РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно мярка SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP), приведена в действие от Дания и Швеция за Scandinavian Airlines
(нотифицирано под номер C(2014) 4532)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/938/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението, с което Комисията взе решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на помощ SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
В края на октомври 2012 г. Дания, Швеция и Норвегия (наричани по-нататък „държавите“) се обърнаха неофициално към Комисията и Надзорния орган на ЕАСТ („НОЕ“) във връзка с намерението си да участват в нов инструмент за револвиращ кредит („нов ИРК“) в полза на Scandinavian Airlines („SAS“, „SAS Group“ или „дружеството“). На 12 ноември 2012 г. държавите решиха да участват в новия ИРК, без обаче официално да уведомят Комисията за мярката.
(2)
На 14 ноември 2012 г. Комисията започна неофициално разследване относно новия ИРК. Комисията изпрати искания за информация до Дания и Швеция на 29 ноември 2012 г., 18 декември 2012 г., 28 януари 2013 г. и 18 февруари 2013 г. и отговори съответно на 6 декември 2012 г., 8 януари 2013 г., 5 и 13 февруари 2013 г. и 22 март 2013 г. Дания и Швеция предоставиха допълнителна информация с писмо от 3 юни 2013 г.
(3)
Освен това на 20 ноември 2012 г. Комисията получи жалба от Ryanair, последвана от жалба от Европейската асоциация на нискобюджетните авиокомпании („ELFAA“) на 4 февруари 2013 г., по която Дания и Швеция представиха мнение с писмо от 22 март 2013 г.
(4)
С писмо от 19 юни 2013 г. Комисията уведоми Дания и Швеция, че е взела решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“), по отношение на помощта (наричано по-нататък „решение за откриване“). Дания и Швеция представиха мнения относно решението за откриване с писма от 19 август 2013 г.
(5)
Решението на Комисията да започне процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2) на 28 септември 2013 г. Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките.
(6)
Комисията получи мнения от SAS Group и от Foundation Asset Management Sweden AB (наричано по-нататък „FAM“) (3) на 28 октомври 2013 г. На 5 ноември 2013 г. Комисията препрати тези мнения на Дания и Швеция, като им бе дадена възможност да реагират. С писма от 4 и 5 декември 2013 г. датските и шведските органи отбелязаха, че нямат коментари по мненията на SAS Group и FAM.
(7)
Комисията поиска допълнителна информация от Дания и Швеция, с писмо от 25 февруари 2014 г., на което двете държави членки отговориха на 25 март 2014 г. Освен това с писма от 5 и 7 март 2014 г. датските и шведските органи уведомиха Комисията, че дружеството SAS е решило да отмени новия ИРК и да проучи алтернативни възможности за укрепване на капиталовата си основа. Отмяната е в сила от 4 март 2014 г.
(8)
С писма съответно от 4 и 7 юли 2014 г. Швеция и Дания се съгласиха да се откажат от правата си, произтичащи от член 342 ДФЕС във връзка с член 3 от Регламент № 1 и настоящото решение да бъде прието и оповестено на английски език.
(9)
За тази процедура Комисията е единствено компетентна да прецени дали разпоредбите на ДФЕС са били спазени от Дания и Швеция. От друга страна, НОЕ, съгласно член 109, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“) във връзка с член 24 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, е компетентен да прецени дали разпоредбите на Споразумението за ЕИП са били спазени от Норвегия. Също така, въз основа на член 109, параграф 2 и Протокол 27 към Споразумението за ЕИП, за да се гарантира еднакво прилагане в рамките на ЕИП, НОЕ и Комисията трябва да си сътрудничат, да обменят информация и да се консултират взаимно по въпроси, свързани с политиката на надзор, и по отделни случаи.
(10)
Предвид гореизложеното и като се вземат предвид паралелните компетентности на двете институции в този случай, Комисията си сътрудничи и се консултира с НОЕ преди приемането на настоящото решение.
2. СКАНДИНАВСКИЯТ ПАЗАР ЗА ВЪЗДУШЕН ТРАНСПОРТ
(11)
Между 2001 и 2011 г. скандинавският пазар за въздушен транспорт (който включва Дания, Швеция, Финландия и Норвегия) по получени данни е нараснал с 126 % по отношение на разполагаемите креслокилометри (4). Почти целият растеж в скандинавския пазар за полети на къси разстояния се пада на нискотарифните превозвачи, по-специално Norwegian Air Shuttle и Ryanair. Наистина, смята се, че нискотарифните превозвачи да генерирали 90 % от растежа през този период (5).
(12)
Въпреки нарастването на значението на нискотарифните превозвачи най-големият участник в скандинавския пазар все още е SAS, чийто пазарен дял се изчислява на 35,6 % през 2011 г., което е далеч от стойностите над 50 %, на които се радваше предприятието преди десетилетие. Пазарните дялове на Norwegian Air Shuttle и Ryanair достигнаха съответно 18,7 % и 6,8 % през тази година.
3. ПРЕДПРИЯТИЕТО БЕНЕФИЦИЕР
(13)
SAS е национален превозвач на държавите, най-голямата авиокомпания в Скандинавия и осмата по големина авиокомпания в Европа. Предприятието също така е един от основателите на Star Alliance. Групата, която включва Scandinavian Airlines, Widerøe (6) и Blue 1, е със седалище в Стокхолм, а основният ѝ европейски и междуконтинентален център се намира на летището в Копенхаген. През 2013 г. SAS превози около 28 милиона пътници, като достигна приходи от близо 42 млрд. SEK.
(14)
Предприятието SAS в момента се притежава на 50 % от държавите: 21,4 % от Швеция, 14,3 % от Дания и 14,3 % от Норвегия. Основния частен акционер е фондацията Knut и Alice Wallenberg foundation („KAW“) (7,6 %), а останалите акционери притежават дялове от 1,5 % или по-малко.
Таблица 1
Основни акционери в SAS AB към 31 март 2012 г. (7)
Акционер
Общо (%)
Правителството на Швеция
21,4
Правителството на Дания
14,3
Правителството на Норвегия
14,3
Knut and Alice Wallenberg's foundation
7,6
Försäkringsaktiebolaget, Avanza Pension
1,5
A.H värdepapper AB
1,4
Unionen
1,4
Датската национална банка
1,4
Robur försäkring
0,9
Ponderus Försäkring
0,8
Andra AP-fonden
0,5
Tredje AP-fonden
0,5
SSB+TC Ledning Omnibus FD No OM79
0,5
Nordnet Pensionsförsäkring AB
0,4
Swedbank Robur Sverigefond
0,4
Swedbank Robur Sverigefond Mega
0,3
JPM Chase NA
0,3
AMF Aktiefond Småbolag
0,3
JP Morgan Bank
0,3
KPA Pensionsförsäkring AB
0,2
Nomura International
0,2
(15)
Финансовото състояние на SAS бе слабо в продължение на няколко години с многократни загуби между 2008 и 2013 г. През ноември 2012 г. Standard and Poor's („S&P“) намали кредитния рейтинг на дружеството от B- на CCC+ (8). Тези трудности бяха задълбочени от пазарната среда на високи разходи за гориво и несигурност по отношение на търсенето.
(16)
По-специално, от годишните доклади на дружеството се вижда, че между 2008 г. и 2012 г. дружеството SAS е понесло значителни загуби всяка година и е поело значителен по размер финансов нетен дълг.
Таблица 2
Основни финансови данни на SAS за периода 2007-2012 г. (милиони SEK) (9)
2007
2008
2009
2010
2011
2012
(януари-октомври)
Приходи
50 958
52 870
44 918
41 070
41 412
35 986
Финансов нетен дълг
1 231
8 912
6 504
2 862
7 017
6 549
Печалба преди облагане с данъци (EBT)
1 044
- 969
- 3 423
- 3 069
- 1 629
- 1 245
Нетни доходи
636
- 6 360
- 2 947
- 2 218
- 1 687
- 985
Паричен поток за годината
- 1 839
- 3 084
- 1 741
868
- 1 243
- 1 018
Възвръщаемост на вложения капитал (ROCE)- %
6,7
- 19,6
- 11,7
- 7,6
- 2,2
- 8,1
Възвръщаемост на капитала след облагане - %
3,8
- 47,6
- 26,8
- 17,0
- 12,0
- 24,8
Коефициент на лихвено покритие - %
1,8
- 5,3
- 4,4
- 1,9
- 0,6
- 1,6
(17)
В резултат на влошаващото му се финансово състояние SAS следваше програма за значително намаление на разходите („Core SAS“) през 2009/2010 г. При изпълнението на тази програма SAS трябваше да набере капитал от своите акционери чрез две емисии на права: i) 6 млрд. SEK през април 2009 г.; и i) 5 млрд. SEK през май 2010 г. (10)
(18)
Финансовите затруднения на SAS достигнаха върха си през 2012 г., когато дружеството представи бизнес плана 4 Excellence Next Generation („план 4XNG“), възприет от управленския състав на авиокомпанията като „последен шанс“ за SAS (11). Освен това през ноември 2012 г. пресата съобщи за възможността за SAS да изпадне в несъстоятелност (12).
4. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА: НОВИЯТ ИРК ПРЕЗ 2012 Г.
(19)
Що се отнася до другите авиокомпании в световен мащаб, SAS разчиташе на външни кредитни споразумения, за да поддържа минимални нива на ликвидност. От 20 декември 2006 г., SAS разчиташе на ИРК, който трябваше да изтече през юни 2013 г. („стар ИРК“). Старият ИРК възлизаше на 366 млн. евро и беше предоставен изключително от няколко банки ([…] (13)). Той включваше и редица финансови клаузи или условия, като […].
(20)
През декември 2011 г., вследствие на влошаване на стопанските резултати на дружеството, ръководството на SAS реши да използва изцяло стария ИРК. След подаване на молба за обявяване в несъстоятелност от дъщерно дружество на SAS (а именно Spanair) през януари 2012 г., SAS започна преговори с банките и на 15 март 2012 г. постигна споразумение за актуализация на договорните клаузи. Тази актуализация на договорните клаузи доведе до нарастване на разходите за използване на стария ИРК, до въвеждане на по-строги условия за усвояване и изискваше от SAS да предостави пълно и незабавно изплащане на усвоената сума. Освен това SAS трябваше да предостави на кредиторите плана за рекапитализиране, който трябваше да бъде одобрен от управителния съвет и основните акционери, т.е. държавите и KAW.
(21)
Планът за рекапитализиране се основаваше на т.нар.план 4XNG, който се разработваше в началото на 2012 г. Планът 4XNG също даваше отговор на опасенията, изразени от […] относно съществуващия бизнес план на SAS, наречен 4 Excellence („план 4X“), през май 2012 г. Според SAS планът 4XNG би позволил на дружеството да се установи като авиокомпания, която е финансово самодостатъчна. В него се набелязват редица финансови цели, които SAS трябваше да постигне през финансовата година 2014/2015. Те включваха печалба преди лихви и данъци (EBIT) над 8 %, съотношение на финансова подготвеност над 20 % и коефициент на собствения капитал (собствен капитал/активи) над 35 %. Планът 4XNG трябваше да позволи на SAS да подобри своята печалба преди облагане с данъци (EBT) с приблизително 3 млрд. SEK на годишна основа, като в същото време осъществяването му ще изисква разходи за преструктуриране и еднократни разходи в размер на приблизително 1,5 млрд. SEK.
(22)
Друга цел на плана 4XNG е дружеството да се подготви за въвеждането на нови счетоводни правила за пенсиите от ноември 2013 г., като се очакваше те да имат отрицателно въздействие върху собствения капитал на SAS Group. Освен това в плана се съдържаше ангажимент да се изпълни план за продажба на активи и финансиране, който включваше общо около 3 млрд. SEK в потенциални нетни парични постъпления. Продажбата на активи включваше (14): i) продажбата на Widerøe, дъщерна регионална авиокомпания в Норвегия (15), ii) продажбата на инвестиции с миноритарно участие в […], iii) продажбата на лихви от летищно недвижимо имущество, iv) аутсорсинга на наземното обслужване (16), v) продажбата на самолетни двигатели (17), vi) продажбата или обратния лизинг или други финансови трансакции по отношение на […], vii) аутсорсинга на системите за управление и телефонните централи (18), и viii) продажбата или гарантираното финансиране на три самолета Q400.
(23)
Държавите настояват, че планът 4XNG се е самофинансирал, което означава, че SAS би генерирал достатъчно парични наличности от операциите и от допълнителните продажби на активи, за да финансира първоначалните разходи за изпълнението на плана 4XNG. SAS обаче се безпокоеше от очакванията на инвеститорите за позиция на ниска ликвидност в резултат на значителните предварителни разходи за изпълнение на плана 4XNG. Затова SAS поиска удължаване на срока на действие на стария ИРК заедно с въвеждането на новия ИРК, подкрепян от държавите и KAW. SAS обаче твърдеше, че нито старият ИРК (удължен), нито новият ИРК биха били използвани.
(24)
Обсъжданията по новия ИРК започнаха на 4 юни 2012 г. (19) Първоначално, в съответствие с плана за рекапитализиране (вж. точка 20), банките, които бяха кредитори по стария ИРК, изискваха държавите да пристъпят към още едно записване на собствен капитал, например емисия на права, понеже не желаеха да финансират сами нов ИРК. Държавите обаче отхвърлиха тази идея.
(25)
След провеждането на преговори банките приеха нов ИРК, който ще бъде създаден съвместно с държавите и с KAW и ще бъде строго структуриран при равни условия без подчиненост или непропорционални права за финансова гаранция. Следва да се отбележи, че новият ИРК бе планиран първоначално да бъде в размер на [3-6] млрд. SEK, а съществуваше налична финансова гаранция само в размер на [1-4] млрд. SEK. На 22 октомври 2012 г. размерът на новия ИРК бе накрая намален на 3,5 млрд. SEK(приблизително 400 млн. EUR).
(26)
Новият ИРК беше предоставен от същите банки, които са предоставиха стария ИРК (с изключение на една (20)) заедно с държавите и KAW. Във връзка с това 50 % от новия ИРК се осигуряваха от държавите пропорционално на акционерното им участие в SAS, а останалите 50 % се предоставяха от банките и от KAW. Държавите и KAW участваха в новия ИРК при същите условия (такси, лихви, спогодби) като банките.
(27)
Основните характеристики на новия ИРК са следните:
-
Той бе разделен на два подинструмента от 2 млрд. SEK (инструмент А) и 1,5 млрд. SEK (инструмент Б), по отношение на които държавите допринесоха с 50 % от стойността. Ценовите условия за двата инструмента включваха авансова такса, такса ангажимент, такса за използване, марж и изходна такса.
-
SAS трябваше да отговори на някои условия, за да може да използва ИРК, като тези условия бяха по-строги за инструмент А, отколкото за инструмент Б (21).
-
Новият ИРК продължи всички финансови гаранции на стария ИРК и освен това на кредиторите бяха предоставени гаранции върху всички дялове в Widerøe и върху всички други свободни от тежести дълготрайни активи на SAS Group от декември 2012 г. По този начин новият ИРК разполагаше с гаранция от първи ред по редица активи на SAS, включително 100 % от дяловете на нейните дъщерни дружества Widerøe and SAS Spare Engine, 18 самолета и няколко имота. Тези гаранции бяха оценени на счетоводна стойност от около 2,7 млрд. SEK (т.е. приблизително 75 % от новия ИРК) и бяха разпределени пропорционално между инструмент А и инструмент Б.
-
Инструмент Б можеше да се използва само след като бе изцяло използван инструмент А. След 1 януари 2014 г. SAS можеше да го използва само ако е приключила продажбата на активите или акциите на Widerøe.
-
Падежът на новия ИРК беше 31 март 2015 г.
(28)
Условията на новия ИРК бяха договорени на 25 октомври 2012 г. Той обаче подлежеше, наред с другото, на парламентарно одобрение за всяка от държавите и на подписване на профсъюзни споразумения с летателния персонал и с кабинния екипаж.
(29)
Държавите представиха доклад с дата 7 ноември 2012 г., изготвен от CITI („доклад на CITI“), който имаше за цел да оцени дали частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавите, би могъл да участва в новия ИРК при подобни условия. Като предполага успешно изпълнение на плана 4XNG в основния си сценарий, докладът на CITI заключава, че участието на държавите в новия ИРК би създало вътрешна норма на възвръщаемост („ВНВ“) от [90-140] %, възвръщаемост на паричните средства от [4-9]х и увеличение на стойността на собствения капитал в размер на почти [700-1 200] % (от ноември 2012 г. до март 2015 г.). В доклада на CITI се заключава, че възвръщаемостта, изисквана от държавите, би била най-малко равна на тази, изисквана от частни инвеститори, които се намират в подобно положение. В доклада на CITI обаче не бе оценена вероятността за успешно изпълнение на базовия сценария на плана 4XNG, нито пък бе оценено въздействието на отклоненията от „базовия сценарий“, като например липсата на парично остойностяване на неосновните активи.
(30)
SAS обяви на 19 декември 2012 г., че всички условия, необходими за да може новият ИРК да влезе в сила (вж. точка 28), са били налице, включително парламентарно одобрение в държавите. Считано от тази дата и до 3 март 2014 г. новият ИРК беше в сила и замени стария ИРК (22).
(31)
С писмо от 3 юни 2013 г. Дания и Швеция обясниха, че в резултат на продажбата на 80 % от акциите на Widerøe (точка 22) държавите и банките кредиторки са се съгласили със SAS за изменение на условията на новия ИРК, въпреки че споразумението за изменение все още не е било официално подписано. В мнението си, представено в хода на официалната процедура по разследване, датските и шведските органи информираха Комисията, че изменението на новия ИРК бе подписано от всички страни и ще влезе в сила, когато бъде приключена трансакцията за Widerøe, т.е. на 30 септември 2013 г. Тези изменения включват следното:
-
Инструмент А ще бъде намален от 1,173 млрд. SEK на 0,8 млрд. SEK и срокът му на падеж ще бъде удължен с пет месеца до 1 юни 2014 г.
-
Предприятието SAS ще се ангажира да предостави [0,5-0,8] млрд. SEK в брой като гаранция за инструмент А, а останалите [0,1-0,4] млрд. SEK ще бъдат обезпечени чрез ценни книжа, вече включени в новото споразумение за ИРК.
-
0,2 млрд. SEK по инструмент А ще бъдат анулирани, след като част от дейностите по наземно обслужване бъде продадена. До момента, когато новият ИРК беше отменен на 4 март 2014 г., предприятието SAS беше подписало писмо за намерения с потенциален купувач (23).
-
Инструмент Б ще бъде намален от 1,5 млрд. SEK на 1,2 млрд. SEK.
5. РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(32)
В решението си за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения по отношение на участието pari passu на държавите, KAW и банките в новия ИРК главно поради следното:
-
Предишна експозиция на банките към SAS чрез участието им в стария ИРК. В действителност банките намалиха приблизително наполовина своя принос към новия ИРК и поради това намалиха общата си експозиция към SAS с близо 50 % по отношение на ИРК, а държавите - които не получиха никаква доходност по отношение на емисиите на права от 2009 и 2010 г. с оглед на трайно отрицателните резултати на SAS - бяха увеличили експозицията си към SAS.
-
Фактът, че предприятието SAS беше използвало напълно стария ИРК през януари 2012 г., което може да е оказало влияние върху решението на банките кредиторки да участват в новия ИРК, за да избегнат по-нататъшно използване и да гарантират, че техните вноски в ИРК не са изцяло загубени с оглед на затрудненията на предприятието.
-
На Комисията не беше ясно дали решението на банките да участват в новия ИРК беше повлияно от непрекъсната финансова подкрепа на държавите за SAS през предходните години. Комисията също така отбеляза, че участието на държавите е строго условие, за да могат частни оператори да участват в новия ИРК.
-
Комисията се запита дали участието на KAW в новия МРК може да бъде сравнено с това на частен инвеститор, като се има предвид експозицията на KAW към SAS не само чрез своето дялово участие, но също и чрез банката SEB.
(33)
Освен това Комисията се запита дали участието на държавите в новия ИРК може да се счита за рационално от гледна точка на акционер и би отговорило на теста за инвеститор в условията на пазарна икономика (тест MEI) отвъд разсъждението за pari passu. Във връзка с това Комисията прецени дали планът 4XNG се е основавал на достатъчно солидни предположения, за да привлече частен инвеститор да участва в новия ИРК, и дали анализите на чувствителността, извършени по плана, са били прекалено оптимистични.
(34)
Например Комисията посочи наред с другото оптимистичните данни в плана относно растежа на пазара в разполагаеми креслокилометри и БВП, както и инфлацията от 0 % за периода 2015-2017 г. По същия начин Комисията изрази съмнения дали успешното изпълнение на всички инициативи за намаляване на разходите и продажба на активи е могло да бъде предвидено в момента на подписване на новия ИРК.
(35)
Що се отнася до реда и условията на новия ИРК и оценката на CITI на очакваната възвръщаемост от участието на държавите в новия ИРК, Комисията подчерта факта, че докладът на CITI не извърши оценка на плана 4XNG, нито анализ на чувствителността на финансовия модел, а просто се позовава на предоставената му информация. Комисията също така подчерта, че докладът на CITI не оцени сигурността на новия ИРК от гледна точка на частен инвеститор в условията на пазарна икономика, нито взе предвид въздействието на възможни алтернативни сценарии с по-малко благоприятни предположения (включително в неизпълнение) относно анализа на възвръщаемостта. В това отношение Комисията отбелязва, че в доклада на CITI се приписва нулева вероятност за това SAS да не изпълни задълженията си през следващите три години, което изглежда подценяване на риска.
(36)
С оглед на горепосоченото, Комисията не може да изключи, че участието на държавите в новия ИРК може да води до предимство в полза на SAS по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(37)
Накрая, ако новият ИРК включва държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията се съмнява, че новият ИРК би могъл да бъде счетен за съвместим с вътрешния пазар. В това отношение, Комисията прецени дали биха били приложими някои от възможните основания за съвместимост, посочени в ДФЕС. Предвид характера на мярката и трудностите на SAS, Комисията отбеляза, че единствените подходящи критерии изглежда са тези, свързани с помощта за оздравяване и преструктуриране по член 107, параграф 3 от ДФЕС, въз основа на Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (24) (Насоките за оздравяване и преструктуриране). Комисията обаче стигна до предварителното заключение, че условията за помощ за оздравяване и преструктуриране, определени в Насоките за оздравяване и преструктуриране, изглежда не са били изпълнени.
6. МНЕНИЕ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
6.1. Мнения на Дания и Швеция
(38)
Дания и Швеция поддържат, че тяхното участие в новия ИРК се извършва по пазарни условия, тъй като те са участвали в него pari passu с банките и с KAW, като по този начин се изключва наличието на държавна помощ.
(39)
Дания и Швеция твърдят, че предприятието SAS не е използвало стария ИРК в нито един момент през периода, в който са се провеждали преговорите по новия ИРК. Те отбелязват измененията на стария ИРК през март 2012 г., с които се въвеждат още по-строги условия за използване, и твърдят, че от края на юни 2012 г. банките са могли да отхвърлят всяко искане за използване от страна на SAS. Използваната по ИРК сума бе изцяло изплатена от SAS през март 2012 г. и от този момент предприятието SAS не е използвало стария ИРК. В резултат на това тези банки са могли разумно да бъдат счетени за „външни“ инвеститори, които участват в новия ИРК при равни условия с държавите (25), без да имат някаква съществена необезпечена експозиция към SAS (26).
(40)
По отношение на участието на KAW в новия ИРК заедно с банките, датските и шведските органи са на мнение, че KAW е имал ограничена икономическа експозиция към SEB и че това не е могло да повлияе върху решението му да участва в новия ИРК.
(41)
Освен това Дания и Швеция твърдят, че планът 4XNG е бил реалистичен и че той би могъл да се приложи успешно. Те твърдят, че всички аспекти и допускания, включително тези, които се отнасят до прогнози за приходите (ПСМК) (27), и мерките за икономии на разходи и предвидените продажби са били внимателно прегледани, за да се задоволят финансовите цели в плана 4XNG за периода 2014-2015 г. Освен това планът 4XNG - заедно с всички допускания, на които са основаваше - беше внимателно разгледан от външните финансови съветници на държавите (Goldman Sachs) и на банките ([…]) и беше адаптиран с оглед на техните забележки и препоръки. Те подчертават също, че очакването за успешно изпълнение на плана, когато се взема решение за участие в новия ИРК, беше подкрепено от факта, че сключването на нови профсъюзни споразумения бе предпоставка за новия ИРК. Освен това според Дания и Швеция, промените между декември 2012 г. и отмяната на новия ИРК на 4 март 2014 г. показаха, че планът е на път да постигне очакваните резултати (28).
(42)
По отношение на реда и условията на новия ИРК, Дания и Швеция твърдят, че те са били в съответствие с нормалните пазарни условия, като те са били подобни на условията по подобни сделки и новият ИРК също е имал по-високи авансови такси и по-строги условия за използване от повечето анализирани сделки. Що се отнася до пакета от финансови гаранции, Дания и Швеция твърдят, че действителните финансови рискове за банките кредиторки не са били незначителни, тъй като прогнозната стойност на гаранциите очевидно е надхвърляла размера на инструмент A. В резултат на това при сценарий на ликвидация всички искания на банките кредиторки биха били удовлетворени от пакета от финансови гаранции или от други активи на SAS, които биха могли да бъдат продадени, като […], дяловото му участие в […] и др. Горепосоченото се подкрепя и от реалното анулиране на значителна част от ангажиментите, поети по инструмент А през първата половина на 2013 г. Според Дания и Швеция това показва, че банките са действали от търговска гледна точка и разумно при вземането на решение да участват в новия ИРК с държавите и KAW.
(43)
На последно място, Дания и Швеция докладват, че участието в новия ИРК е създало значителна възвръщаемост за кредиторите по ИРК, без да се налага SAS да използва инструмента. Това би трябвало да подкрепи мнението, че участието на държавите в новия ИРК заедно с KAW и банките е било в пълно съответствие с принципа за MEI.
6.2. Мнения на SAS Group
(44)
SAS Group твърди, че държавите са участвали в новия ИРК в качеството им на акционери, а не на публични органи. От тази гледна точка, участието в такъв инструмент е за предпочитане спрямо дяловото участие, като се има предвид генерирането на значителни приходи за акционерите/кредиторите по отношение на такси, както и предвиденото увеличение на стойността на дяловете.
(45)
По отношение на теста pari passu, SAS Group твърди, че той е бил изпълнен, като се има предвид, че банките не са имали експозиция към SAS и в резултат на това, те е следвало да бъдат третирани като „външни“ инвеститори. Освен това участието на държавите в новия ИРК не повлияло на поведението на банките, тъй като именно предприятието SAS - а не банките- е поискало акционерите да се включат в новия ИРК. Освен това SAS Group твърди, че банките са решили да участват в новия ИРК при равни условия с държавите и KAW въз основа на много положителните резултати от анализа на риска/приходите.
(46)
SAS Group допълнително подкрепя твърдението на Дания и Швеция, че допусканията, стоящи в основата на плана 4XNG, са били стабилни с много реалистични прогнози по отношение на трите основни фактора, а именно пазарния растеж на разполагаемите креслокилометри, прогнозите за БВП за периода 2015-2017 г. и предположената инфлация от 0 %. Освен това рисковете, свързани с изпълнението на плана, бяха проверени внимателно от всички банки кредиторки с особен акцент върху ПСМК като ключов показател за рентабилността на предприятието.
(47)
В същото време SAS Group твърди, че пакетът от финансови гаранции е бил оценен в достатъчна степен и че рискът от неизпълнение на задълженията на SAS по прилагането на плана 4XNG бе намален. Това се подкрепя от факта, че реализирането на икономии на разходи е било условие за това кредиторите да участват в новия ИРК и че сключването на нови колективни споразумения през ноември 2012 г. е от ключово значение за успешното прилагане на плана.
(48)
SAS Group допълнително упреква Комисията, че е пропуснала да отчете алтернативата за несъстоятелността и факта, че държавите биха загубили стойността на общото си участие, ако не беше въведен новият ИРК. В този контекст SAS Group подчертава, държавите са участвали в новия ИРК в качеството си на основни акционери в SAS, с цел да получат подходяща възвръщаемост на своите инвестиции.
(49)
Накрая, SAS Group съобщава, че изпълнението на плана 4XNG е довело до печалба преди облагане с данъци в размер на 3 млрд. SEK, което е довело до положителен резултат за SAS за периода ноември 2012 г. - юли 2013 г.
6.3. Мнения от FAM
(50)
Според FAM, предприятието, което отговаря за управлението на активите на KAW, решението на KAW да участва в новия ИРК е взето независимо от неговия интерес в SEB и експозицията на SEB към SAS. FAM твърди, че KAW не е имал нито мажоритарен дял в SEB, нито може да се твърди, че контролира SEB.
(51)
Предприятието FAM е разгледало плана 4XNG, свързаните с него финансови рискове и пакета от финансови гаранции и е счело, че е в интерес на KAW да участва в новия ИРК. В това отношение то е сравнило перспективата за защита на дългосрочните инвестиции на KAW в SAS и бъдещата възможна възвръщаемост на тези инвестиции, както и високите такси, които биха били заплатени от SAS по новия ИРК, спрямо ликвидацията на SAS, която то не смята за икономически интересен вариант.
(52)
FAM също изразява своето съгласие с Дания, Швеция и SAS Group, че всички заинтересовани страни са участвали в новия ИРК при еднакви условия, без каквато и да е форма на подчиненост, непропорционални права на гаранции или другояче асиметрични условия. Решението за участие в новия ИРК се е основавало на задълбочен анализ на перспективите за рентабилност в резултат на силното и конкурентоспособно предприятие SAS в бъдеще.
(53)
На последно място, FAM споделя виждането на Дания и Швеция, че решението на банките кредиторки да участват в новия ИРК се е основавало на съображения от търговски характер, като съществуващата им експозиция по стария ИРК е била само теоретична. То твърди, че банките са имали дори по-малки стимули да участват в новия ИРК от държавите и KAW, тъй като последните са могли да разчитат на увеличение на цените на дяловете си. Поради това предприятието твърди, че условията на теста pari passu трябва да се считат за изпълнени.
7. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
7.1. Наличие на държавна помощ
(54)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(55)
Така понятието държавна помощ се прилага за всяко предимство, което пряко или непряко е предоставено и е финансирано с държавни ресурси, отпуснати от самата държава или от някой междинен орган, действащ по силата на правомощията, които са му предоставени.
(56)
За да представлява държавна помощ, дадена мярка трябва да произтича от държавни ресурси и трябва да може да бъде приписана на държавата. По принцип държавните ресурси са ресурси на държава членка и на нейните публични органи, както и ресурси на публичните предприятия, върху които публичните органи могат да упражняват, пряко или косвено, значително влияние.
(57)
Не може да се отрече, че въпросната мярка включва държавни ресурси, тъй като тя беше финансирана от ресурси, идващи от бюджетите на държавите, и тя може да бъде приписана на държавата. По-специално, уместно е да се отбележи, че парламентите на Дания и Швеция одобриха участието на двете правителства в новия ИРК (точка 30).
(58)
Въпросната мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да може да засегне търговията между държавите членки.
(59)
Съгласно установената съдебна практика, когато финансова помощ, отпусната от държава членка, засилва позицията на дадено предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се при търговията в рамките на Съюза, тогава е налице най-малкото потенциално въздействие върху търговията между държавите членки и върху конкуренцията (29). Във връзка с това Комисията е на мнение, че всяко потенциално икономическо предимство, предоставени на SAS чрез държавни ресурси, би отговорило на това условие. SAS се конкурира с други въздушни превозвачи в Европейския съюз, по-специално след като на 1 януари 1993 г. (30) влезе в сила третия етап от либерализацията на въздушния транспорт („трети пакет“). Освен това за пътувания на сравнително кратки разстояния в рамките на ЕС въздушният транспорт е в конкуренция със сухопътния и железопътния транспорт и поради това сухопътните и железопътните превозвачи също биха могли да бъдат засегнати.
(60)
Така, единственият критерий за понятието за държавна помощ, който е под въпрос, е дали мярката е предоставила избирателно неправомерно икономическо предимство на SAS.
(61)
С оглед на отмяната на новия ИРК, считано от 4 март 2014 г., Комисията оцени дали новият ИРК е предоставил неправомерно избирателно икономическо предимство на SAS от момента на своето създаване през 2012 г. до отмяната си през 2014 г.
7.2. Икономическо предимство в полза на SAS
(62)
За да определи дали предприятието SAS е получило държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията ще прецени дали на авиокомпанията е предоставено икономическо предимство, което не би могла да получи при нормални пазарни условия. Комисията проучва този въпрос чрез прилагане на тест MEI, според който не е налице държавна помощ, когато при подобни обстоятелства частен инвеститор с размер, съпоставим на този на съответните органи от публичния сектор, и който осъществява дейност при нормални пазарни условия в пазарна икономика, би бил склонен да предостави въпросната мярка на бенефициера.
(63)
Според тест MEI Комисията трябва следователно да прецени дали частен инвеститор би сключил разглежданата сделка при същите условия. Становището на хипотетичния частен инвеститор е това на благоразумен инвеститор, чиято цел за увеличаване до максимум на печалбата се преследва внимателно, като се преценява равнището на приемливия риск за дадената възвръщаемост (31).
(64)
По принцип принос от публични средства не включва държавна помощ, ако се извършва едновременно със значителна вноска в капитала от страна на частен инвеститор при сравними обстоятелства и при съпоставими условия (pari passu) (32).
7.2.1. Участие pari passu на държавите, KAW и банките в новия ИРК
(65)
Комисията отбелязва, че банките кредиторки, които участват в новия ИРК, участва също така и в стария ИРК. В новия ИРК обаче държавите увеличиха своята експозиция към SAS, докато банките намалиха приблизително наполовина своя принос (от 366 млн. EUR на приблизително 200 млн. EUR) и така намалиха общата си експозиция по ИРК към SAS с около 50 %. Предвид Комисията изрази съмнения в решението за откриване на процедурата, че може да бъде приложен доводът за pari passu, тъй като държавите и банките изглежда не са били в сравними положения.
(66)
Дания, Швеция и SAS Group твърдят, че банките кредиторки не са имали никаква експозиция по стария ИРК, когато са водели преговори за участието си в новия ИРК. Поради това банките следва да са били считани за „външни“ инвеститори в положение, сходно на това на държавите и на KAW.
(67)
Комисията отбелязва, че предприятието SAS е използвало напълно стария ИРК през януари 2012 г. (точка 20). Наистина измененията на стария ИРК през март 2012 г. включваха наред с другото условие за пълно и незабавно изплащане на усвоената сума. Сумите бяха напълно изплатени през март 2012 г. и измененията на стария ИРК, влезли в сила през същия месец, затрудниха изключително SAS да използва инструмента след това (33). Освен това SAS трябваше да предостави до юни 2012 г. план за рекапитализиране, който трябваше да бъде утвърден от управителния съвет, както и от държавите и KAW като основни акционери. Този план беше първоначално отхвърлен от банките. Едва през ноември 2012 г., след като внимателно разгледаха преработения план 4XNG, държавите, последвани от банките, решиха да участват в новия ИРК.
(68)
В резултат на това датските и шведските органи и SAS Group твърдят, че SAS бе ефективно възпрепятствано да поиска използване на стария ИРК. Съзнавайки тази ситуация, банките трябваше да решат дали да продължат със стария ИРК до изтичането му през юни 2013 г. или да участват в новия ИРК при равни условия с държавите и KAW, въпреки факта, че държавите и KAW като акционери имаха повече стимули за участие с оглед евентуално постигане на по-висока стойност на акциите си след изпълнението на плана 4XNG.
(69)
Въпреки че Комисията счита за вероятно банките, или поне онези, които не разполагат с други необезпечени двустранни експозиции към SAS, не са били съществено изложени на стария ИРК в момента на вземането на решение да участват в новия ИРК, тя също така е на мнение, че все пак съществува риск, че предприятието SAS е могло да да изпълни условията за ползване на инструмента, преди да е въведен новият ИРК. Фактът, че това не се е случило и че старият ИРК не е бил използван, след като е бил напълно изплатен през март 2012 г., е без значение в това отношение. Въз основа на това става ясно, че банките имат известна степен на експозиция към SAS по стария ИРК, което не е било така за държавите и KAW. Поради това Комисията не може да приеме аргумента на датските и шведските органи, че банките са участвали в новия ИРК като „външни“ инвеститори, независимо от тяхната експозиция по стария ИРК.
(70)
Освен това Комисията не може да се съгласи с Дания и Швеция, че експозицията на някои банки под формата на двустранни инструменти, свързани със стария ИРК (34), не е включвала никакъв финансов риск за банките през периода на преговори по новия ИРК, въз основа на това, че тези инструменти не са могли да бъдат използвани, освен ако старият ИРК не е бил използван изцяло. Както бе посочено по-горе, съществува риск, макар и малък, че условията на използване не са могли да бъдат изпълнени, въпреки факта, че вследствие на измененията през март 2012 г. и въведените строги условия вероятността от това SAS да използва стария ИРК е била много ниска.
(71)
Освен това изглежда, че някои банки са имали друга експозиция към SAS. Например, освен участие в стария ИРК, […] е имала - считано от 30 септември 2012 г. - необезпечена (и неизползвана) двустранна експозиция към SAS в размер на [200-600] млн. SEK, както и необезпечена експозиция на използване кредитни карти в размер на [500-900] млн. SEK. Ето защо банката може да е трябвало да поеме разходите по възстановяването на клиентите, ако SAS е отменил съответните полети. Въпреки че необезпечената експозиция на използване на кредитни карти представлява [0-2] % от общия кредитен портфейл на […] в размер на около [1 000-3 000] млрд. SEK, експозицията все пак представлява финансов риск и следователно не може да се приеме, че […] е била в сходно положение по отношение на държавите, когато е взела решение да участва в новия ИРК.
(72)
Освен това три други банки са били изложени на кредитен риск по отношение на текущи механизми за финансиране на самолети (например […]). Въпреки че държавите, твърдят, че финансирането е било обезпечено от самите самолети и не е представлявало финансов риск за банките, тъй като те могат лесно да бъдат продадени на пазара, това не е било доказано от фактическа гледна точка. Все още не е ясно дали в случай на спешна продажба на самолета общата сума би била действително възстановена.
(73)
Освен това в решението за откриване на процедурата Комисията се запита дали поведението на банките може да е било повлияно от поведението на държавите, като се има предвид непрекъсната финансова подкрепа за авиокомпанията през предходни години (например емисии на права от 2009 и 2010 г.). В допълнение към това банките са били готови да участват в новия ИРК само при условие че държавите участват в него, както е обяснено в точки 23 и 24.
(74)
По принцип Комисията счита, че условието pari passu не може да се прилага в случаи, когато участието на държавите представлява строго условие за участието на частни оператори в сделката.
(75)
В хода на официалното разследване, Дания, Швеция и SAS Group заявиха, че в нито един момент по време на преговорите за новия ИРК банките не се са почувствали „заразени“ от миналото поведение на държавите и постоянната им готовност да подкрепят SAS, въпреки факта, че държавните приходи по емисиите на права от 2009 и 2010 г. са били по-малки от прогнозираните.
(76)
Комисията не може да изключи възможността частните оператори да не са желали да инвестират в предприятие с такива резултати и непредвидими прогнози, освен ако държавите не са участвали. В същото време тя не може да изключи, че държавите, които са отказали да предоставят нов собствен капитал и да участват в подчинен ИРК, повече не са искали да вложат допълнителни средства в SAS. Независимо от тези съображения, Комисията не е убедена, че участието на държавите в новия ИРК е било направено на принципа pari passu по отношение на банките кредиторки, като се има предвид, че участието на държавите е довело до това, че банките са намалили съвкупната си експозиция по ИРК към SAS с приблизително 50 %, докато същевременно държавите са увеличили експозицията си към SAS.
(77)
Във връзка с това дали поведението на KAW може да се счете за отправна точка, за да се определи поведението на частен инвеститор, официалното разследване показа, че експозицията на KAW към SAS чрез участието му в капитала на SEB е по-малка от посочената в решението за откриване. Като се има предвид, че KAW е само миноритарен акционер в SEB и че експозицията, която SEB е имал към SAS, е била ограничена, би могло да се твърди, че участието на KAW в новия МРК е било ръководено от перспективите за рентабилност на инвестицията.
(78)
В допълнение на горното официалната процедура по разследване не е позволи на Комисията да заключи със сигурност, че разглежданата сделка се е провеле на принципа pari passu.
(79)
Независимо от оценката на принципа pari passu Комисията проучи също дали участието на държавите в новия ИРК може да се счита за рационално от гледна точка на акционер и би преминало теста MEI отвъд разсъждението за pari passu.
7.2.2. Оценка на участието на държавите в новия ИРК при теста MEI
(80)
Въпросът, на който трябва да се отговори, е дали даден частен инвеститор в същото положение като държавите, т.е. като съществуващите акционери в SAS, и изправен пред подобен набор от обстоятелства като държавите през 2012 г., е щял да участва в новия ИРК при подобни условия (35).
(81)
Показателни в това отношение са независимите анализи, извършени от външни финансови съветници (а именно Goldman Sachs International и CITI в качеството им на съветници на държавите и […] като съветник на кредиторите) преди сключването на новия ИРК. Според Дания и Швеция държавите са решили да участват в новия ИРК само след строга проверка на плана 4XNG от външните им съветници и след коригиране на реда и условията на новия ИРК.
(82)
Комисията изрази някои резерви в решението си за откриване по отношение на обхвата на доклада, изготвен от CITI, но Дания и Швеция поясниха, че решението им да участват в новия ИРК се е основавало на всички анализи, изготвени от финансовите им съветници, и че поради това докладът на CITI не трябва да се оценява изолирано.
(83)
Финансовите съветници бяха натоварени със задачата, наред с другото, да предоставят критичен анализ на плана 4XNG и на новия ИРК, както и на съответните чувствителни въпроси и слабости в това отношение. Този анализ бе проведен въз основа на последователни доклади, с позоваване на историческите данни за резултатите на SAS и на други критерии за сравнение в сектора. Съветниците представиха редица препоръки относно стратегии за намаляване на риска за новия ИРК и за плана 4XNG. В съответствие с това становище, държавите поискаха редица корекции на плана 4XNG (за ускоряване на мерки за икономии на разходи и въвеждане на допълнителни инициативи), както и корекции на условията на новия ИРК за намаляване на вероятността от използване.
(84)
При анализа на плана 4XNG външните съветници определиха и обърнаха специално внимание на ключови области на потенциален риск, включително цели за икономии на разходите, продажби и натиска от показателя за приходите от предлагани свободни места на километър (ПСМК). Тази оценка на риска доведе, наред с другото, до следните съображения:
-
Цели за икономии на разходи
Въз основа на получените съвети от външните съветници планът 4XNG бе променен и разширен, за да включва инициативи за икономии на разходи в размер на приблизително [1-4] млрд. SEK годишно (увеличена от първоначалната цел от [1-4] млрд. SEK годишно). Като обезпокоително беше определено непостигането на целите за икономии на разходи, но ключова мярка за премахване на риска за плана 4XNG преди финализирането на новия ИРК бе сключването на нови профсъюзни споразумения, включващи намаляване на компенсациите и придобивките на персонала, както и промени на пенсионната схема през ноември 2012 г. Това доведе до преки икономии на разходите от малко под [0-3] млрд. SEK годишно […], което, по искане на държавите, трябваше да бъде успешно изпълнено, преди новият ИРК може да влезе в сила.
-
Продажба на активи
След като първоначалните допускания относно продажбата на активи бяха оспорени от външния финансов съветник, а също и поради наличието на нова информация, събрана при процеса, окончателният списък на планираните продажби на активи в плана 4XNG се отклони от първоначално предложения от SAS списък (36). Финансовият съветник на държавите в крайна сметка стигна до заключението, че продажбите на активи (с прогнозна стойност от приблизително 3,0 млрд. SEK), включени в окончателния план 4XNG, са изпълними в рамките на прогнозен срок. Освен това в новия ИРК се съдържаха разпоредби за определяне на графика на продажбата на Widerøe, както и за стриктното използване на постъпленията от продажбата за връщане на средствата по новия ИРК.
-
Натиск от ПСМК
Съответните допускания относно доходността и натиска от ПСМК бяха оценени и счетени за разумни, като се вземат под внимание съответните данни за предишни тенденции, прогнозите на трети страни и известните промени в конкурентната среда към този момент. Затова не бе счетено, че тези допускания представляват значителен риск за изпълнението на плана 4XNG.
(85)
Във връзка с изразените от Комисията съмнения в решението за откриване на процедурата по отношение на оптимистичния характер на конкретни фактори в плана 4XNG (напр. пазарния растеж на разполагаемите креслокилометри, прогнозите за БВП и инфлация от 0 % за периода 2015-2017 г.), информацията, предоставена от Дания, Швеция и SAS Group по време на официалното разследване, показва, че при съставянето на тези прогнози е обърнато специално внимание на основните пазари, на които SAS извършва дейност. Това включваше по-изразената експозиция на предприятието на пазарите в северна, отколкото в южна Европа, както и експозицията му към пазара на САЩ и азиатския пазар. Представената информация показва също, че прогнозната инфлация на разходите от 0 % годишно за периода 2015-2017 г. е нетният ефект от основен процент на инфлация от 2 % годишно (в съответствие с очакваното от ЕС ниво на инфлация) и предположението, че би било възможно това да се неутрализира чрез нови мерки за намаляване на разходите.
(86)
Що се отнася до липсата на изследвания за чувствителност на ВНВ, анализът, представен в доклада на CITI (вж. точка 35), както и първоначалните опасения на Комисията във връзка с потенциалното въздействие на по-малко оптимистичните сценарии, Комисията получи допълнителна информация от Дания и Швеция в техните коментари относно решението за откриване на процедурата относно степента на предприетия анализ на чувствителността. Във връзка с това Goldman Sachs представи поредица от тестове за чувствителност по време на разработването на плана 4XNG за периода от юни до септември 2012 г. Преразгледан анализ през месец септември 2012 г. посочи, че предприятието SAS не би могло да остане без парични средства дори при представените неблагоприятни сценарии, т.е. при всички анализирани случаи позицията на ликвидност на SAS ще остане над долната граница на определения за ИРК коридор. Въпреки това, за да се запази доверието на пазара, бе счетено, че ликвидността е необходима и че ИРК е останал най-реалистичният вариант за такава резервна ликвидност.
(87)
Така Комисията отбелязва последователните финансови проверки, провеждани за плана 4XNG (включително обширен анализ и тестване на различни елементи от плана). Комисията отбелязва също произтеклите от това искания за намаляване на рисковете при прилагането и за постигане на консолидиран план за преструктуриране преди предприемането на участие в новия ИРК. Тези действия изглеждат в съответствие с тези на един благоразумен частен пазарен инвеститор. Независимо от това, все пак трябва да се разгледа дали условията на новия ИРК са били в съответствие с това, което би приел един частен пазарен инвеститор в същото положение като държавите, т.е. като съществуващите акционери в дружеството.
(88)
Дания, Швеция и SAS Group обясниха, че една от характерните особености на сектора на въздухоплаването е необходимостта да се поддържа високо ниво на финансова подготвеност за запазване на доверието на клиентите и на заинтересованите страни в способността на предприятието да продължи дейността си. Предвид финансовите затруднения, пред които бе изправено SAS през 2012 г., и ситуацията му на ликвидност по това време, вероятна мотивация за участието на държавите в новия ИРК в качеството им на акционери в SAS е избягването на по-големи загуби или несъстоятелност в случай на загуба на ликвидност на предприятието.
(89)
В това отношение държавите изглежда са използвали по-специално препоръките от страна на независимите финансови съветници при финализирането на реда и условията на новия ИРК. Наистина изглежда, че редът и условията на новия ИРК са били колективно насочени към намаляване на идентифицираните основни търговски рискове. Например, както е отбелязано в точка (84), ключово условие за изпълнението на новия ИРК беше успешното изпълнение на нови колективни споразумения с летателните екипажи. Освен това от условията за използване, приложими за инструмент Б, изглеждаше много малко вероятно инструментът да е можел да бъде използван преди март 2015 г. (37) Финансовите спогодби, приложени към новия ИРК, също бяха структурирани по такъв начин, че ако SAS бе в състояние да изпълни ключовите финансови прогнози, съдържащи се в плана 4XNG, предприятието не би имало достъп до ИРК или би трябвало да възстанови сумите, усвоени по ИРК към момента (38).
(90)
В допълнение към горепосочените забележки Комисията получи допълнителна информация относно адекватността на базисното обезпечение за новия ИРК. В доклад от май 2012 г. […] предостави независима оценка на Widerøe и на някои дълготрайни материални активи (включително резервни двигатели, съответни самолети, редица по-малки недвижими имоти и някои видове оборудване), които впоследствие бяха използвани като обезпечение за новия ИРК. Въпреки че акцентът беше поставен върху Widerøe като най-важния актив от пакета от финансови гаранции, а оценката на другите активи се основаваше на по-ограничена информация, цялостната оценка достигна до обща стойност на активите от около [1-4] - [3-6] млрд. SEK. По този начин общата прогнозна стойност на активите, предмет на обезпечение, превиши размера на инструмент А. Според Дания и Швеция това ниво беше счетено за достатъчно, за да увери кредиторите на новия МРК, тъй като, както е посочено по-горе, вероятността SAS някога да използва инструмент Б бе счетена за много малка.
(91)
Действителните финансови рискове, свързани с новия ИРК, бяха смекчени от разпоредбите за задължително предварително плащане и/или отмяна на ангажиментите по новия ИРК, ако SAS продаваше определени активи или използваше други възможности за финансиране. Предварителното плащане и отмяната на тези разпоредби имаха за последица намаляването на потенциалната загуба с течение на времето. В действителност, в резултат на продажбата на Widerøe и по силата на споразумение, което влезе в сила след продажбата през септември 2013 г. (вж. точка 31), общият размер на новия ИРК беше намален от 3,5 млрд. SEK на 2 млрд. SEK.
(92)
Следователно изглежда, че е бил взет всеобхватен и съгласуван набор от мерки, специално насочени към осигуряването на непрекъснатата жизненост на SAS през периода 2012-2015 г. и към ограничаване на ключовите финансови рискове, свързани с новия ИРК.
(93)
Освен това Комисията признава, че е необходимо да се обмисли дали подобен частен инвеститор, изправен пред сходни пазарни условия като държавите (т.е. като съществуващите акционери в SAS), би бил склонен да предостави въпросната мярка на бенефициера. За тази цел е полезно да се проучат възможните съпоставителни сценарии, възникващи при отсъствие на мярката.
(94)
В това отношение Дания, Швеция и SAS Group твърдят в своите коментари относно решението за откриване на процедурата, че несъстоятелността би била вероятна, ако новият ИРК не беше предоставен през 2012 г. Според Дания и Швеция това би съответствало на обща загуба от 1 044 млн. SEK за държавите, т.е. общата стойност на участието им. Друг елемент, който трябваше да се вземе предвид, беше свързан с перспективата за отказ от евентуални бъдещи капиталови печалби, ако планът 4XNG бъде изпълнен успешно. За сравнение Дания и Швеция преценяват в представените от тях становища, че в случай че SAS не изпълни задълженията си по новия ИРК, възможните комбинирани загуби, произтичащи от колективното дялово участие а държавите и вноските им в ИРК, биха били, при най-крайния сценарий, в размер на около [1 000-3 000] млн. SEK (39).
(95)
Поради това в случай на несъстоятелност на SAS, възможните допълнителни загуби, свързани с участието на държавите в новия ИРК (т.е. приблизително 447,5 млн. SEK въз основа на илюстративния пример на Дания и Швеция), изглеждат сравнително ограничени в сравнение със загубите, които биха били все пак натрупани при спазване на дяловото участие на държавите. Сравнението на тази сравнително ограничена постепенна промяна в песимистичния сценарий на държавите (несъстоятелност) с потенциалното благоприятно за държавите отражение от успешното изпълнение на плана 4XNG изглежда предоставя допълнителна подкрепа за решението на държавите да участват в новия ИРК. При най-оптимистичния „базов сценарий“ в доклада CITI потенциалните капиталови печалби за държавите се оценяват в размер на общо [7 000-12 000] млн. SEK. Комисията обаче изрази някои резерви в решението си за откриване по отношение на оптимистичния характер на тези прогнози за растежа, но тя признава възможността, че дори при по-консервативни сценарии потенциалните капиталови печалби в благоприятния сценарий все още могат значително да надхвърлят потенциалните загуби по песимистичния сценарий.
(96)
Така Комисията отчита горепосочената оценка на риска, както и задълбочения преглед и изпитване на плана 4XNG, предоставените допълнителни проверки по съответното обезпечение (40), разпоредбите за анулиране и предплащане, които намаляваха потенциалната загуба с течение на времето (41), и различните други мерки за ограничаване на риска, включени в условията на новия ИРК (42). Като се има предвид горното, решението на държавите за участие в новия ИРК изглежда съобразено с действията на частен оператор, действащ с цел получаване на нормална пазарна възвръщаемост предвид конкретното положение на предприятието в този момент.
(97)
Освен това Комисията заключава, че държавите, в качеството си на съществуващи акционери в SAS, са били водени от разумни и реалистични перспективи за рентабилност, когато са решили да участват в новия ИРК заедно с KAW и банките кредиторки през периода декември 2012 г. - март 2014 г. Така това участие не представлява предимство за SAS по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
7.3. Заключение относно наличието на държавна помощ
(98)
С оглед на горепосоченото Комисията стига до заключението, че участието на Дания и Швеция в новия ИРК не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(99)
На последно място, Комисията отбелязва, че Дания и Швеция са се съгласили настоящото решение да бъде прието и нотифицирано на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Финансирането на Scandinavian Airlines посредством новия инструмент за револвиращ кредит, който Кралство Дания и Кралство Швеция приложиха през декември 2012 г., не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресати на настоящото решение са Кралство Дания и Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
COMMISSION DECISION
of 9 July 2014
on the measure SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) implemented by Denmark and Sweden for Scandinavian Airlines
(notified under document C(2014) 4532)
(Only the English text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2014/938/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having regard to the decision by which the Commission decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union, in respect of the aid SA.35668 (13/C) (ex 13/NN) (ex 12/CP) (1),
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above and having regard to their comments,
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
In late October 2012, the Commission and the EFTA Surveillance Authority (‘ESA’) were informally contacted by Denmark, Sweden and Norway (jointly ‘the States’) in relation to their intention to participate to a new Revolving Credit Facility (‘the new RCF’) in favour of Scandinavian Airlines (‘SAS’, ‘the SAS Group’ or ‘the company’). On 12 November 2012, the States decided to participate to the new RCF without however formally notifying the measure to the Commission.
(2)
On 14 November 2012, the Commission opened an ex officio case on the new RCF. The Commission sent requests for information to Denmark and Sweden on 29 November 2012, 18 December 2012, 28 January 2013, and 18 February 2013, replied to on 6 December 2012, 8 January 2013, 5 and 13 February 2013, and 22 March 2013 respectively. Denmark and Sweden provided additional information by letter of 3 June 2013.
(3)
In addition, on 20 November 2012 the Commission received a complaint from Ryanair, followed by one from the European Low Fares Airline Association (‘ELFAA’) on 4 February 2013, on which Denmark and Sweden provided comments by letter dated 22 March 2013.
(4)
By letter dated 19 June 2013, the Commission informed Denmark and Sweden that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’) in respect of the aid (hereinafter ‘the opening decision’). Denmark and Sweden submitted comments on the opening decision by letters dated 19 August 2013.
(5)
The Commission decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union (2) on 28 September 2013. The Commission invited interested parties to submit their comments on the measures.
(6)
The Commission received observations from the SAS Group and from Foundation Asset Management Sweden AB (‘FAM’) (3) on 28 October 2013. On 5 November 2013, the Commission forwarded these observations to Denmark and Sweden, which were given the opportunity to react. By letters of 4 and 5 December 2013, the Danish and Swedish authorities noted that they had no comments on the observations of the SAS Group and FAM.
(7)
The Commission requested additional information from Denmark and Sweden by letter of 25 February 2014, replied to on 25 March 2014 by both Member States. In addition, by letters dated 5 and 7 March 2014, the Danish and Swedish authorities informed the Commission that SAS had decided to cancel the new RCF and investigate alternative possibilities to strengthen its capital base. The cancellation was effective from 4 March 2014.
(8)
By letters dated 4 and 7 July 2014, Sweden and Denmark respectively agreed to waive their rights deriving from Article 342 TFEU in conjunction with Article 3 of Regulation No 1/1958 and to have the present decision adopted and notified in English.
(9)
For this procedure, the Commission is solely competent to assess whether the provisions of the TFEU have been respected by Denmark and Sweden. On the other hand, the ESA, pursuant to Article 109(1) of the Agreement on the European Economic Area (‘EEA Agreement’) in conjunction with Article 24 of the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice, is competent to assess whether the provisions of the EEA Agreement have been complied with by Norway. Also, on the basis of Article 109(2) and Protocol 27 to the EEA Agreement, in order to ensure a uniform application throughout the EEA, the ESA and the Commission shall cooperate, exchange information and consult each other on surveillance policy issues and individual cases.
(10)
In the light of the above and given the parallel competence of both institutions in the present case, the Commission has cooperated and consulted with the ESA before adopting the present decision.
2. THE SCANDINAVIAN AIR TRANSPORT MARKET
(11)
Between 2001 and 2011, the Scandinavian air transport market (encompassing Denmark, Sweden, Finland and Norway) reportedly grew by 126 % in ASK (4) terms. Almost all of the growth in the short-haul Scandinavian market came from low-cost carriers, in particular Norwegian Air Shuttle and Ryanair. Indeed, it is estimated that low-cost carriers generated 90 % of the growth in that period (5).
(12)
Despite the increase in the importance of low-cost carriers, the largest player in the Scandinavian market is still SAS, with an estimated market share in 2011 of 35,6 %, far from the highs above 50 % enjoyed a decade ago. The market shares of Norwegian Air Shuttle and Ryanair reached 18,7 % and 6,8 % respectively in that year.
3. THE BENEFICIARY
(13)
SAS is the flag carrier of the States, the largest airline in Scandinavia and the eighth-largest airline in Europe. It is also a founding member of the Star Alliance. The airline group, which includes Scandinavian Airlines, Widerøe (6) and Blue1, is headquartered in Stockholm with its main European and intercontinental hub at Copenhagen Airport. In 2013, SAS carried around 28 million passengers, achieving revenues of around SEK 42 billion.
(14)
SAS is currently 50 % owned by the States: 21,4 % by Sweden, 14,3 % by Denmark, and 14,3 % by Norway. The main private shareholder is the Knut and Alice Wallenberg's foundation (‘KAW’) (7,6 %), while the remaining shareholders own stakes of 1,5 % or less.
Table 1
Principal shareholders in SAS AB on 31 March 2012 (7)
Shareholder
Total (%)
The Swedish Government
21,4
The Danish Government
14,3
The Norwegian Government
14,3
Knut and Alice Wallenberg's foundation
7,6
Försäkringsaktiebolaget, Avanza Pension
1,5
A.H Värdepapper AB
1,4
Unionen
1,4
Denmark's National Bank
1,4
Robur Försäkring
0,9
Ponderus Försäkring
0,8
Andra AP-fonden
0,5
Tredje AP-fonden
0,5
SSB+TC Ledning Omnibus FD No OM79
0,5
Nordnet Pensionsförsäkring AB
0,4
Swedbank Robur Sverigefond
0,4
Swedbank Robur Sverigefond Mega
0,3
JPM Chase NA
0,3
AMF Aktiefond Småbolag
0,3
JP Morgan Bank
0,3
KPA Pensionsförsäkring AB
0,2
Nomura International
0,2
(15)
The financial position of SAS has been weak for several years, with recurring losses between 2008 and 2013. In November 2012, Standard and Poor's (‘S&P’) downgraded its credit rating for the company from B- to CCC+ (8). These difficulties were heightened by the market environment of high fuel costs and uncertain demand.
(16)
In particular, it results from the annual reports of the company that, between 2008 and 2012, SAS has incurred substantial losses every year and has registered significant amounts of financial net debt.
Table 2
SAS' key financial data 2007-12 (SEK million) (9)
2007
2008
2009
2010
2011
2012
(Jan-Oct)
Revenue
50 958
52 870
44 918
41 070
41 412
35 986
Financial net debt
1 231
8 912
6 504
2 862
7 017
6 549
EBT
1 044
- 969
- 3 423
- 3 069
- 1 629
- 1 245
Net income
636
- 6 360
- 2 947
- 2 218
- 1 687
- 985
Cash flow for the year
- 1 839
- 3 084
- 1 741
868
- 1 243
- 1 018
Return on capital employed (ROCE) - %
6,7
- 19,6
- 11,7
- 7,6
- 2,2
- 8,1
Return on book equity after tax - %
3,8
- 47,6
- 26,8
- 17,0
- 12,0
- 24,8
Interest coverage ratio - %
1,8
- 5,3
- 4,4
- 1,9
- 0,6
- 1,6
(17)
As a result of its deteriorating financial position, SAS followed a substantial cost reduction program (‘Core SAS’) in 2009/10. In implementing that program, SAS had to raise equity from its shareholders by way of two rights issues: (i) SEK 6 billion in April 2009; and (ii) SEK 5 billion in May 2010 (10).
(18)
The financial difficulties of SAS reached a peak in 2012, when the company presented the 4 Excellence Next Generation business plan (‘4XNG plan’), perceived by the management of the airline as the ‘final call’ for SAS (11). In addition, in November 2012 the press reported the possibility of SAS going into bankruptcy (12).
4. DESCRIPTION OF THE MEASURE: THE NEW RCF IN 2012
(19)
As for other airlines globally, SAS has relied on external credit facilities to maintain a minimum level of liquidity. From 20 December 2006, SAS relied on a RCF that was due to expire in June 2013 (‘the old RCF’). The old RCF amounted to EUR 366 million and was exclusively provided by a number of banks ([…] (13)). It also included a number of financial covenants or conditions, such as […].
(20)
In December 2011, as a result of the deterioration in the company's business performance, SAS management decided to draw the old RCF in full. Following an application for bankruptcy by a subsidiary of SAS (namely Spanair) in January 2012, SAS entered into negotiations with the banks and reached an agreement for a covenant reset on 15 March 2012. This covenant reset increased the cost of drawing the old RCF, tightened the drawdown conditions and required SAS to provide full and immediate repayment of the drawn amount. In addition, SAS had to provide the lenders with a Recapitalisation Plan that had to be endorsed by the Board and the main shareholders, i.e. the States and KAW.
(21)
The Recapitalisation Plan was underpinned by the so-called 4XNG plan that was already under development in early 2012. The 4XNG plan also addressed concerns expressed by […] about the existing business plan of SAS called 4 Excellence (‘4X plan’), in May 2012. According to SAS, the 4XNG plan would enable it to position itself as a financially self-sufficient airline. It set out a number of financial targets that SAS had to meet in the financial year 2014/15. These included an EBIT margin of above 8 %, a financial preparedness ratio of above 20 % and an equity ratio (equity/assets) in excess of 35 %. The 4XNG plan was supposed to allow SAS to improve its EBT by approximately SEK 3 billion on an annual basis, while its implementation would require restructuring costs and one-off costs of approximately SEK 1,5 billion.
(22)
A further objective of the 4XNG plan was to prepare the company for the introduction of new accounting rules for pensions from November 2013, which were anticipated to have a negative impact on the SAS Group's equity. In addition, the plan included a commitment to complete an asset disposal and financing plan, which totalled approximately SEK 3 billion in potential net cash proceeds. The asset disposal included (14): (i) the sale of Widerøe, a subsidiary regional airline in Norway (15), (ii) the sale of a minority interest investment in the […], (iii) the sale of airport-related real estate interests, (iv) the outsourcing of ground handling (16), (v) the sale of aircraft engines (17), (vi) the sale-and-lease-back or other financing transaction in respect of the […], (vii) the outsourcing of management systems and call centres (18), and (viii) the sale or secured financing of three Q400 aircraft.
(23)
The States insist that the 4XNG plan was self-financing, which means that SAS would generate enough cash from operations and non-core disposals to fund the upfront cost of implementing the 4XNG plan. However, SAS was concerned about investor perception of a weak liquidity position as a result of the significant upfront costs of implementing the 4XNG plan. SAS thus requested an extension of the old RCF together with the introduction of the new RCF supported by the States and KAW. However, SAS argued that neither the old RCF (as extended) nor the new RCF would be drawn.
(24)
Discussions on the new RCF commenced on 4 June 2012 (19). Initially, in line with the Recapitalisation Plan (see paragraph 20 above), the banks that were lenders of the old RCF required that the States provide another round of equity, e.g. a rights issue, since they were unwilling to support a new RCF on their own. However, the States rejected this idea.
(25)
After some negotiations, the banks accepted a new RCF that would be set up jointly with the States and KAW and would be structured strictly on equal terms without subordination or disproportionate rights to security. It must be noted that the new RCF was initially targeted to be SEK [3-6] billion in size, while only SEK [1-4] billion of available security existed. On 22 October 2012, the size of the new RCF was finally reduced to SEK 3,5 billion (approximately EUR 400 million).
(26)
The new RCF was provided by the same banks that provided the old RCF (except one (20)) together with the States and KAW. In this regard, 50 % of the new RCF was provided by the States in proportion to their shareholding in SAS, and the remaining 50 % was provided by the banks and KAW. The States and KAW participated in the new RCF on the same terms (fees, interest rates, covenants) as the banks.
(27)
The main characteristics of the new RCF were the following:
-
It was divided into two sub-facilities of SEK 2 billion (Facility A) and SEK 1,5 billion (Facility B), in respect of which the States contributed 50 % of the value. The pricing conditions for both facilities included an up-front fee, a commitment fee, an utilisation fee, a margin and an exit fee.
-
SAS needed to satisfy certain conditions to be able to draw on the RCF, and these conditions were tighter for Facility B than for Facility A (21).
-
The new RCF continued the security package of the old RCF and in addition the lenders were granted security over all shares in Widerøe and all other unencumbered fixed assets of the SAS Group as of December 2012. The new RCF thus had first-ranking security on a number of SAS assets, including 100 % of the shares of its subsidiaries Widerøe and SAS Spare Engine, 18 aircrafts and a number of properties. These securities were valued with a book value of approximately SEK 2,7 billion (i.e. approximately 75 % of the new RCF) and were shared pro rata between Facility A and Facility B.
-
Facility B could only be drawn once Facility A had been drawn in full. After 1 January 2014, SAS would only have been able to draw down from it if the sale of Widerøe assets or shares had been completed.
-
The maturity of the new RCF was 31 March 2015.
(28)
The terms of the new RCF were agreed upon on 25 October 2012. It was, however, subject, inter alia, to parliamentary approvals for each of the States and the signing of union agreements with flight deck and cabin crew.
(29)
The States submitted a report prepared by CITI dated 7 November 2012 (‘the CITI report’) which sought to assess whether a private investor in a situation as close as possible to that of the States may have entered into the new RCF on similar terms and conditions. Assuming a successful implementation of the 4XNG plan in its base case, the CITI report concluded that the States' participation in the new RCF would generate an internal rate of return (‘IRR’) of [90-140] %, a cash-on-cash multiple of circa [4-9]x, and an increase in equity value of close to [700-1 200] % (from November 2012 until March 2015). The CITI report concluded that the return required by the States would thus be at least equal to that required by private investors in a similar position. However, the CITI report did not assess the probability of SAS successfully executing the ‘base case’ of the 4XNG plan, nor did it assess the impact of deviations from the ‘base case’ such as, for example, a failure to monetise non-core assets.
(30)
SAS announced on 19 December 2012 that all the necessary conditions for the new RCF to enter into force (see paragraph 28 above) were in place, including parliamentary approval in the States. As of this date and until 3 March 2014, the new RCF was effective, replacing the old RCF (22).
(31)
By letter of 3 June 2013, Denmark and Sweden explained that, as a result of the sale of 80 % of Widerøe's shares (paragraph 22 above), the States and the lending banks had agreed with SAS to a modification of the terms and conditions of the new RCF, although the amendment agreement had not yet been formally signed. In its comments submitted during the formal investigation, the Danish and Swedish authorities informed the Commission that the modification of the new RCF was signed by all parties and would enter into force when the Widerøe transaction was closed, i.e. on 30 September 2013. These modifications included the following:
-
Facility A would be reduced from SEK 1,173 billion to SEK 0,8 billion and its maturity would be extended for five months until 1 June 2014.
-
SAS would pledge SEK [0,5-0,8] billion in cash as security for Facility A. The remaining SEK [0,1-0,4] billion would be secured by the securities already listed in the new RCF agreement.
-
SEK 0,2 billion of Facility A would be cancelled once the ground handling section was partly disposed of. By the time the new RCF was cancelled on 4 March 2014, SAS had entered into a letter of intent with a potential buyer (23).
-
Facility B would be reduced from SEK 1,5 billion to SEK 1,2 billion.
5. THE OPENING DECISION
(32)
In its opening decision, the Commission expressed doubts as regards the pari passu participation of the States, KAW and the banks in the new RCF mainly because of the following:
-
The banks' previous exposure to SAS through their participation in the old RCF. Indeed, the banks had roughly halved their contribution to the new RCF and therefore reduced their overall exposure to SAS by approximately 50 % in terms of RCF, while the States - which had received no return as regards the 2009 and 2010 rights issues in view of the persistently negative results of SAS - had increased their exposure to SAS.
-
The fact that SAS had drawn the old RCF completely in January 2012, which could have influenced the decision of the lending banks to participate in the new, so as to avoid any further drawdown and ensure that their RCF contributions were not completely lost in view of the difficulties of the company.
-
It was unclear to the Commission whether the banks' decision to participate in the new RCF was influenced by the States' continuous financial support to SAS in previous years. The Commission also noted that the involvement of the States was a strict requirement for the private operators to participate in the new RCF.
-
The Commission questioned whether KAW's participation in the new RCF could be compared to that of a private investor, given KAW's exposure to SAS not only through its shareholding but also via the bank SEB.
(33)
The Commission further questioned whether or not the participation of the States in the new RCF could be considered rational from a shareholder perspective and would fulfil the market economy investor (‘MEI’) test outside the pari passu line of reasoning. In this respect, the Commission assessed whether or not the 4XNG plan relied on sufficiently robust assumptions to induce a private investor to participate in the new RCF, and whether the sensitivity analyses carried out in the plan were overly optimistic.
(34)
For example, the Commission pointed, inter alia, towards the optimistic figures in the plan concerning market growth in ASK and GDP, as well as the 0 % inflation rate for the period 2015-17. Likewise, it doubted whether the successful implementation of all of the cost-savings and asset disposal initiatives could have been predicted at the time of signing the new RCF.
(35)
As regards the terms and conditions of the new RCF and CITI's assessment of the anticipated return from the States' participation in the new RCF, the Commission underlined the fact that the CITI report did not assess the 4XNG plan nor did it perform a sensitivity analysis of the financial model, but it merely relied on the information provided to it. The Commission also highlighted that the CITI report did not value the new RCF security from a private market investor perspective and that it did not consider the impact of possible alternative scenarios with less favourable assumptions (including default) on the return analysis. In this respect, the Commission noted that the CITI report assigned a zero probability to the likelihood that SAS would default in the next three years, which seemed an underestimation of the risk.
(36)
In view of the above, the Commission could not exclude that the States' participation in the new RCF could entail an advantage in favour of SAS within the meaning of Article 107(1) TFEU.
(37)
Finally, if the new RCF was to entail State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU, the Commission doubted whether the new RCF could be regarded as compatible with the internal market. In this respect, the Commission assessed whether any of the possible compatibility grounds laid down in the TFEU would be applicable. In view of the nature of the measure and of the difficulties of SAS, the Commission noted that the only relevant criteria appeared to be those concerning aid for rescuing and restructuring firms in difficulty under Article 107(3)(c) TFEU on the basis of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (24) (‘the R&R Guidelines’). However, the Commission came to the preliminary conclusion that the conditions for rescue and restructuring aid laid down in the R&R Guidelines did not seem to be met.
6. COMMENTS ON THE OPENING DECISION
6.1. Comments from Denmark and Sweden
(38)
Denmark and Sweden maintain that their participation in the new RCF was on market terms since they participated in it pari passu with the banks and KAW, thereby excluding the presence of State aid.
(39)
Denmark and Sweden argue that SAS did not draw on the old RCF at any time during the period in which negotiations on the new RCF took place. They note the amendments to the old RCF in March 2012 introducing even more stringent drawdown conditions and argue that from the end of June 2012 the banks were thus in a position to reject any drawdown request from SAS. The amount drawn from the RCF was fully repaid by SAS in March 2012 and from that moment SAS did not draw on the old RCF. As a result, those banks could be reasonably considered as ‘outside’ investors participating in the new RCF on equal terms with the States (25), without having any material unsecured exposure to SAS (26).
(40)
Concerning KAW's participation in the new RCF together with the banks, the Danish and Swedish authorities are of the opinion that KAW had limited economic exposure to SEB and that this could not have affected its decision to participate in the new RCF.
(41)
Moreover, Denmark and Sweden hold that the 4XNG plan was realistic and that it could be successfully implemented. They maintain that all aspects and assumptions, including those concerning revenue projections (‘RASK’) (27), cost-saving measures and planned disposals, were carefully examined to satisfy the financial targets in the 4XNG plan for 2014-15. Further, the 4XNG plan - together with all of the assumptions it relied upon - was closely scrutinised by the external financial advisers of both the States (Goldman Sachs) and the banks ([…]) and was adapted in view of their comments and recommendations. They also stress that the expectation of a successful implementation of the plan when deciding to participate in the new RCF was supported by the fact that the conclusion of new union agreements was a condition precedent for the new RCF. Furthermore, according to Denmark and Sweden, the developments between December 2012 and the cancellation of the new RCF on 4 March 2014 showed that the plan was on track to deliver the expected results (28).
(42)
In relation to the terms and conditions of the new RCF, Denmark and Sweden argue that these were in conformity with normal market conditions, as they were similar to those of comparable deals and the new RCF also had higher upfront fees and more stringent conditions for drawdown than most deals analysed. As far as the security package was concerned, Denmark and Sweden state that the actual financial risks of the lending banks were negligible because the securities had an estimated value that clearly exceeded the size of Facility A. As a result, in a liquidation scenario, all of the lending banks' claims would be satisfied by the security package or by other SAS assets that could be sold, such as […], its shareholding in […], etc. The above is also supported by the actual cancellation of a significant part of the commitments under Facility A during the first half of 2013. According to Denmark and Sweden, this shows that the banks acted commercially and prudently when deciding to participate with the States and KAW in the new RCF.
(43)
Finally, Denmark and Sweden report that the participation in the new RCF has generated a significant return for the RCF lenders without SAS having to draw on the facility. This should support the view that the States' participation in the new RCF together with KAW and the banks was fully compliant with the MEI principle.
6.2. Comments from the SAS Group
(44)
The SAS Group argues that the States participated in the new RCF in their capacity as shareholders, not as public authorities. From that perspective, participating in such an instrument was preferable to an equity contribution, given the significant revenue generation for the shareholders/lenders in terms of fees, as well as the prospective increase in the share value.
(45)
As regards the pari passu test, the SAS Group states that this was fulfilled given that the banks had no exposure to SAS and, as a result, they should be treated as ‘outside’ investors. In addition, the States' participation in the new RCF did not influence the banks' behaviour, as it was SAS - and not the banks - who requested that the shareholders join the new RCF. Furthermore, the SAS Group maintains that the banks decided to participate in the new RCF on equal terms with the States and KAW based on the very positive results of the risk/revenue analysis.
(46)
The SAS Group further supports Denmark and Sweden's claim that the assumptions underlying the 4XNG plan were robust with very realistic forecasts as regards the three main drivers, namely market growth in ASK, GDP growth for 2015-17 and assumed inflation of 0 %. Also, the risks associated with the implementation of the plan were closely scrutinised by all lending banks with a particular focus on RASK as a key indicator of the company's profitability.
(47)
At the same time, the SAS Group argues that the security package was sufficiently assessed and that the risk of SAS defaulting on the implementation of the 4XNG plan was mitigated. This is supported by the fact that the delivery of cost savings was a condition precedent to the lenders entering into the new RCF and that the conclusion of new collective agreements in November 2012 was key to the successful implementation of the plan.
(48)
The SAS Group further criticises the Commission for having failed to take into consideration the bankruptcy alternative and the fact that the States would have lost the value of their combined shareholding had the new RCF not been made available. In this context, the SAS Group stresses that the States participated in the new RCF in their capacity as core shareholders in SAS aiming to obtain an appropriate return on their investment.
(49)
Finally, the SAS Group reports that the implementation of the 4XNG plan has achieved earnings before tax of SEK 3 billion, leading to a positive outcome for SAS for the period November 2012-July 2013.
6.3. Comments from FAM
(50)
According to FAM, the company responsible for the management of KAW's assets, the latter's decision to participate in the new RCF was taken irrespective of its interest in SEB and SEB's exposure to SAS. FAM argues that KAW neither had a majority shareholding in SEB, nor could it be said that it controls SEB.
(51)
FAM examined the 4XNG plan, the associated financial risks and the security package, and considered it to be in KAW's interest to participate in the new RCF. In this respect, it compared the prospect of protecting KAW's long-term investment in SAS and future possible returns on that investment, as well as the high fees which would be paid by SAS under the new RCF, against the winding up of SAS, which it did not consider to be an economically interesting option.
(52)
FAM also agrees with Denmark, Sweden and the SAS Group that all stakeholders participated in the new RCF on equal terms, without any form of subordination, disproportionate rights to securities, or otherwise asymmetrical terms. The decision to participate in the new RCF was based on a thorough analysis of the prospects of profitability resulting from a strong and competitive SAS in the future.
(53)
Finally, FAM shares Denmark and Sweden's view that the lending banks' decision to participate in the new RCF was based on commercial considerations, as their existing exposure under the old RCF was only theoretical. It argues that the banks had even less incentive to participate in the new RCF than the States and KAW, as the latter could count on a share price increase. It therefore maintains that the conditions of the pari passu test must be considered to be fulfilled.
7. ASSESSMENT OF THE MEASURE
7.1. Presence of State aid
(54)
By virtue of Article 107(1) TFEU ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
(55)
The concept of State aid thus applies to any advantage granted directly or indirectly, financed out of State resources, by the State itself or by any intermediary body acting by virtue of powers conferred on it.
(56)
To constitute State aid, a measure must stem from State resources and must be imputable to the State. In principle, State resources are the resources of a Member State and of its public authorities, as well as the resources of public undertakings on which the public authorities can exercise, directly or indirectly, a controlling influence.
(57)
It cannot be disputed that the measure in question entailed State resources, since it was financed by resources coming from the States' budgets, and that it was imputable to the State. In particular, it may be noted that the parliaments of Denmark and Sweden approved the participation of both Governments in the new RCF (paragraph 30 above).
(58)
The measure in question must distort or threaten to distort competition and be liable to affect trade between Member States.
(59)
According to established case-law, when the financial support granted by a Member State strengthens the position of an undertaking compared to other undertakings competing in intra-Union trade, then there is at least a potential effect on trade between Member States and on competition (29). In this regard, the Commission is of the view that any potential economic advantage granted to SAS through State resources would fulfil this condition. SAS is in competition with other airlines in the European Union and the EEA, in particular since the third stage of air transport liberalisation (‘the third package’) entered into force on 1 January 1993 (30). In addition, for journeys of relatively shorter distances within the EU, air travel is in competition with road and rail transport, and therefore road and rail carriers might also be affected.
(60)
The only criterion of the notion of State aid that is thus in question is whether the measure conferred a selective undue economic advantage on SAS.
(61)
In the light of the cancellation of the new RCF as from 4 March 2014, the Commission has assessed whether or not the new RCF conferred a selective undue economic advantage on SAS from the time of its establishment in 2012 until its cancellation in 2014.
7.2. Economic advantage in favour of SAS
(62)
In order to determine whether or not State aid was granted in favour of SAS within the meaning of Article 107(1) TFEU, the Commission will assess whether the airline received an economic advantage which it would not have obtained under normal market conditions. To examine this question the Commission applies the MEI test, according to which no State aid would be involved where, in similar circumstances, a private investor of a comparable size to the relevant bodies in the public sector, and operating in normal market conditions in a market economy, could have been prompted to provide the measure in question to the beneficiary.
(63)
According to the MEI test, the Commission therefore has to assess whether a private investor would have entered into the transaction under assessment on the same terms. The attitude of the hypothetical private investor is that of a prudent investor whose goal of profit maximisation is tempered with caution about the level of risk acceptable for a given rate of return (31).
(64)
In principle, a contribution from public funds does not involve State aid if it takes place at the same time as a significant capital contribution by a private investor made in comparable circumstances and on comparable terms (pari passu) (32).
7.2.1. Pari passu participation of the States, KAW and the banks in the new RCF
(65)
The Commission notes that the lending banks involved in the new RCF also participated in the old RCF. In the new RCF, however, the States increased their exposure to SAS, whereas the banks roughly halved their contribution (from EUR 366 million to approximately EUR 200 million) and therefore reduced their overall existing RCF exposure to SAS by approximately 50 %. In view of this, the Commission expressed doubts in the opening decision that the pari passu argument could be met as the States and the banks did not seem to be in comparable positions.
(66)
Denmark, Sweden and the SAS Group argue that the lending banks did not have any exposure under the old RCF, when negotiating their participation in the new RCF. The banks should therefore have been considered as ‘outside’ investors in a comparable position to the States and KAW.
(67)
The Commission notes that SAS had drawn completely on the old RCF in January 2012 (paragraph 20 above). Indeed, the amendments to the old RCF in March 2012 included, inter alia, a condition of full and immediate repayment of the amount drawn. The amounts were fully repaid in March 2012 and the amendments to the old RCF enacted on the same month made it extremely difficult for SAS to draw on the facility thereafter (33). Also, SAS was required to provide a Recapitalisation Plan by June 2012, which had to be endorsed by the Board, as well as by the States and KAW as the main shareholders. This plan was initially rejected by the banks. It was not until November 2012 that the States, having carefully examined the revised 4XNG plan, decided to participate in the new RCF, followed by the banks.
(68)
As a result, the Danish and Swedish authorities and the SAS Group claim that SAS was effectively prevented from requesting a drawdown of the old RCF. Cognisant of that situation, the banks had to decide whether to continue with the old RCF until its expiry in June 2013, or to participate in the new RCF on equal terms with the States and KAW, despite the fact that the States and KAW, as shareholders, had greater incentives to participate with a view to potentially achieving higher value on their shares following the implementation of the 4XNG plan.
(69)
Although the Commission considers it likely that the banks, at least those with no other unsecured bilateral exposures to SAS, were not materially exposed to the old RCF at the time of taking a decision to participate in the new RCF, it is also of the opinion that there was still a risk that SAS could have met the drawdown conditions before the new RCF was in place. The fact that this did not happen and that the old RCF was not used after it was fully repaid in March 2012 is irrelevant in that respect. On this basis, it appears that the banks had a certain degree of exposure to SAS under the old RCF which the States (and KAW) did not have. Therefore, the Commission cannot accept the argument of the Danish and Swedish authorities that the banks participated in the new RCF as ‘outside’ investors, notwithstanding their exposure under the old RCF.
(70)
Furthermore, the Commission cannot agree with Denmark and Sweden that the exposure of some of the banks in the form of bilateral facilities linked to the old RCF (34) did not comprise any financial risk for the banks during the period of negotiating the new RCF, on the basis that these facilities could not have been drawn unless the old RCF was drawn in full. As mentioned above, there was a risk, even if admittedly small, that the drawdown conditions could have been met despite the fact that, following the amendments in March 2012 and the stringent conditions introduced, the probability of SAS drawing on the old RCF was very low.
(71)
Moreover, it appears that some banks had other exposure to SAS. For example, in addition to participating in the old RCF, […] had - as of 30 September 2012 - an unsecured (and undrawn) bilateral exposure to SAS of EUR [200-600] million, as well as an unsecured credit card exposure of EUR [500-900] million. It could therefore have been responsible for covering any costs of reimbursing customers should SAS have cancelled the corresponding flights. While this unsecured credit card exposure represented [0-2] % of […]'s total credit portfolio of around SEK [1 000-3 000] million, it nonetheless constituted a financial risk and it therefore cannot be accepted that […] was in a comparable position vis-à-vis the States when deciding to participate in the new RCF.
(72)
In addition, three other banks had exposure in terms of outstanding aircraft financing facilities (e.g. […]). Although the States argue that the financings were secured by the aircraft and did not represent a financial risk for the banks because they could be easily sold on the market, this has not been factually proven. It remains unclear whether, in case of fire-sale of the aircraft, the total amount would indeed have been recovered.
(73)
Further, in the opening decision the Commission questioned whether the banks' behaviour could have been influenced by the States' conduct, given the States' continuous financial support to the airline in previous years (e.g. the 2009 and 2010 rights issues). In addition, the banks were willing to participate in the new RCF only on condition that the States participated in it, as explained in paragraphs 23 and 24 above.
(74)
In principle, the Commission considers that the pari passu condition cannot be applicable in cases where the States' involvement constitutes a strict requirement for the private operators to participate in the transaction.
(75)
In the course of the formal investigation, Denmark, Sweden and the SAS Group argued that at no stage during the negotiations for the new RCF did the banks feel ‘contaminated’ by the States' past conduct and their continued willingness to support SAS, despite the fact that the States' revenue forecasts on the rights issues of 2009 and 2010 fell short.
(76)
The Commission cannot exclude the possibility that private operators would not have been willing to invest in a business with such a track record and unpredictable projections, unless with the participation of the States. At the same time, it cannot exclude either that the States, which had refused to provide new equity and to enter into a subordinated RCF, were no longer willing to put additional funds into SAS. Notwithstanding these considerations, the Commission remains unconvinced that the participation of the States in the new RCF was made on pari passu terms with the lending banks, taking into account that the States' participation resulted in the banks reducing their overall RCF exposure to SAS by approximately 50 %, whereas at the same time the States increased their exposure to SAS.
(77)
In relation to whether or not KAW's behaviour could be considered a reference point to establish the conduct of a private investor, the formal investigation showed that KAW's exposure to SAS through its shareholding in SEB was smaller than that indicated in the opening decision. Taking into account that KAW is no more than a minority shareholder in SEB and that SEB's exposure to SAS was limited, it could be argued that KAW's participation in the new RCF was motivated by prospects of profitability of the investment.
(78)
Further to the above, the formal investigation has not enabled the Commission to conclude with certainty that the transaction at issue took place on pari passu terms.
(79)
Irrespective of the pari passu assessment, the Commission has also examined whether or not the States' participation in the new RCF could be considered rational from a shareholder perspective and would fulfil the MEI test outside of the pari passu line of reasoning.
7.2.2. Assessment of the States' participation in the new RCF under the MEI test
(80)
The question to be addressed is whether or not a private investor in the same position as the States, i.e. as existing shareholders in SAS and facing a similar set of circumstances as the States in 2012, would have entered into the new RCF on similar terms and conditions (35).
(81)
The independent analyses undertaken by external financial advisers (namely Goldman Sachs International and CITI as advisers to the States and […] as adviser to the lenders) prior to the conclusion of the new RCF are instructive in this regard. According to Denmark and Sweden, the States only decided to participate in the new RCF after close scrutiny of the 4XNG plan by its external advisors and following adjustment of the terms and conditions of the new RCF.
(82)
While the Commission expressed some reservations in its opening decision regarding the scope of the report prepared by CITI, Denmark and Sweden have clarified that their decision to participate in the new RCF drew on all of the analyses prepared by its financial advisers and that the CITI report should therefore not be assessed in isolation.
(83)
The financial advisers were tasked, inter alia, with providing a critical analysis of the 4XNG plan and the new RCF and of relevant sensitivities and vulnerabilities in that regard. This analysis was conducted over successive reports with reference to the historical performance of SAS and to other industry benchmarks. The advisers issued a range of recommendations regarding risk-mitigating strategies for both the 4XNG plan and the new RCF. In line with this advice, the States requested a number of adjustments to the 4XNG plan (to accelerate cost-saving measures and accommodate additional initiatives), as well as adjustments to the terms of the new RCF to reduce the likelihood of a drawdown.
(84)
In analysing the 4XNG plan, the external advisers identified and paid particular attention to key areas of possible risk, including cost savings targets, disposals and RASK pressure. This risk assessment resulted, inter alia, in the following considerations:
-
Cost-savings targets
Further to the external advice received, the 4XNG plan was modified and strengthened to include cost-saving initiatives of approximately SEK [1-4] billion p.a. (increased from the original target of SEK [1-4] billion p.a.). While non-delivery of cost-savings targets was identified as a concern, a key move to de-risk the 4XNG plan in advance of finalising the new RCF was the conclusion of new union agreements with employee compensation and benefit cuts, as well as pension plan changes in November 2012. This resulted in direct cost savings of just under SEK [0-3] billion p.a. […] which, at the request of the States, had to be successfully executed before the new RCF could enter into effect.
-
Disposals
Further to the initial assumptions on asset disposals being challenged by the external financial adviser, and also due to new information which materialised during the process, the final list of planned disposals in the 4XNG plan deviated from the list initially put forward by SAS (36). The States' financial adviser ultimately concluded that the disposals (with an estimated disposal value of approximately SEK 3,0 billion) included in the final 4XNG plan were feasible within the estimated timeframe. Furthermore, the new RCF contained provisions for the timing of the Widerøe sale, as well as for the strict application of disposal proceeds towards repayment of the new RCF.
-
RASK pressure
The underlying yield and RASK pressure assumptions were assessed and deemed reasonable taking into account relevant data on historical trends, third-party forecasts and known changes in the competitive environment at that time. These assumptions were therefore not considered to pose a significant downside risk to the execution of the 4XNG plan.
(85)
In relation to the Commission's doubts in the opening decision concerning the optimistic nature of specific drivers in the 4XNG plan (e.g. market growth in ASK, GDP forecasts and 0 % inflation for the period 2015-17), the information submitted by Denmark, Sweden and the SAS Group during the formal investigation indicates that these estimates took particular account of the main markets in which SAS is active. This included the company's more pronounced exposure to northern rather than to southern Europe, as well as its exposure to the US and Asian markets. The submissions further indicate that the estimated cost inflation of 0 % p.a. for the period 2015-17 is the net effect of an underlying rate of inflation of 2 % p.a. (in line with the estimated EU inflation level) and the assumption that it would be possible to neutralise this via new cost-savings measures.
(86)
As regards the lack of sensitivity testing on the IRR analysis presented in the CITI report (see paragraph 35 above), as well as the Commission's initial concerns regarding the potential impact of less optimistic scenarios, the Commission has received additional information from Denmark and Sweden in their submissions on the opening decision concerning the extent of sensitivity analysis undertaken. In this regard, Goldman Sachs presented a range of sensitivity tests during the development of the 4XNG plan over the period June to September 2012. A revised analysis in September 2012 indicated that SAS would not run out of cash even under the downside scenarios presented, i.e. in all cases analysed the SAS cash position would remain above the bottom end of the RCF corridor. However, to maintain market confidence, it was considered that a liquidity backstop was needed and that the RCF remained the most realistic option for such back-up liquidity.
(87)
The Commission thus notes the successive financial reviews conducted on the 4XNG plan (including extensive analysis and testing of various iterations of the plan). The Commission also notes the States' resulting demands to lower the implementation risks and achieve a consolidated restructuring plan in advance of entering into the new RCF. Such actions would appear to be in accordance with those of a prudent private market investor. Notwithstanding this, it still needs to be considered whether or not the terms and conditions of the new RCF were in line with what a private market investor, in the same position as the States, i.e. as existing shareholders in the company, would have accepted.
(88)
Denmark, Sweden and the SAS Group have explained that a specific characteristic of the airline sector is the need to maintain a high level of financial preparedness to preserve customer and stakeholder confidence in the ability of the business to continue operations. Given the financial difficulties facing SAS in 2012 and the prevailing liquidity situation at that time, a likely motivation for the States' participation in the new RCF, as shareholders in SAS, was the avoidance of higher losses or bankruptcy in the event of a liquidity run on the company.
(89)
In this respect, the States appear to have drawn notably on recommendations from the independent financial advisers when finalising the terms and conditions of the new RCF. Indeed, it appears that the terms and conditions of the new RCF were collectively aimed at mitigating the main commercial risks identified. For example, as noted in paragraph 84 above, a key condition precedent to the implementation of the new RCF was the successful execution of new collective agreements with flight crews. Furthermore, the drawdown conditions applicable to Facility B appeared to render it very unlikely that it could have been drawn before March 2015 (37). The financial covenants attached to the new RCF were also structured in such a way that, unless SAS was able to execute the key financial projections contained in the 4XNG plan, it would not have had access to the RCF or it would have had to repay any amount drawn on the RCF at the time (38).
(90)
In addition to the above observations, the Commission has received additional information concerning the adequacy of the underlying collateral for the new RCF. In a report dated May 2012, […] provided an independent valuation of Widerøe and certain tangible assets (including spare engines, relevant aircraft, a number of smaller properties and some equipment) which were subsequently used as security for the new RCF. While the focus was on Widerøe, as the most important asset in the security package, and the assessment of the other assets was based on more limited information, the overall valuation implied a total asset value of approximately SEK [1-4]-[3-6] billion. The total estimated value of the assets subject to security thus exceeded the size of Facility A. According to Denmark and Sweden, this was considered sufficient comfort for the new RCF lenders since, as noted above, the likelihood that SAS would ever draw on Facility B was considered negligible.
(91)
The actual financial risks associated with the new RCF were further mitigated by provisions on mandatory pre-payment and/or cancellation of the commitments under the new RCF, if SAS disposed of certain assets or engaged in other financing options. Such prepayment and cancellation provisions had the effect of reducing the potential loss over time. Indeed, as a result of the Widerøe sale, and pursuant to an agreement which entered into force upon that sale in September 2013 (see paragraph 31 above), the overall size of the new RCF was reduced from SEK 3,5 billion to SEK 2 billion.
(92)
It therefore appears that a comprehensive and coherent set of measures were taken, specifically aimed at ensuring the ongoing viability of SAS over the period 2012-15 and limiting the key financial risks associated with the new RCF.
(93)
Furthermore, the Commission recognises the need to consider whether a comparable private investor, facing similar market circumstances to the States (i.e. as existing shareholders in SAS), could have been prompted to provide the measure in question to the beneficiary. To this end, it is also useful to consider possible counterfactual situations arising in the absence of the measure being provided.
(94)
In this respect, Denmark, Sweden and the SAS Group claim in their submissions on the opening decision that bankruptcy would have been likely if the new RCF had not been made available in 2012. According to Denmark and Sweden, this would have corresponded to a combined loss of SEK 1 044 million for the States, i.e. the value of their aggregate shareholding. A further consideration also related to the prospect of forgoing future possible capital gains if the 4XNG plan was successfully implemented. By comparison, Denmark and Sweden estimate in their submissions that if SAS defaulted on the new RCF, the possible combined loss resulting from the States' collective shareholding and their RCF contributions would, in the most extreme scenario, have been in the region of SEK [1 000-3 000] million (39).
(95)
Consequently, in the event of bankruptcy of SAS, the possible additional loss associated with the States' participation in the new RCF (i.e. approximately SEK 447,5 million based on Denmark and Sweden's illustrative example) appears relatively contained compared to the loss which would have nonetheless accrued in respect of the States' shareholding. Comparing this relatively limited incremental change in the States' downside (bankruptcy) scenario to the potential upside for the States from a successful execution of the 4XNG plan, appears to provide further support for the States' decision to participate in the new RCF. In the most optimistic ‘base case’ scenario, the CITI report estimated potential capital gains for the States of SEK [7 000-12 000] million in total. However, while the Commission expressed some reservations in its opening decision regarding the optimistic nature of such growth projections, it recognises the possibility that, even under more conservative scenarios, the potential capital gains in the upside scenario may still have notably exceeded the potential losses in the downside scenario.
(96)
The Commission thus notes the above risk-reward assessment, as well as the extensive review and testing of the 4XNG plan, the additional verifications provided on the underlying collateral (40), the cancellation and prepayment provisions which reduced the potential loss over time (41) and the various other risk-mitigating measures incorporated within the terms of the new RCF (42). Taking the above into account, the States' decision to participate in the new RCF would appear consistent with the actions of a private operator acting with a view to obtaining a normal market return given the company's specific situation at that time.
(97)
Further to the above, the Commission concludes that the States, in their position as existing shareholders in SAS, were guided by reasonable and realistic prospects of profitability when they decided to participate in the new RCF together with KAW and the lending banks during the period December 2012 - March 2014. This participation thus did not entail any advantage to SAS within the meaning of Article 107(1) TFEU.
7.3. Conclusion on the presence of State aid
(98)
In view of the above, the Commission concludes that the participation of Denmark and Sweden in the new RCF does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
(99)
Finally, the Commission notes that Denmark and Sweden agreed to have the present decision adopted and notified in English,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The financing of Scandinavian Airlines through the new Revolving Credit Facility which the Kingdom of Denmark and the Kingdom of Sweden implemented in December 2012 does not constitute aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Article 2
This Decision is addressed to the Kingdom of Denmark and to the Kingdom of Sweden.
Done at Brussels, 9 July 2014.