additional report to the audit committee, and in particular in point (j) of the first subparagraph, with the audit committee, administrative body or, where applicable, supervisory body of the audited entity.
3. Where more than one statutory auditor or audit firm have been engaged simultaneously, and any disagreement has arisen between them on auditing procedures, accounting rules or any other issue regarding the conduct of the statutory audit, the reasons for such disagreement shall be explained in the additional report to the audit committee.
4. The additional report to the audit committee shall be signed and dated. Where an audit firm carries out the statutory audit, the additional report to the audit committee shall be signed by the statutory auditors carrying out the statutory audit on behalf of the audit firm.
5. Upon request, and in accordance with national law, the statutory auditors or the audit firms shall make available without delay the additional report to the competent authorities within the meaning of Article 20(1).
Article 12
Report to supervisors of public-interest entities
1. Without prejudice to Article 55 of Directive 2004/39/EC, Article 63 of Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council (23), Article 15(4) of Directive 2007/64/EC, Article 106 of Directive 2009/65/EC, Article 3(1) of Directive 2009/110/EC and Article 72 of Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council (24), the statutory auditor or the audit firm carrying out the statutory audit of a public-interest entity shall have a duty to report promptly to the competent authorities supervising that public-interest entity or, where so determined by the Member State concerned, to the competent authority responsible for the oversight of the statutory auditor or audit firm, any information concerning that public-interest entity of which he, she or it has become aware while carrying out that statutory audit and which may bring about any of the following:
(a)
a material breach of the laws, regulations or administrative provisions which lay down, where appropriate, the conditions governing authorisation or which specifically govern pursuit of the activities of such public-interest entity;
(b)
a material threat or doubt concerning the continuous functioning of the public-interest entity;
(c)
a refusal to issue an audit opinion on the financial statements or the issuing of an adverse or qualified opinion.
Statutory auditors or audit firms shall also have a duty to report any information referred to in points (a) (b) or (c) of the first subparagraph of which they become aware in the course of carrying out the statutory audit of an undertaking having close links with the public-interest entity for which they are also carrying out the statutory audit. For the purposes of this Article, ‘close links’ shall have the meaning assigned to that term in point (38) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council (25).
Member States may require additional information from the statutory auditor or the audit firm provided it is necessary for effective financial market supervision as provided for in national law.
2. An effective dialogue shall be established between the competent authorities supervising credit institutions and insurance undertakings, on the one hand, and the statutory auditor(s) and the audit firm(s) carrying out the statutory audit of those institutions and undertakings, on the other hand. The responsibility for compliance with this requirement shall rest with both parties to the dialogue.
At least once a year, the European Systemic Risk Board (ESRB) and the CEAOB shall organise a meeting with the statutory auditors and the audit firms or networks carrying out statutory audits of all global systemically important financial institutions authorised within the Union, as identified internationally, in order to inform the ESRB of sectoral or any significant developments in those systemically important financial institutions.
In order to facilitate the exercise of the tasks referred to in the first subparagraph, the European Supervisory Authority (European Banking Authority - EBA) and the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority - EIOPA) shall, taking current supervisory practices into account, issue guidelines addressed to the competent authorities supervising credit institutions and insurance undertakings, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council (26) and Article 16 of Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council (27), respectively.
3. The disclosure in good faith to the competent authorities or to ESRB and the CEAOB, by the statutory auditor or the audit firm or network, where applicable, of any information referred to in paragraph 1 or of any information emerging during the dialogue provided for in paragraph 2 shall not constitute a breach of any contractual or legal restriction on disclosure of information.
Article 13
Transparency report
1. A statutory auditor or an audit firm that carries out statutory audits of public-interest entities shall make public an annual transparency report at the latest four months after the end of each financial year. That transparency report shall be published on the website of the statutory auditor or the audit firm and shall remain available on that website for at least five years from the day of its publication on the website. If the statutory auditor is employed by an audit firm, the obligations under this Article shall be incumbent on the audit firm.
A statutory auditor or an audit firm shall be allowed to update its published annual transparency report. In such a case, the statutory auditor or the audit firm shall indicate that it is an updated version of the report and the original version of the report shall continue to remain available on the website.
Statutory auditors and audit firms shall communicate to the competent authorities that the transparency report has been published on the website of the statutory auditor or the audit firm or, as appropriate, that it has been updated.
2. The annual transparency report shall include at least the following:
(a)
a description of the legal structure and ownership of the audit firm;
(b)
where the statutory auditor or the audit firm is a member of a network:
(i)
a description of the network and the legal and structural arrangements in the network;
(ii)
the name of each statutory auditor operating as a sole practitioner or audit firm that is a member of the network;
(iii)
the countries in which each statutory auditor operating as a sole practitioner or audit firm that is a member of the network is qualified as a statutory auditor or has his, her or its registered office, central administration or principal place of business;
(iv)
the total turnover achieved by the statutory auditors operating as sole practitioners and audit firms that are members of the network, resulting from the statutory audit of annual and consolidated financial statements;
(c)
a description of the governance structure of the audit firm;
(d)
a description of the internal quality control system of the statutory auditor or of the audit firm and a statement by the administrative or management body on the effectiveness of its functioning;
(e)
an indication of when the last quality assurance review referred to in Article 26 was carried out;
(f)
a list of public-interest entities for which the statutory auditor or the audit firm carried out statutory audits during the preceding financial year;
(g)
a statement concerning the statutory auditor's or the audit firm's independence practices which also confirms that an internal review of independence compliance has been conducted;
(h)
a statement on the policy followed by the statutory auditor or the audit firm concerning the continuing education of statutory auditors referred to in Article 13 of Directive 2006/43/EC;
(i)
information concerning the basis for the partners' remuneration in audit firms;
(j)
a description of the statutory auditor's or the audit firm's policy concerning the rotation of key audit partners and staff in accordance with Article 17(7);
(k)
where not disclosed in its financial statements within the meaning of Article 4(2) of Directive 2013/34/EU, information about the total turnover of the statutory auditor or the audit firm, divided into the following categories:
(i)
revenues from the statutory audit of annual and consolidated financial statements of public-interest entities and entities belonging to a group of undertakings whose parent undertaking is a public-interest entity;
(ii)
revenues from the statutory audit of annual and consolidated financial statements of other entities;
(iii)
revenues from permitted non-audit services to entities that are audited by the statutory auditor or the audit firm; and
(iv)
revenues from non-audit services to other entities.
The statutory auditor or the audit firm may, in exceptional circumstances, decide not to disclose the information required in point (f) of the first subparagraph to the extent necessary to mitigate an imminent and significant threat to the personal security of any person. The statutory auditor or the audit firm shall be able to demonstrate to the competent authority the existence of such threat.
3. The transparency report shall be signed by the statutory auditor or the audit firm.
Article 14
Information for competent authorities
Statutory auditors and audit firms shall provide annually to his, her or its competent authority a list of the audited public-interest entities by revenue generated from them, dividing those revenues into:
(a)
revenues from statutory audit;
(b)
revenues from non-audit services other than those referred to in Article 5(1) which are required by Union or national legislation; and,
(c)
revenues from non-audit services other than those referred to in Article 5(1) which are not required by Union or national legislation.
Article 15
Record keeping
Statutory auditors and audit firms shall keep the documents and information referred to in Article 4(3), Article 6, Article 7, Article 8(4) to (7), Articles 10 and 11 Article 12(1) and (2), Article 14, Article 16(2), (3) and(5) of this Regulation, and in Articles 22b, 24a, 24b, 27 and 28 of Directive 2006/43/EC, for a period of at least five years following the creation of such documents or information.
Member States may require statutory auditors and audit firms to keep the documents and information referred to in the first subparagraph for a longer period in accordance with their rules on personal data protection and administrative and judicial proceedings.
TITLE III
THE APPOINTMENT OF STATUTORY AUDITORS OR AUDIT FIRMS BY PUBLIC-INTEREST ENTITIES
Article 16
Appointment of statutory auditors or audit firms
1. For the purposes of the application of Article 37(1) of Directive 2006/43/EC, for the appointment of statutory auditors or audit firms by public-interest entities, the conditions set out in paragraphs 2 to 5 of this Article shall apply, but may be subject to paragraph 7.
Where Article 37(2) of Directive 2006/43/EC applies, the public-interest entity shall inform the competent authority of the use of the alternative systems or modalities referred to in that Article. In that event, paragraphs 2 to 5 of this Article shall not apply.
2. The audit committee shall submit a recommendation to the administrative or supervisory body of the audited entity for the appointment of statutory auditors or audit firms.
Unless it concerns the renewal of an audit engagement in accordance with Article 17(1) and 17(2), the recommendation shall be justified and contain at least two choices for the audit engagement and the audit committee shall express a duly justified preference for one of them.
In its recommendation, the audit committee shall state that its recommendation is free from influence by a third party and that no clause of the kind referred to in paragraph 6 has been imposed upon it.
3. Unless it concerns the renewal of an audit engagement in accordance with Article 17(1) and 17(2), the recommendation of the audit committee referred to in paragraph 2 of this Article shall be prepared following a selection procedure organised by the audited entity respecting the following criteria:
(a)
the audited entity shall be free to invite any statutory auditors or audit firms to submit proposals for the provision of the statutory audit service on the condition that Article 17(3) is respected and that the organisation of the tender process does not in any way preclude the participation in the selection procedure of firms which received less than 15 % of the total audit fees from public-interest entities in the Member State concerned in the previous calendar year;
(b)
the audited entity shall prepare tender documents for the attention of the invited statutory auditors or audit firms. Those tender documents shall allow them to understand the business of the audited entity and the type of statutory audit that is to be carried out. The tender documents shall contain transparent and non-discriminatory selection criteria that shall be used by the audited entity to evaluate the proposals made by statutory auditors or audit firms;
(c)
the audited entity shall be free to determine the selection procedure and may conduct direct negotiations with interested tenderers in the course of the procedure;
(d)
where, in accordance with Union or national law, the competent authorities referred to in Article 20 require statutory auditors and audit firms to comply with certain quality standards, those standards shall be included in the tender documents;
(e)
the audited entity shall evaluate the proposals made by the statutory auditors or the audit firms in accordance with the selection criteria predefined in the tender documents. The audited entity shall prepare a report on the conclusions of the selection procedure, which shall be validated by the audit committee. The audited entity and the audit committee shall take into consideration any findings or conclusions of any inspection report on the applicant statutory auditor or audit firm referred to in Article 26(8) and published by the competent authority pursuant to point (d) of Article 28;
(f)
the audited entity shall be able to demonstrate, upon request, to the competent authority referred to in Article 20 that the selection procedure was conducted in a fair manner.
The audit committee shall be responsible for the selection procedure referred to in the first subparagraph.
For the purposes of point (a) of the first subparagraph, the competent authority referred to in Article 20(1) shall make public a list of the statutory auditors and the audit firms concerned which shall be updated on an annual basis. The competent authority shall use the information provided by statutory auditors and audit firms pursuant to Article 14 to make the relevant calculations.
4. Public-interest entities which meet the criteria set out in points (f) and (t) of Article 2(1) of Directive 2003/71/EC shall not be required to apply the selection procedure referred to in paragraph 3.
5. The proposal to the general meeting of shareholders or members of the audited entity for the appointment of statutory auditors or audit firms shall include the recommendation and preference referred to in paragraph 2 made by the audit committee or the body performing equivalent functions.
If the proposal departs from the preference of the audit committee, the proposal shall justify the reasons for not following the recommendation of the audit committee. However, the statutory auditor or audit firm recommended by the administrative or supervisory body must have participated in the selection procedure described in paragraph 3. This subparagraph shall not apply where the audit committee's functions are performed by the administrative or supervisory body.
6. Any clause of a contract entered into between a public-interest entity and a third party restricting the choice by the general meeting of shareholders or members of that entity, as referred to in Article 37 of Directive 2006/43/EC to certain categories or lists of statutory auditors or audit firms, as regards the appointment of a particular statutory auditor or audit firm to carry out the statutory audit of that entity shall be null and void.
The public-interest entity shall inform the competent authorities referred to in Article 20 directly and without delay of any attempt by a third party to impose such a contractual clause or to otherwise improperly influence the decision of the general meeting of shareholders or members on the selection of a statutory auditor or an audit firm.
7. Member States may decide that a minimum number of statutory auditors or audit firms are to be appointed by public-interest entities in certain circumstances and establish the conditions governing the relations between the statutory auditors or audit firms appointed.
If a Member State establishes any such requirement, it shall inform the Commission and the relevant European Supervisory Authority thereof.
8. Where the audited entity has a nomination committee in which shareholders or members have a considerable influence and which has the task of making recommendations on the selecting of auditors, Member States may allow that nomination committee to perform the functions of the audit committee that are laid down in this Article and require it to submit the recommendation referred to in paragraph 2 to the general meeting of shareholders or members.
Article 17
Duration of the audit engagement
1. A public-interest entity shall appoint a statutory auditor or an audit firm for an initial engagement of at least one year. The engagement may be renewed.
Neither the initial engagement of a particular statutory auditor or audit firm, nor this in combination with any renewed engagements therewith shall exceed a maximum duration of 10 years.
2. By way of derogation from paragraph 1, Member States may
(a)
require that the initial engagement referred to in paragraph 1 be for a period of more than one year;
(b)
set a maximum duration of less than 10 years for the engagements referred to in the second subparagraph of paragraph 1.
3. After the expiry of the maximum durations of engagements referred to in the second subparagraph of paragraph 1, or in point (b) of paragraph 2, or after the expiry of the durations of engagements extended in accordance with paragraphs 4 or 6, neither the statutory auditor or the audit firm nor, where applicable, any members of their networks within the Union shall undertake the statutory audit of the same public-interest entity within the following four-year period.
4. By way of derogation from paragraph 1 and point (b) of paragraph (2), Member States may provide that the maximum durations referred to in the second subparagraph of paragraph 1 and in point (b) of paragraph 2 may be extended to the maximum duration of:
(a)
20 years, where a public tendering process for the statutory audit is conducted in accordance with paragraphs 2 to 5 of Article 16 and takes effect upon the expiry of the maximum durations referred to in the second subparagraph of paragraph 1 and in point (b) of paragraph 2; or
(b)
twenty four years, where, after the expiry of the maximum durations referred to in the second subparagraph of paragraph 1 and in point (b) of paragraph 2, more than one statutory auditor or audit firm is simultaneously engaged, provided that the statutory audit results in the presentation of the joint audit report as referred to in Article 28 of Directive 2006/43/EC.
5. The maximum durations referred to in the second subparagraph of paragraph 1 and in point (b) of paragraph 2 shall be extended only if, upon a recommendation of the audit committee, the administrative or supervisory body, proposes to the general meeting of shareholders or members, in accordance with national law, that the engagement be renewed and that proposal is approved.
6. After the expiry of the maximum durations referred to in the second subparagraph of paragraph 1, in point (b) of paragraph 2, or in paragraph 4, as appropriate, the public-interest entity may, on an exceptional basis, request that the competent authority referred to in Article 20(1) grant an extension to re-appoint the statutory auditor or the audit firm for a further engagement where the conditions in points (a) or (b) of paragraph 4 are met. Such an additional engagement shall not exceed two years.
7. The key audit partners responsible for carrying out a statutory audit shall cease their participation in the statutory audit of the audited entity not later than seven years from the date of their appointment. They shall not participate again in the statutory audit of the audited entity before three years have elapsed following that cessation.
By way of derogation, Member States may require that key audit partners responsible for carrying out a statutory audit cease their participation in the statutory audit of the audited entity earlier than seven years from the date of their respective appointment.
The statutory auditor or the audit firm shall establish an appropriate gradual rotation mechanism with regard to the most senior personnel involved in the statutory audit, including at least the persons who are registered as statutory auditors. The gradual rotation mechanism shall be applied in phases on the basis of individuals rather than of the entire engagement team. It shall be proportionate in view of the scale and the complexity of the activity of the statutory auditor or the audit firm.
The statutory auditor or the audit firm shall be able to demonstrate to the competent authority that such mechanism is effectively applied and adapted to the scale and the complexity of the activity of the statutory auditor or the audit firm.
8. For the purposes of this Article, the duration of the audit engagement shall be calculated as from the first financial year covered in the audit engagement letter in which the statutory auditor or the audit firm has been appointed for the first time for the carrying-out of consecutive statutory audits for the same public-interest entity.
For the purposes of this Article, the audit firm shall include other firms that the audit firm has acquired or that have merged with it.
If there is uncertainty as to the date on which the statutory auditor or the audit firm began carrying out consecutive statutory audits for the public-interest entity, for example due to firm mergers, acquisitions, or changes in ownership structure, the statutory auditor or the audit firm shall immediately report such uncertainties to the competent authority, which shall ultimately determine the relevant date for the purposes of the first subparagraph.
Article 18
Hand-over file
Where a statutory auditor or an audit firm is replaced by another statutory auditor or audit firm, the former statutory auditor or audit firm shall comply with the requirements laid down in Article 23(3) of Directive 2006/43/EC.
Subject to Article 15, the former statutory auditor or audit firm shall also grant the incoming statutory auditor or audit firm access to the additional reports referred to in Article 11 in respect of previous years and to any information transmitted to competent authorities pursuant to Articles 12 and 13.
The former statutory auditor or audit firm shall be able to demonstrate to the competent authority that such information has been provided to the incoming statutory auditor or audit firm.
Article 19
Dismissal and resignation of the statutory auditors or the audit firms
Without prejudice to Article 38(1) of Directive 2006/43/EC, any competent authority designated by a Member State in accordance with Article 20(2) of this Regulation, shall forward the information concerning the dismissal or resignation of the statutory auditor or the audit firm during the engagement and an adequate explanation of the reasons therefor to the competent authority referred to in Article 20(1).
TITLE IV
SURVEILLANCE OF THE ACTIVITIES OF STATUTORY AUDITORS AND AUDIT FIRMS CARRYING OUT STATUTORY AUDIT OF PUBLIC-INTEREST ENTITIES
CHAPTER I
Competent authorities
Article 20
Designation of competent authorities
1. Competent authorities responsible for carrying out the tasks provided for in this Regulation and for ensuring that the provisions of this Regulation are applied shall be designated from amongst the following:
(a)
the competent authority referred to in Article 24(1) of Directive 2004/109/EC;
(b)
the competent authority referred to in point (h) of Article 24(4) of Directive 2004/109/EC;
(c)
the competent authority referred to in Article 32 of Directive 2006/43/EC.
2. By way of derogation from paragraph 1, Member States may decide that the responsibility for ensuring that all or part of the provisions of Title III of this Regulation are applied is to be entrusted to, as appropriate, the competent authorities referred to in:
(a)
Article 48 of Directive 2004/39/EC;
(b)
Article 24(1) of Directive 2004/109/EC;
(c)
point (h) of Article 24(4) of Directive 2004/109/EC;
(d)
Article 20 of Directive 2007/64/EC;
(e)
Article 30 of Directive 2009/138/EC;
(f)
Article 4(1) of Directive 2013/36/EU;
or to other authorities designated by national law.
3. Where more than one competent authority has been designated pursuant to paragraphs 1 and 2, those authorities shall be organised in such a manner that their tasks are clearly allocated.
4. Paragraphs 1, 2 and 3 shall be without prejudice to the right of a Member State to make separate legal and administrative arrangements for overseas countries and territories with which that Member State has special relations.
5. The Member States shall inform the Commission of the designation of competent authorities for the purposes of this Regulation.
The Commission shall consolidate this information and make it public.
Article 21
Conditions of independence
The competent authorities shall be independent of statutory auditors and audit firms.
The competent authorities may consult experts, as referred to in point (c) of Article 26(1), for the purpose of carrying out specific tasks and may also be assisted by experts when this is essential for the proper fulfilment of their tasks. In such instances, the experts shall not be involved in any decision-making.
A person shall not be a member of the governing body, or responsible for the decision-making, of those authorities if during his or her involvement or in the course of the three previous years that person:
(a)
has carried out statutory audits;
(b)
held voting rights in an audit firm;
(c)
was member of the administrative, management or supervisory body of an audit firm;
(d)
was a partner, employee of, or otherwise contracted by, an audit firm.
The funding of those authorities shall be secure and free from undue influence by statutory auditors and audit firms.
Article 22
Professional secrecy in relation to competent authorities
The obligation of professional secrecy shall apply to all persons who are or have been employed or independently contracted by, or involved in the governance of, competent authorities or by any authority or body to which tasks have been delegated under Article 24 of this Regulation. Information covered by professional secrecy may not be disclosed to any other person or authority except by virtue of the obligations laid down in this Regulation or the laws, regulations or administrative procedures of a Member State.
Article 23
Powers of competent authorities
1. Without prejudice to Article 26, in carrying out their tasks under this Regulation, the competent authorities or any other public authorities of a Member State may not interfere with the content of audit reports.
2. Member States shall ensure that the competent authorities have all the supervisory and investigatory powers that are necessary for the exercise of their functions under this Regulation in accordance with the provisions of Chapter VII of Directive 2006/43/EC.
3. The powers referred to in paragraph 2 of this Article shall include, at least, the power to:
(a)
access data related to the statutory audit or other documents held by statutory auditors or audit firms in any form relevant to the carrying out of their tasks and to receive or take a copy thereof;
(b)
obtain information related to the statutory audit from any person;
(c)
carry out on-site inspections of statutory auditors or audit firms;
(d)
refer matters for criminal prosecution;
(e)
request experts to carry out verifications or investigations;
(f)
take the administrative measures, and impose the sanctions referred to in Article 30a of Directive 2006/43/EC.
The competent authorities may use the powers referred to in the first subparagraph only in relation to:
(a)
statutory auditors and audit firms carrying out statutory audit of public-interest entities;
(b)
persons involved in the activities of statutory auditors and audit firms carrying out statutory audit of public-interest entities;
(c)
audited public-interest entities, their affiliates and related third parties;
(d)
third parties to whom the statutory auditors and the audit firms carrying out statutory audit of public-interest entities have outsourced certain functions or activities; and
(e)
persons otherwise related or connected to statutory auditors and audit firms carrying out statutory audit of public-interest entities.
4. Member States shall ensure that the competent authorities are allowed to exercise their supervisory and investigatory powers in any of the following ways:
(a)
directly;
(b)
in collaboration with other authorities;
(c)
by application to the competent judicial authorities.
5. The supervisory and investigatory powers of competent authorities shall be exercised in full compliance with national law, and in particular, with the principles of respect for private life and the right of defence.
6. The processing of personal data processed in the exercise of the supervisory and investigatory powers pursuant to this Article shall be carried out in accordance with Directive 95/46/EC.
Article 24
Delegation of tasks
1. Member States may delegate or allow the competent authorities referred to in Article 20(1) to delegate any of the tasks required to be undertaken pursuant to this Regulation to other authorities or bodies designated or otherwise authorised by law to carry out such tasks, except for tasks related to:
(a)
the quality assurance system referred to in Article 26;
(b)
investigations referred to in Article 23 of this Regulation and Article 32 of Directive 2006/43/EC arising from that quality assurance system or from a referral by another authority; and
(c)
sanctions and measures as referred to in Chapter VII of Directive 2006/43/EC related to the quality assurance reviews or investigation of statutory audits of public-interest entities.
2. Any execution of tasks by other authorities or bodies shall be the subject of an express delegation by the competent authority. The delegation shall specify the delegated tasks and the conditions under which they are to be carried out.
Where the competent authority delegates tasks to other authorities or bodies, it shall be able to reclaim these competences on a case-by-case basis.
3. The authorities or bodies shall be organised in such a manner that there are no conflicts of interest. The ultimate responsibility for supervising compliance with this Regulation and with the implementing measures adopted pursuant thereto shall lie with the delegating competent authority.
The competent authority shall inform the Commission and the competent authorities of Member States of any arrangement entered into with regard to the delegation of tasks, including the precise conditions governing such delegation.
4. By way of derogation from paragraph 1, Member States may decide to delegate the tasks referred to in point (c) of paragraph 1 to other authorities or bodies designated or otherwise authorised by law to carry out such tasks, when the majority of the persons involved in the governance of the authority or body concerned is independent from the audit profession.
Article 25
Cooperation with other competent authorities at national level
Competent authorities designated pursuant to Article 20(1) and, where appropriate, any authority to whom such a competent authority has delegated tasks shall cooperate at national level with:
(a)
the competent authorities referred to in Article 32(4) of Directive 2006/43/EC;
(b)
the authorities referred to in Article 20(2), whether or not they have been designated competent authorities for the purposes of this Regulation;
(c)
the financial intelligence units and the competent authorities referred to in Articles 21 and 37 of Directive 2005/60/EC.
For the purposes of such cooperation, the obligation of professional secrecy under Article 22 of this Regulation shall apply.
CHAPTER II
Quality assurance, market monitoring, and transparency of competent authorities
Article 26
Quality assurance
1. For the purposes of this Article:
(a)
‘inspections’ means quality assurance reviews of statutory auditors and audit firms, which are led by an inspector and which do not constitute an investigation within the meaning of Article 32(5) of Directive 2006/43/EC;
(b)
‘inspector’ means a reviewer who meets the requirements set out in point (a) of the first subparagraph of paragraph 5 of this Article and who is employed or otherwise contracted by a competent authority;
(c)
‘expert’ means a natural person who has specific expertise in financial markets, financial reporting, auditing or other fields relevant for inspections, including practising statutory auditors.
2. The competent authorities designated under Article 20(1) shall establish an effective system of audit quality assurance.
They shall carry out quality assurance reviews of statutory auditors and audit firms that carry out statutory audits of public-interest entities on the basis of an analysis of the risk and:
(a)
in the case of statutory auditors and audit firms carrying out statutory audits of public-interest entities other than those defined in points (17) and (18) of Article 2 of Directive 2006/43/EC at least every three years; and,
(b)
in cases other than those referred to in point (a), at least every six years.
3. The competent authority shall have the following responsibilities:
(a)
approval and amendment of the inspection methodologies, including inspection and follow-up manuals, reporting methodologies and periodic inspection programmes;
(b)
approval and amendment of inspection reports and follow-up reports;
(c)
approval and assignment of inspectors for each inspection.
The competent authority shall allocate adequate resources to the quality assurance system.
4. The competent authority shall organise the quality assurance system in a manner that is independent of the reviewed statutory auditors and audit firms.
The competent authority shall ensure that appropriate policies and procedures related to the independence and objectivity of the staff, including inspectors, and the management of the quality assurance system are put in place.
5. The competent authority shall comply with the following criteria when appointing inspectors:
(a)
inspectors shall have appropriate professional education and relevant experience in statutory audit and financial reporting combined with specific training on quality assurance reviews;
(b)
a person who is a practising statutory auditor or is employed by or otherwise associated with a statutory auditor or an audit firm shall not be allowed to act as an inspector;
(c)
a person shall not be allowed to act as an inspector in an inspection of a statutory auditor or an audit firm until at least three years have elapsed since that person ceased to be a partner or employee of that statutory auditor or of that audit firm or to be otherwise associated with that statutory auditor or audit firm;
(d)
inspectors shall declare that there are no conflicts of interest between them and the statutory auditor and the audit firm to be inspected.
By way of derogation from point (b) of paragraph 1, a competent authority may contract experts for carrying out specific inspections when the number of inspectors within the authority is insufficient. The competent authority may also be assisted by experts when this is essential for the proper conduct of an inspection. In such instances, the competent authorities and the experts shall comply with the requirements of this paragraph. Experts shall not be involved in the governance of, or employed or otherwise contracted by professional associations and bodies but may be members of such associations or bodies.
6. The scope of inspections shall at least cover:
(a)
an assessment of the design of the internal quality control system of the statutory auditor or of the audit firm;
(b)
adequate compliance testing of procedures and a review of audit files of public-interest entities in order to verify the effectiveness of the internal quality control system;
(c)
in the light of the findings of the inspection under points (a) and (b) of this paragraph, an assessment of the contents of the most recent annual transparency report published by a statutory auditor or an audit firm in accordance with Article 13.
7. At least the following internal quality control policies and procedures of the statutory auditor or the audit firm shall be reviewed:
(a)
compliance by the statutory auditor or the audit firm with applicable auditing and quality control standards, and ethical and independence requirements, including those set out in Chapter IV of Directive 2006/43/EC and Articles 4 and 5 of this Regulation, as well as relevant laws, regulations and administrative provisions of the Member State concerned;
(b)
the quantity and quality of resources used, including compliance with continuing education requirements as set out in Article 13 of Directive 2006/43/EC;
(c)
compliance with the requirements set out in Article 4 of this Regulation on the audit fees charged.
For the purposes of testing compliance, audit files shall be selected on the basis of an analysis of the risk of a failure to carry out a statutory audit adequately.
Competent authorities shall also periodically review the methodologies used by statutory auditors and audit firms to carry out statutory audits.
In addition to the inspection covered by the first subparagraph, competent authorities shall have the power to perform other inspections.
8. The findings and conclusions of inspections on which recommendations are based, including the findings and conclusions related to a transparency report, shall be communicated to and discussed with the inspected statutory auditor or audit firm before an inspection report is finalised.
Recommendations of inspections shall be implemented by the inspected statutory auditor or audit firm within a reasonable period set by the competent authority. Such period shall not exceed 12 months in the case of recommendations on the internal quality control system of the statutory auditor or of the audit firm.
9. The inspection shall be the subject of a report which shall contain the main conclusions and recommendations of the quality assurance review.
Article 27
Monitoring market quality and competition
1. The competent authorities designated under Article 20(1) and the European Competition Network (ECN), as appropriate, shall regularly monitor the developments in the market for providing statutory audit services to public-interest entities and shall in particular assess the following:
(a)
the risks arising from high incidence of quality deficiencies of a statutory auditor or an audit firm, including systematic deficiencies within an audit firm network, which may lead to the demise of any audit firm, the disruption in the provision of statutory audit services whether in a specific sector or across sectors, the further accumulation of risk of audit deficiencies and the impact on the overall stability of the financial sector;
(b)
the market concentration levels, including in specific sectors;
(c)
the performance of audit committees;
(d)
the need to adopt measures to mitigate the risks referred to in point (a).
2. By 17 June 2016, and at least every three years thereafter, each competent authority and the ECN, shall draw up a report on developments in the market for providing statutory audit services to public-interest entities and submit it to the CEAOB, ESMA, EBA, EIOPA and the Commission.
The Commission, following consultations with the CEAOB, ESMA, EBA and EIOPA shall use those reports to draw up a joint report on those developments at Union level. That joint report shall be submitted to the Council, the European Central Bank and the European Systemic Risk Board, as well as, where appropriate, to the European Parliament.
Article 28
Transparency of competent authorities
Competent authorities shall be transparent and shall at least publish:
(a)
annual activity reports regarding their tasks under this Regulation;
(b)
annual work programmes regarding their tasks under this Regulation;
(c)
a report on the overall results of the quality assurance system on an annual basis. This report shall include information on recommendations issued, follow-up on the recommendations, supervisory measures taken and sanctions imposed. It shall also include quantitative information and other key performance information on financial resources and staffing, and the efficiency and effectiveness of the quality assurance system;
(d)
the aggregated information on the findings and conclusions of inspections referred to in the first subparagraph of Article 26(8). Member States may require the publication of those findings and conclusions on individual inspections.
CHAPTER III
Cooperation between competent authorities and relations with the european supervisory authorities
Article 29
Obligation to cooperate
The competent authorities of the Member States shall cooperate with each other where it is necessary for the purposes of this Regulation, including in cases where the conduct under investigation does not constitute an infringement of any legislative or regulatory provision in force in the Member State concerned.
Article 30
Establishment of the CEAOB
1. Without prejudice to the organisation of national auditing oversight, the cooperation between competent authorities shall be organised within the framework of the CEAOB.
2. The CEAOB shall be composed of one member from each Member State who shall be high level representatives from the competent authorities referred to in Article 32(1) of Directive 2006/43/EC, and one member appointed by the ESMA, hereinafter referred to as ‘members’.
3. The EBA and EIOPA shall be invited to attend meetings of the CEAOB as observers.
4. The CEAOB shall meet at regular intervals and, where necessary, at the request of the Commission or a Member State.
5. Each member of the CEAOB shall have one vote, except the member appointed by ESMA, who shall not have voting rights. Unless otherwise stated, decisions of the CEAOB shall be taken by simple majority of its members.
6. The Chair of the CEAOB shall be elected from a list of applicants representing the competent authorities referred to in Article 32(1) of Directive 2006/43/EC, or removed, in each case by a two-thirds majority of members. The Chair shall be elected for a four-year term. The Chair may not serve consecutive terms in the same position, but may be re-elected after a cooling-off period of four years.
The Vice-Chair shall be appointed or removed by the Commission.
The Chair and the Vice-Chair shall not have voting rights.
In the event that the Chair resigns or is removed before the end of his or her term of office, the Vice-Chair shall act as Chair until the next meeting of the CEAOB, which shall elect a Chair for the remainder of the term.
7. The CEAOB shall:
(a)
facilitate the exchange of information, expertise and best practices for the implementation of this Regulation and of Directive 2006/43/EC;
(b)
provide expert advice to the Commission as well as to the competent authorities, at their request, on issues related to the implementation of this Regulation and of Directive 2006/43/EC;
(c)
contribute to the technical assessment of public oversight systems of third countries and to the international cooperation between Member States and third countries in that area, as referred to in Articles 46(2) and 47(3) of Directive 2006/43/EC;
(d)
contribute to the technical examination of international auditing standards, including the processes for their elaboration, with a view to their adoption at Union level;
(e)
contribute to the improvement of cooperation mechanisms for the oversight of public-interest entities' statutory auditors, audit firms or the networks they belong to;
(f)
carry out other coordinating tasks in the cases provided for in this Regulation or in Directive 2006/43/EC.
8. For the purposes of carrying out its tasks referred to in point (c) of paragraph 7, the CEAOB shall request the assistance of ESMA, EBA or EIOPA insofar as its request relates to international cooperation between Member States and third countries in the field of statutory audit of public-interest entities supervised by those European Supervisory Authorities. Where such assistance is requested, ESMA, EBA or EIOPA shall assist the CEAOB in its task.
9. For the purposes of carrying out its tasks, the CEAOB may adopt non-binding guidelines or opinions.
The Commission shall publish the guidelines and opinions adopted by the CEAOB.
10. The CEAOB shall assume all existing and on-going tasks, as appropriate, of the European Group of Audit Oversight Bodies (EGAOB) created by Commission Decision 2005/909/EC.
11. The CEAOB may establish sub-groups on a permanent or ad hoc basis to examine specific issues under the terms of reference established by it. Participation in the sub-group discussions may be extended to competent authorities from the countries of the European Economic Area (hereinafter referred to as EEA) in the field of audit oversight or by invitation, on a case-by-case basis, to competent authorities from non-EU/EEA countries, subject to the approval of the CEAOB members. The participation of a competent authority from a non-EU/EEA country may be subject to a limited time period.
12. The CEAOB shall establish a sub-group for the purpose of carrying out the tasks referred to in point (c) of paragraph 7. That sub-group shall be chaired by the member appointed by ESMA pursuant to paragraph 2.
13. At the request of at least three members, or on its own initiative, where this is considered useful and/or necessary, the Chair of the CEAOB may invite experts, including practitioners, with specific competence on a subject on the agenda to participate in the CEAOB's or its sub-group's deliberations as observers. The CEAOB may invite representatives of competent authorities from third countries which are competent in the field of audit oversight to participate in the CEAOB's or its sub-group's deliberations as observers.
14. The Secretariat of the CEAOB shall be provided by the Commission. The expenses of the CEAOB shall be included in the estimates of the Commission.
15. The Chair shall prepare the provisional agenda of each meeting of the CEAOB with due regard to members' written contributions.
16. The Chair or, in his or her absence, the Vice-Chair shall communicate the CEAOB views or positions only with the approval of the members.
17. The CEAOB's discussions shall not be public.
18. The CEAOB shall adopt its rules of procedure.
Article 31
Cooperation with regard to quality assurance reviews, investigations and on-site inspections
1. Competent authorities shall take measures to ensure effective cooperation at Union level in respect of quality assurance reviews.
2. The competent authority of one Member State may request the assistance of the competent authority of another Member State with regard to the quality assurance reviews of statutory auditors or audit firms belonging to a network carrying out significant activities in the requested Member State.
3. Where a competent authority receives a request from a competent authority of another Member State to assist in the quality assurance review of a statutory auditor or an audit firm belonging to a network carrying out significant activities in that Member State, it shall allow the requesting competent authority to assist in such quality assurance review.
The requesting competent authority shall not have the right to access information which might breach national security rules or adversely affect the sovereignty, security or public order of the requested Member State.
4. Where a competent authority concludes that activities contrary to the provisions of this Regulation are being carried out or have been carried out on the territory of another Member State, it shall notify the competent authority of the other Member State of that conclusion in as specific a manner as possible. The competent authority of the other Member State shall take appropriate action. It shall inform the notifying competent authority of the outcome of that action and, to the extent possible, of significant interim developments.
5. A competent authority of one Member State may request that an investigation be carried out by the competent authority of another Member State on the latter's territory.
It may also request that some of its own personnel be allowed to accompany the personnel of the competent authority of that Member State in the course of the investigation, including with regard to on-site inspections.
The investigation or inspection shall be subject throughout to the overall control of the Member State on whose territory it is carried out.
6. The requested competent authority may refuse to act on a request for an investigation to be carried out as provided for in the first subparagraph of paragraph 5, or on a request for its personnel to be accompanied by personnel of a competent authority of another Member State as provided for in the second subparagraph of paragraph 5, in the following cases:
(a)
where such an investigation or on-site inspection might breach national security rules or adversely affect the sovereignty, security or public order of the requested Member State;
(b)
where judicial proceedings have already been initiated in respect of the same actions and against the same persons before the authorities of the requested Member State;
(c)
where a final judgment has already been delivered in respect of the same actions and the same persons by the authorities of the requested Member State.
7. In the event of a quality assurance review or an investigation with cross-border effects, the competent authorities of the Member States concerned may address a joint request to the CEAOB to coordinate the review or investigation.
Article 32
Colleges of competent authorities
1. In order to facilitate the exercise of the tasks referred to in Articles 26, and 31(4) to(6) of this Regulation and Article 30 of Directive 2006/43/EC with regard to specific statutory auditors, audit firms or their networks, colleges may be established with the participation of the competent authority of the home Member State and of any other competent authority, provided that:
(a)
the statutory auditor or the audit firm is providing statutory audit services to public-interest entities within the jurisdiction of the Member States concerned; or
(b)
a branch which is a part of the audit firm is established within the jurisdiction of the Member States concerned.
2. In the case of specific statutory auditors or audit firms, the competent authority of the home Member State shall act as facilitator.
3. With regard to specific networks, competent authorities of the Member States where the network carries out significant activities may request the CEAOB to establish a college with the participation of the requesting competent authorities.
4. Within 15 working days of the establishment of the college of competent authorities with regard to a specific network, its members shall select a facilitator. In the absence of agreement, the CEAOB shall appoint a facilitator from among the members of the college.
Members of the college shall review the selection of the facilitator at least every five years to ensure that the selected facilitator remains the most appropriate occupant of that position.
5. The facilitator shall chair the meetings of the college, coordinate the actions of the college and ensure efficient exchange of information among members of the college.
6. The facilitator shall, within 10 working days of his or her selection, establish written coordination arrangements within the framework of the college regarding the following matters:
(a)
information to be exchanged between competent authorities;
(b)
cases in which the competent authorities must consult each other;
(c)
cases in which the competent authorities may delegate supervisory tasks in accordance with Article 33.
7. In the absence of agreement concerning the written coordination arrangements under paragraph 6, any member of the college may refer the matter to the CEAOB. The facilitator shall give due consideration to any advice provided by the CEAOB concerning the written coordination arrangements before agreeing on their final text. The written coordination arrangements shall be set out in a single document containing full reasons for any significant deviation from the advice of the CEAOB. The facilitator shall transmit the written coordination arrangements to the members of the college and to the CEAOB.
Article 33
Delegation of tasks
The competent authority of the home Member State may delegate any of its tasks to the competent authority of another Member State subject to the agreement of that authority. Delegation of tasks shall not affect the responsibility of the delegating competent authority.
Article 34
Confidentiality and professional secrecy in relation to cooperation among competent authorities
1. The obligation of professional secrecy shall apply to all persons who work or who have worked for the bodies involved in the framework of cooperation between competent authorities as referred to in Article 30. Information covered by professional secrecy shall not be disclosed to another person or authority except where such disclosure is necessary for legal proceedings or required by Union or national law.
2. Article 22 shall not prevent bodies involved in the framework of cooperation between competent authorities as referred to in Article 30 and the competent authorities from exchanging confidential information. Information thus exchanged shall be covered by the obligation of professional secrecy, to which persons employed or formerly employed by competent authorities are subject.
3. All the information exchanged under this Regulation between bodies involved in the framework of cooperation between competent authorities as referred to in Article 30, and the competent authorities and other authorities and bodies shall be treated as confidential, except where its disclosure is required by Union or national law.
Article 35
Protection of personal data
1. Member States shall apply Directive 95/46/EC to the processing of personal data carried out in the Member States pursuant to this Regulation.
2. Regulation (EC) No 45/2001 shall apply to the processing of personal data carried out by the CEAOB, ESMA, EBA and EIOPA in the context of this Regulation and of Directive 2006/43/EC.
CHAPTER IV
Cooperation with third-country authorities and with international organisations and bodies
Article 36
Agreement on exchange of information
1. The competent authorities may conclude cooperation agreements on exchange of information with the competent authorities of third countries only if the information disclosed is subject, in the third countries concerned, to guarantees of professional secrecy which are at least equivalent to those set out in Articles 22 and 34. The competent authorities shall immediately communicate such agreements to the CEAOB and notify the Commission of them.
Information shall only be exchanged under this Article where such exchange of information is necessary for the performance of the tasks of those competent authorities under this Regulation.
Where such exchange of information involves the transfer of personal data to a third country, Member States shall comply with Directive 95/46/EC and the CEAOB shall comply with Regulation (EC) No 45/2001.
2. The competent authorities shall cooperate with the competent authorities or other relevant bodies of third countries regarding the quality assurance reviews and investigations of statutory auditors and audit firms. Upon request by a competent authority, the CEAOB shall contribute to such cooperation and to the establishment of supervisory convergence with third countries.
3. Where the cooperation or exchange of information relates to audit working papers or other documents held by statutory auditors or audit firms, Article 47 of Directive 2006/43/EC shall apply.
4. The CEAOB shall prepare guidelines on the content of the cooperation agreements and exchange of information referred to in this Article.
Article 37
Disclosure of information received from third countries
The competent authority of a Member State may disclose the confidential information received from competent authorities of third countries where a cooperation agreement so provides, only if it has obtained the express agreement of the competent authority which has transmitted the information and, where applicable, the information is disclosed only for the purposes for which that competent authority has given its agreement, or where such disclosure is required by Union or national law.
Article 38
Disclosure of information transferred to third countries
The competent authority of a Member State shall require that confidential information communicated by it to a competent authority of a third country may be disclosed by that competent authority to third parties or authorities only with the prior express agreement of the competent authority which has transmitted the information, in accordance with its national law and provided that the information is disclosed only for the purposes for which that competent authority of the Member State has given its agreement, or where such disclosure is required by Union or national law or is necessary for legal proceedings in that third country.
Article 39
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 9 shall be conferred on the Commission for a period of five years from 16 June 2014. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 9 may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 9 shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 40
Review and reports
1. The Commission shall review and report on the operation and effectiveness of the system of cooperation between competent authorities within the framework of the CEAOB, referred to in Article 30, in particular as regards the performance of the CEAOB tasks defined in paragraph 7 of that Article.
2. The review shall take into account international developments, particularly in relation to strengthening cooperation with the competent authorities of third countries and contributing to the improvement of cooperation mechanisms for the oversight of statutory auditors and audit firms of public-interest entities belonging to international audit networks. The Commission shall complete its review by 17 June 2019.
3. The report shall be submitted to the European Parliament and to the Council, together with a legislative proposal, if appropriate. That report shall consider the progress made in the field of cooperation between competent authorities within the framework of the CEAOB from the beginning of the operation of that framework and propose further steps to enhance the effectiveness of the cooperation between Member States' competent authorities.
4. By 17 June 2028 the Commission shall submit a report on the application of this Regulation to the European Parliament and to the Council.
Article 41
Transitional provisions
1. As from 17 June 2020, a public-interest entity shall not enter into or renew an audit engagement with a given statutory auditor or audit firm if that statutory auditor or audit firm has been providing audit services to that public-interest entity for 20 and more consecutive years at the date of entry into force of this Regulation.
2. As from 17 June 2023, a public-interest entity shall not enter into or renew an audit engagement with a given statutory auditor or audit firm if that statutory auditor or audit firm has been providing audit services to that public-interest entity for 11 and more but less than 20 consecutive years at the date of entry into force of this Regulation.
3. Without prejudice to paragraphs 1 and 2, the audit engagements that were entered into before 16 June 2014 but which are still in place as at 17 June 2016 may remain applicable until the end of the maximum duration referred to in the second subparagraph of Article 17(1) or in point (b) of Article 17(2). Article 17(4) shall apply.
4. Article 16(3) shall only apply to audit engagements after the expiry of the period referred to in the second subparagraph of Article 17(1).
Article 42
National provisions
The Member States shall adopt appropriate provisions to ensure the effective application of this Regulation.
Article 43
Repeal of Commission Decision 2005/909/EC
Commission Decision 2005/909/EC is hereby repealed.
Article 44
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 17 June 2016.
However, Article 16(6) shall apply from 17 June 2017.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 16 April 2014.