РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 575/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 26 юни 2013 година
относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура,
като имат предвид, че:
(1)
В декларацията на Г-20 от 2 април 2009 г. относно укрепването на финансовата система се настоява за съгласувани в международен план усилия за повишаване на прозрачността и засилване на отчетността и регулирането чрез подобряване на количеството и качеството на капитала в банковата система, след като бъде осигурено икономическото възстановяване. В декларацията се призовава и за въвеждането на допълнителна мярка, която не зависи от риска, за ограничаване на ливъриджа в банковата система, както и за разработването на рамка за по-устойчиви ликвидни буфери. В отговор на предоставения от Г-20 мандат, през септември 2009 г. Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи постигна съгласие по редица мерки за засилване на регулирането на банковия сектор. Тези мерки бяха утвърдени от ръководителите на държавите от Г-20 на срещата на високо равнище в Питсбърг от 24 и 25 септември 2009 г. и подробно представени през декември 2009 г. През юли и септември 2010 г. Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи излезе с две допълнителни съобщения относно разработването и калибрирането на тези нови мерки, а през декември 2010 г. Базелският комитет по банков надзор публикува окончателните мерки, известни като рамката Базел III.
(2)
Групата на високо равнище по въпросите на финансовия надзор в ЕС, председателствана от Жак дьо Ларозиер (наричана по-долу "групата дьо Ларозиер"), прикани Съюза да разработи по-хармонизирани инструменти за финансово регулиране. Във връзка с бъдещата архитектура на европейските надзорни органи Европейският съвет от 18 и 19 юни 2009 г. също подчерта необходимостта от създаване на „единен европейски наръчник“, приложим за всички кредитни институции и инвестиционни посредници на вътрешния пазар.
(3)
Както се посочва в доклада на групата "дьо Ларозиер“ от 25 февруари 2009 г. (наричан по-долу "докладът" дьо Ларозиер"), "дадена държава членка следва да бъде в състояние да приеме по-строги национални регулаторни мерки, които се считат за подходящи на национално ниво за поддържане на финансовата стабилност, при условие че се спазват принципите на вътрешния пазар и договорените минимални основни стандарти".
(4)
Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (3) и в Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (4) бяха неколкократно съществено изменяни. Много от разпоредбите на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО са приложими както за кредитните институции, така и за инвестиционните посредници. От съображения за яснота и с цел да се осигури последователното прилагане на тези разпоредби, те следва да се обединят в нови правни актове, приложими както към кредитните институции, така и към инвестиционните посредници, а именно настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от (5). За по-голяма достъпност разпоредбите на приложенията към директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат включени в постановителната част на Директива 2013/36/ЕС и на настоящия регламент.
(5)
Настоящият регламент и Директива 2013/36/ЕС заедно следва да съставляват правната рамка, уреждаща правилата за достъпа до осъществяване на дейност за кредитни институции и инвестиционни посредници (наричани по-долу заедно "институциите"), както и приложимите за тях надзорна рамка и пруденциални правила. Поради това настоящият регламент следва да се разглежда съвместно с посочената директива.
(6)
Директива 2013/36/ЕС, основаваща се на член 53, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), следва, наред с другото, да съдържа разпоредбите, уреждащи правилата за достъпа до осъществяване на дейност от институциите, условията и реда за тяхното управление и надзорната рамка, като например разпоредби, уреждащи лицензирането на дейността, придобиването на квалифицирано дялово участие, упражняването на свободата на установяване и на предоставяне на услуги, правомощията на компетентните органи на държавата членка по произход и приемащата държава членка в това отношение, както и относно началния капитал и надзорния преглед на институциите.
(7)
Настоящия регламент следва, наред с другото, да съдържа пруденциалните изисквания за институциите, които се ограничават до функционирането на пазарите на банкови и финансови услуги и имат за цел да се гарантира финансовата стабилност на участниците на тези пазари, както и високо ниво на защита на инвеститорите и вложителите. Настоящият регламент има за цел да допринесе осезаемо за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар и поради това следва да се основава на разпоредбите на член 114 ДФЕС, тълкувани в съответствие с трайната практика на Съда на Европейския съюз.
(8)
Въпреки че директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО хармонизираха до известна степен правилата на държавите членки в областта на пруденциалния надзор, те съдържат значителен брой варианти и възможности държавите членки да налагат по-строги правила от установените в тях. Това води до различия между националните правила, които биха могли да възпрепятстват трансграничното предоставяне на услуги и свободата на установяване и по този начин да създадат пречки за безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар.
(9)
От съображения за правна сигурност и поради необходимостта от равнопоставеност в рамките на Съюза прилагането на единен набор от правила за всички участници на пазара е ключов елемент за функционирането на вътрешния пазар. За да се избегнат нарушения на функционирането на пазара и случаите на регулаторен арбитраж, минимални пруденциални изисквания следва да гарантират максимална хармонизация. Поради това преходните периоди, предвидени в настоящия регламент, са изключително важни за гладкото въвеждане на настоящия регламент и за избягване на несигурност на пазарите.
(10)
Във връзка с работата на Групата по прилагане на стандарти към Базелския комитет по банков надзор (БКБН) по отношение на мониторинга и прегледа на прилагането на рамката Базел III от държавите членки, Комисията следва периодично да предоставя актуализирани доклади, най-малкото след публикуването от БКБН на всеки доклад за напредъка, свързани с прилагането и въвеждането на национално равнище на рамката Базел III в други основни юрисдикции, включително оценка на съгласуваността на законодателството или разпоредбите на другите държави с международните минимални стандарти, за да се установят различия, които биха могли да породят опасения относно условията на равнопоставеност.
(11)
Следователно, за да се отстранят пречките пред търговията и нарушенията на конкуренцията в резултат на различията между националните правни уредби, както и за да не се позволи появата на нови възможни пречки пред търговията и съществени нарушения на конкуренцията, е необходимо да се приеме регламент, с който се установяват единни правила, приложими във всички държави членки.
(12)
Оформянето на пруденциалните изисквания под формата на регламент би гарантирало, че тези изисквания ще бъдат пряко приложими. Така ще се осигурят еднакви условия и ще се предотврати възникването на разминаващи се национални изисквания вследствие на транспонирането на директива. В резултат на настоящия регламент всички институции ще спазват едни и същи правила в целия Съюз, което ще засили и доверието в стабилността на институциите, особено по време на криза. Приемането на регламент ще намали също така регулаторната сложност и разходите на дружествата за спазване на нормативната уредба, особено за институциите с трансгранична дейност, както и ще допринесе за премахване на нарушенията на конкуренцията. По отношение на спецификите на пазарите на недвижимо имущество, които се характеризират със свойствено за всяка държава членка, регион или местен район икономическо развитие и правна уредба, компетентните органи следва да имат право да определят по-високи рискови тегла или да прилагат, в зависимост от случаите на неизпълнение и очакваното развитие на пазара, по-стриктни критерии за експозициите, обезпечени с ипотеки върху недвижимо имущество в дадени области.
(13)
Компетентните органи или държавите членки следва да могат да налагат национални правила, при условие че те не са несъвместими с настоящия регламент, в областите, които не са обхванати от него, например динамичното провизиране, разпоредбите относно националните схеми за покрити облигации които не се отнасят до третирането на тези облигации съгласно установените в настоящия регламент правила, придобиването и притежаването на дялови участия, както във финансовия, така и в нефинансовия сектор за цели, които нямат отношение към пруденциалните изисквания, определени в настоящия регламент.
(14)
Най-важните препоръки в доклада „дьо Ларозиер“, намерили приложение в Съюза на по-късен етап, бяха създаването на „единен европейски наръчник“ и на европейска рамка за макропруденциален надзор, като целта беше двата елемента заедно да осигурят финансова стабилност. Единният наръчник осигурява стабилна и единна регулаторна рамка, която способства за функционирането на вътрешния пазар и предотвратява възможностите за регулаторен арбитраж. В рамките на вътрешния пазар на финансови услуги обаче макропруденциалните рискове могат да се различават по редица начини и са свързани с характерни национални особености, които водят до различия, наблюдавани например в структурата и обема на банковия сектор в сравнение с икономиката като цяло и кредитния цикъл.
(15)
В настоящия регламент и в Директива 2013/36/ЕС се съдържат няколко инструмента за предотвратяване и редуциране на макропруденциалните и системните рискове, чрез които се осигурява гъвкавост, като едновременно с това се гарантира, че използването им подлежи на подходящ контрол, за да не се наруши функционирането на вътрешния пазар, като се извършва по прозрачен и последователен начин.
(16)
Когато макропруденциалните или системните рискове засягат една държава членка, компетентните или определените органи от съответната държава членка следва да имат възможност да предприемат действия по отношение на тези рискове, освен чрез предвидения в Директива 2013/36/ЕС инструмент буфер за системен риск, и чрез някои конкретни национални макропруденциални мерки, ако се прецени, че те са по-ефективни за преодоляването на тези рискове. Европейският съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (6) и Европейският надзорен орган (Европейски банков орган) (ЕБО), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган) (7), следва да имат възможност да предоставят становищата си относно това дали са изпълнени предпоставките за такива национални макропруденциални мерки и следва да има механизъм на Съюза, който да предотвратява въвеждането на национални мерки, когато има много сериозни доказателства, че не са налице съответните предпоставки. С настоящия регламент се установяват единни микропруденциални правила за институциите, като същевременно държавите членки запазват водеща роля при макропруденциалния надзор поради експертния си опит и съществуващите им задължения по отношение на финансовата стабилност. В този конкретен случай, тъй като решението за приемане на национални макропруденциални мерки включва определени оценки по отношение на рисковете, които могат в крайна сметка да засегнат макроикономическото, фискалното и бюджетното положение на съответната държава членка, е необходимо правомощието за отхвърляне на предложените на национално ниво макропруденциални мерки да бъде предоставено на Съвета в съответствие с член 291 ДФЕС, който действа по предложение на Комисията.
(17)
В случаите когато Комисията е представила на Съвета предложение за отхвърляне на национални макропруденциални мерки, Съветът следва да разгледа незабавно това предложение и да вземе решение дали да отхвърли или не националните мерки, като въпросът може да бъде подложен на гласуване по искане на държава членка или на Комисията в съответствие с Процедурния правилник на Съвета (8). В съответствие с член 296 ДФЕС Съветът следва да мотивира решението от гледна точка на условията за намеса, определени в настоящия регламент. Като се има предвид значението на макропруденциалния и на системния риск за финансовия пазар на засегнатата държава членка, а оттам и на нуждата от бързо реагиране, е важно срокът за това решение на Съвета да се определи на един месец. Ако след задълбочено разглеждане на предложението на Комисията за отхвърляне на предложената национална мярка Съветът стигне до заключението, че не са изпълнени определените в настоящия регламент условия за отхвърляне на национални мерки, той следва във всички случаи да посочи мотивите си по ясен и недвусмислен начин.
(18)
Държавите членки следва да могат да прилагат мерките, които считат за уместни, включително мерки за редуциране на макропруденциалния или системния риск в конкретна държава членка, до хармонизирането на ликвидните изисквания през 2015 г. и на отношението на ливъридж през 2018 г.
(19)
Буферите за системен риск или индивидуалните мерки, предприети от държавите членки за справяне със системните рискове, които ги заплашват, следва да могат да се прилагат за банковия сектор като цяло или за една или повече негови подгрупи, а именно подгрупи от институции, които показват сходни рискови профили при извършваната от тях стопанска дейност, или за експозициите към един или повече вътрешни икономически или географски сектори в рамките на банковия сектор.
(20)
Ако определените органи на две или повече държави членки установят едни и същи промени в проявлението на системен или макропруденциален риск, представляващ заплаха за финансовата стабилност на национално ниво във всяка от тези държави членки, и ако определените органи счетат, че срещу този риск би било по-добре да се предприемат национални мерки, държавите членки могат да подадат съвместно уведомление до Съвета, Комисията, ЕССР и ЕБО. При уведомяване на Комисията, Съвета, ЕССР и ЕБО държавите членки следва да представят подходящи доказателства, включително обосновката за съвместно уведомление.
(21)
Освен това на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приеме делегиран акт за временно увеличение на нивата на капиталовите изисквания, както и на изискванията за големи експозиции и за оповестяването. Тези разпоредби следва да се прилагат за период от една година, освен ако Европейският парламент или Съветът не възрази срещу делегирания акт в срок от три месеца. Комисията следва да посочи мотивите за използването на тази процедура. На Комисията следва да бъде предоставено единствено правомощието да налага по-строги пруденциални изисквания за експозиции, произтичащи от развитието на пазара в рамките на Съюза или извън него, което засяга всички държави членки.
(22)
Прегледът на макропруденциалните правила е обоснован, за да може Комисията да оцени, наред с другото, дали макропруденциалните инструменти в настоящия регламент и в Директива 2013/36/ЕС са ефективни, ефикасни и прозрачни, дали следва да се предложат нови инструменти, дали предвиденият в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС обхват и евентуалното припокриване на макропруденциалните инструменти за справяне със сходни рискове са подходящи и как международно приетите стандарти за системно значимите институции взаимодействат с настоящия регламент или на Директива 2013/36/ЕС.
(23)
Когато държавите членки приемат насоки от общ характер, по-специално в областите, в които приемането от Комисията на проекти за технически стандарти все още предстои, тези насоки не трябва да са в противоречие с правото на Съюза, нито да засягат прилагането му.
(24)
Настоящият регламент не препятства на държавите членки, когато е уместно, да налагат еквивалентни изисквания спрямо предприятията, които не попадат в обхвата му.
(25)
Общите пруденциални изисквания, предвидени в настоящия регламент, се допълват с индивидуални правила, които се определят от компетентните органи в резултат на постоянния надзорен преглед на отделни институции. Обхватът на подобни надзорни правила, следва, наред с другото, да бъде изложен в Директива 2013/36/ЕС, тъй като компетентните органи следва да могат самостоятелно да преценяват кои правила следва да бъдат наложени.
(26)
Настоящият регламент не следва да засяга способността на компетентните органи да налагат специфични, съобразени с рисковия профил на институциите изисквания в рамките на посочените в Директива 2013/36/ЕС надзорен преглед и оценка.
(27)
Регламент (ЕС) № 1093/2010 има за цел да се повиши качеството и да се постигне по-голяма последователност на националния надзор, както и да се подобри наблюдението и контролът върху трансграничните групи.
(28)
Предвид увеличения брой задачи, възложени на ЕБО с настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, Европейският парламент, Съветът и Комисията следва да направят необходимото за осигуряването на достатъчно човешки и финансови ресурси.
(29)
Регламент (ЕС) № 1093/2010 задължава ЕБО да предприема действия в съответствие с директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО. ЕБО трябва да предприема действия и в сферата на дейност на институциите във връзка с въпроси, които не са обхванати изрично от тези директиви, при условие че подобни действия са необходими, за да се гарантира ефективното и последователното прилагане на посочените директиви. Настоящият регламент следва да вземе предвид ролята и функцията на ЕБО и да улесни упражняването на правомощията му, изложени в Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(30)
След периода на наблюдение и пълното въвеждане на изискването за ликвидно покритие в съответствие с настоящия регламент Комисията следва да се направи оценка дали предоставянето на ЕБО на право на инициатива за провеждането на обвързваща медиация по отношение на вземането на съвместни решения от компетентните органи съгласно членове 20 и 21 от настоящия регламентби улеснило практическото създаване и функциониране на обособени ликвидни подгрупи, както и да определи дали са изпълнени условията за специално вътрешногрупово третиране на трансгранични институции. Следователно, към този момент и като част от редовните доклади относно дейността на ЕБО съгласно член 81 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, Комисията следва да проучи конкретно необходимостта от предоставянето на такива правомощия на ЕБО и да включи резултатите от това проучване в своя доклад, който следва да бъде придружен от подходящи законодателни предложения, ако е необходимо.
(31)
В доклада "дьо Ларозиер" се посочва, че микропруденциалният надзор не може да действа ефективно за запазване на финансовата стабилност без подходящо отчитане на процесите на макрониво, като макропруденциалното наблюдение и контрол се обезсмислят, ако не може да въздейства по някакъв начин върху надзора на микрониво. Тясното сътрудничество между ЕБО и ЕССР е от съществено значение, за да се осигури пълна ефективност на функционирането на ЕССР и на последващите действия, предприети в отговор на неговите предупреждения и препоръки. По-специално, ЕБО следва да може да предава на ЕССР цялата необходима информация, събрана от компетентните органи в съответствие със задълженията за отчитане, определени в настоящия регламент.
(32)
Предвид разрушителните последици от последната финансова криза, основните цели на настоящия регламент са насърчаване на икономически полезни банкови дейности, които служат на общото благо, и възпиране на неустойчиви финансови спекулации без реална добавена стойност. Това предполага всеобхватна реформа на начините, по които спестяванията се насочват към продуктивни инвестиции. За да се осигури устойчива и многообразна банкова среда в Съюза, компетентните органи следва да бъдат оправомощени да налагат по-високи капиталови изисквания за институциите със системно значение, които могат поради своите стопански дейности да представляват заплаха за световната икономика.
(33)
Необходими са еквивалентни финансови изисквания за институциите, които съхраняват парични средства или ценни книжа на свои клиенти, за да се осигурят сходни защитни механизми за вложителите и справедливи условия на конкуренция между съпоставими групи от институции.
(34)
Тъй като институциите на вътрешния пазар са в пряка конкуренция, изискванията за наблюдение следва да бъдат еквивалентни в целия Съюз, като се вземат предвид различните рискови профили на институциите.
(35)
Когато при упражняването на надзора е необходимо да се определи размерът на консолидирания собствен капитал на група от институции, изчисленията следва да се извършват в съответствие с настоящия регламент.
(36)
Съгласно настоящия регламент капиталовите изисквания се прилагат на индивидуална и консолидирана основа, освен ако компетентните органи не прилагат индивидуален надзор, когато счетат това за целесъобразно. Индивидуалният, консолидираният и трансграничният консолидиран надзор са полезни инструменти при наблюдението и контрола на институциите.
(37)
За да се осигури адекватна платежоспособност на институции в рамките на дадена група, от съществено значение е капиталовите изисквания да се прилагат въз основа на консолидираното финансово състояние на тези институции в групата. За да се осигури правилно разпределение на собствения капитал в рамките на групата и неговата наличност за защита на спестяванията при необходимост, капиталовите изисквания следва да се прилагат спрямо отделните институции в рамките на дадена група, освен когато тази цел може да бъде постигната ефективно по друг начин.
(38)
Малцинствените участия, произтичащи от междинните финансови холдинги, за които се прилагат изискванията на настоящия регламент на подконсолидирана основа, също могат да бъдат допустими (в рамките на съответните лимити) за включване в състава на базовия собствен капитал от първи ред на групата на консолидирана основа, тъй като и базовият собствен капитал от първи ред на междинния финансов холдинг, съставен от малцинствените участия, и частта от същия този капитал, собственост на дружеството майка, в еднаква степен поемат загубите, понесени от техните дъщерни предприятия, когато възникват такива.
(39)
Използването на точно определен счетоводен метод за изчисляване на собствения капитал, неговата адекватност спрямо рисковата експозиция на дадена институция, както и за оценка на концентрацията на експозициите, следва да се прави в съответствие с разпоредбите на Директива 86/635/ЕИО на Съвета от 8 декември 1986 г. относно годишните отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции (9), в която са включени някои промени на разпоредбите на Седма директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 г. относно консолидираните счетоводни отчети (10), или с тези на Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 19 юли 2002 г. за прилагането на международните счетоводни стандарти (11) - в зависимост от това с кой от тези актове се регулира счетоводната отчетност на институциите съгласно националното право.
(40)
За да се осигури подходящо ниво на платежоспособност, е важно да се предвидят капиталови изисквания, при които активите и задбалансовите позиции да се претеглят според степента на риска.
(41)
На 26 юни 2004 г. БКБН прие рамково споразумение относно международното сближаване на начините на оценка на капитала и на капиталовите изисквания (наричано по-долу „рамката Базел II“). Разпоредбите на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, възпроизведени в настоящия регламент, са равностойни на разпоредбите в рамката Базел II. Следователно, чрез включването на допълнителните елементи от рамката Базел III настоящият става равностоен на разпоредбите в рамките Базел II и Базел III.
(42)
От съществено значение е да отчете разнообразието от институции в Съюза чрез осигуряването на алтернативни подходи за изчисляване на капиталовите изисквания за кредитен риск, включващи различни нива на чувствителност към риска и изискващи различни степени на усъвършенстване. Използването на външни рейтинги и на собствени оценки на институциите за отделните параметри на кредитния риск представлява значително подобряване на чувствителността към риска и пруденциалната надеждност на правилата във връзка с кредитния риск. Институциите следва да се насърчават да преминават към подходи с по-висока чувствителност към риска. При изчисленията, необходими за прилагането на посочените в настоящия регламент подходи за оценка на кредитния риск, институциите следва да подобрят процесите си на оценка и управление на кредитния риск, за да могат да се възползват от методи за определяне на регулаторни капиталови изисквания, които да отразяват естеството, мащаба и сложността на процесите при отделните институции. В това отношение следва да се счита, че обработката на данни във връзка с формирането и управлението на експозиции към клиенти включва разработването и утвърждаването на системи за управление и оценка на кредитния риск. Това служи не само за постигане на законните интереси на институциите, а и на целите на настоящия регламент за използването на по-добри методи за оценка и управление на риска и за тяхното използване при определянето на регулаторни капиталови изисквания. Независимо от това подходите с по-висока чувствителност към риска изискват съществен експертен опит и ресурси, както и достатъчни по обем данни с високо качество. Следователно институциите следва да отговарят на високи стандарти, преди да приложат тези подходи към регулаторните капиталови изисквания. Предвид текущата работа за осигуряване на подходящи ограничителни механизми за вътрешните модели, Комисията следва да изготви доклад относно възможността за удължаване на прилагането на минималния под по Базел I, заедно със законодателно предложение, ако е уместно,.
(43)
Капиталовите изисквания следва да съответстват на рисковете, за които се отнасят. По-специално, в изискванията следва да се отрази редуцирането на степента на риска, дължащо се на наличието на голям брой сравнително малки експозиции.
(44)
Малките и средните предприятия (МСП) са един от стълбовете на икономиката на Съюза предвид основополагащата им роля за създаване на икономически растеж и осигуряване на заетост. Възстановяването и бъдещият растеж на икономиката на Съюза зависят главно от наличието на капитал и финансиране за установени в Съюза МСП, за да могат да осъществяват необходимите инвестиции за внедряване на нови технологии и оборудване с цел повишаване на конкурентоспособността си. Поради ограничения брой алтернативни източници на финансиране МСП, установени в Съюза, са още по-чувствителни към въздействието на банковата криза. Ето защо е важно да се попълни съществуващият недостиг във финансирането на МСП и да се осигури достатъчен поток от банкови кредити за МСП в настоящия контекст. Капиталовите изисквания за експозиции към МСП следва да бъдат намалени чрез прилагането на коефициент за подпомагане, равен на 0,7619, за да се позволи на кредитните институции да увеличат предоставянето на кредити на МСП. За да се постигне тази цел, кредитните институции следва да използват ефективно освобождаването на капитал чрез прилагането на коефициента за подпомагане изключително с цел осигуряване на подходящ поток от кредити за МСП, установени в Съюза. Компетентните органи следва да наблюдават периодично общия размер на експозициите към МСП на кредитните институции и общия размер на приспадането от капитала.
(45)
В съответствие с решението на БКНБ, прието от Групата на управители на централни банки и ръководители на надзорни органи на 10 януари 2011 г., при нежизнеспособност на дадена институция всички нейни инструменти от допълнителния капитал от първи ред и от капитала от втори ред следва да могат да бъдат напълно и перманентно отписани или изцяло конвертирани в базов собствен капитал от първи ред. Законодателство, необходимо, за да се гарантира, че инструментите на собствения капитал подлежат на допълнителен механизъм за покриване на загуби, следва да стане част от законодателството на Съюза като част от изискванията за възстановяване и преструктуриране на институциите. Ако до 31 декември 2015 г. не бъде прието правна уредба на Съюза, която да урежда изискването при нежизнеспособност на дадена институция капиталовите инструменти да могат да бъдат напълно и перманентно отписани или преобразувани в инструменти от базовия собствен капитал от първи ред, Комисията следва да направи преглед и да докладва дали в настоящия регламент следва да бъде включена такава разпоредба и в контекста на този доклад да представи подходящи законодателни предложения.
(46)
Разпоредбите на настоящия регламент са в съответствие с принципа на пропорционалност, по-специално предвид разнообразието в размера и мащаба на операциите и обхвата на дейността на институциите. Спазването на принципа на пропорционалност означава също, че по отношение на експозициите на дребно се признават възможно най-простите процедури за определянето на рейтинг, дори в рамките на вътрешнорейтинговия подход. Държавите членки следва да гарантират, че определените в настоящия регламент изисквания се прилагат по начин, пропорционален на естеството, мащаба и сложността на рисковете, произтичащи от бизнес модела на дадена институция и от дейностите ѝ. Комисията следва да направи необходимото делегираните актове и актовете за изпълнение, регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение да са съобразени с принципа на пропорционалност, за да се гарантира пропорционалното прилагане на настоящия регламент. Поради това ЕБО следва да гарантира, че всички регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение са съставени по начин, който е съобразен с принципа на пропорционалност и го утвърждава.
(47)
Компетентните органи следва да обърнат подходящо внимание на случаи, при които подозират, че информацията се смята за търговска тайна или за поверителна с цел да се избегне оповестяването ѝ. Независимо от факта, че дадена институция може да избере да не оповестява информация, която счита за търговска тайна или за поверителна, фактът, че информацията се счита за търговска тайна или за поверителна не освобождава от отговорност за неоповестяването на такава информация, когато бъде констатирано, че неоповестяването има значителни последици.
(48)
Динамичният характер на настоящия регламент дава възможност на институциите да избират към кредитния риск между три подхода с различна сложност. С цел да се позволи, особено на малките институции, да изберат по-чувствителния към риска вътрешнорейтингов подход, съответните разпоредби следва да се тълкуват така, че класовете експозиции да включват всички експозиции, които в настоящия регламент са третирани пряко или косвено като принадлежащи към посочените класове. Като общо правило, компетентните органи не следва да правят разлика между трите подхода при процеса на надзорен преглед, т.е. институциите, избрали стандартизирания подход, не следва само поради тази причина да подлежат на по-строг надзор.
(49)
Следва да се отделя все по-голямо внимание на методите за редуциране на кредитния риск в рамките на правила, чиято цел е да се гарантира, че платежоспособността не се засяга поради неоправдано признаване. Винаги когато е възможно, при стандартизирания, а и при другите подходи, следва да се признава действащото в съответните държави членки обичайно банково обезпечение за редуциране на кредитния риск.
(50)
За да се гарантира, че рисковете и тяхното редуциране вследствие на предприети от институциите дейности по секюритизация и инвестиции са правилно отразени в капиталовите изисквания по отношение на институциите, е необходимо да се включат правила, предвиждащи третиране на тези дейности и инвестиции, характеризиращо се с чувствителност към риска и пруденциална надеждност. За тази цел е необходимо да се предвиди ясно и всеобхватно определение на понятието „секюритизация“, което да обхваща всяка трансакция или схема, при която кредитният риск, свързан с дадена експозиция или група експозиции, се разделя на траншове. Експозиция, която създава задължение за пряко плащане по трансакция или схема, които се използват за финансиране или стопанисване на материални активи, не следва да се счита за експозиция към секюритизация дори ако трансакцията или схемата включва задължения за плащане с различен приоритет.
(51)
Паралелно с наблюдението, имащ за цел гарантиране на финансова стабилност, съществува и необходимост от механизми, предназначени за постигането на засилено и ефективно наблюдение и предотвратяване на потенциални балони, за да се гарантира оптимално разпределение на капитал в контекста на макроикономическите предизвикателства и цели, по-специално по отношение на дългосрочните инвестиции в реалната икономика.
(52)
Операционният риск е значим риск, пред който са изправени институциите, който трябва да е покрит със собствен капитал. От съществено значение е да се отчете разнообразието от институции в Съюза, като се предоставят алтернативни подходи за изчисляване на изискванията за операционния риск чрез включването в тези подходи на различни нива на чувствителност към риска и като се изиска различна степен на усъвършенстваност. За институциите следва да има подходящи стимули за преминаване към подходи с по-висока чувствителност към риска. Предвид появата на изключително усъвършенствани методи за оценка и управление на операционния риск правилата следва да бъдат обект на прегледи и да се актуализират по подходящ начин, включително във връзка с коефициентите за различните групи дейности и признаването на техниките за редуциране на риска. Във връзка с това при опростените подходи за изчисляване на капиталовите изисквания за операционен риск следва да се обърне специално внимание върху отчитането на застраховането.
(53)
Наблюдението и контролът върху експозициите на институцията следва да са неразделна част от надзора над нея. Следователно прекомерната концентрация на експозиции към един клиент или група от свързани клиенти може да доведе до неприемлив риск от загуба. Такава ситуация може да се счита за неблагоприятна за платежоспособността на институцията.
(54)
При определяне дали съществуват групи от свързани клиенти и съответно - експозиции, съставляващи едно цяло от гледна точка на поемания риск, е важно да се отчитат и рисковете, породени от общ източник на значително финансиране, предоставено от самата институция, нейната финансова група или свързани лица.
(55)
Въпреки че е желателно изчисляването на размера на експозицията да се основава на размера, използван за целите на капиталовите изисквания, е уместно да се приемат правила за наблюдение на големите експозиции, без да се прилага претегляне или степенуване на риска. Освен това, прилаганите методи за редуциране на кредитния риск в рамките на режима за платежоспособност бяха създадени въз основа на предположението, че кредитният риск е добре диверсифициран. При големите експозиции, свързани с риск от концентрация, основани на задължения на едно лице, кредитният риск не е подходящо диверсифициран. Отчитането на ефекта от тези техники следва в такъв случай да се обвърже с пруденциални предпазни мерки. Във връзка с това е необходимо при големите експозиции да се предвиди ефективна реализация на кредитната защита.
(56)
Предвид факта, че загубата от експозиция към институция може да бъде толкова голяма, колкото и загуба от всяка друга експозиция, такива експозиции следва да бъдат третирани и отчитани по същия начин като всички останали. Въведено бе алтернативно количествено ограничение с цел намаляване на непропорционалното въздействие на такъв подход върху по-малките институции. Освен това, съвсем краткосрочните експозиции, свързани с парични преводи, включително извършването на разплащателни услуги, услуги по клиринг, сетълмент и попечителски услуги за клиенти, се изключват, за да се улесни безпрепятственото функциониране на финансовите пазари и на свързаната с тях инфраструктура. Тези услуги обхващат например изпълнението на паричен клиринг и сетълмент и подобни дейности с цел улесняване на сетълмента. Съответните експозиции включват експозиции, които могат да не са предвидими и следователно не са напълно контролирани от кредитната институция - например баланси по сметки по междубанкови операции в резултат от плащания на клиенти, включително удържани или начислени такси и лихви, и други плащания по услуги за клиенти, както и предоставени или получени обезпечения.
(57)
Важно е интересите на дружествата, които преобразуват заеми в търгуеми ценни книжа и други финансови инструменти (инициатори или спонсори), да се са съобразени с интересите на тези, които инвестират в тези ценни книжа или инструменти (инвеститори). За тази цел инициаторът или спонсорът следва да запазва значителен интерес в базисните активи. Следователно е важно инициаторите или спонсорите да запазват експозиция към риска, свързан с въпросните заеми. По-общо, секюритизационните сделки не следва да се структурират по начин, който да избягва прилагането на изискването за запазване, по-специално чрез такси или премии, или чрез двете. Такова запазване следва да бъде приложимо във всички случаи, при които се проявява икономическата същност на секюритизацията, независимо от правните структури или инструменти, които се използват за постигане на тази икономическа същност. По-специално, когато кредитният риск се прехвърля чрез секюритизация, инвеститорите следва да вземат решенията си едва след като извършат цялостна надлежна проверка, за което се нуждаят от подходяща информация относно секюритизациите.
(58)
В настоящият регламент се предвижда също така изискването за запазване да не се прилага многократно. За всяка секюритизация е достатъчно изискването да се прилага към инициатора, спонсора или първоначалния кредитор. По същия начин, когато секюритизационни сделки имат други секюритизиращи позиции като базисен актив, изискването за запазване се прилага само спрямо секюритизацията, в която е инвестирано. Закупени вземания не следва да подлежат на изискването за запазване, ако възникват от корпоративна дейност, когато са прехвърлени или продадени с отстъпка с цел финансиране на тази дейност. Компетентните органи следва да прилагат рисковото тегло при неспазване на задълженията за извършване на надлежна проверка и за управление на риска във връзка със секюритизация в случай на съществени нарушения на политиките и процедурите, които са от значение за анализа на базисните рискове. Комисията следва също да прецени дали избягването на многократното прилагане на изискването за запазване би могло да доведе до практики на заобикаляне на изискването за запазване и дали правилата за секюритизациите се прилагат ефективно от компетентните органи.
(59)
Надлежната проверка следва да се използва за правилна оценка на рисковете, породени от секюритизиращи експозиции в търговския и в банковия портфейл. Освен това задълженията за надлежна проверка трябва да бъдат пропорционални. Процедурите за надлежна проверка следва да допринесат за изграждане на по-голямо доверие между инициаторите, спонсорите и инвеститорите. Следователно е желателно съответната информация относно процедурите за надлежна проверка да се оповестява по подходящ начин.
(60)
Необходима е особена предпазливост в случаите, когато институция поема експозиция към своето собствено предприятие майка или към други негови дъщерни предприятия. Управлението на такива експозиции, поети от институциите, следва да е напълно независимо и да е съобразено с принципите за надеждно управление, без да се влияе от други съображения. Това е особено важно по отношение на големите експозиции и в случаите, които не са просто свързани с вътрешногруповото управление или обичайните вътрешногрупови сделки. Компетентните органи следва да обръщат особено внимание на такива вътрешногрупови експозиции. Такива стандарти не е необходимо да се прилагат обаче, когато предприятието майка е финансов холдинг или кредитна институция или когато останалите дъщерни предприятия са кредитни или финансови институции или предприятия, които предлагат спомагателни услуги, при условие че всички тези предприятия са обхванати от консолидирания надзор върху кредитната институция.
(61)
Предвид чувствителността им към риск, е желателно да се следи дали правилата, свързани с капиталовите изисквания, оказват съществено въздействие върху икономическия цикъл. Комисията, като отчита приноса на Европейската централна банка (ЕЦБ), следва да докладва по тези аспекти на Европейския парламент и на Съвета.
(62)
Следва да бъдат преразгледани капиталовите изисквания за дилърите на стоки, включително тези дилъри, които понастоящем са освободени от прилагането на изискванията на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (12).
(63)
Либерализирането на пазарите на газ и електроенергия е важно за Съюза като цел както от икономическа, така и от политическа гледна точка. С оглед на това капиталовите изисквания и другите пруденциални правила, насочени към предприятията, извършващи дейност на тези пазари, следва да бъдат пропорционални и да не възпрепятстват необосновано постигането на целта за либерализация. Постигането на тази цел следва по-специално да се отчита при прегледа на настоящия регламент.
(64)
Институциите, които инвестират в схеми за пресекюритизация следва също да извършват надлежна проверка по отношение както на базисните схеми за секюритизация, така и на заложените в тях несекюритизирани експозиции. Институциите следва да преценят дали експозициите в рамките на програми с търговски книжа, обезпечени с активи, представляват пресекюритизиращи експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи цели заеми, като нито един от тези заеми не е секюритизираща или пресекюритизираща експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. Във втория случай присъщият за дадена група механизъм за ликвидност по правило не следва да бъде считан за пресекюритизираща експозиция, тъй като представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), която не съдържа секюритизиращи експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизираща експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизираща експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от спонсориращата институция, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизираща експозиция.
(65)
Разпоредбите за пруденциална оценка на търговския портфейл следва да се прилагат за всички инструменти, оценявани по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или банковия портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато пруденциалната оценка би довела до по-ниска отчетна стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(66)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизиращите позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящия регламент, или да ги приспаднат от своя базов собствен капитал от първи ред, независимо дали позициите са в търговския или в банковия портфейл.
(67)
Институциите инициатори или спонсори следва да не могат да избягват забраната за косвена подкрепа, като използват за осигуряването ѝ търговските си портфейли.
(68)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично съгласно настоящия регламент, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде на участниците на пазара да се предоставя вярна и пълна информация относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящия регламент, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел. Същевременно компетентните органи следва да обърнат необходимото внимание на случаи, в които подозират, че информацията представлява търговска тайна или за поверителна с цел да се избегне оповестяването ѝ.
(69)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизираща позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Секюритизиращата позиция не следва да се приспада от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, където не се отчита тази кредитна защита.
(70)
Предвид последните им незадоволителни резултати следва да бъдат предвидени по-строги стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитния риск в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент за кризисни условия, така че при влошаване на пазарната конюнктура да бъдат засилени с оглед намаляване на потенциала за проциклично движение. Институциите следва също да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта им, освен ако могат да докажат, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизиращите позиции чрез подходи, основани на вътрешни модели, признаването на извършваното от страна на институциите моделиране на рисковете, свързани със секюритизацията за изчисляване на капиталовите изисквания, в търговския портфейл следва да се ограничи и като правило да се въведе стандартизирано капиталово изискване за секюритизиращите позиции в търговския портфейл.
(71)
В настоящия регламент се определят ограничен брой изключения за някои дейности по корелационно търгуване, при които надзорникът може да разреши на дадена институция да изчислява цялостно капиталово изискване за риск съобразно строги правила. В такива случаи институцията следва да прилага към тези дейности капиталово изискване, равно на по-високата от следните две стойности: капиталовото изискване по вътрешно разработения подход или 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на изчисляване. За тези експозиции не следва да е необходимо да се прилага изискването за допълнителен риск, но те следва да бъдат включени както в параметъра „стойност под риск“, така и в този за стресирана стойност под риск.
(72)
С оглед на естеството и мащаба на неочакваните загуби, понесени от институциите по време на финансовата и икономическа криза, е необходимо допълнително да се подобри качеството и хармонизацията на собствения капитал, който институциите са длъжни да поддържат. Това следва да включва въвеждането на ново определение за основните елементи на разполагаемия капитал за поемане на неочаквани загуби при възникването им, по-ясно определяне на хибридните капиталови инструменти и налагането на единни пруденциални корекции на собствения капитал. Необходимо е също да се повиши значително размерът на собствения капитал, включително новите капиталови съотношения, насочени към основните елементи на разполагаемия собствен капитал с цел поемане на неочаквани загуби при възникването им. От институциите, чиито акции са допуснати до търговия на регулиран пазар, се очаква да изпълняват капиталовите изисквания по отношение на основните елементи на капитала с такива акции, които отговарят на строги критерии за основните капиталови инструменти и оповестените резерви на институцията. За да могат да бъдат взети предвид по подходящ начин разнообразните правни форми, под които функционират институциите в Съюза, строгите критерии за основните капиталови инструменти следва да гарантират, че основните капиталови инструменти за институции, които не са допуснати до търговия на регулиран пазар, са с изключително високо качество. Това не следва да пречи на институциите да изплащат, за акции с диференцирано право на глас или без право на глас, разпределени печалби, изчислени на базата на коефициент от разпределените печалби за акции със сравнително високо равнище на право на глас, при условие че независимо от равнището на право на глас са изпълнени строгите критерии за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, включително критериите по отношение на гъвкавостта на плащанията, и при условие че когато се изплаща разпределена печалба, то тя трябва да се изплаща за всички емитирани от съответната институция акции.
(73)
Произтичащите от търговско финансиране експозиции се различават по своята същност, но имат общи характеристики като малка стойност, краткотрайност и установим източник за погасяване. Те се основават на движения на стоки и услуги, които подкрепят реалната икономика и в повечето случаи помагат на малки дружества да посрещат всекидневните си нужди, като по този начин създават икономически растеж и възможности за заетост. Входящите потоци обикновено съответстват на изходящите, което ограничава риска по отношение на ликвидността.
(74)
Уместно е ЕБО да поддържа актуализиран списък на всички форми на капиталови инструменти във всяка държава членка, които се признават за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. ЕБО следва да изключи от този списък инструментите, които не представляват държавна помощ, емитирани след датата на влизане в сила на настоящия регламент, които не отговарят на определените в настоящия регламент критерии, и следва да съобщи публично изключването от списъка. Когато инструменти, изключени от списъка от ЕБО, продължат да бъдат признавани след съобщението на ЕБО, ЕБО следва да упражни правомощията си в пълна степен, по-специално предоставените съгласно член 17 от Регламент № 1093/2010 във връзка с нарушения на правото на Съюза. Припомня се, че се прилага механизъм от три етапа за предприемане на пропорционални действия при случаи на неправилно или недостатъчно прилагане на правото на Съюза, при който като първа стъпка ЕБО има правомощия да извършва проверка за възможно неправилно или недостатъчно прилагане от страна на националните органи в техните надзорни практики на задълженията, предвидени в правото на Съюза, която приключва с препоръка. Второ, когато компетентният национален орган не спазва препоръката, Комисията има правомощия да приема официално становище, като взема предвид препоръката на ЕБО, изискваща от компетентния орган да предприеме необходимите действия, за да се гарантира спазването на правото на Съюза. Трето, за да бъдат преодолени изключителни ситуации на системно бездействие от страна на съответния компетентен орган, ЕБО има правомощия, като последна мярка, да приема решения, насочени към отделни финансови институции. Освен това се припомня, че съгласно член 258 от ДФЕС, ако Комисията счита, че дадена държава членка не е изпълнила задължение, произтичащо от Договорите, Комисията има правомощия да сезира Съда на Европейския съюз по този въпрос.
(75)
Настоящият регламент не следва да засяга способността на компетентните органи да поддържат процедури на предварително одобрение по отношение на договорите, с които се уреждат инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред. В тези случаи такива капиталови инструменти следва да бъдат включени към допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред на институцията само след като са преминали успешно през процедурите на одобрение.
(76)
С оглед засилването на пазарната дисциплина и финансовата стабилност е необходимо да се въведат по-подробни изисквания за оповестяване на формата и естеството на регулаторния капитал и направените пруденциални корекции, за да се гарантира, че инвеститорите и вложителите са достатъчно добре информирани за платежоспособността на институциите.
(77)
Освен това е необходимо компетентните органи да разполагат най-малко с обобщена информация относно размера на репо споразуменията, на предоставените в заем ценни книжа и на всички форми на натрупване на активи. Тази информация следва да се докладва на компетентните органи. За целите на укрепването на пазарната дисциплина следва да се предвидят по-подробни изисквания за оповестяване на репо споразумения и на обезпечено финансиране.
(78)
Новите определения за капитала и регулаторните капиталови изисквания следва да бъдат въведени по начин, който отчита наличието на различия между държавите по отношение на обстоятелствата и отправните точки, както и че първоначалните разлики около новите стандарти ще намалеят през преходния период. С цел да се осигури необходимата приемственост в равнището на собствения капитал, инструментите, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ и преди началната дата на прилагане на настоящия регламент, ще бъдат запазени в рамките на преходния период. Възможността да се разчита на държавна помощ следва да бъде намалено във възможно най-голяма степен в бъдеще. Доколкото държавната помощ е необходима в определени ситуации обаче, настоящият регламент следва да предвиди рамка за действие в такива ситуации. По-специално, в настоящия регламент следва да се определи как трябва да се третират инструментите на собствения капитал, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ. Възможността институциите да се ползват от такова третиране следва да зависи от строги условия. Освен това, доколкото такова третиране допуска отклонения от новите критерии за качеството на инструментите на собствения капитал, тези отклонения следва да са ограничени във възможно най-голяма степен. При третирането на съществуващи капиталови инструменти, емитирани по линия на мерки за рекапитализиране съгласно правилата за държавна помощ, следва да се направи ясно разграничение между капиталовите инструменти, които отговарят на изискванията на настоящия регламент, и онези, които не отговарят. Ето защо в настоящия регламент следва да бъдат предвидени подходящи преходни разпоредби за втория случай.
(79)
Директива 2006/48/ЕО изисква от кредитните институции най-късно до 31 декември 2011 г. да разполагат със собствен капитал, който е поне равен на определените минимални суми. В контекста на продължаващите последствия от финансовата криза в банковия сектор и във връзка с удължаването на срока на преходните режими за капиталовите изисквания, приети от БКБН, е целесъобразно да се въведе отново долна граница за ограничен период от време, докато бъде натрупан достатъчно собствен капитал в съответствие с преходните режими за собствения капитал, предвидени в настоящия регламент, които ще бъдат поетапно въведени от началната дата на прилагането на настоящия регламент до 2019 г.
(80)
За групите, които извършват съществена банкова или инвестиционна дейност, както и застрахователна дейност, в Директива 2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат (13) са предвидени конкретни правила за решаване на проблема с такова двойно отчитане на капитала. Директива 2002/87/ЕО се основава на международно приети принципи за справяне с рисковете в отделните сектори. Настоящият регламент укрепва начина на прилагане на тези правила за финансовите конгломерати към банковите групи и групите инвестиционни посредници, като осигурява тяхното надеждно и последователно прилагане. Всякакви допълнително необходими промени ще бъдат разгледани в прегледа на Директива 2002/87/ЕО, който се очаква през 2015 г.
(81)
Финансовата криза разкри, че институциите силно подценяват кредитния риск от контрагента, свързан с извънборсовите деривати. Това наложи през септември 2009 г. Г-20 да настоява за това повече извънборсови деривати да бъдат подложени на клиринг чрез централен контрагент (ЦК). Освен това те поискаха за извънборсовите деривати, които не могат да бъдат подложени на клиринг централизирано, да се прилагат по-високи капиталови изисквания с цел да се отразят правилно по-високите рискове, свързани с тях.
(82)
Вследствие на призива на Г-20 като част от рамката Базел III БКБН съществено измени третирането на кредитния риск от контрагента. Очаква се рамката Базел III да доведе до значително повишаване на капиталовите изисквания по отношение на сделките на институциите, свързани с извънборсовите деривати и финансирането на ценни книжа, както и да създаде значителни стимули за използването на ЦК от страна на институциите. Очаква се рамката Базел III да осигури и други стимули за укрепване на управлението на риска при експозициите към кредитен риск от контрагента и да преразгледа действащото третиране на кредитния риск от контрагента при експозиции към ЦК.
(83)
Институциите следва да заделят допълнителен собствен капитал поради риска от корекция на кредитната оценка на извънборсовите деривати. Институциите следва да прилагат и по-висока корелация със стойността на активите при изчисляването на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента при експозиции към някои финансови институции поради операции с извънборсови деривати и финансиране на ценни книжа. От институциите следва също така да се изисква значително да подобрят оценяването и управлението на кредитния риск от контрагента чрез по-добро решаване на проблемите с утежняващия риск, на контрагентите, използващи изключително много ливъриджа, и на обезпеченията, като това бъде придружено от съответните подобрения в областите на бектестването и стрес тестването.
(84)
Експозициите по търговско финансиране към ЦК обикновено се ползват от предоставените от ЦК многостранно нетиране и механизъм за поделяне на загубата. Следователно те включват много нисък кредитен риск от контрагента и следва да подлежат на изискване за много нисък собствен капитал. В същото време това изискване следва да бъде положително с цел да се гарантира, че институциите проследяват и наблюдават експозициите си към ЦК като част от доброто управление на риска, както и да се отрази фактът, че дори експозициите по търговско финансиране към ЦК не са защитени от риск.
(85)
Гаранционен фонд на ЦК е механизъм, който позволява поделяне (общо поемане) на загубата между клиринговите членове на ЦК. Той се използва, когато загубите, претърпени от ЦК в резултат на неизпълнение от страна на клирингов член, са по-големи от маржовете и вноските в гаранционния фонд, предоставени от този клирингов член, както и от всякакви други средства на защита, които ЦК може да използва, преди да прибегне до вноските на останалите клирингови членове. С оглед на това, рискът от загуба при експозиции поради вноски в гаранционния фонд е по-висок от този при експозициите по търговско финансиране. Следователно този вид експозиции следва да подлежи на по-високо капиталово изискване.
(86)
„Хипотетичният капитал“ на ЦК следва да бъде променлива, необходима за определяне на капиталовото изискване за експозициите на клирингов член поради вноските му в гаранционния фонд на ЦК. Той не би следвало да се разбира по никакъв друг начин. По-специално, той не следва да се разбира като размера на капитала, който компетентният орган изисква ЦК да държи.
(87)
Прегледът на третирането на кредитния риск от контрагента и по-специално въвеждането на по-високи капиталови изисквания за двустранните деривати с цел отразяване на по-високия риск, който тези договори представляват за финансовата система, е неразделна част от усилията на Комисията за осигуряване на ефективни, сигурни и стабилни пазари на деривати. Ето защо настоящият регламент допълва Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (14).
(88)
Комисията следва да направи преглед на съответните изключения за големите експозиции до 31 декември 2015 г. До публикуването на резултатите от този преглед държавите членки следва да продължат да се ползват от възможността да вземат решения за освобождаването на определени големи експозиции от тези правила през достатъчно дълъг преходен период. Предвид подготвителната работи и преговорите по Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за изменение на директиви 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2007/64/ЕО по отношение на банки - филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи (15) и и като отчитат събитията в международен план и в Съюза в тази област, Комисията следва да направи преглед дали тези изключения следва да продължат да се прилагат по преценка или като общо правило, както и дали се предприемат мерки за преодоляване на рисковете от тези експозиции чрез други ефективни инструменти, предвидени в настоящия регламент.
(89)
С цел да се гарантира, че изключването на експозиции от страна на компетентните органи не застрашава последователното прилагане на единните правила, установени като постоянно действащи разпоредби чрез настоящия регламент, след изтичането на преходен период и при липса на резултати от посочения преглед компетентните органи следва да се консултират с ЕБО дали е подходящо да продължат да се ползват от възможността за изключване на определени експозиции.
(90)
Годините преди финансовата криза се характеризираха с прекомерно натрупване в институциите на експозиции спрямо собствения им капитал (ливъридж). По време на финансовата криза загубите и недостигът на финансиране принудиха тези дружества да намалят значително своя ливъридж за кратък период от време. Това усили натиска за понижаване цените на активите, причинявайки допълнителни загуби както за институциите, което на свой ред доведе до по-нататъшно намаляване на техния собствен капитал. Крайният резултат от тази негативна спирала бе ограничаването на кредитирането на реалната икономика и по-сериозна и по-дълга криза.
(91)
Рисково базираните изисквания за собствен капитал са от първостепенно значение за гарантиране на достатъчно собствен капитал за покриване на неочаквани загуби. Въпреки това кризата показа, че тези изисквания сами по себе си не са достатъчни за предотвратяване на поемането от институциите на прекомерни рискове поради прекомерен ливъридж.
(92)
През септември 2009 г. ръководителите на Г-20 поеха ангажимент за разработване на международно приети правила, които да възпират прекомерния ливъридж. За тази цел те подкрепиха въвеждането на отношение на ливъридж като допълнителна мярка към рамката Базел II.
(93)
През декември 2010 г. БКБН публикува насоки, в които се определя методологията за изчисляване на коефициента на ливъридж. Тези правила предвиждат период на наблюдение от 1 януари 2013 г. до 1 януари 2017 г., през който ще бъдат наблюдавани отношението на ливъридж, неговите компоненти и връзката му с основаното на риска изискване. Въз основа на резултатите от периода на наблюдение БКБН възнамерява да направи евентуални окончателни корекции на определението и калибрирането на отношението на ливъридж през първата половина на 2017 г. с оглед въвеждането на 1 януари 2018 г. на задължително изискване въз основа на подходящ преглед и калибриране. В насоките на БКБН също така се предвижда оповестяване на отношението на ливъридж и неговите компоненти, считано от 1 януари 2015 г.
(94)
Отношението на ливъридж е нов регулаторен и надзорен инструмент на Съюза. В съответствие с международните споразумения той следва да се въведе първо като допълнителен елемент, който може да се прилага спрямо отделни институции по преценка на надзорните органи. Задълженията на институциите за отчитане ще позволят подходящ преглед и калибриране с оглед придаването на задължителен характер на мярката през 2018 г.
(95)
При прегледа на въздействието на отношението на ливъридж върху различни бизнес модели, особено внимание следва да се обърне на тези от тях, за които се смята, че водят до нисък риск - като ипотечното кредитиране и специализираното кредитиране на регионални правителства или местни органи на власт или субекти от публичния сектор. Въз основа на получените данни и констатациите от надзорния преглед през периода на наблюдение ЕБО, в сътрудничество с компетентните органи, следва да разработи класификация на бизнес моделите и рисковете. Въз основа на подходящ анализ и като се вземат предвид историческите данни или стрес сценариите, следва да се направи оценка на необходимите равнища на отношението на ливъридж, при които се запазва устойчивостта на съответните бизнес модели, и на това дали равнищата на отношението на ливъридж следва да бъдат зададени като прагове или интервали. След периода на наблюдение и калибрирането на съответните равнища на отношението на ливъридж и въз основа на оценката ЕБО може да публикува подходящ статистически преглед, включително усреднени стойности и стандартни отклонения, на отношението на ливъридж. След приемането на отношението на ливъридж ЕБО следва да публикува подходящ статистически преглед, в това число усреднени стойности и стандартни отклонения, на отношението на ливъридж по отношение на установените категории институции.
(96)
Институциите следва да наблюдават равнището и изменението на отношението на ливъридж, както и риска, свързан с ливъриджа, като част от вътрешния анализ на адекватността на капитала (ВААК). Това наблюдение следва да бъде включено в процеса на надзорен преглед. По-специално, след влизането в сила на изискванията за отношението на ливъридж компетентните органи следва да наблюдават ситуацията по отношение на бизнес модела и съответния рисков профил, за да се осигури актуална и адекватна класификация на институциите.
(97)
Добрите управленски структури, прозрачността и оповестяването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики на възнаграждение. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, институциите следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на институцията. Тази информация следва да бъде достъпна за всички заинтересовани страни. Тези специални изисквания не следва да засягат по-общите изисквания за оповестяване относно политиките на възнаграждение, приложими в хоризонтален план за отделните сектори. Освен това държавите членки следва да имат право да изискват от институциите да предоставят по-подробна информация относно възнагражденията.
(98)
Признаването на агенция за кредитен рейтинг като агенция за външна кредитна оценка (АВКО) не следва да увеличава затвореният характер на пазара, който вече се доминира от три основни предприятия. ЕБО и централните банки в ЕСЦБ без да улесняват процедурата или да я правят по-малко строга, следва да предвиждат признаването на повече агенции за кредитен рейтинг като АВКО като начин за отваряне на пазара към други предприятия.
(99)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (16) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (17) следва да се прилагат в пълна степен при обработването на лични данни за целите на настоящия регламент.
(100)
Институциите следва да притежават диверсифициран буфер от ликвидни активи, които да могат да използват за покриване на нуждите си от ликвидност в краткосрочни ликвидни кризисни ситуации. Тъй като не е възможно предварително да се знае със сигурност конкретно кои активи във всеки клас активи може да са изложени впоследствие на сътресения, уместно е да се насърчава диверсифициран и висококачествен ликвиден буфер, състоящ се от различни категории активи. Концентрирането на активи и прекомерното разчитане на пазарната ликвидност създават системен риск за финансовия сектор и следва да се избягват. Ето защо по време на първоначалния период на наблюдение следва да се вземе предвид широк набор от качествени активи, които ще се използват за формулирането на определение за изискване за ликвидно покритие. Когато се изготвя единно определение на ликвидни активи, се очаква поне държавните облигации и покритите облигации, търгувани на прозрачни пазари, намиращи се в непрекъснато обращение, да се разглеждат като активи с изключително висока ликвидност и кредитно качество. Би било уместно активите, посочени в член 416, параграф 1, букви а)-в), да бъдат включени в буфера без ограничения. При използването на ликвидния запас, институциите следва да въведат план за възстановяването му, а компетентните органи следва да гарантират адекватността на плана и неговото изпълнение.
(101)
Запасите от ликвидни активи следва да бъдат на разположение по всяко време, за да компенсират изходящите ликвидни потоци. Потребностите от ликвидност при краткосрочни ликвидни кризисни ситуации следва да се определят по стандартизиран начин, за да се осигури единен стандарт за стабилността и равнопоставеност. Следва да се гарантира, че такова стандартизирано определяне няма да доведе до непредвидени последици за финансовите пазари, кредитирането и икономическия растеж, като се вземат предвид различните бизнес и инвестиционни модели и практики на финансиране на институциите в Съюза. За тази цел по отношение на изискването за ликвидно покритие следва да се предвиди период на наблюдение. Въз основа на наблюденията и доклади на ЕБО Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегиран акт за своевременно въвеждане на подробно и хармонизирано изискване за ликвидно покритие в рамките на Съюза. С цел да се осигури хармонизация в световен мащаб по отношение на правилата за ликвидност, всеки делегиран акт за въвеждане на изискване за ликвидно покритие следва да бъде съобразен с изискването за отношението на ликвидно покритие, установено в окончателната международна рамка на БКБН относно измерването, стандартите и наблюдението на ликвидния риск, като се отчитат съюзните и националните особености.
(102)
За целта по време на периода на наблюдение ЕБО следва да направи преглед и оцени, наред с другото, целесъобразността на прага от 60 % за ликвидните активи от първо ниво, на тавана на входящите потоци, възлизащ на 75 % от изходящите потоци, и на поетапното въвеждане от 1 януари 2015 г. на изискване за ликвидно покритие от 60 %, което постепенно да достигне 100 %. Когато оценява единните определения за запас от ликвидни активи и докладва за тях, ЕБО следва да вземе предвид определението за висококачествени ликвидни активи на БКБН като основа за анализа си, като отчита съюзните и националните особености. ЕБО следва да определи валутите, за които нуждите от ликвидни активи на установените в Съюза институции надвишават наличието на такива ликвидни активи в тази валута, както и да прави ежегоден преглед доколко следва да се прилагат дерогации, включително предвидените в настоящия регламент. Освен това ЕБО следва да прави ежегодна оценка дали във връзка с такава дерогация, както и с вече установените в настоящия регламент дерогации, следва да бъдат предвидени допълнителни условия за прилагането им от установените в Съюза институции или съществуващите условия следва да бъдат преразгледани. ЕБО следва да представи резултатите от своя анализ в годишен доклад до Комисията.
(103)
За да се повиши ефективността и намали административната тежест, ЕБО следва да създаде съгласувана отчетна рамка въз основа на хармонизиран набор от стандарти за ликвидни изисквания, която да се прилага в целия Съюз. За целта ЕБО следва да разработи единни формати за отчетност и информационнотехнологични решения, които са съобразени с разпоредбите на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС До датата на прилагане на пълните ликвидни изисквания институциите следва да продължат да изпълняват националните си изисквания за отчетност.
(104)
ЕБО, в сътрудничество с ЕССР, следва да издаде насоки за принципите на използване на запасите от ликвидни активи в ситуации на стрес.
(105)
Не следва да се приема за даденост, че институциите ще получат ликвидна подкрепа от други институции, принадлежащи към същата група, когато се затрудняват да изпълнят своите задължения за плащане. Въпреки това, при спазване на строги условия и със съгласието на всеки един от участващите компетентни органи, последните следва да могат да освободят от прилагането на изискването за ликвидност отделни институции, като приложат към тях изискване на консолидирана основа, за да им дадат възможност да управляват централизирано своята ликвидност на равнище група или подгрупа.
(106)
Също така, когато не се предоставя освобождаване, ликвидните потоци между две институции, които принадлежат към една и съща група и са обект на консолидиран надзор, следва, когато изискването за ликвидност придобие обвързващ характер, да получават преференциални проценти за входящите и изходящите потоци само в случаите, когато са въведени всички необходими предпазни мерки. Едно такова специално преференциално третиране следва да бъде конкретизирано и свързано с изпълнението на редица строги и обективни условия. Специалното третиране, приложимо за вътрешногруповите потоци, следва да се определя чрез методология, която използва обективни критерии и параметри, за да се установят конкретни нива на входящите и изходящите потоци между институцията и нейния контрагент. Въз основа на наблюденията и доклада на ЕБО Комисията следва, когато е целесъобразно и като част от делегиран акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие, да бъде оправомощена да приема делегирани актове за определяне на тези специални вътрешногрупови третирания, методологията с обективните критерии, с които те са свързани, както и условията за съвместно оценяване на тези критерии.
(107)
Облигациите, емитирани от Националната агенция по управление на активите (NAMA) в Ирландия, са от особено значение за възстановяването на банковия сектор в Ирландия и тяхното емитиране е получило предварителното съгласие на държавите членки и е било одобрено от Комисията като държавна помощ, представляваща мярка за подпомагане, въведена с цел балансите на някои кредитни институции да се изчистят от обезценени активи. Емитирането на тези облигации е преходна мярка, подкрепена от Комисията и ЕЦБ, и представлява неразделна част от преструктурирането на банковата система в Ирландия. Тези облигации са гарантирани от ирландското правителство и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи. Комисията следва да уреди въпроса за конкретните механизми относно завареното положение на прехвърляемите активи, емитирани или гарантирани от дружества след получаването на одобрение от Съюза за държавна помощ като част от делегирания акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие. В този смисъл Комисията следва да отчете факта, че на институциите, изчисляващи изискванията за ликвидно покритие съгласно настоящия регламент, следва да бъде разрешено да приемат първостепенните облигации на NAMA като активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество до месец декември 2019 г.
(108)
По същия начин облигациите, емитирани от испанското дружество за управление на активи, са от особено значение за възстановяването на банковия сектор в Испания и са преходна мярка, подкрепена от Комисията и от ЕЦБ като неразделна част от преструктурирането на испанската банкова система. Тъй като емитирането им е предвидено в Меморандума за разбирателство относно стриктните изисквания за политиката във финансовия сектор, подписан от Комисията и испанските власти на 23 юли 2012 г., а прехвърлянето на активи изисква одобрение от Комисията като мярка за държавна помощ, въведена с цел балансите на определени кредитни институции да се изчистят от обезценени активи, и доколкото те се ползват с гаранция на испанското правителство и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи,.Комисията следва да уреди въпроса за конкретните механизми относно завареното положение на прехвърляемите активи, емитирани или гарантирани от дружества след получаването на одобрение от Съюза за държавна помощ като част от делегирания акт, който тя приема съгласно настоящия регламент за определяне на изискването за ликвидно покритие. В този смисъл Комисията следва да отчете факта, че на институциите, изчисляващи изискванията за ликвидно покритие съгласно настоящия регламент, следва да бъде разрешено да приемат първостепенните облигации на испанското дружество за управление на активи като активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество поне до месец декември 2023 г.
(109)
Въз основа на докладите, които се изискват да бъдат представени от ЕБО, и при изготвяне на предложението за делегиран акт относно ликвидните изисквания Комисията следва също така да разгледа въпроса дали първостепенните облигации на юридически лица, подобни на NAMA в Ирландия или на испанското дружество за управление на активи, създадени със същата цел и от особено значение за възстановяването на банковия сектор в която и да е друга държава членка, следва да бъдат третирани по същия начин, доколкото се ползват с гаранция на централното правителство на съответната държава членка и могат да служат като допустимо обезпечение пред паричните органи.
(110)
При разработване на проектите за регулаторни технически стандарти за определяне на методи за измерване на допълнителния изходящ поток ЕБО следва да възприема стандартизиран подход, основаващ се на исторически преглед, като метод за такова измерване.
(111)
До въвеждането на отношението на нетно стабилно финансиране като обвързващ минимален стандарт, институциите следва да спазват общо задължение за финансиране. Общото задължение за финансиране не следва да бъде изискване за отношение. Ако до въвеждането на отношението на нетно стабилно финансиране с национална разпоредба бъде въведено отношение на нетно стабилно финансиране като минимален стандарт, институциите следва да спазват този минимален стандарт.
(112)
С изключение на краткосрочните потребности от ликвидност, институциите следва също така да възприемат структури за финансиране, които са стабилни в дългосрочен план. През декември 2010 г. БКБН постигна съгласие, че отношението на нетно стабилно финансиране ще бъде превърнато в минимален стандарт до 1 януари 2018 г. и че БКБН ще въведе строги процедури за отчетност с оглед наблюдение на коефициента през преходния период, както и че ще продължи да извършва преглед на въздействието на тези стандарти върху финансовите пазари, кредитирането и икономическия растеж, като реагира на неочакваните последици, ако е необходимо. БКБН постигна съгласие, че отношението на нетно стабилно финансиране ще подлежи на период на наблюдение и ще включва клауза за преглед. В този контекст ЕБО следва, въз основа на изискваното в настоящия регламент отчитане, да анализира начина за разработване на изискване за стабилно финансиране. Въз основа на този анализ Комисията следва да докладва на Европейския парламент и на Съвета, както и да представи всякакви подходящи предложения за въвеждането на такова изискване до 2018 г.
(113)
Слабостите в корпоративното управление в редица допринесоха за прекомерното и непредпазливо поемане на риск в банковия сектор, което доведе до несъстоятелност на отделни институции и системни проблеми.
(114)
С цел да се улесни наблюдението върху практиките на корпоративно управление на институциите и да се подобри пазарната дисциплина, институциите следва да оповестяват публично организацията на корпоративното си управление. Техните управителни органи следва да одобрят и публично да оповестят изявление, с което пред обществеността да се гарантира, че тази организация е подходяща и ефикасна.
(115)
За да може да се вземе предвид разнообразието от бизнес модели на институциите в рамките на вътрешния пазар, следва внимателно да бъдат разгледани някои дългосрочни структурни изисквания, като отношението на нетно стабилно финансиране и отношението на ливъридж, с цел насърчаване на разнообразие от стабилни банкови структури, които служат и следва да продължат да служат на икономиката на Съюза.
(116)
За да може да има непрекъснато предоставяне на финансови услуги на домакинствата и предприятията, е необходима стабилна структура за финансиране. Потоците дългосрочно финансиране в основани на банки финансови системи в много държави членки могат като цяло да се различават по своите характеристики от тези на други международни пазари. Освен това в държавите членки може да са се развили специфични структури за финансиране с цел осигуряване на стабилно финансиране за дългосрочни инвестиции, включително децентрализирани банкови структури за насочване на ликвидни средства или обезпечени с ипотека ценни книжа, които се търгуват на високо ликвидни пазари или представляват желана инвестиция за дългосрочните инвеститори. Тези структурни фактори следва да бъдат разгледани внимателно. За тази цел е от съществено значение след окончателното утвърждаване на международните стандарти ЕБО и ЕССР въз основа на докладите, предвидени в настоящия регламент, да изготвят оценка за това как следва да се разработи изискване за стабилно финансиране, като се отчита изцяло многообразието от структури за финансиране на банковия пазар на Съюза.
(117)
С цел по време на преходния период да се осигури постепенно сближаване между равнището на собствен капитал и пруденциалните корекции, прилагани към определението за собствен капитал в рамките на Съюза и към определението за собствен капитал в настоящия регламент, въвеждането на капиталовите изисквания съгласно настоящия регламент следва да се извършва постепенно. От изключително значение е да се осигури съответствието на този процес на поетапно въвеждане с неотдавнашните подобрения, направени от държавите членки по отношение на равнищата на собствен капитал и определението им. За тази цел по време на преходния период компетентните органи следва да определят, в рамките на определена долна и горна граница, колко бързо да въведат необходимото равнище на собствен капитал и пруденциалните корекции, установени в настоящия регламент.
(118)
С цел да се улесни плавният преход от различни пруденциални корекции, прилагани понастоящем в държавите членки, към набора от пруденциални корекции, установени в настоящия регламент, компетентните органи следва да имат правото по време на преходния период да продължат да изискват от институциите, до известна степен, да правят пруденциални корекции спрямо собствения капитал, представляващи дерогация от настоящия регламент.
(119)
За да се гарантира, че институциите разполагат с достатъчно време, за да се съобразят с новите изисквания за равнището и определението за собствения капитал, някои капиталови инструменти, които не отговарят на определението за собствен капитал в настоящия регламент, следва да отпаднат постепенно между 1 януари 2013 г. и 31 декември 2021 г. Освен това, някои инструменти, предоставени от държавата следва да бъдат изцяло признати в собствения капитал за ограничен период. В допълнение, премийните резерви, свързани с елементи, определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО, при определени обстоятелства следва да се определят като базов собствен капитал от първи ред.
(120)
За да се осигури постепенното установяване на единни правила за оповестяване от институциите, така че на пазарните участници да се предостави вярна и задълбочена информация относно рисковия профил на отделните институции, изискванията за оповестяване също следва да се въвеждат постепенно.
(121)
За да се отчете развитието на пазара и опитът при прилагането на настоящия регламент, Комисията следва да бъде задължена да представя доклади на Европейския парламент и на Съвета, заедно със законодателни предложения, по целесъобразност, относно възможното въздействие на капиталовите изисквания върху икономическия цикъл, минималните капиталови изисквания за експозициите под формата на покрити облигации, големите експозиции, ликвидните изисквания, ливъриджа, експозициите към прехвърлен кредитен риск, кредитен риск от контрагента и метода на първоначалната експозиция, експозициите на дребно, относно определението за приемлив капитал и степента на прилагане на настоящия регламент.
(122)
Основната цел на правната рамка за кредитните институции следва да бъде гарантиране на предоставянето на жизненоважни услуги за реалната икономика, като в същото време се ограничава опасността от възникване на т.нар. „морален риск“. Структурното разделяне на търговски и инвестиционни банкови дейности в рамките на дадена банкова група може да бъде един от ключовите инструменти в подкрепа на тази цел. Ето защо никоя разпоредба в настоящата правна рамка не следва да бъде пречка за въвеждането на мерки с цел осъществяване на едно такова разделяне. Към Комисията следва да се отправи искане да анализира въпроса за структурното разделяне в рамките на Съюза и да представи доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно със законодателни предложения, по целесъобразност.
(123)
Също така с цел закрила на вложителите и запазване на финансовата стабилност държавите членки следва да могат да приемат структурни мерки, с които от лицензираните в тази държава членка кредитни институции се изисква да намалят експозициите си към различни юридически лица в зависимост от дейностите си, без значение къде се извършват тези дейности. Същевременно, тъй като такива мерки биха могли да окажат отрицателно въздействие като фрагментират вътрешния пазар, те следва да бъдат приемани само при спазване на строги условия до влизането в сила на бъдещ правен акт, който изрично хармонизира такива мерки.
(124)
С цел уточняване на изискванията, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на технически корекции на настоящия регламент за изясняване на определенията с оглед осигуряване на еднаквото му прилагане или за да бъде взето предвид развитието на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и рамковите определения в съответствие с последващи актове в тази област; за адаптиране на разпоредбите на настоящия регламент относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или правото на Съюза или с оглед на сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход с оглед да бъде взето предвид развитието на финансовите пазари; за адаптиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; както и за да се адаптират отделни разпоредби и технически критерии за третирането на кредитния риск от контрагента, за стандартизирания и вътрешнорейтинговия подход, редуцирането на кредитния риск, секюритизацията, операционния риск, пазарния риск, ликвидността, ливъриджа и оповестяването, така че да бъдат взети предвид промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или в правото на Съюза, или с оглед на сближаването на надзорните практики и оценяването на риска, и да бъдат отчетени резултатите от прегледа на различни въпроси, свързани с обхвата на Директива 2004/39/ЕО.
(125)
На Комисията следва да бъде делегирано и правомощието да приема актове в съответствие с член 290 ДФЕС за предписване на временно намаляване на посоченото в настоящия регламент равнище на собствения капитал или рискови тегла с оглед отчитането на конкретни обстоятелства; разясняване на освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на настоящия регламент относно големите експозиции; уточняването на размерите, свързани с изчисляването на капиталовите изисквания за търговския портфейл, за да се отчете развитието в икономическата и паричната област; адаптирането на категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискваните равнища на собствен капитал, с цел да бъдат взети предвид промените на финансовите пазари; разясняване на изискването към инвестиционните посредници да притежават собствен капитал, равен на една четвърт от режийните разходи за предходната година, за да се осигури еднаквото прилагане на настоящия регламент; определянето на елементите на собствения капитал, от които се приспадат позициите на институцията в инструменти на съответни дружества; въвеждането на допълнителни преходни разпоредби относно третирането на актюерските печалби и загуби при остойностяването на пасивите на институциите, свързани с пенсионни планове с дефинирани доходи;. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(126)
В съответствие с Декларация № 39 относно член 290 ДФЕС Комисията при изработването на проекти за делегирани актове в областта на финансовите услуги следва да продължи да се консултира с определените от държавите членки експерти, в съответствие с нейната установена практика.
(127)
Техническите стандарти в областта на финансовите услуги следва да осигурят хармонизиране, еднакви условия и достатъчна защита на вложителите, инвеститорите и потребителите в целия Съюз. Би било ефикасно и целесъобразно разработването на проекти за регулаторни стандарти и на технически стандарти за изпълнение, които не са свързани с политически решения, да се възложи на ЕБО като орган с високоспециализиран експертен опит, който да ги представя на Комисията. При изготвянето на регулаторни технически стандарти ЕБО следва да гарантира прилагането на ефективни административни процедури и процедури за отчетност. Форматите за отчетност следва да са пропорционални на естеството, мащаба и сложността на дейността на институциите.
(128)
Комисията следва да приема разработените от ЕБО проекти за регулаторни технически стандарти по отношение на взаимоспомагателните или кооперативните дружества, спестовни те институции или други подобни институции, някои инструменти на собствения капитал, пруденциалните корекции, приспаданията от собствения капитал, инструментите на допълнителния собствен капитал, малцинствените участия, спомагателните банкови услуги, третирането на корекцията за кредитен риск, вероятността от неизпълнение, загубата при неизпълнение, подходите за рисково претегляне на активите, сближаването на надзорните практики, ликвидността и преходните режими за собствения капитал посредством делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС и членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. Комисията и ЕБО следва да гарантират, че тези стандарти и изисквания могат да бъдат прилагани от всички съответни институции по начин, който е пропорционален на естеството, мащаба и сложността на тези институции и техните дейности.
(129)
Прилагането на част от делегираните актове, предвидени в настоящия регламент, като например относно изискването за ликвидно покритие, може да окаже съществено въздействие върху институциите, върху които се извършва надзор, както и върху реалната икономика. Комисията следва да гарантира, че още преди публикуването на делегираните актове Европейският парламент и Съветът ще бъдат винаги добре информирани относно актуалните събития на международно равнище, както и относно текущото разбиране в рамките на Комисията.
(130)
На Комисията следва също така да се предостави правомощието да приема технически стандарти за изпълнение,разработени от ЕБО във връзка с консолидирането, съвместните решения, отчитането, оповестяването, експозициите, обезпечени с ипотеки, оценката на риска, подходите към рисковото претегляне на активите, рисковите тегла и спецификацията на някои експозиции, третирането на опциите и вариантите, позициите в капиталови инструменти и валута, използването на вътрешни модели, ливъриджа и задбалансовите позиции, чрез актове за изпълнение съгласно член 291 ДФЕС и в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
(131)
С оглед на подробния характер и броя на регулаторни технически стандарти, които трябва да бъдат приети в съответствие с настоящия регламент, когато Комисията приема регулаторен технически стандарт, който съответства на проекта за регулаторен технически стандарт, представен от ЕБО, периодът, през който Европейският парламент и Съветът могат да възрази срещу регулаторен технически стандарт, следва да бъде удължен с един месец, когато е целесъобразно. Освен това Комисията следва да се стреми да приема регулаторните технически стандарти своевременно, така че Европейският парламент и Съветът да могат да направят пълна проверка, като се отчитат обемът и сложността на регулаторните технически стандарти и правилата в процедурните правилници, работната програма и съставът Европейския парламент и на Съвета.
(132)
За да се осигури висока степен на прозрачност, ЕБО следва да започне консултации относно проектите за технически стандарти, посочени в настоящия регламент. ЕБО и Комисията следва да започнат възможно най-скоро подготовката на своите доклади относно ликвидните изисквания и ливъриджа, както се предвижда в настоящия регламент.
(133)
За да се гарантират еднакви условия за прилагането на настоящия регламент на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (18).
(134)
В съответствие с член 345 ДФЕС, който предвижда, че договорите по никакъв начин не засягат разпоредбите в държавите членки, отнасящи се до режима на собственост върху имущество, настоящият регламент нито благоприятства, нито дискриминира видовете собственост, които попадат в неговото приложно поле.
(135)
Бе проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001, като той прие становище (19),
(136)
Регламент (ЕС) № 648/2012 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ПЪРВА ЧАСТ
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Обхват
С настоящия регламент се установяват единни правила относно общите пруденциални изисквания, които институциите, подлежащи на надзор съгласно Директива 2013/36/ЕС, трябва да спазват по отношение на следните елементи:
а)
капиталови изисквания по отношение на изцяло количествено измерими, еднотипни и стандартизирани елементи на кредитния, пазарния и операционния риск и сетълмент риска;
б)
изисквания за ограничаване на големите експозиции;
в)
след влизането в сила на посочения в член 460 делегиран акт - ликвидни изисквания по отношение на изцяло количествено измерими, еднотипни и стандартизирани елементи на ликвидния риск;
г)
изисквания за отчитане във връзка с букви а). б) ив), както и с ливъриджа;
д)
изисквания за публично оповестяване.
Настоящият регламент не урежда изискванията за публично оповестяване на информация от компетентните органи в областта на пруденциалното регулиране и надзор върху институциите, определени в Директива 2013/36/ЕС.
Член 2
Надзорни правомощия
За да се осигури спазването на разпоредбите на настоящия регламент, компетентните органи разполагат с правомощията и следват процедурите, определени в Директива 2013/36/ЕС.
Член 3
Прилагане на по-строги изисквания от институциите
Настоящият регламент не възпрепятства институциите да притежават собствен капитал и негови компоненти, надхвърлящи изискванията по настоящия регламент, или да прилагат мерки, по-строги от предвидените в него.
Член 4
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„кредитна институция“ означава предприятие, чийто предмет на дейност е да извършва публично привличане на влогове или други възстановими средства и да предоставя кредити за своя сметка;
2)
„инвестиционен посредник“ означава лице по смисъла на в член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/ЕО, към които се прилагат изискванията на тази директива, с изключение на:
а)
кредитните институции;
б)
местните дружества;
в)
дружества, които не са лицензирани да предоставят допълнителни услуги, посочени в раздел Б, точка 1 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, а предоставят само една или няколко от инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 1, 2, 4 и 5 на приложение I към посочената директива, и които нямат право да държат парични средства или ценни книжа на свои клиенти и по тази причина не могат в нито един момент да задлъжнеят към тези клиенти;
3)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник;
4)
„местно дружество“ означава дружество, което осъществява сделки за собствена сметка на пазарите на финансови фючърси, опции или други деривати и на паричните пазари единствено с цел хеджиране на позиции от пазарите на деривати, или което извършва сделки за сметка на други членове на тези пазари и което има гаранция от клирингови членове на същите пазари, като отговорността за осигуряване на изпълнението на сключените от него договори се поема от клирингови членове на тези пазари;
5)
„застрахователно предприятие“ означава предприятие, съгласно определението в член 13, точка 1 от Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (20);
6)
„презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие съгласно определението в член 13, точка 4 от Директива 2009/138/ЕО;
7)
„предприятие за колективно инвестиране“ или „ПКИ“ означава ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (21), включително, освен ако не е предвидено друго, лица от трети държави, извършващи сходни дейности, които подлежат на надзор съгласно правото на Съюза или това на трета държава, прилагаща надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза, АИФ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (22), или АИФ от трета държава по смисъла на член 4, параграф 1, буква аа) от същата директива;
8)
„субект от публичния сектор“ означава нетърговски административни органи, които отговарят пред централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт или пред органи, които имат същите отговорности, както регионалните правителства и местните органи на власт, или нетърговски предприятия, които са собственост на централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт, или са създадени и подкрепяни от тях, и които имат изрични гаранционни споразумения и могат да включват самоуправляващи се органи, установени по закон, които са под публичен надзор;
9)
„ръководен орган“ означава ръководен орган съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 7 от Директива 2013/36/ЕС;
10)
„висше ръководство“ означава висше ръководство съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 9 от Директива 2013/36/ЕС;
11)
„системен риск“ означава системен риск съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 10 от Директива 2013/36/ЕС;
12)
„риск, свързан с модела“ означава риск, свързан с модела съгласно определението в член 3, параграф 1, точка 11 от Директива 2013/36/ЕС;
13)
„инициатор“ означава субект, който:
а)
самостоятелно или чрез свързани с него субекти пряко или косвено е участвал в първоначалното споразумение, по което са възникнали задълженията или потенциалните задължения на длъжника или на потенциалния длъжник, от които произтича експозицията, предмет на секюритизация;
б)
купува експозиции от трети лица за своя сметка, след което ги секюритизира;
14)
„спонсор“ означава институция, различна от институцията инициатор, която създава и управлява финансов план под формата на търговски книжа, обезпечени с доходите от базови активи, или друга схема за секюритизация, при която се купуват експозиции от трети лица;
15)
„предприятие майка“ означава:
а)
предприятие майка по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
за целите на дял VII, глави 3 и 4, раздел II и дял VIII от Директива 2013/36/ЕС и на пета част от настоящия регламент, предприятие майка по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО и всяко предприятие, което действително упражнява господстващо влияние върху друго предприятие;
16)
„дъщерно предприятие“ означава:
а)
дъщерно предприятие по смисъла на членове 1 и 2 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
дъщерно предприятие по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, както и всяко предприятие, върху което предприятието майка действително упражнява господстващо влияние.
Дъщерните предприятия на дъщерните предприятия също се разглеждат като дъщерни предприятия на предприятието, което е тяхното крайно предприятие майка;
17)
„клон“ означава място на стопанска дейност, което представлява юридически зависима част от дадена институция и което извършва пряко всички или някои от сделките, присъщи за дейността на институциите;
18)
„предприятие за спомагателни услуги“ означава предприятие, чиято основна дейност е притежаване или управление на собственост, управление на услуги за обработка на данни или подобна дейност, която е спомагателна за основната дейност на една или повече институции;
19)
„дружество за управление на активи“ е дружество за управление на активи съгласно определението в член 2, точка 5 от Директива 2002/87/ЕО, както и ЛУАИФ съгласно определението в член 4, параграф 1, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, включително, освен ако не е предвидено друго, субекти от трети държави, извършващи сходни дейности, за които се прилага правото на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза;
20)
„финансов холдинг“ означава финансова институция, чиито дъщерни предприятия са изключително или предимно институции или финансови институции, като поне едно от тези дъщерни предприятия е институция, и която не е финансов холдинг със смесена дейност;
21)
„финансов холдинг със смесена дейност“ означава смесено финансово холдингово дружество съгласно определението в член 2, точка 15 от Директива 2002/87/ЕО;
22)
„холдинг със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от финансов холдинг, институция или финансов холдинг със смесена дейност, сред чиито дъщерни предприятия има поне една институция;
23)
„застрахователно предприятие от трета държава“ означава застрахователно предприятие от трета държава съгласно определението в член 13, точка 3 от Директива 2009/138/ЕО;
24)
„презастрахователно предприятие от трета държава“ означава презастрахователно предприятие от трета държава съгласно определението в член 13, точка 6 от Директива 2009/138/ЕО;
25)
„признати инвестиционни посредници от трета държава“ означава дружества, които отговарят на всички посочени по-долу условия:
а)
биха били обхванати от определението за инвестиционен посредник, ако бяха установени в рамките на Съюза;
б)
получили са лиценз в трета държава;
в)
за тях се прилагат и те спазват пруденциални норми, които според компетентните органи са поне толкова строги, колкото предвидените в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС
26)
„финансова институция“ означава предприятие, различно от институция, чиято основна дейност е да придобива дялови участия или да извършва една или повече от дейностите, изброени в точки 2-12 и точка 15 от приложение I към Директива 2013/36/ЕС, включително финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, платежна институция по смисъла на Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно платежните услуги във вътрешния пазар (23) и дружество за управление на активи, но не и застрахователни холдинги и застрахователни холдинги със смесена дейност съгласно определението в член 212, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО;
27)
„предприятие от финансовия сектор“ означава някое от следните:
а)
институция;
б)
финансова институция;
в)
предприятие за спомагателни услуги, включено в консолидираното финансово състояние на дадена институция;
г)
застрахователно предприятие;
д)
застрахователно предприятие от трета държава;
е)
презастрахователно предприятие;
ж)
презастрахователно предприятие от трета държава;
з)
застрахователен холдинг;
и)
холдинг със смесена дейност;
й)
застрахователен холдинг със смесена дейност съгласно определението в член 212, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО;
к)
предприятие, изключено от обхвата на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 4 от нея;
л)
предприятие от трета държава с основна дейност, сравнима с дейността на който и да е от субектите, посочени в букви а)-к);
28)
„институция майка в държава членка“ означава институция в държава членка, чието дъщерно предприятие е институция или финансова институция или която държи участие в такава институция или финансова институция, без да е дъщерно предприятие на друга институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
29)
„институция майка от ЕС“ означава институция майка в държава членка, която не е дъщерно предприятие на друга институция, получила лиценз в държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
30)
„финансов холдинг майка в държава членка“ означавa финансов холдинг, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
31)
„финансов холдинг майка от ЕС“ означава финансов холдинг майка в държава членка, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в държава членка или на друг финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
32)
„финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка“ означава финансов холдинг със смесена дейност, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в същата държава членка, или на финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка;
33)
„финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС“ е финансов майка холдинг със смесена дейност в държава членка, който не е дъщерно предприятие на институция, получила лиценз в държава членка, или на друг финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в държава членка;
34)
„централен контрагент“ или„ЦК“ означава ЦК съгласно определението в член 2, точка 1 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
35)
„участие“ означава дяловото участие по смисъла на член 17, първо изречение от Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 г. относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (24) или прякото или непряко притежание на 20 % или повече от правата на глас или от капитала на предприятие;
36)
„квалифицирано дялово участие“ означава пряко или непряко дялово участие в предприятие, което представлява 10 % или повече от капитала или от правата на глас или което осигурява възможност за упражняване на значително влияние върху управлението на това предприятие;
37)
„контрол“ означава връзката между предприятие майка и дъщерно предприятие по смисъла на член 1 от Директива 83/349/ЕИО, или счетоводните стандарти, които институцията е задължена да спазва съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, или подобна връзка между физическо или юридическо лице и предприятие;
38)
„тесни връзки“ означава положение, при което две или повече физически или юридически лица са свързани по един от следните начини:
а)
участие под формата на притежание, пряко или чрез контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятие;
б)
контрол;
в)
постоянна връзка на едно или всички тях с едно и също трето лице чрез отношение на контрол;
39)
„група от свързани клиенти“ означава всяко едно от следното:
а)
две или повече физически или юридически лица, които, освен ако не е доказано обратното, носят общ риск, защото едно от тях (пряко или непряко) контролира другото или другите;
б)
две или повече физически или юридически лица, между които няма контрол, както е описано в буква а), но които трябва да се разглеждат като носещи общ риск, тъй като са взаимосвързани до степен, в която ако едно от тях има финансови проблеми, по-специално затруднения при финансиране или погасяване на задълженията си, другото или всички останали вероятно също така ще имат затруднения при финансиране или погасяване на задълженията си;
Независимо от букви а) и б), когато централното правителство упражнява пряк контрол върху повече от едно физическо или юридическо лице или е пряко свързано с тях, съвкупността от централното правителство и всички физически или юридически лица, пряко или непряко контролирани съгласно буква а) или свързани съгласно буква б), може да се счита за несъставляваща група от свързани клиенти. Вместо това съществуването на група от свързани клиенти, състояща се от централното правителство и други физически или юридически лица, може да се прецени за всяко отделно лице, пряко контролирано съгласно буква а) или пряко свързано съгласно буква б), както и спрямо всички физически и юридически лица, контролирани от това лице съгласно буква а) или свързани с това лице съгласно буква б), включително централното правителство. Същото важи и при регионалните правителства или местните органи на власт, за които се прилага член 115, параграф 2;
40)
„компетентен орган“ означава официално признат от националното право публичен орган или структура, която е оправомощени по националното право да упражнява надзор върху кредитните институциите като част от действащата надзорна система в съответната държава членка;
41)
„консолидиращ надзорник“ означава компетентен орган, който отговаря за надзора на консолидирана основа върху институции майки от ЕС и върху институции, контролирани от финансови холдинги майки от ЕС или от финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС;
42)
„лиценз“ означава издаден от органите документ, независимо под каква форма, с който се предоставя правото за извършване на дейността;
43)
„държава членка по произход“ означава държавата членка, в която на дадена институция е издаден лиценз;
44)
„приемаща държава членка“ означава държавата членка, в която дадена институция има клон или предоставя услуги;
45)
„централни банки от ЕСЦБ“ означава националните централни банки, които са членове на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), и Европейската централна банка (ЕЦБ);
46)
„централни банки“ означава централните банки от ЕСЦБ и централните банки на трети държави;
47)
„консолидационно състояние“ означава състояние, което се дължи на прилагането на изискванията на настоящия регламент в съответствие с разпоредбите на първа част, дял II, глава 2 към определена институция, така както ако тази институция съставляваше, заедно с един или повече други субекти, една-единствена институция;
48)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние;
49)
„на подконсолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние на институцията майка, финансовия холдинг или смесения финансов холдинг, като се изключи определена подгрупа лица, или въз основа на консолидационното състояние на институция майка, финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, който/която не е крайната институция майка, крайният финансов холдинг или крайният финансов холдинг със смесена дейност.
50)
„финансов инструмент“ означава всяко едно от следното:
а)
договор, който поражда финансов актив за едната страна и финансов пасив или капиталов инструмент за другата страна;
б)
инструмент, посочен в раздел В от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
в)
дериватен финансов инструмент;
г)
първичен финансов инструмент;
д)
паричен инструмент.
Инструментите, посочени в букви а), б) и в) са финансови инструменти само ако тяхната стойност произтича от цената на базисен финансов инструмент или друга базисна позиция, процент, курс или индекс;
51)
„начален капитал“ означава размерът и вида собствен капитал, посочен в член 12 от Директива 2013/36/ЕСза кредитните институции и в дял IV от посочената директива за инвестиционните посредници;
52)
„операционен риск“ означава рискът от загуба, произтичащ от неадекватни или недобре функциониращи вътрешни процеси, лица и системи, или поради външни събития, като включва в себе си правния риск;
53)
„риск от разсейване“ е рискът от намаляване на размера на дадено вземане чрез признаване на парични или непарични задължения към длъжника;
54)
„вероятност от неизпълнение“ означава вероятността в рамките на период от една година даден контрагент да изпадне в неизпълнение;
55)
„загуба при неизпълнение“ или „LGD“ означава съотношението на загубата по експозиция, дължаща се на неизпълнение от страна на контрагент, към размера на експозицията в момента на неизпълнение;
56)
„конверсионен коефициент“ означава съотношението на текущо неусвоения размер на поет ангажимент, който би могъл да бъде усвоен и поради това да се окаже при изпадане в неизпълнение, към целия текущо неусвоен размер на ангажимента, като размерът на поетия ангажимент се определя съгласно препоръчания лимит, освен ако е наличен по-висок абсолютен лимит;
57)
„редуциране на кредитния риск“ означава техника, използвана от дадена институция за намаляване на кредитния риск на една или няколко експозиции, които институцията продължава да държи;
58)
„обезпечена кредитна защита“ означава техника за редуциране на кредитния риск, при която намалението на кредитния риск по експозицията на дадена институция произтича от правото на тази институция - в случай на неизпълнение от контрагента или при настъпване на други, изрично посочени кредитни събития, отнасящи се до контрагента - да реализира, да бъде извършено прехвърляне в нейна полза, да придобие или да задържи определени активи или суми, или да намали експозицията към,или да я замени с размера на разликата между размера на експозицията и размера на претенцията към институцията;
59)
„кредитна защита с гаранции“ означава техника за редуциране на кредитния риск, при която намаляването на кредитния риск по експозицията на дадена институция произтича от задължението на трето лице да изплати определена сума при неизпълнение от страна на длъжника или при настъпване на други, изрично посочени кредитни събития;
60)
„подобен на паричен инструмент“ означава депозитен сертификат, облигация, включително с покритие, или друг неподчинен инструмент, емитиран от институция, за които тя вече е получила цялото плащане и които тя ще възстанови безусловно по номинална стойност;
61)
„секюритизация“ означава сделка или схема от сделки, при която кредитният риск по експозиция или група от експозиции се разделя на траншове със следните характеристики:
а)
плащанията по сделката или схемата зависят от финансовите риск и доходност на експозицията или групата от експозиции;
б)
подчинеността на траншовете определя разпределението на загубите през срока на валидност на сделката или схемата;
62)
„секюритизираща позиция“ означава експозиция към секюритизация;
63)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизираща позиция;
64)
„пресекюритизираща позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
65)
„кредитно подобрение“ означава договорно споразумение, с което кредитното качество на дадена позиция при секюритизация се подобрява в сравнение с това, което би било без осигуряването на подобрение, като тук се включва и подобрението, осигурено чрез траншове с по-голяма степен на подчиненост в секюритизацията и други видове кредитна защита;
66)
„дружество със специална цел - секюритизация“ или „ДСЦС“ означава предприятие доверител или друго лице, различно от институция, създадено за извършване на секюритизация или секюритизации, чиито дейности са ограничени до необходимите за постигане на тази цел и чиято структура е предназначена да изолира задълженията на ДСЦС от тези на институцията инициатор, и в което притежателите на права могат да ги залагат или разменят без ограничение;
67)
„транш“ означава договорно установен сегмент от кредитния риск по една или няколко експозиции, като позиция в даден сегмент води до риск от кредитна загуба, който е по-голям или по-малък от този на позиция със същия размер във всеки друг сегмент, без да се отчита кредитната защита, пряко предоставена от трети лица на държателите на позиции в сегмента или в другите сегменти;
68)
„оценка по пазарни цени“ означава оценка на позициите по лесно достъпни окончателни цени, информация за които е получена от независим източник, включително борсови цени, цени от системи за пазарна информация или котировки, предоставени от няколко независими брокери с добра репутация;
69)
„оценка по модел“ означава всяка оценка, която трябва да се съпостави с база, да се екстраполира или да се изчисли по друг начин въз основа на данни за пазара;
70)
„независима проверка на цените“ означава процедура, при която редовно се проверяват точността и независимото определяне на пазарните цени или на използваните в моделите данни;
71)
„приемлив капитал“ означава сборът от:
а)
капитала от първи ред, посочен в член 25.;
б)
капитала от втори ред, посочен в член 71, който е равен или по-малък от една трета от капитала от първи ред;
72)
„призната борса“ означава борса, която отговаря на всички изброени по-долу условия:
а)
тя е регулиран пазар;
б)
тя има клирингов механизъм, съгласно който към договорите, посочени в приложение II, се прилагат ежедневни изисквания за марж, които според становището на компетентните органи осигуряват подходяща защита;
73)
„пенсионни права по преценка на работодателя“ означава допълнителни пенсионни права, които институцията предоставя по своя преценка на служител като част от условията на променливото му трудово възнаграждение и които не включват натрупаните права, осигурявани на служителите съгласно пенсионната схема на дружеството;
74)
„ипотечна заемна стойност“ означава стойността на недвижимия имот, определена посредством разумна оценка на възможността за бъдеща пазарна реализация на имота при отчитането на неговите дългосрочни устойчиви аспекти, общите и местните пазарни условия, както и текущото използване и възможностите за друго подходящо използване на имота;
75)
„жилищен имот“ означава жилище, в което живее собственикът или наемателят на жилището, включително правото да се обитава апартамент в жилищна кооперация в Швеция.
76)
„пазарна стойност“ по отношение на недвижим имот означава очакваната сума, по която на датата на определянето на оценката му имотът може да бъде прехвърлен между желаещи да встъпят в сделка продавач и купувач като необвързани помежду си страни след подходящо проучване на пазара, при което всяка от страните е действала информирано, благоразумно и без принуда;
77)
„приложима счетоводна рамка“ означава счетоводните стандарти, които институцията е задължена да спазва съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002 или Директива 86/635/ЕИО;
78)
„процент на неизпълнение за една година“ означава съотношението между броя на случаите на неизпълнение на задълженията по време на период, който започва една година преди дата T, и броя на длъжниците, отнесени към тази категория или група една година преди тази дата;
79)
„спекулативно финансиране на недвижима собственост“ означава заем с оглед на придобиването, разработването или изграждането върху земя във връзка с недвижима собственост, или във връзка с недвижима собственост, с намерение за препродажба с цел печалба.
80)
„търговско финансиране“ означава финансиране, включително гаранции, свързано с обмена на стоки и услуги чрез финансови продукти с фиксиран краткосрочен матуритет - обикновено по-малко от една година, без автоматично подновяване;
81)
„официално подкрепяни експортни кредити“ са заеми или кредити за финансиране на износа на стоки и услуги, за които официална агенция за експортно кредитиране предоставя гаранции, застраховки или пряко финансиране;
82)
„репо споразумение“ и „обратно репо споразумение“ означава споразумение, при което дадена институция или неин контрагент прехвърля ценни книжа, стоки или гарантирани права, свързани с някое от следните:
а)
право на собственост върху ценни книжа или стоки, когато тази гаранция е издадена от призната борса, която държи правата по отношение на ценните книжа или стоките, без споразумението да разрешава на дадена институция да прехвърли или заложи дадена ценна книга или стока едновременно пред повече от един контрагент, като се поема задължение за обратното им изкупуване;
б)
замяна на ценни книжа или стоки със същите характеристики по определена цена на уточнена или предстояща да бъде уточнена от прехвърлителя бъдеща дата - това е репо споразумение за институцията, продаваща ценните книжа или стоките, и обратно репо споразумение за институцията, която ги купува;
83)
„репо сделка“ означава сделка, уредена от „репо споразумение“ или „обратно репо споразумение“;
84)
„обикновено репо споразумение“ означава репо сделка за единични, еднородни или сходни, несложни активи вместо за съвкупност от активи;
85)
„позиции, държани с намерение за търгуване“ означава всяко едно от следното:
а)
собствените позиции и позициите, произтичащи от обслужване на клиенти или активно участие на пазара;
б)
позициите, предназначени за препродажба в краткосрочен план;
в)
позициите с цел възползване от действителните или очакваните краткосрочни разлики между цени „купува“ и „продава“ или от други колебания на цените или лихвените проценти;
86)
„търговски портфейл“ означава всички позиции във финансови инструменти и стоки, които дадена институция държи с намерение за търгуване или за хеджиране на позиции, държани с намерение за търгуване;
87)
„многостранна система за търговия“ означава многостранна система за търговия съгласно определението в член 4, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО;
88)
„квалифициран централен контрагент“ означава централен контрагент, на който е било предоставено разрешение в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 648/2012 или който е бил признат в съответствие с член 25 от същия регламент;
89)
„гаранционен фонд“ означава фонд, създаден от ЦК в съответствие с член 42 от Регламент (ЕС) 648/2012 [, който се използва в съответствие с член 45 от същия регламент;
90)
„предварителна вноска в гаранционния фонд на ЦК“ означава платената от институция вноска в гаранционния фонд на ЦК;
91)
„експозиция по търговско финансиране“ означава текущата експозиция, включваща маржа на отклонение, който се дължи на клиринговия член,но все още не е получен, и потенциалната бъдеща експозиция на клирингов член или клиент към ЦК, произтичаща от договорите и сделките, изброени в член 301, параграф 1, букви а)-д), както и първоначален марж;
92)
„регулиран пазар“ означава регулиран пазар съгласно определението в член 4, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО;
93)
„ливъридж“ означава относителният размер на активите, задбалансовите задължения и условните задължения на дадена институция за плащане или предоставяне на обезпечение, включително задълженията, произтичащи от получено финансиране, поети ангажименти, деривати или репо споразумения, но без задълженията, които могат да се изискат само при ликвидация - спрямо собствения капитал на тази институция;
94)
„риск от прекомерен ливъридж“ означава рискът, произтичащ от уязвимостта на дадена институция поради равнището на ливъридж или на условен ливъридж, което може да наложи включването на непредвидени корективни мерки в плана за дейността, в т.ч. спешна продажба на активи, която може да доведе до загуби или до преоценка на оставащите активи на институцията;
95)
„корекция за кредитен риск“ означава размерът на специфичните и общите провизии срещу загуби по кредити във връзка с кредитни рискове, които са включени във финансовите отчети на институцията съгласно приложимата счетоводна рамка;
96)
„вътрешно хеджиране“ означава позиция, която в значителна степен компенсира съставните рискови елементи между позиции или групи от позиции в търговския и банковия портфейл;
97)
„референтно задължение“ е задължението, използвано за определяне на стойността на паричния сетълмент по кредитен дериват.
98)
„Агенция за външна кредитна оценка“ или „АВКО“ означава агенция за кредитен рейтинг, която е регистрирана или сертифицирана в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. относно агенциите за кредитен рейтинг (25), или централна банка, която присъжда кредитни рейтинги, към които разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1060/2009 не се прилагат;
99)
„избрана АВКО“означава АВКО, избрана от институция;
100)
„натрупан друг всеобхватен доход“ има същото значение, както в международен счетоводен стандарт (МСС) 1, приложим съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002;
101)
"базисен собствен капитал“ означава „основни собствени средства“ по смисъла на член 88 от Директива 2009/138/ЕО;
102)
„елементи на капитала от първи ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани като капитал от първи ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 1 от нея;
103)
„елементи на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани в първи ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 1 от нея и включването на тези елементи е ограничено с делегираните актове, приети в съответствие с член 99 от същата директива;
104)
„елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани във втори ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 2 от нея;
105)
„елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия“ означава „основни собствени средства“ на предприятията, за които се прилагат изискванията на Директива 2009/138/ЕО, когато тези елементи са класифицирани в трети ред по смисъла на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 94, параграф 3 от нея;
106)
„отсрочени данъчни активи“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
107)
„отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба“ означава отсрочени данъчни активи, чиято бъдеща стойност може да бъде реализирана само ако институцията генерира облагаема печалба в бъдеще;
108)
„отсрочени данъчни пасиви“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
109)
„активи на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията“ означава активите на пенсионен фонд или план с предварително определен размер на пенсията, в зависимост от случая, след приспадане на задълженията по същия фонд или план;
110)
„разпределяния“ означава изплащането на дивиденти или лихви в каквато и да е форма;
111)
„финансово предприятие“ има същото значение, както в член 13, параграф 25, букви б) и г) от Директива 2009/138/ЕО;
112)
„фонд за покриване на общи банкови рискове“ има същото значение, както в член 38 от Директива 86/635/ЕИО;
113)
„репутация“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
114)
„непряка позиция“ е експозиция към междинен субект, който има експозиция към капиталови инструменти, емитирани от предприятие от финансовия сектор, когато при евентуална окончателна обезценка на капиталовите инструменти, емитирани от предприятието от финансовия сектор, загубата за институцията не би се различавала съществено от загубата, която институцията би понесла от пряка позиция в тези капиталови инструменти, емитирани от предприятието от финансовия сектор;
115)
„нематериални активи“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка, и включва репутацията;
116)
„други капиталови инструменти“ означава капиталовите инструменти, емитирани от предприятия от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, нито за елементи на капитала от първи ред при застрахователните предприятия, елементи на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия, елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия или елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия;
117)
„други резерви“ означава резервите по смисъла на приложимата счетоводна рамка, за които съгласно приложимия счетоводен стандарт се прилага изискването за оповестяване, с изключен на сумите, вече включени в натрупания друг всеобхватен доход или неразпределената печалба;
118)
„собствен капитал“ означава сумата на капитала от първи ред и капитала от втори ред;
119)
„инструменти на собствения капитал“ означава капиталовите инструменти, емитирани от институция, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред;
120)
„малцинствено участие“ означава размерът на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерно предприятие на дадена институция, който се дължи на физически или юридически лица, различни от включените в обхвата на пруденциалната консолидация на институцията.
121)
„печалба“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
122)
„реципрочна кръстосана позиция“ означава позицията на институция в инструменти на собствения капитал или в други капиталови инструменти, емитирани от предприятия от финансовия сектор, когато последните също държат инструменти на собствения капитал, емитирани от институцията;
123)
„неразпределена печалба“ означава печалбата и загубата, пренесена от окончателния резултат от дейността съгласно приложимата счетоводна рамка;
124)
„премийни резерви“има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
125)
„временни разлики“ има същото значение, както в приложимата счетоводна рамка;
126)
„синтетична позиция“ означава инвестиция на институция във финансов инструмент, чиято стойност е пряко свързана със стойността на капиталовите инструменти, емитирани от предприятие от финансовия сектор;
127)
„кръстосана гаранционна схема“ означава схема, която отговаря на всички условия по-долу:
а)
институциите попадат в рамките на една и съща институционална защитна схема, както е посочено в член 113, параграф 7;
б)
институциите са напълно консолидирани в съответствие с член 1, параграф 1, букви б), в), г) или член 1, параграф 2 от Седма директива 83/349/ЕИО и са обхванати от надзора на консолидирана основа на институцията, която е институцията майка в държава членка съгласно първа част, дял II, глава 2 и за която се прилага капиталово изискване;
в)
институцията майка в държава членка и дъщерните предприятия са установени в една и съща държава членка и подлежат на лицензиране и надзор от един и същ компетентен орган;
г)
институцията майка в държава членка и дъщерните предприятия са встъпили в договорно или нормативно установено споразумение във връзка със задълженията, което защитава тези институции и по-специално осигурява тяхната ликвидност и платежоспособност, когато е необходимо да се избегне несъстоятелност;
д)
осигурени са механизми, които при необходимост гарантират бързо предоставяне на финансови средства под формата на капитал и ликвидност съгласно договорното или нормативно установеното споразумение във връзка със задълженията, посочено в буква г);
е)
адекватността на споразуменията, посочени в букви г) и д), се наблюдава редовно от компетентния орган;
ж)
минималният срок за предизвестие за доброволно оттегляне от споразумението във връзка със задълженията от дъщерно предприятие е десет години;
з)
компетентният орган е оправомощен да забрани доброволно оттегляне на дъщерно предприятие от споразумението във връзка със задълженията;
128)
„разпределяеми позиции“ означава размерът на печалбата в края на последната финансова година заедно с пренесената печалба и резервите, предназначени за тази цел, преди разпределенията в полза на държателите на инструменти на собствения капитал, намален с пренесените загуби, печалбата, която не подлежи на разпределяне съгласно предвиденото в законодателството или правилата на институцията, и сумите, отнесени в резерви, които не подлежат на разпределяне съгласно приложимото национално право или учредителния акт на институцията, като загубата и резервите се определят въз основа на индивидуалните отчети на институцията, а не на консолидираните отчети.
2. Когато в настоящия регламент се използват понятията "недвижима собственост", "жилищен имот или търговски недвижим имот" или "ипотека" върху такъв имот включва дялове във финландски жилищни кооперации, действащи в съответствие с финландския Закон за жилищните кооперации от 1991 г. или последващо равностойно законодателство. Държавите членки или техните компетентни органи могат да разрешат дялове, представляващи еквивалентно непряко притежание на недвижима собственост, да се третират като пряко притежание на недвижим имот, при условие че такова непряко притежание е специално уредено в националното право на съответната държава членка и когато се предоставя като обезпечение, то осигурява еквивалентна защита за кредиторите.
3. Търговското финансиране, посочено в параграф 1, точка 80 по принцип не е обвързано с твърд ангажимент и изисква задоволителна съпътстваща документация на сделките за всяка заявка за теглене, което дава възможност за отказ от финансиране в случай на евентуално съмнение относно кредитоспособността или съпътстващата документация на сделките. Погасяването на произтичащите от търговско финансиране експозиции обикновено не зависи от кредитополучателя, вместо това средствата се получават в парични средства от вносители или от приходи от продажби на съответните базисни стоки.
Член 5
Определения, които са специфични за капиталовите изисквания за кредитен риск
За целите на трета част, дял II се прилагат следните определения:
1)
„експозиция“ означава актив или задбалансова позиция;
2)
„загуба“ означава икономическата загуба, включително съществена промяна в стойността на вземанията поради дисконтиране и съществените преки и непреки разходи, свързани със събирането на вземанията по съответния инструмент;
3)
„очаквана загуба“ или „EL“ означава съотношението между размера на очакваната загуба по дадена експозиция при потенциално неизпълнение от контрагент или при разсейване в рамките на една година към остатъчните към момента на неизпълнението непогасени задължения;
ДЯЛ II
РАВНИЩЕ НА ПРИЛАГАНЕ НА ИЗИСКВАНИЯТА
ГЛАВА 1
Прилагане на изискванията на индивидуална основа
Член 6
Общи принципи
1. Институциите изпълняват задълженията, определени във втора - пета част и осма част, на индивидуална основа.
2. Всяка институция, която е дъщерно предприятие в държавата членка, в която е лицензирана и обект на надзор, или предприятие майка, както и всяка институция, която е включена в консолидацията съгласно член 19, не е задължена да изпълнява посочените в членове 89, 90 и 91 задължения на индивидуална основа.
3. Всяка институция, която е предприятие майка, или дъщерно предприятие, както и всяка институция, която е включена в консолидацията съгласно член 19, не е задължена да изпълнява посочените в осма част задължения на индивидуална основа.
4. Кредитните институции и инвестиционните посредници, които са получили лиценз за предоставяне на инвестиционните услуги и дейностите, изброени в раздел А, точки 3 и 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изпълняват посочените в шеста част задължения на индивидуална основа. До изготвянето на доклада на Комисията в съответствие с член 508, параграф 3 компетентните органи могат да освобождават инвестиционните посредници от посочените в шеста част задължения в зависимост от естеството, мащаба и сложността на дейностите на инвестиционните посредници.
5. Институциите, с изключение на инвестиционните посредници по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1 и на институциите, за които компетентните органи са приложили дерогацията по член 7, параграф 1 или параграф 3, изпълняват посочените в седма част задължения на индивидуална основа.
Член 7
Дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа
1. Компетентните органи могат да освободят от изискванията на член 6, параграф 1 дъщерно предприятие на дадена институция, когато дъщерното предприятие и институцията подлежат на лицензиране и надзор от същата държава членка и дъщерното предприятие е включено в надзора на консолидирана основа на институцията, която е предприятието майка, и когато са изпълнени всички изброени по-долу условия, за да се осигури адекватно разпределение на собствения капитал между предприятието майка и дъщерното предприятие:
а)
понастоящем няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения от предприятието майка;
б)
компетентният орган приема, че предприятието майка управлява дъщерното предприятие разумно, а самото предприятие майка със съгласието на компетентния орган е заявило, че гарантира поетите от дъщерното предприятие задължения, или рисковете в дъщерното предприятие са пренебрежимо малки;
в)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска на предприятието майка обхващат дъщерното предприятие;
г)
предприятието майка държи повече от 50 % от акциите с право на глас в капитала на дъщерното предприятие или има право да назначава или отстранява мнозинството от членовете на управителния му орган.
2. Компетентните органи могат да се възползват от възможността, предвидена в параграф 1, когато предприятието майка е финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, учреден в същата държава членка като институцията, при условие че то подлежи на същия надзор като упражнявания над институциите, и по-специално на стандартите, предвидени в член 11, параграф 1.
3. Компетентните органи могат да освободят от изискванията на член 6, параграф 1 институция майка в държава членка, когато тази институция подлежи на лицензиране и надзор от същата държава членка, включена е в надзора на консолидирана основа и са изпълнени всички изброени по-долу условия, за да се осигури адекватно разпределение на собствения капитал между предприятието майка и дъщерните предприятия:
а)
към момента няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задължения към институцията майка в държава членка;
б)
процедурите за оценка, измерване и контрол на риска от значение за консолидирания надзор обхващат институцията майка в държава членка.
Компетентният орган, който прилага настоящия параграф, информира компетентните органи на всички останали държави членки.
Член 8
Дерогация от прилагането на ликвидните изисквания на индивидуална основа
1. Компетентните органи могат да освободят изцяло или частично от изискванията на шеста част дадена институция и всички или на някои от нейните дъщерни предприятия в Съюза и да упражняват надзор върху тях като обособена ликвидна подгрупа, при условие че те изпълняват всички изброени по-долу изисквания:
а)
институцията майка на консолидирана основа или дъщерната институция на подконсолидирана основа изпълнява изискванията на шеста част;
б)
институцията майка на консолидирана основа или дъщерната институция на подконсолидирана основа наблюдава и контролира непрекъснато ликвидните позиции, на всички институции в групата или подгрупата, които са освободени от изискването, и осигурява достатъчно ниво на ликвидност за всички тези институции;
в)
институциите са сключили удовлетворяващи компетентните органи договори, които предвиждат свободно движение на средства между тях, за да могат да изпълнят своите индивидуални и съвкупни задължения, щом същите станат изискуеми;
г)
към момента няма и не се предвиждат съществени практически или правни пречки пред изпълнението на договорите, посочени в буква в).
До 1 януари 2014 г. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за евентуалното наличие на правни пречки, които биха могли да направят невъзможно прилагането на първа алинея, буква в), и се приканва при необходимост да представи до 31 декември 2015 г. законодателно предложение за това кои от тези пречки да бъдат премахнати.
2. Компетентните органи могат изцяло или частично да освободят от прилагането на шеста част дадена институция и всички или някои от нейните дъщерни предприятия, когато всички институции от обособената ликвидна подгрупа са лицензирани в една и съща държава членка и при условие че са изпълнени условията по параграф 1.
3. Когато институциите от обособена ликвидна подгрупа са лицензирани в няколко държави членки, параграф 1 се прилага само след изпълнение на процедурата, посочена в член 21, и само за институциите, чиито компетентни органи са постигнали съгласие относно следното:
а)
тяхната оценка за това дали организацията и третирането на ликвидния риск отговарят на условията по член 86 от Директива 2013/36/ЕС за цялата обособена ликвидна подгрупа;
б)
разпределението на сумите, местонахождението и собствеността върху ликвидните активи, които трябва да се държат в обособената ликвидна подгрупа;
в)
определянето на минималния размер ликвидни активи, които трябва да се държат от институциите, които се освобождават от прилагането на шеста част;
г)
необходимостта от по-строги параметри от посочените в шеста част;
д)
неограничен обмен на цялостната информация между компетентните органи;
е)
пълно разбиране на последствията от такова освобождаване.
4. Компетентните органи могат да прилагат параграфи 1, 2 и 3 и по отношение на институции, които са членове на една и съща институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7, буква б), при условие че изпълняват всички изисквания по член 113, параграф 7, както и по отношение на други институции, свързани с отношение по смисъла на член 113, параграф 6, при условие че отговарят на всички посочени в него изисквания. В този случай компетентните органи определят една от институциите, която може да бъде освободена от изискванията на шеста част въз основа на консолидационното състояние на всички институции от обособената ликвидна подгрупа.
5. Когато е предоставено освобождаване от изискванията по параграф 1 или параграф 2, компетентните органи могат да прилагат и член 86 от Директива 2013/36/ЕС или части от него на нивото на обобщената ликвидна подгрупа и, на индивидуална основа, да освободят от прилагане на член 86 от Директива 2013/36/ЕСили части от него.
Член 9
Метод на самостоятелното консолидиране
1. При спазване на параграфи 2 и 3 от настоящия член и на член 144, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС, компетентните органи могат да разрешат, след преценка на всеки отделен случай, на институции майки да включват в изчисляването на изискванията към тях по член 6, параграф 1 дъщерни предприятия, които отговарят на условията, предвидени в член 7, параграф 1, букви в) и г), и чиито съществени експозиции или съществени задължения са към тази институция майка.
2. Предвиденото в параграф 1 третиране се разрешава само когато институцията майка представи на компетентните органи пълна информация за наличието на обстоятелства и договорености, включително правни договорености, съгласно които няма съществени практически или правни пречки - и не се предвиждат такива - за бързо прехвърляне на собствен капитал или за изплащане на задълженията, когато станат изискуеми, от дъщерното предприятие към предприятието майка.
3. Когато компетентен орган използва предвидената в параграф 1 възможност за преценка, той периодично информира, но не по-рядко от веднъж годишно, компетентните органи на всички останали държави членки за това как е използван параграф 1 и за обстоятелствата и договореностите, посочени в параграф 2. Когато дъщерното предприятие е в трета държава, компетентните органи предоставят същата информация и на компетентните органи на тази трета държава.
Член 10
Освобождаване за кредитни институции, които са дълготрайно свързани с централен орган
1. Компетентните органи могат, в съответствие с националното си право, да освободят частично или изцяло от изискванията, определени от втора част до осма част, една или повече кредитни институции, разположени в същата държава членка и дълготрайно свързани с централен орган, който извършва надзор над тях и е установен в същата държава членка, ако са изпълнени следните условия:
а)
задълженията на централния орган и свързаните институции са солидарни и някои от задълженията на свързаните институции са напълно гарантирани от централния орган;
б)
платежоспособността и ликвидността на централния орган и на всички свързани институции се наблюдават като едно цяло въз основа на консолидираните отчети на въпросните институции;
в)
ръководството на централния орган има право да дава инструкции на ръководствата на свързаните институции.
Държавите членки могат да запазят и да продължат да използват действащото си националното законодателство относно прилагането на освобождаването, посочено в първа алинея, доколкото то не противоречи на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС.
2. Ако компетентните органи са се уверили, че условията по параграф 1 са изпълнени и ако задълженията или ангажиментите на централния орган са изцяло гарантирани от свързаните институции, компетентните органи могат да освободят централния орган от прилагането на втора - осма част на индивидуална основа.
ГЛАВА 2
Пруденциална консолидация
Раздел 1
Прилагане на изискванията на консолидирана основа
Член 11
Общо третиране
1. Институциите майки в държава членка изпълняват, в степента и по начина, описани в член 18, задълженията, предвидени от втора част до четвърта част и в седма част, въз основа на консолидационното си състояние. Предприятията майки и дъщерните им предприятия, обхванати от настоящия регламент, установяват необходимата организационна структура и подходящи механизми за вътрешен контрол с цел да се осигури надлежното обработване и изпращане на данните, необходими за консолидацията. По-конкретно те гарантират прилагането, от страна на дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, на правила, процедури и механизми, осигуряващи качеството на консолидацията.
2. Институциите, контролирани от финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка, изпълняват, в степента и по начина, описани в член 18, задълженията, предвидени от втора до четвърта част и в седма част, въз основа на консолидационното състояние на този финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност.
Когато повече от една институция се контролира от финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност в държава членка, първа алинея се прилага само спрямо институцията, върху която се упражнява надзор на консолидирана основа в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Институциите майки от ЕС, институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС, и институциите, контролирани от финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълняват задълженията, предвидени в шеста част, въз основа на консолидационното състояние на въпросната институция майка, финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, ако групата се състои от една или повече кредитни институции или инвестиционни посредници, лицензирани да предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 3 и 6 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО. До изготвянето на доклада на Комисията в съответствие с член 508, параграф 2 и ако групата включва единствено инвестиционни посредници, компетентните органи могат да освобождават инвестиционните посредници от посочените в шеста част задължения на консолидирана основа в зависимост от естеството, мащаба и сложността на дейностите на инвестиционните посредници.
4. Когато се прилага член 10, посоченият в него централен орган изпълнява изискванията на втора - осма част въз основа на консолидационното състояние на съвкупността, образувана от централния орган и свързаните с него институции.
5. В допълнение към изискванията на параграфи 1-4 и без да се засягат останалите разпоредби на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, когато е оправдано за надзорни цели поради конкретното естество на риска или на капиталовата структура на дадена институция, или когато държавите членки приемат национални закони, изискващи структурно разделение на дейностите в рамките на банкова група, компетентните органи могат да изискват от структурно разделените институции да изпълняват задълженията, посочени във втора до четвърта част и шеста до осма част от настоящия регламент и в дял VII от Директива 2013/36/ЕС, на подконсолидирана основа.
Прилагането на подхода, предвиден в първа алинея, не засяга ефективния надзор на консолидирана основа и не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, нито да представлява или да създава пречка пред функционирането на вътрешния пазар.
Член 12
Финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност с дъщерно предприятие - кредитна институция и дъщерно предприятие - инвестиционен посредник
Когато финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност има за дъщерно предприятие поне една кредитна институция и един инвестиционен посредник, приложимите въз основа на консолидационното състояние на финансовия холдинг или на смесения финансов холдинг изисквания се прилагат към кредитната институция.
Член 13
Прилагане на изискванията за оповестяване на консолидирана основа
1. Институциите майки от ЕС изпълняват предвидените в осма част задължения въз основа на консолидационното си състояние.
Значимите дъщерни предприятия на институциите майки от ЕС и дъщерните предприятия, които имат съществено значение за техния местен пазар, оповестяват информацията, посочена в членове 437, 438, 440, 442, 450, 451 и 453, на индивидуална или подконсолидирана основа.
2. Институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълняват предвидените в осма част задължения въз основа на консолидационното състояние на този финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност.
Значимите дъщерни предприятия на финансови холдинги майки от ЕС или финансови холдинги майки със смесена дейност от ЕС и дъщерните предприятия, които имат съществено значение за техния местен пазар, оповестяват информацията, посочена в членове 437, 438, 440, 442, 450, 451 и 453, на индивидуална или подконсолидирана основа.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат изцяло или отчасти за институциите майки от ЕС и институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, доколкото те са включени в еквивалентни оповестявания на консолидирана основа, предоставяни от предприятие майка, установено в трета държава.
4. Когато се прилага член 10, посоченият в него централен орган изпълнява изискванията в осма част въз основа на консолидационното състояние на централния орган. Член 18, параграф 1 се прилага спрямо централния орган, като свързаните институции се третират като негови дъщерни предприятия.
Член 14
Прилагане на изискванията на пета част на консолидирана основа
1. Предприятията майки и дъщерните им предприятия, обхванати от настоящия регламент, изпълняват предвидените в пета част задължения на консолидирана или подконсолидирана основа, така че да осигуряват съгласуваност и висока степен на интегрираност на своите правила, процедури и механизми, изисквани съгласно посочените разпоредби, както и възможност за генериране на данните и информацията, необходими за надзорни цели. По-конкретно, те гарантират прилагането, от страна на дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, на правила, процедури и механизми, осигуряващи спазването на посочените разпоредби.
2. При прилагането на член 92 на консолидирана или подконсолидирана основа институциите прилагат допълнително рисково тегло в съответствие с член 407, ако изискванията на член 405 или член 406 са нарушени на ниво субект, установен в трета държава, който е включен в консолидацията в съответствие с член 18, и ако нарушението е съществено по отношение на общия рисков профил на групата.
3. Произтичащите от пета част задължения за дъщерните предприятия, които не са обхванати от настоящия регламент, не се прилагат, ако институцията майка от ЕС или институциите, контролирани от финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, могат да докажат пред компетентните органи, че прилагането на пета част недопустимо съгласно законодателството на съответната трета държава, в която е установено дъщерното предприятие.
Член 15
Дерогация от прилагането на капиталовите изисквания на консолидирана основа спрямо групи от инвестиционни посредници
1. В зависимост от конкретния случай консолидиращият надзорник може да освободи от прилагането на консолидирана основа на трета част от настоящия регламент и дял VII, глава 4 от Директива 2013/36/ЕС, при условие че са изпълнени следните изисквания:
а)
всеки инвестиционен посредник от ЕС в групата използва алтернативното изчисление на общата рискова експозиция, посочено в член 95, параграф 2;
б)
всички инвестиционни посредници в групата попадат в категориите по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1;
в)
всеки инвестиционен посредник от ЕС в групата изпълнява на индивидуална основа изискванията на член 95 и същевременно приспада от елементите на своя базов собствен капитал от първи ред всяко условно задължение към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, което в противен случай би било консолидирано;
г)
всеки финансов холдинг, който е финансов холдинг майка в държава членка на инвестиционен посредник в групата, притежава като минимум капитал, определен тук като сбор от елементите, посочени в член 26, параграф 1, членове 51, параграф 1 и 62, параграф 1, който да е достатъчен за покриване на сумата от:
i)
цялата балансова стойност на всички дялови участия, подчинени вземания и инструменти, посочени в член 36, параграф 1, букви з) и и), член 56, параграф 1, букви в) и г) и член 66, параграф 1, букви в) и г), на инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани; и
ii)
общия размер на всички условни задължения към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани;
д)
групата не включва кредитни институции.
Когато са изпълнени критериите по първа алинея, всеки инвестиционен посредник от ЕС трябва да разполага със системи за наблюдение и контрол на източниците на капитал и на финансиране на всички финансови холдинги, инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги в групата.
2. Компетентните органи могат също така да предоставят освобождаване, ако даден финансов холдинг притежава собствен капитал в размер по-малък от изчисления в съответствие с параграф 1, буква г), но не по-малък от сбора на капиталовите изисквания, приложими на индивидуална основа за инвестиционните посредници, финансовите институции, дружествата за управление на активи и предприятията за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани, и на общия размер на всички условни задължения към инвестиционни посредници, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги, които в противен случай биха били консолидирани. За целите на настоящия параграф капиталовото изискване за инвестиционни посредници от трети държави, финансови институции, дружества за управление на активи и предприятия за спомагателни услуги е изискване за номинален размер на собствения капитал.
Член 16
Дерогация от прилагането на изискванията за отношение на ливъридж на консолидирана основа спрямо групи от инвестиционни посредници
Когато всички субекти в група от инвестиционни посредници, включително предприятието майка, са инвестиционни посредници, които съгласно член 6, параграф 5 са освободени от прилагане на изискванията по седма част на индивидуална основа, инвестиционният посредник майка може да реши да не прилага изискванията по седма част на консолидирана основа.
Член 17
Надзор на инвестиционните посредници, освободени от прилагането на консолидирана основа на капиталовите изисквания
1. Инвестиционните посредници в група, на която е било предоставено предвиденото в член 15 освобождаване, уведомяват компетентните органи за рисковете, които биха могли да застрашат финансовото им състояние, включително рисковете по отношение на състава и източниците на техния собствен капитал, вътрешен капитал и финансиране.
2. Когато компетентните органи, отговарящи за пруденциалния надзор на инвестиционния посредник, освободят от изискването за надзор на консолидирана основа съгласно член 15, те предприемат други подходящи мерки за наблюдение на рисковете по отношение на цялата група, по-конкретно на големите експозиции, в това число на всяко предприятие, което не се намира в държава членка.
3. Когато компетентните органи, отговарящи за пруденциалния надзор на инвестиционния посредник, освободят от капиталовите изисквания на консолидирана основа по член 15, изискванията в осма част се прилагат на индивидуална основа.
Раздел 2
Методи за пруденциална консолидация
Член 18
Методи за пруденциална консолидация
1. Институциите, от които се изисква да прилагат изискванията на раздел 1 въз основа на консолидационното си състояние, извършват пълна консолидация на всички институции и финансови институции, които са техни дъщерни предприятия или, когато е приложимо, дъщерни предприятия на същия финансов холдинг майка или финансов холдинг майка със смесена дейност. Параграфи 2-8 от настоящия член не се прилагат, когато шеста част се прилага въз основа на консолидационното състояние на институцията.
2. Компетентните органи обаче могат да позволят, за всеки конкретен случай, пропорционална консолидация според дела на предприятието майка в капитала на дъщерното предприятие. Пропорционална консолидация може да бъде разрешена само когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
отговорността на предприятието майка е ограничена до дела на предприятието майка в капитала на дъщерното предприятие с оглед отговорността на останалите акционери или членове;
б)
платежоспособността на другите акционери или членове е задоволителна;
в)
отговорността на останалите акционери и членове е ясно установена по правнообвързващ начин.
3. Когато предприятията са свързани с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, компетентните органи определят как да се извърши консолидацията.
4. Консолидиращият надзорник изисква пропорционална консолидация според дела от капитала, включващ участия в институции и финансови институции, управлявани от предприятие, включено в консолидацията заедно с едно или повече предприятия, които не са включени в консолидацията, когато отговорността на тези предприятия е ограничена до дела в капитала, който притежават.
5. При участия или капиталови връзки, различни от посочените в параграфи 1 и 2, компетентните органи определят дали да се извърши консолидация и под каква форма. По-конкретно те могат да разрешат или да изискат прилагането на метода на собствения капитал. Този метод обаче не означава включване на съответните предприятия в надзора на консолидирана основа.
6. Компетентните органи определят дали и под каква форма да се извърши консолидация в следните случаи:
а)
когато по мнение на компетентните органи дадена институция упражнява значително влияние върху една или повече институции или финансови институции, но без да има участие или други капиталови връзки с тези институции; и
б)
когато две или повече институции или финансови институции имат единно ръководство, което не е установено в учредителен договор или устав.
По-конкретно, компетентните органи могат да разрешат или да изискат прилагането на метода, посочен в член 12 от Директива 83/349/ЕИО. Този метод обаче не означава включване на съответните предприятия в консолидирания надзор.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията на извършване на консолидация в случаите, посочени в параграфи 2-6 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2016 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
8. Когато се изисква консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, предприятията за спомагателни услуги и дружествата за управление на активи по смисъла на член 2, точка 5 от Директива 2002/87/ЕО се включват в консолидацията в случаите и в съответствие с методите, предвидени в настоящия член.
Раздел 3
Обхват на пруденциалната консолидация
Член 19
Субекти, изключени от обхвата на пруденциалната консолидация
1. Не е необходимо в консолидацията да бъдат включени институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги, които са дъщерни предприятия или в които се притежава участие, когато общият размер на активите и задбалансовите позиции на въпросното предприятие е по-нисък от по-малката от следните две стойности:
а)
10 милиона евро;
б)
1 % от общия размер на активите и задбалансовите позиции на предприятието майка или на предприятието, което притежава това участие.
2. Компетентните органи, отговарящи за упражняването на надзор на консолидирана основа в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС, могат да решат, за всеки отделен случай, че не е необходимо дадена институция, финансова институция или предприятие за спомагателни услуги, които са дъщерни предприятия или в които се притежава участие, да бъдат включени в консолидацията:
а)
когато въпросното предприятие се намира в трета държава, където има правни пречки по отношение на предаването на необходимата информация;
б)
когато значението на въпросното предприятие е пренебрежимо малко предвид целите на наблюдението на кредитните институции;
в)
когато по мнението на компетентните органи, отговарящи за упражняването на надзор на консолидирана основа, консолидирането на финансовото състояние на въпросното предприятие би било неподходящо или подвеждащо по отношение на целите на надзора на кредитните институции.
3. Ако в случаите по параграф 1 и параграф 2, буква б) няколко предприятия отговарят на посочените там критерии, те въпреки това се включват в консолидацията, когато заедно значението им не е пренебрежимо малко по отношение на посочените цели.
Член 20
Съвместни решения относно пруденциалните изисквания
1. Компетентните органи работят заедно, като се консултират пълноценно:
а)
при заявления за разрешенията, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363, подадени съответно от институция майка от ЕС и нейни дъщерни предприятия или съвместно от дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, за да се реши дали да се даде исканото разрешение и да се определят условията, ако има такива, с които то да бъде обвързано;
б)
за да определят дали са изпълнени критериите за специфично вътрешногрупово третиране съгласно член 422, параграф 9 и член 425, параграф 5, допълнени от регулаторните технически стандарти на ЕБО по член 422, параграф 9 и член 425, параграф 4б.
Заявленията се подават само до консолидиращия надзорник.
Заявлението, посочено в член 312, параграф 2, включва описание на методологията, използвана за разпределянето на капитала за обезпечаване на операционен риск сред различните субекти в групата. В заявлението се посочва дали и как ще се отрази въздействието на диверсификацията в системата за измерване на риска.
2. Компетентните органи правят всичко възможно, за да достигнат в рамките на шест месеца до съвместно решение по отношение на:
а)
заявлението, посочено в параграф 1, буква а);
б)
оценката на критериите и определянето на специфичното третиране, посочено в параграф 1, буква б).
Това съвместно решение се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, който се предоставя на заявителя от компетентния орган, посочен в параграф 1.
3. Периодът, посочен в параграф 2, започва на:
а)
датата на получаване на пълното заявление, посочено в параграф 1, буква а), от консолидиращия надзорник. Консолидиращият надзорник незабавно препраща пълното заявление на останалите компетентни органи;
б)
датата на получаване от компетентните органи на доклад, изготвен от консолидиращия надзорник, в който се анализират вътрешногруповите ангажименти в групата.
4. Ако компетентните органи не достигнат до съвместно решение в рамките на шест месеца, консолидиращият надзорник взема самостоятелно решение за случаите по параграф 1, буква а). Решението на консолидиращия надзорник не ограничава правомощията на компетентните органи по член 105 от Директива 2013/36/ЕС.
Решението се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, и отразява становищата и резервите, които останалите компетентни органи са изразили през шестмесечния срок.
Консолидиращият надзорник предоставя решението на институцията майка от ЕС, финансовия холдинг майка от ЕС или смесения финансов холдинг майка от ЕС и на останалите компетентни органи.
Ако в края на шестмесечния срок някой от съответните компетентни органи е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, консолидиращият надзорник отлага вземането на решение за случаите по параграф 1, буква а), изчаква решението, което ЕБО може да вземе във връзка с това в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Шестмесечният срок се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
5. Ако компетентните органи не достигнат до съвместно решение в рамките на шест месеца, компетентният орган, който отговаря за надзора на дъщерното предприятие на индивидуална основа, взема самостоятелно решение за случаите по параграф 1, буква б).
Решението се излага в документ, съдържащ напълно мотивираното решение, и отразява становищата и резервите, които останалите компетентни органи са изразили през шестмесечния срок.
Решението се предоставя на консолидиращия надзорник, който уведомява институцията майка от ЕС, финансовия холдинг майка от ЕС или смесения финансов холдинг майка от ЕС.
Ако в края на шестмесечния срок консолидиращият надзорник е отнесъл въпроса до ЕБО в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, компетентният орган, който отговаря за надзора на дъщерното предприятие на индивидуална основа, отлага вземането на решение за случаите по параграф 1, буква б) от настоящия член, изчаква решението, което ЕБО може да вземе във връзка с това в съответствие с член 19, параграф 3 от посочения регламент, и взема решение в съответствие с решението на ЕБО. Шестмесечният период се счита за срок за помиряване по смисъла на посочения регламент. ЕБО взема своето решение в едномесечен срок. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
6. Когато институция майка от ЕС и нейните дъщерни предприятия или дъщерните предприятия на финансов холдинг майка от ЕС или на финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС използват усъвършенствания подход за измерване, посочен в член 312, параграф 2, или вътрешнорейтинговия подход, посочен в член 143, на единна основа, компетентните органи позволяват критериите за приемливост, посочени съответно в членове 321 и 322 или в трета част, дял II, глава 3, раздел 6, да се изпълняват от предприятието майка и неговите дъщерни предприятия, разглеждани заедно, по начин, който е в съответствие със структурата на групата и нейните системи, процедури и методологии за управление на риска.
7. Решенията, посочени в параграфи 2, 4 и 5, се признават за окончателни и се прилагат от компетентните органи в съответните държави членки.
8. С оглед улесняване взимането на съвместни решения ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, с които се определя процедурата за взимане на посоченото в параграф 1, буква а) съвместно решение относно заявленията за разрешения, посочени в член 143, параграф 1, член 151, параграфи 4 и 9, член 283, член 312, параграф 2 и член 363.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 21
Съвместни решения за нивото на прилагане на ликвидните изисквания
1. При постъпило искане на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС, финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС или подконсолидиращо дъщерно предприятие на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС консолидиращият надзорник и компетентните органи, отговорни за надзора върху дъщерните предприятия на институция майка от ЕС, финансов холдинг майка от ЕС или финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС в дадена държава членка, полагат всички възможни усилия за постигането на съвместно решение за това дали са изпълнени условията по член 8, параграф 1, букви а)-г) и за определяне на обособена ликвидна подгрупа с оглед на прилагането на член 8.
До съвместното решение трябва да се достигне в рамките на шест месеца след представянето от консолидиращия надзорник на доклад, в който е определил единни обособените ликвидни подгрупи въз основа на критериите, предвидени в член 8. В случай на разногласия в рамките на шестмесечния период консолидиращият надзорник се консултира с ЕБО по искане на някой от другите заинтересовани компетентни органи. Консолидиращият надзорник може да се консултира с ЕБО и по своя собствена инициатива.
Съвместното решение може да наложи и ограничения по отношение на местонахождението на ликвидните активи и собствеността върху тях, както и да изиска определени минимални размери от тях да бъдат държани от институции, освободени от прилагането на шеста част.
Съвместното решение се излага в документ, съдържащ напълно обоснованото решение, който консолидиращият надзорник предава на институцията майка на ликвидната подгрупа.
2. Ако в рамките на шест месеца не се достигне до съвместно решение, всеки компетентен орган, отговарящ за надзор на индивидуална основа, взема самостоятелно решение.
Въпреки това по време на шестмесечния срок всеки компетентен орган може да отправи запитване до ЕБО дали са изпълнени условията по член 8, параграф 1, букви а)-г). В този случай ЕБО може да проведе необвързваща медиация в съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010, като всички засегнати компетентни органи отлагат вземането на своето решение до приключването на необвързващата медиация. Когато в рамките на медиацията компетентните органи не постигнат съгласие в срок от три месеца, всеки компетентен орган, отговарящ за надзор на индивидуална основа, взема самостоятелно решение, като отчита пропорционалността на ползите и рисковете на нивото на държавата членка на институцията майка и пропорционалността на ползите и рисковете на нивото на държавата членка на дъщерното предприятие. Ако шестмесечният срок е изтекъл или е постигнато съвместно решение, въпросът не се отнася до ЕБО.
Съвместното решение, посочено в параграф 1, и решенията, посочени във втора алинея от настоящия параграф, са задължителни.
3. В рамките на шестмесечния срок всеки заинтересован компетентен орган може да се консултира с ЕБО в случай на разногласие относно изпълнението на условията по член 8, параграф 3, букви а)-г). В този случай ЕБО може да проведе необвързваща медиация в съответствие с член 31, буква в) от Регламент (ЕС) № 1093/2010, като всички засегнати компетентни органи отлагат вземането на своето решение до приключването на необвързващата медиация. Когато в рамките на медиацията компетентните органи не постигнат съгласие в срок от три месеца, всеки компетентен орган, отговарящ за индивидуален надзор, взема самостоятелно решение.
Член 22
Подконсолидация в случаите на лица в трети държави
Дъщерните институции изпълняват изискванията, установени в, членове 89-91 и в трета част и пета част, въз основа на своето подконсолидационно състояние, ако те или предприятието майка, когато то е финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, имат институция или финансова институция като дъщерно предприятие в трета държава или имат участие в такова предприятие.
Член 23
Предприятия в трети държави
За целите на надзора на консолидирана основа в съответствие с настоящата глава понятията „инвестиционен посредник“, „кредитна институция“, „финансова институция“ и „институция“ се прилагат и за предприятия, установени в трети държави, които, ако бяха установени в Съюза, биха отговаряли на определенията на тези понятия в член 4.
Член 24
Оценка на активи и задбалансови позиции
1. Оценката на активите и задбалансовите позиции се извършва в съответствие с приложимата счетоводната рамка.
2. Чрез дерогация от параграф 1 компетентните органи могат да изискват от институциите да извършват оценка на активите и задбалансовите позиции и определянето на собствения капитал в съответствие с международните счетоводни стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002.
ВТОРА ЧАСТ
СОБСТВЕН КАПИТАЛ
ДЯЛ I
ЕЛЕМЕНТИ НА СОБСТВЕНИЯ КАПИТАЛ
ГЛАВА 1
Капитал от първи ред
Член 25
Капитал от първи ред
Капиталът от първи ред на дадена институция е сборът от нейния базов собствен капитал от първи ред и допълнителен капитал от първи ред.
ГЛАВА 2
Базов собствен капитал от първи ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
Член 26
Елементи на базовия собствен капитал от първи ред
1. Елементите на базовия собствен капитал от първи ред на дадена институция включват:
а)
капиталови инструменти, при условие че са спазени условията по член 28, или ако е приложимо - условията по член 29;
б)
премийни резерви от емисии, свързани с посочените в буква а) инструменти;
в)
неразпределена печалба;
г)
натрупан друг всеобхватен доход;
д)
други резерви;
е)
фонд за покриване на общи банкови рискове.
Елементите, посочени в букви в)-е), се признават за базов собствен капитал от първи ред само ако са на разположение на институцията за неограничено и незабавно ползване за покриване на рискове или загуби веднага след възникването им.
2. За целите на параграф 1, буква в), единствено с предварителното разрешение на компетентния орган институциите могат да включат в базовия собствен капитал от първи ред междинната или годишната печалба, преди да са взели официално решение за годишния резултат (печалба или загуба) на институцията. Компетентният орган дава разрешение, когато са изпълнени следните условия:
а)
тази печалба е била потвърдена от лица, независими от институцията, които отговарят за одитирането на нейните отчети;
б)
институцията е представила на компетентния орган достатъчно доказателства, че всички предвидими отчисления от печалбата или дивиденти са вече приспаднати от тази печалба.
Потвърждението на междинната или годишната печалба на институцията показва достатъчно убедително, че тази печалба е изчислена в съответствие с принципите, установени в приложимата счетоводна рамка.
3. Компетентните органи преценяват дали емисиите на инструменти на базовия собствен капитал от първи ред отговарят на критериите, определени в член 28 или на член 29, когато е приложимо. По отношение на емисиите след 31 декември 2014 г. институциите класифицират капиталовите инструменти като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само след като компетентните органи, които могат да се консултират с ЕБО, са дали разрешение за това.
За капиталовите инструменти с изключение на държавната помощ, които са одобрени от компетентния орган като допустими за класиифциране като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, но за които по мнение на ЕБО има съществени затруднения да се прецени дали отговарят на критериите по член 28 или на член 29, когато е приложимо, компетентните органи дават разяснения за мотивите си на ЕБО.
Въз основа на информацията, предоставена от всеки компетентен орган, ЕБО съставя, поддържа и публикува списък на всички форми капиталови инструменти във всяка държава членка, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. ЕБО изготвя и публикува този списък за първи път до 1 февруари 2015 г.
След процеса на анализ по член 80 и при наличие на съществени доказателства, че тези инструменти не отговарят на критериите на член 28 или на член 29, когато е приложимо на, ЕБО може да изключи от списъка капиталовите инструменти, които не представляват държавна помощ, емитирани след 31 декември 2014 г., и да направи съобщение в този смисъл.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които да се определи значението на „предвидими“ при определянето на това дали всички предвидими отчисления от печалбата или дивиденти са били приспаднати.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 27
Капиталови инструменти на взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни институции в елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Елементите на базовия собствен капитал от първи ред включват всеки капиталов инструмент, емитиран от институция съгласно клаузите в учредителния ѝ акт, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е от вид, който е определен в приложимото национално право и който според компетентните органи е някой от следните:
i)
взаимоспомагателно дружество;
ii)
кооперативно дружество;
iii)
спестовна институция;
iv)
подобна институция;
v)
кредитна институция, която изцяло е собственост на една от институциите, посочени в подточки i)-iv), и има одобрение от съответния компетентен орган да се възползва от разпоредбите на настоящия член, при условие че и докато 100 % от обикновените акции, емитирани в кредитната институция, се притежават, пряко или непряко, от институция, посочена в тези подточки;
б)
изпълнени са условията, установени в член 28 или на член 29, когато е приложимо;
Взаимоспомагателните дружества, кооперативните дружества и спестовните институции, които са признати за такива съгласно приложимото национално право преди 31 декември 2012 г., продължават да се класифицират като такива за целите на настоящата част, при условие че продължават да отговарят на критериите, по които са били признати.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определят условията, съгласно които компетентните органи могат да решат, че вид предприятие, признато в приложимото национално право, отговаря на изискванията за взаимоспомагателно дружество, кооперативно дружество, спестовна институция или подобна институция за целите на настоящата част.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 28
Инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
1. Капиталовите инструменти се приемат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само ако са изпълнени всички условия по-долу:
а)
инструментите са емитирани пряко от институцията с предварителното съгласие на собствениците на институцията или, когато това се разрешава от приложимото национално право, от ръководния орган на институцията;
б)
инструментите са изплатени и тяхното закупуване не се финансира пряко или непряко от институцията;
в)
инструментите отговарят на всички условия по-долу по отношение на своята класификация:
i)
те са капитал по смисъла на член 22 от Директива 86/635/ЕИО;
ii)
те са собствен капитал по смисъла на приложимата счетоводна рамка;
iii)
те са собствен капитал за целите на определянето на балансовата неплатежоспособност, когато е приложимо съгласно националното право в областта на неплатежоспособността;
г)
инструментите са ясно и индивидуално оповестени в счетоводния баланс от финансовите отчети на институцията;
д)
инструментите са с неограничен срок;
е)
главницата на инструментите не може да се намалява или възстановява, освен в някой от следните случаи:
i)
ликвидация на институцията;
ii)
обратно изкупуване на инструментите по преценка на институцията или други начини за намаляване на капитала по нейна преценка, когато институцията е получила предварителното разрешение от компетентния орган в съответствие с член 77;
ж)
в разпоредбите относно инструментите не се посочва изрично или по подразбиране, че главницата на инструментите ще бъде или може да бъде намалена или възстановена, освен при ликвидация на институцията, и институцията не дава друга такава индикация преди или при емитирането на инструментите, освен в случаите на инструменти, посочени в член 27, когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже да изкупи тези инструменти;
з)
инструментите отговарят на следните условия по отношение на разпределенията:
i)
няма преференциално третиране при разпределенията по отношение на реда за изплащане на разпределенията, включително във връзка с други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, а изискванията по отношение на тези инструменти не предоставят преференциални права за изплащането на разпределения;
ii)
разпределенията в полза на държателите на инструментите може да се изплащат само от разпределяемите позиции;
iii)
приложимите към инструментите условия не включват таван или друго ограничение на максималния размер на разпределенията, освен при инструментите, посочени в член 27;
iv)
размерът на разпределенията не се определя въз основа на цената, платена за закупуването на инструментите при емитирането им, освен при инструментите, посочени в член 27;
v)
приложимите към инструментите условия не включват задължение за институцията да прави разпределение в полза на държателите на инструментите и за самата институция не съществува друго такова задължение;
vi)
неизплащането на разпределения не представлява неизпълнение от страна на институцията;
vii)
отмяната на разпределенията не налага ограничения върху институцията;
и)
в сравнение със съвкупността от капиталови инструменти, емитирани от институцията, при настъпването на загуба инструментите покриват първата и пропорционално най-голямата част от нея, като всеки инструмент покрива загубата в същата степен, както всички други инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
й)
в случай на неплатежоспособност или ликвидация на институцията рангът на инструментите е най-нисък спрямо всички останали вземания;
к)
инструментите дават право на своите собственици на вземане към остатъчните активи на институцията, което, в случай на ликвидация и след плащането на всички вземания от по-горен ред, е пропорционално на сумата на такива емитирани инструменти и не е фиксирано или ограничено с таван, освен при капиталовите инструменти, посочени в член 27;
л)
инструментите не са обезпечени и не са обект на гаранции, които увеличават реда на вземанията от:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг и неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i)-v);
м)
инструментите не са предмет на споразумение, във формата на договор или в друга форма, с което се повишава редът на вземанията по инструментите при неплатежоспособност или ликвидация.
Условието в първа алинея, буква й) се счита за изпълнено дори и ако инструментите са включени съгласно член 484, параграф 3 в допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, при условие че са с равностоен ранг.
2. Условията, определени в параграф 1, буква и), се считат за изпълнени без оглед на намаляване на постоянна основа на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
Условието в параграф 1, буква е) се счита за изпълнено дори и при намаляване на главницата на капиталовия инструмент в рамките на процедура по преструктуриране или като последствие от намаляване на стойността на капиталовите инструменти, изисквано от органа по преструктуриране, който отговаря за институцията.
Условието в параграф 1, буква ж) се счита за изпълнено дори и ако в разпоредбите, с които е уреден капиталовият инструмент, се посочва изрично или се подразбира, че главницата на инструмента ще бъде или може да бъде намалена в рамките на процедура по преструктуриране или като последствие от намаляване на стойността на капиталовите инструменти, изисквано от органа по преструктуриране, който отговаря за институцията.
3. Условието в параграф 1, буква з), подточка iii) се счита за изпълнено, дори и инструментът да изплаща производни дивиденти, при условие че тези дивиденти не водят до разпределение, което несъразмерно обременява собствения капитал.
4. За целите на параграф 1, буква з), подточка i) диференцираните разпределения следва да отразяват единствено диференцирано право на глас. В това отношение по-високи разпределения се прилагат единствено за инструментите на базовия собствен капитал от първи ред с по-малко или без права на глас.
5. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти с цел определяне на следното:
а)
приложимите форми и естеството на непряко финансиране на инструментите на собствения капитал;
б)
дали и кога разпределенията биха довели до непропорционално изчерпване на собствения капитал;
в)
значението на преференциалните разпределения.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 29
Капиталови инструменти, емитирани от взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции или подобни институции
1. Капиталовите инструменти, емитирани от взаимоспомагателни или кооперативни дружества, спестовни институции и подобни институции, се приемат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред само ако са спазени условията по член 28 с измененията, произтичащи от прилагането на настоящия член.
2. По отношение на изкупуването на капиталови инструменти трябва да са изпълнени следните условия:
а)
освен когато приложимото национално право забранява това, институцията има правото да откаже да изкупи инструментите;
б)
когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже изкупуването на инструментите, в разпоредбите относно инструментите се предоставя възможност на институцията да ограничи изкупуването им;
в)
отказът за изкупуване на инструментите или, когато е приложимо, ограничаването на изкупуването им не могат да представляват неизпълнение от страна на институцията.
3. Капиталовите инструменти могат да съдържат таван или ограничение на максималния размер на разпределенията само когато таванът или ограничението са предвидени с приложимото национално право или учредителния акт на институцията.
4. Когато капиталовите инструменти предоставят на собственика права върху резервите на институцията в случай на неплатежоспособност или ликвидация, които са ограничени до номиналната стойност на инструментите, такова ограничение се прилага в същата степен към държателите на всички други емитирани от тази институция инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
Условието по първа алинея не засяга възможността дадено взаимоспомагателно или кооперативно дружество, спестовна институция или подобна институция да признае като базов собствен капитал от първи ред капиталови инструменти, които не предоставят право на глас на държателя си и които отговарят на всички условия по-долу:
а)
вземанията на държателите на инструменти, които не предоставят право на глас, при неплатежоспособност или ликвидация на институцията са пропорционални на дела от всички инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, който тези непредоставящи право на глас инструменти представляват;
б)
инструментите отговарят във всяко друго отношение на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
5. Когато капиталовите инструменти дават на собствениците си право на вземане към активите на институцията в случай на неплатежоспособност или ликвидация, което е фиксирано или ограничено от таван, такова ограничение се прилага в същата степен към държателите на всички емитирани от институцията инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определя естеството на ограниченията за изкупуване, необходими когато приложимото национално право забранява на институцията да откаже изкупуването на инструменти на собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 30
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред
Когато при инструмент на базовия собствен капитал от първи ред вече не се спазват изискванията по член 28 или на член 29, когато е приложимо, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
премийните резерви от емисии във връзка с този инструмент незабавно престават да бъдат елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
Член 31
Капиталови инструменти, записани от публичните органи в извънредни ситуации
1. При извънредни ситуации компетентните органи могат да разрешат на институциите да включат в базовия собствен капитал от първи ред капиталови инструменти, които изпълняват най-малко условията на член 28, параграф 1, букви б)-д) и отговарят на всички изброени по-долу условия:
а)
капиталовите инструменти са емитирани след 1 януари 2014 г.;
б)
Комисията разглежда тези капиталови инструменти като държавна помощ;.
в)
капиталовите инструменти са емитирани в рамките на мерки за рекапитализация съгласно правилата за държавна помощ, съществуващи към съответния момент;
г)
капиталовите инструменти са изцяло записани и държани от държавата или съответния публичен орган или субект, който е публична собственост;
д)
капиталовите инструменти могат да покрият загубите;
е)
с изключение на капиталовите инструменти, посочени в член 27, в случай на ликвидация капиталовите инструменти дават на собствениците си право на вземане по отношение на остатъчните активи на институцията след плащането на всички вземания от по-горен ред;
ж)
съществуват адекватни механизми за оттегляне на държавата и ако е приложимо - на съответния публичен орган или субект, който е публична собственост;
з)
компетентният орган е дал предварително разрешение и е публикувал решението си, придружено с обяснение на същото решение.
2. При обосновано искане от съответния компетентен орган и в сътрудничество с него ЕБО разглежда капиталовите инструменти по параграф 1 като равностойни на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред за целите на настоящия регламент.
Раздел 2
Пруденциални филтри
Член 32
Секюритизирани активи
1. Институцията изключва от всички елементи на собствения капитал увеличението на капитала си съгласно приложимата счетоводна рамка, произтичащо от секюритизирани активи, включително:
а)
увеличение, свързано с бъдещ маржин приход за институцията под формата на печалба от продажбата за институцията;
б)
когато институцията е инициатор на секюритизация, нетната печалба в резултат на капитализацията на бъдещи приходи от секюритизираните активи, които предоставят кредитни подобрения на позициите в секюритизацията.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които да се уточни допълнително посоченото в параграф 1, буква а) понятие „печалба от продажба“.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 33
Хеджиране на парични потоци и промени в стойността на собствените пасиви
1. Институциите не включват следните позиции в елементите на собствения капитал:
а)
резервите от преоценка по справедлива стойност, свързани с печалба или загуба от хеджиране на парични потоци на финансови инструменти, които не са оценени по справедлива стойност, включително на прогнозни парични потоци;
б)
печалбата или загубата от оценяваните по справедлива стойност пасиви на институцията в резултат на промени в кредитния рейтинг на институцията;
в)
цялата печалба и загуба от преоценка по справедлива стойност, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията, свързан с деривативните пасиви.
2. За целите на параграф 1, буква в) институциите не компенсират печалбата и загубата от преоценката по справедлива стойност, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията, с печалбата и загубата, произтичащи от кредитния риск на контрагента ѝ.
3. Без да се засяга параграф 1, буква б), дадена институция може да включи в собствения капитал размера на печалбата и загубата по своите пасиви, ако са изпълнени всички условия по-долу:
а)
пасивите са под формата на облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
б)
промените в стойността на активите и пасивите на институцията се дължат на същите промени в кредитния рейтинг на институцията;
в)
съществува близко съответствие между стойността на облигациите, посочени в буква а), и стойността на активите на институцията;
г)
възможно е ипотечните кредити да бъдат погасени чрез обратно изкупуване по пазарна или номинална стойност на облигациите, с които са финансирани ипотечните кредити.
4. ЕБО разработва проект за регулаторни технически стандарти, с които да уточни какво представлява близкото съответствие между стойността на облигациите и стойността на активите, посочено в параграф 3, буква в).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 септември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 34
Допълнителни корекции на стойността
Когато изчисляват размера на собствения си капитал, институциите прилагат изискванията на член 105 спрямо всички свои активи, оценявани по справедлива стойност, и приспадат от базовия собствен капитал от първи ред размера на всички необходими допълнителни корекции на стойността.
Член 35
Нереализирани печалби и загуби от оценяване по справедлива стойност
Освен при посочените в член 33 позиции, институциите не правят корекции, за да отстранят от собствения си капитал нереализираните печалби или загуби по своите активи или пасиви, оценени по справедлива стойност.
Раздел 3
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, освобождавания и алтернативни подходи
Подраздел 1
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
Член 36
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред следното:
а)
загубата за текущата финансова година;
б)
нематериалните активи;
в)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба;
г)
за институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции, като използват вътрешнорейтинговия подход, сумите с отрицателен знак, получени от изчислението на размера на очакваната загуба, определено в членове 158 и 159;
д)
активите на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията в счетоводния баланс на институцията;
е)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, включително собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, по отношение на които институцията е поела настоящо или условно задължение за закупуване по силата на съществуващо договорно задължение;
ж)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато тези предприятия имат реципрочна кръстосана позиция с институцията, която компетентният орган смята, че е била създадена с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
з)
приложимия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията няма значителни инвестиции в тези предприятия;
и)
приложимия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има значителни инвестиции в тези предприятия;
й)
размера на елементите, които съгласно член 56 се приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред, с чийто размер се надхвърля допълнителният капитал от първи ред на институцията;
к)
размера на експозицията на следните елементи, на които може да бъде присъдено рисково тегло от 1 250 %, когато институцията приспада този размер от размера елементите на базовия собствен капитал от първи ред като алтернатива на прилагането на рисково тегло от 1 250 %:
i)
квалифицирани дялови участия извън финансовия сектор;
ii)
секюритизиращи позиции в съответствие с член 243, параграф 1, буква б), член 244, параграф 1, буква б) и член 258;
iii)
свободни доставки в съответствие с член 379, параграф 3;
iv)
позиции в съвкупността, за които институцията не може да определи рисковото тегло чрез вътрешнорейтинговия подход в съответствие с член 153, параграф 8;
v)
експозиции в капиталови инструменти съгласно подхода на вътрешните модели, в съответствие с член 155, параграф 4.
л)
всички данъчни отчисления, свързани с предвидимите към момента на изчисляването на отчисленията елементи на базовия собствен капитал от първи ред, освен когато институцията подходящо коригира размера на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, доколкото такива данъчни отчисления намаляват размера, до който тези елементи могат да се използват за покриване на рискове или загуби.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се определя прилагането на приспаданията, посочени в параграф 1, букви а), в), д), е), з), и) и л) от настоящия член и свързаните приспадания, посочени в член 56, букви а), в), г) и е) и в член 66, букви а), в) и г).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват видовете капиталови инструменти на финансовите институции, и - в консултация с Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (26) - на застрахователните и презастрахователните предприятия от трети държави и на предприятията извън обхвата на Директива 2009/138/ЕО в съответствие с член 4 от нея, които се приспадат от следните елементи на собствения капитал:
а)
елементи на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
елементи на допълнителния капитал от първи ред;
в)
елементи на капитала от втори ред.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 37
Приспадане на нематериални активи
Институциите определят размера на нематериалните активи, подлежащи на приспадане, в съответствие със следното:
а)
сумата, която ще се приспада, се намалява със сумата на свързаните отсрочени данъчни пасиви, които ще бъдат погасени, ако нематериалните активи се обезценят или бъдат отписани съгласно приложимата счетоводна рамка;
б)
сумата, която ще се приспада, включва репутацията, включена при оценката на значимите инвестиции на институцията.
Член 38
Приспадане на отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба
1. Институциите определят размера на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, за които се изисква приспадане в съответствие с настоящия член.
2. С изключение на случаите, когато са изпълнени условията в параграф 3, размерът на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, се изчислява, без да се намалява с размера на свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията.
3. Размерът на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, може да се намали с размера на свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията, ако са изпълнени следните условия:
а)
субектът има законно право, съгласно приложимото национално законодателство, да компенсира тези текущи данъчни активи срещу текущите данъчни пасиви;
б)
отсрочените данъчни активи и отсрочените данъчни пасиви се отнасят до данъци, наложени от един и същ данъчен орган и за един и същ данъчнозадължен субект.
4. Свързаните отсрочени данъчни пасиви на институцията, използвани за целите на параграф 3, не могат да включват отсрочени данъчни пасиви, намаляващи размера на нематериалните активи или активите на пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията, които се изисква да бъдат приспаднати.
5. Сумата на посочените в параграф 4 свързани отсрочени данъчни пасиви се разпределя между:
а)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, които не са приспаднати в съответствие с член 48, параграф 1);
б)
всички други отсрочени данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба.
Институциите разпределят свързаните отсрочени данъчни пасиви пропорционално на дела на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, които представляват посочените в букви а) и б) елементи.
Член 39
Надвнасяне на данъци, пренасяне на данъчни загуби от предходни периоди и отсрочени данъчни активи, които не се основават на бъдеща печалба
1. Следните елементи не се приспадат от собствения капитал и подлежат на рисково претегляне в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая:
а)
надвзет данък от институцията за текущата година;
б)
данъчна загуба на институцията за текущата година, пренесена от предходни години, която дава основание за претенция или вземане към централно правителство, регионално правителство или местен данъчен орган;
2. Размерът на отсрочените данъчни активи, които не се основават на бъдеща печалба, е ограничен до размера на отсрочените данъчни активи, които произтичат от временни разлики, когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
те се заменят - автоматично, задължително и незабавно - с данъчен кредит, в случай че институцията отчете загуба, когато годишният финансов отчет на институцията е официално одобрен, или в случай на ликвидация или неплатежоспособност на институцията;
б)
институцията може, съгласно приложимото национално данъчно право, да прихване посочения в буква а) данъчен кредит с данъчно задължение на институцията или друго предприятие, включено в същата консолидирана група като институцията за целите на данъчното облагане съгласно посоченото право, или всяко друго предприятие, което подлежи на надзор на консолидирана основа в съответствие с първа част, дял II, глава 2;
в)
когато размерът на посочените в буква б) данъчни кредити надвишава посочените в същата буква данъчни задължения, този излишък се замества незабавно с пряко вземане към централното правителство на държавата членка, в която е учредена институцията.
Институцията прилага рисково тегло от 100 % спрямо отсрочени данъчни активи, когато са изпълнени условията по букви а), б и в).
Член 40
Приспадане на суми с отрицателен знак, получени от изчислението на размера на очакваната загуба
Сумата, която подлежи на приспадане в съответствие с член 36, параграф 1, буква г), не се намалява от повишаване на стойността на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба, или в резултат на друг допълнителен данъчен ефект, който би могъл да възникне, ако провизиите нараснат до нивото на очакваните загуби, посочено в дял I, глава 3, раздел 3.
Член 41
Приспадане на активи на пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията
1. За целите на член 36, параграф 1, буква д), размерът на активите на пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията, които се приспадат, се намалява със:
а)
сумата на свързаните отсрочени данъчни пасиви, които могат да бъдат погасени, ако активите се обезценят или бъдат отписани съгласно приложимата счетоводна рамка;
б)
сумата на активите в пенсионния фонд с предварително определен размер на пенсията, които институцията може да използва без ограничение, при условие че е получила предварителното разрешение на компетентния орган. Тези активи, използвани за намаляване на сумата, която се приспада, получават рисково тегло в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на критериите, съгласно които компетентният орган позволява на институцията да намали размера на активите в пенсионен фонд с предварително определен размер на пенсията, както е посочено в параграф 1, буква б).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 42
Приспадане на позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред
За целите на член 36, параграф 1, буква е) институциите изчисляват позициите си в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите си в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред въз основа на нетната дълга позиция, при положение че са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
дългите и късите позиции се държат заедно или в търговския портфейл, или в банковия портфейл;
б)
институциите определят сумата, която трябва да се приспадне за преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
дългите и късите позиции се държат заедно или в търговския портфейл, или в банковия портфейл.
Член 43
Значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
За целите на приспадането значителни инвестиции на дадена институция в предприятие от финансовия сектор възникват, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
институцията притежава повече от 10 % от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от това предприятие;
б)
институцията има тесни връзки с това предприятие и притежава инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от него;
в)
институцията притежава инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от това предприятие, и предприятието не е включено в консолидацията по първа част, дял II, глава 2, но за целите на финансовото отчитане съгласно приложимата счетоводна рамка е включено в същата счетоводна консолидация като институцията.
Член 44
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция, създадена с цел изкуствено раздуване на собственият капитал
Институциите правят приспаданията, посочени в член 36, параграф 1, букви ж), з) и и), в съответствие със следните изисквания:
а)
позициите в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред и други капиталови инструменти на предприятия от финансовия сектор се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането елементите на капитала от първи ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
Член 45
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани в член 36, параграф 1, букви з) и и), в съответствие със следните разпоредби:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, при положение че са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция във включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 46
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, когато институцията няма значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
1. За целите на член 36, параграф 1, буква з), институциите изчисляват приложимата, подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, надхвърлят 10 % от общата сума на елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на следното към елементите на базовия собствен капитал от първи ред:
i)
членове 32-35;
ii)
приспаданията, посочени в член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), с изключение на сумата, която се приспада по отношение на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на онези предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, разделена на общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на собствения капитал на тези предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между всички държани инструменти на базовия собствен капитал от първи ред. Институциите определят частта от позициите в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, която се приспада съгласно параграф 1, като умножат посочената в буква а) от настоящия параграф сума по посочения в буква б) от настоящия параграф дял:
а)
сумата на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
дела от общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, представляван от всеки държан инструмент на базовия собствен капитал от първи ред.
4. Сумата на позициите, посочени в член 36, параграф 1, буква з), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите в параграф 1, буква а), подточки i)-iii), не се приспада и за него се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Член 47
Приспадане на позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, когато институцията има значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор
За целите на член 36, параграф 1, буква и) приложимият размер, който се приспада от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, изключва поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, и се определя в съответствие с членове 44 и 45 и подраздел 2.
Подраздел 2
Освобождаване от приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред и алтернативни подходи
Член 48
Прагове на освобождаване от приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. При приспадането съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и) от институциите не се изисква да приспадат сумите на изброените в букви а) и б) от настоящия параграф елементи, чийто общ размер е равен на или по-малък от прага, посочен в параграф 2:
а)
отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, и чийто общ размер е равен на или по-малък от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагането на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
б)
когато институцията има значителни инвестиции в предприятие от финансовия сектор, нейните преки, непреки и синтетични позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на такива предприятия, чиято обща сума е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагането на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики.
2. За целите на параграф 1 прагът е равен на сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, умножена по процента, посочен в буква б) от настоящия параграф:
а)
остатъчната сума на елементите на базовия собствен капитал от първи ред след прилагането на корекциите и приспаданията в членове 32-36 в пълен размер и без прилагане на праговете на освобождаване, определени в настоящия член;
б)
17,65 %.
3. За целите на параграф 1 институциите определят частта на отсрочените данъчни активи от общия размер на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, която не се изисква да бъде приспадната, чрез разделяне на сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики, и които общо са равни на или по-малки от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията;
б)
сборът от:
i)
сумата, посочена в буква а);
ii)
сумата от преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на собствения капитал на предприятия от финансовия сектор, в които институцията има значителни инвестиции, които общо са по- равни на или малки от 10 % от сумата на елементите на нейния базов собствен капитал от първи ред.
Делът на значителните инвестиции спрямо общия размер на елементите, който не се изисква да бъде приспадан, е равен на 1 минус дела, посочен в първа алинея.
4. Сумите на елементите, които не се приспадат съгласно параграф 1, получават рисково тегло от 250 %.
Член 49
Изискване за приспадане при прилагане на консолидация, допълнителен надзор или институционална защитна схема
1. За целите на изчисляването на собствения капитал на индивидуална основа, подконсолидирана основа и консолидирана основа и когато компетентните органи изискват или позволяват институциите да прилагат метод 1, 2 или 3 от приложение I към Директива 2002/87/ЕО, компетентните органи могат да разрешат на институциите да не приспадат позициите в инструменти на собствения капитал на предприятие от финансовия сектор, в което институцията майка, финансовият холдинг майка, смесеният финансов холдинг майка или институцията притежават значителни инвестиции, при условие че са спазени условията по букви а)-д) от настоящия параграф:
а)
предприятието от финансовия сектор е застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователен холдинг;
б)
застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователният холдинг попадат в обхвата на същия допълнителен надзор съгласно Директива 2002/87/ЕО, както институцията майка, финансовият холдинг майка или смесеният финансов холдинг майка или институцията, която притежава позицията;
в)
институцията предварително е получила разрешение от компетентните органи;
г)
преди да предоставят посоченото в буква в) разрешение и постоянно след това, компетентните органи се уверяват, че степента на интегрирано управление, управление на риска и вътрешен контрол по отношение на предприятията, които биха били включени в обхвата на консолидацията по метод 1, 2 или 3, е адекватна;
д)
позициите в рамките на предприятието принадлежат на едно от следните:
i)
кредитната институция майка;
ii)
финансовия холдинг майка;
iii)
смесения финансов холдинг майка;
iv)
институцията;
v)
дъщерно предприятие на едно от предприятията, посочени в подточки i)-iv), което е включено в обхвата на консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
Избраният метод се прилага последователно във времето.
2. С оглед изчисляването на собствения капитал на индивидуална основа и на подконсолидирана основа институциите, които са обект на надзор на консолидирана основа в съответствие с първа част, дял II, глава 2, не приспадат позиции в инструменти на собствения капитал, емитирани от предприятия от финансовия сектор, които са включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, освен ако компетентните органи не определят, че такива приспадания се изискват за конкретни цели, по-специално с цел структурно разделение на банковите дейности и планиране на преструктурирането, за целите на надзора на индивидуална или подконсолидирана основа.
Прилагането на подхода, посочен в първа алинея, не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за цялата или за части от финансовата система на други държави членки или за Съюза като цяло, като създава пречка за функционирането на вътрешния пазар.
3. За целите на изчисляването на собствения капитал на индивидуална или подконсолидирана основа компетентните органи могат да разрешат на институциите да не приспадат позициите в инструменти на собствения капитал в следните случаи:
а)
когато институцията има позиция в друга институция и са изпълнени условията в подточки ii)-vi):
i)
институциите попадат в рамките на една и съща институционална защитна схема, както е посочена в член 113, параграф 7;
ii)
компетентните органи са дали разрешението, посочено в член 113, параграф 7;
iii)
спазени са условията по член 113, параграф 7;
iv)
институционалната защитна схема изготвя консолидирания счетоводен баланс, посочен в член 113, параграф 7, буква д), или, когато не се изисква изготвянето на консолидирани отчети - изчисление на разширена агрегирана основа, което компетентните органи считат за равностойно на разпоредбите на Директива 86/635/ЕИО, в което се включват някои адаптирани разпоредби на Директива, с които се уреждат консолидираните счетоводни отчети на групи кредитни институции. Външен одитор проверява дали това изчисление на разширена агрегирана основа е равностойно, както и по-специално дали при изчисляването е елиминирано многократното използване на елементи, допустими при изчисляването на собствения капитал, както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема. Консолидираният счетоводен баланс или изчисляването на разширена агрегирана основа се представят на компетентните органи най-малко със същата честота като посочената в член 99;
v)
институциите, които са включени в институционална защитна схема, заедно изпълняват на консолидирана или разширена агрегирана основа изискванията по член 92 и докладват за спазването на тези изисквания в съответствие с член 99. В рамките на институционална защитна схема не се изисква приспадането на участията, притежавани от кооперативни членове или юридически лица, които не са членове на институционалната защитна схема, при условие че е елиминирано многократното използване на елементи, които са приемливи при изчисляването на собствения капитал, както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема и миноритарния акционер, когато той е институция.
б)
когато регионална кредитна институция има позиция в своята централна или друга регионална кредитна институция и условията в буква а), подточки i)-v) са изпълнени.
4. Позиции, спрямо които не се извършва приспадането съгласно параграф 1, 2 или 3, представляват експозиции и подлежат на рисково претегляне в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или 3, в зависимост от случая.
5. Когато дадена институция прилага методи 1 или 2 от приложение I към Директива 2002/87/ЕО, тя оповестява изискването за допълнителен собствен капитал и съотношението на капиталова адекватност на финансовия конгломерат, изчислени в съответствие с член 6 и приложение I към същата директива.
6. ЕБО, ЕОЗППО и Европейският надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. (27). разработват в рамките на Съвместния комитет проекти на регулаторни технически стандарти за определяне, за целите на настоящия член, на условията на прилагане на методите за изчисляване, изброени в приложение I, втора част от Директива 2002/87/ЕО за целите на алтернативните подходи във връзка с приспадането, посочени в параграф 1 от настоящия член.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 съответно от Регламент (ЕС) № 1093/2010, от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Раздел 4
Базов собствен капитал от първи ред
Член 50
Базов собствен капитал от първи ред
Базовият собствен капитал от първи ред на дадена институция се състои от елементите на базовия собствен капитал от първи ред след прилагане на корекциите, които се изискват от членове 32-35, приспаданията съгласно член 36 и освобождаванията и алтернативните подходи, установени в членове 48,49 и 79.
ГЛАВА 3
Допълнителен капитал от първи ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на допълнителния капитал от първи ред
Член 51
Елементи на допълнителния капитал от първи ред
Елементите на допълнителния капитал от първи ред са:
а)
капиталови инструменти, когато са изпълнени условията по член 52, параграф 1;
б)
премийни резерви от емисии във връзка с посочените в буква а) инструменти.
Изброените в буква а) инструменти не отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред или на капитала от втори ред.
Член 52
Инструменти на допълнителния капитал от първи ред
1. Капиталовите инструменти се приемат за инструменти на допълнителния капитал от първи ред само ако са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани и платени;
б)
инструментите не са закупени от някой от следните:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятие, в което институцията има участие под формата на притежание, пряко или посредством контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятието;
в)
закупуването на инструментите не се финансира пряко или непряко от институцията;
г)
при неплатежоспособност на институцията инструментите са с по-нисък ред от инструментите на капитала от втори ред;
д)
инструментите не са обезпечени или не са обект на гаранции, които повишават реда на вземанията на:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг и неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i) - v);
е)
инструментите не са предмет на споразумение, под формата на договор или под друга форма, с което се повишава редът на вземанията по инструментите при неплатежоспособност или ликвидация;
ж)
инструментите са с неограничен срок и разпоредбите, които ги уреждат, не включват стимул за изкупуването им от институцията;
з)
ако разпоредбите относно инструментите включват една или повече кол опции, тези опции могат да бъдат упражнени единствено по преценка на емитента;
и)
по отношение на инструментите може да се упражни кол опция, те могат да бъдат изкупени или изкупени обратно само когато са изпълнени условията по член 77 и не преди да са изтекли пет години от датата на емитиране, освен когато са изпълнени условията по член 78, параграф 4;
й)
в разпоредбите относно инструментите няма указание, изрично или по подразбиране, че по отношение на тях ще бъде или може да бъде упражнена кол опция или че те ще бъдат или могат да бъдат изкупени или изкупени обратно, и институцията не указва това по друг начин, с изключение на следните случаи:
i)
след ликвидация на институцията;
ii)
обратно изкупуване на инструментите по преценка на институцията или други начини за намаляване на допълнителния капитал от първи ред по нейна преценка, когато институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган в съответствие с член 77;
к)
институцията не указва изрично или по подразбиране, че компетентният орган даде съгласие по искане за упражняване на кол опция по отношение на инструментите, за изкупуването им или обратното им изкупуване;
л)
разпределенията по инструментите отговарят на следните условия:
i)
изплатени са от разпределяеми позиции;
ii)
размерът на разпределенията по инструментите няма да бъде променен въз основа на кредитния рейтинг на институцията или на нейното предприятие майка;
iii)
разпоредбите, уреждащи инструментите, предоставят на институцията право на преценка по всяко време да отмени разпределенията по инструментите за неограничен срок и на некумулативна основа, като институцията може да използва тези отменени плащания без ограничение за целите на изпълнението на задълженията си, когато същите станат изискуеми;
iv)
отмяната на разпределенията не представлява неизпълнение от страна на институцията;
v)
отмяната на разпределенията не налага ограничения върху институцията;
м)
инструментите не водят до констатацията, че пасивите на дадена институция надвишават нейните активи, когато съгласно приложимото национално право тази констатация се използва, за да се определи неплатежоспособността на институцията;
н)
в разпоредбите относно инструментите се изисква при настъпването на активиращо събитие постоянно или временно намаляване на стойността на главницата на инструментите или преобразуването им в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
о)
разпоредбите относно инструментите не съдържат характеристика, която би могла да възпрепятства рекапитализирането на институцията;
п)
когато инструментите не са емитирани пряко от институция, те отговарят на следните две условия:
i)
инструментите са емитирани чрез предприятие в рамките на консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2,
ii)
постъпленията са незабавно и без ограничение на разположение на тази институция във форма, която отговаря на условията в настоящия параграф.
Условието в първа алинея, буква г) се счита за изпълнено дори и ако инструментите са включени съгласно член 484, параграф 3 в допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, при условие че са с равностоен ранг.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
формата и естеството на стимулите за изкупуване;
б)
естеството на всяко увеличаване на стойността на главницата на инструмент на допълнителния капитал от първи ред, което се извършва след временно намаляване на стойността на главницата по този инструмент;
в)
процедурите и сроковете за:
i)
определяне на това дали е настъпило активиращо събитие;
ii)
увеличаване на стойността на главницата на инструмент на допълнителния капитал от първи ред, което се извършва след временно намаляване на стойността на главницата по този инструмент;
г)
характеристиките на инструментите, които биха могли да възпрепятстват рекапитализирането на институцията;
д)
използването на дружества със специална цел за непряко емитиране на инструменти на собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 53
Ограничения върху отмяната на разпределенията по инструменти на допълнителния капитал от първи ред и характеристики, които могат да възпрепятстват рекапитализирането на институцията
За целите на член 52, параграф 1, буква л), подточка v) и буква о) разпоредбите относно инструментите на допълнителния капитал от първи ред не включват, по-специално, следното:
а)
изискване за разпределения по инструментите, които трябва да бъдат направени в случай на извършено разпределение по инструмент, емитиран от институцията, със същия или по-нисък ред спрямо инструмент на допълнителния капитал от първи ред, включително инструмент на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
изискване за отмяна на плащането на разпределения по инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, ако не са направени разпределения по тези инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
задължение за замяна на изплащането на лихви или дивидент с плащане в друга форма. Институцията няма друго такова задължение.
Член 54
Намаляване на стойността или преобразуване на инструментите на допълнителния капитал от първи ред
1. За целите на член 52, параграф 1, буква н), по отношение на инструментите на допълнителния капитал от първи ред се прилагат следните разпоредби:
а)
активиращо събитие настъпва, когато посоченото в член 92, параграф 1, буква а) съотношение на базовия собствен капитал от първи ред на институцията се понижи под някоя от следните стойности:
i)
5,125 %;
ii)
стойност над 5,125 %, която се определя от институцията и е посочена в разпоредбите относно инструмента;
б)
институциите могат да предвидят в разпоредбите относно инструмента едно или повече активиращи събития в допълнение към посоченото в буква а);
в)
ако в разпоредбите относно инструментите се изисква те да бъдат преобразувани в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред при настъпването на активиращо събитие, в тези разпоредби се посочва:
i)
ставката на това преобразуване и максималният разрешен размер на преобразуването; или
ii)
диапазона, в който инструментите ще бъдат преобразувани в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред;
г)
ако в разпоредбите относно инструментите се изисква стойността на главницата им да бъде намалена при настъпването на активиращо събитие, това намаляване обхваща:
i)
вземането на държателя на инструмента при неплатежоспособност или ликвидация на институцията;
ii)
сумата, която трябва да бъде платена при упражняване на кол опция или изкупуване на инструмента;
iii)
извършените разпределения по инструмента.
2. Намаляването на стойността или преобразуването на инструмент на допълнителния капитал от първи ред генерира, съгласно приложимата счетоводна рамка, елементи, които отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
3. Стойността на инструментите на допълнителния капитал от първи ред, включени в елементите на допълнителния капитал от първи ред, не надхвърля минималната стойност на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, които биха били генерирани, ако стойността на главницата на инструментите на допълнителния капитал от първи ред беше изцяло намалена или преобразувана в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред.
4. Общата стойност на инструментите на допълнителния капитал от първи ред, която се изисква да бъде намалена или преобразувана при настъпването на активиращо събитие, е не по-малка от по-ниската от следните стойности:
а)
сумата, необходима за пълно възстановяване на съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на институцията до 5,125 %;
б)
пълния размер на главницата по инструмента.
5. При настъпване на активиращо събитие институциите предприемат следните действия:
а)
информират незабавно компетентните органи;
б)
информират държателите на инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
намаляват стойността на главницата по инструментите или преобразуват инструментите без забавяне, но най-късно в рамките на един месец, в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с изискването по настоящия член.
6. Институция, която емитира инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които се преобразуват в базов собствен капитал от първи при активиращо събитие, гарантира, че нейният регистриран акционерен капитал по всяко време е достатъчен за преобразуване на всички такива конвертируеми инструменти на допълнителния капитал от първи ред в акции, ако настъпи активиращо събитие. Всички необходими разрешения трябва да са получени към датата на емитиране на подобни конвертируеми инструменти на допълнителния капитал от първи ред. Институцията запазва по всяко време необходимото предварително разрешение за издаване на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, в които подобни инструменти на допълнителния капитал от първи ред биха били преобразувани при активиращо събитие.
7. Институция, която емитира инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които се преобразуват в базов собствен капитал от първи ред при настъпване на активиращо събитие, гарантира, че няма процедурни пречки за това преобразуване, произтичащи от нейните учредителни актове или договорни правила.
Член 55
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на допълнителния капитал от първи ред
Когато по отношение на инструмент на допълнителния капитал от първи ред вече не се спазват условията по член 52, параграф 1, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на допълнителния капитал от първи ред;
б)
частта на премийните резерви от емисии, които са свързани с този инструмент, незабавно престава да бъде елемент на допълнителния капитал от първи ред.
Раздел 2
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Член 56
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Институциите приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред следното:
а)
преките, непреките и синтетичните позиции на институция в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, включително такива, които тя може да бъде задължена да купува в резултат на съществуващи договорни задължения;
б)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, с които институцията има реципрочни кръстосани позиции, които позиции компетентният орган смята, че са били създадени с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
в)
приложимия размер, определен в съответствие с член 60, на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията няма значителни инвестиции в тези предприятия;
г)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има значителни инвестиции в тези предприятия, без поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко;
д)
размера на елементите, подлежащи на приспадане от елементите на капитала от втори ред съгласно член 66, с който надхвърля капитала от втори ред на институцията;
е)
всички данъчни отчисления, свързани с предвидимите към момента на изчисляването на отчисленията елементи на допълнителния капитал от първи ред, освен когато институцията коригира размера на елементите на допълнителния капитал от първи ред по подходящ начин, доколкото такива данъчни отчисления намаляват размера, до който тези елементи могат да се използват за покриване на рискове или загуби.
Член 57
Приспадания от позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред
За целите на член 56, буква а) институциите изчисляват позициите си в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите си в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред въз основа на нетната дълга позиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
институциите определят сумата, която да се приспадне за преките, непреките или синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
Член 58
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция, създадена с цел изкуствено раздуване на собствения капитал
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 56, букви б), в) и г), в съответствие със следните изисквания:
а)
позициите в инструменти на допълнителния капитал от първи ред се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането елементите на допълнителния капитал от първи ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред.
Член 59
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 56, букви в) и г), в съответствие със следните изисквания:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция във включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 60
Приспадане на позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато институцията няма значителни инвестиции в предприятия от финансовия сектор
1. За целите на член 56, буква в) институциите изчисляват приложимата подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор надхвърля 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на онези предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции, разделена на общата сума на всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между всички държани инструменти на допълнителния капитал от първи ред. Сумата, която трябва да се приспадне съгласно параграф 1 от всеки инструмент на допълнителния капитал от първи ред, се изчислява, като сумата в буква а) от настоящия параграф се умножи по дела в буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
сумата, определена в подточка i), разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструмента на допълнителния капитал от първи ред;
ii)
общия размер на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
4. Сумата на позициите, посочени в член 56, буква в), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите на параграф 1, буква а), подточки i), (ii) и iii), не се приспада и за нея се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и на изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Раздел 3
Допълнителен капитал от първи ред
Член 61
Допълнителен капитал от първи ред
Допълнителният капитал от първи ред на дадена институция се състои от елементите на допълнителния капитал от първи ред след приспадане на елементите, посочени в член 56, и след прилагане на член 79.
ГЛАВА 4
Капитал от втори ред
Раздел 1
Елементи и инструменти на капитала от втори ред
Член 62
Елементи на капитала от втори ред
Елементите на капитала от втори ред са:
а)
капиталови инструменти и подчинени заеми, когато са спазени условията по член 63;
б)
премийните резерви от емисии, свързани с посочените в буква а) инструменти;
в)
за институциите, изчисляващи размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 - корекциите за общ кредитен риск, брутно от данъчни ефекти, в размер до 1,25 % от рисково претеглените експозиции, изчислени в съответствие с трета част, дял II, глава 2;
г)
за институциите, изчисляващи размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 3 - сумите с положителен знак, брутно от данъчни ефекти, получени в резултат на предвиденото в членове 158 и 159 изчисление, в размер до 0,6 % от рисково претеглените експозиции, изчислени в съответствие с трета част, дял II, глава 3.
Изброените в буква а) елементи не отговарят на изискванията за елементи на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред.
Член 63
Инструменти на капитала от втори ред
Капиталовите инструменти и подчинените заеми са инструменти на капитала от втори ред, ако са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани или подчинените заеми са получени, в зависимост от случая, и изцяло платени;
б)
инструментите не са закупени или подчинените заеми не са предоставени, в зависимост от случая, от някой от следните:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятие, в което институцията има дялово участие под формата на притежание, пряко или посредством контрол, на 20 % или повече от правата на глас или капитала на предприятието;
в)
закупуването на инструментите или предоставянето на подчинените заеми, в зависимост от случая, не се финансира пряко или непряко от институцията;
г)
вземанията по главницата на инструментите съгласно разпоредбите, уреждащи тези инструменти, или вземанията по главницата на подчинените заеми съгласно разпоредбите, уреждащи тези заеми, в зависимост от случая, са с по-нисък ред от вземанията на всички привилегировани кредитори;
д)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не са обезпечени или не са обект на гаранции, които повишават реда на вземанията от:
i)
институцията или нейните дъщерни предприятия;
ii)
предприятието майка на институцията или неговите дъщерни предприятия;
iii)
финансовия холдинг майка или неговите дъщерни предприятия;
iv)
холдинга със смесена дейност или неговите дъщерни предприятия;
v)
смесения финансов холдинг или неговите дъщерни предприятия;
vi)
предприятие, което има тесни връзки със субектите, посочени в подточки i) - v);
е)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не са предмет на договореност, с която по друг начин се повишава редът на вземанията съответно по инструментите или подчинените заеми;
ж)
инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, имат първоначален матуритет от най-малко пет години;
з)
разпоредбите относно инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не включват стимул за изкупуване или изплащане на главницата по тях, в зависимост от случая, от институцията преди падежа им;
и)
ако инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, включват една или повече кол опции или опции за изплащане преди падежа, тези опции могат да бъдат упражнени единствено по преценка на емитента или длъжника, в зависимост от случая;
й)
по отношение на инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, може да се упражни кол опция, те могат да бъдат изкупени или изкупени обратно, или изплатени преди падежа само когато са изпълнени условията по член 77 и не преди да са минали пет години от датата на емитиране или получаване, в зависимост от случая, освен когато са изпълнени условията по член 78, параграф 4;
к)
в разпоредбите относно инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не се посочва изрично и не се подразбира, че по отношение на инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, може или ще се упражни кол опция, че те ще бъдат или могат да бъдат изкупени, изкупени обратно или изплатени преди падежа, в зависимост от случая, от институцията, освен при неплатежоспособност или ликвидация на институцията, и институцията не указва това по друг начин;
л)
разпоредбите, уреждащи инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, не предоставят на държателя правото да ускори графика на изплащането на лихви или на главницата, освен в случай на неплатежоспособност или ликвидация на институцията;
м)
размерът на дължимите по инструментите или подчинените заеми, в зависимост от случая, плащания на лихви или на дивиденти няма да бъде променен въз основа на кредитния рейтинг на институцията или нейното предприятие майка;
н)
когато инструментите не са емитирани пряко от институция или когато подчинените заеми не са получени пряко от институция, в зависимост от случая, трябва да бъдат изпълнени следните две условия:
i)
инструментите са емитирани или подчинените заеми са получени, в зависимост от случая, чрез предприятие, което е част от консолидацията по силата на първа част, дял II, глава 2;
ii)
постъпленията са незабавно и без ограничение на разположение на институцията във форма, която отговаря на условията в настоящия параграф.
Член 64
Амортизация на инструментите на капитала от втори ред
Степента, в която инструментите на капитала от втори ред отговарят на изискванията за елементи на капитала от втори ред през последните пет години от матуритета на инструментите, се изчислява чрез умножаване на резултата, получен от изчислението в буква а), по сумата в буква б), както следва:
а)
номиналната стойност на инструментите или подчинените заеми на първия ден от последния петгодишен период на договорения матуритет, разделена на броя на календарните дни в този период;
б)
броят на оставащите календарни дни от договорения матуритет на инструментите или подчинените заеми.
Член 65
Последици от неспазването на изискванията по отношение на инструментите на капитала от втори ред
Когато по отношение на инструмент на капитала от втори ред вече не се спазват условията по член 63, се прилага следното:
а)
този инструмент незабавно престава да бъде инструмент на капитала от втори ред;
б)
частта на премийните резерви, които са свързани с този инструмент, незабавно престава да бъде сред елементите на капитала от втори ред.
Раздел 2
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Член 66
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
От елементите на капитала от втори ред се приспадат:
а)
преките, непреките и синтетичните позиции на институция в собствени инструменти на капитала от втори ред, включително такива, които тя може да бъде задължена да закупи в резултат на съществуващи договорни задължения;
б)
преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, с които институцията има реципрочни кръстосани позиции, които позиции компетентният орган смята, че са били създадени с цел да се раздуе изкуствено собственият капитал на институцията;
в)
приложимият размер, определен в съответствие с член 70, на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции;
г)
преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията има значителни инвестиции, без поетите позиции, държани за по-малко от пет работни дни.
Член 67
Приспадания на позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред
За целите на член 66, буква а) институциите изчисляват позициите си въз основа на брутните дълги позиции при спазване на следните изключения:
а)
институциите могат да изчисляват размера на позициите въз основа на нетната дълга позиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в една и съща базисна експозиция и късите позиции не са свързани с риск от контрагента;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
б)
институциите определят сумата, която да се приспадне за преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси собствени инструменти на капитала от втори ред;
в)
институциите могат да прихванат късите позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, произтичащи от къси позиции в базисните индекси, включително когато тези къси позиции включват риск от контрагента, от брутните дълги позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, произтичащи от позиции в свързани с индекси ценни книжа, ако са изпълнени следните две условия:
i)
дългите и късите позиции са в едни и същи базисни индекси;
ii)
както дългите, така и късите позиции се държат в търговския или в банковия портфейл.
Член 68
Приспадане на позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, когато институцията има реципрочна кръстосана позиция с цел изкуствено да се раздуе собственият капитал
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 66, букви б), в) и г), в съответствие със следните разпоредби:
а)
позициите в инструменти на капитала от втори ред се изчисляват въз основа на брутните дълги позиции;
б)
за целите на приспадането позициите в елементи на капитала от втори ред при застрахователните предприятия и елементи на капитала от трети ред при застрахователните предприятия се третират като позиции в инструменти на капитала от втори ред.
Член 69
Приспадане на позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор
Институциите правят приспаданията, изисквани съгласно член 66, букви в) и г), в съответствие със следните разпоредби:
а)
те могат да изчисляват преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор въз основа на нетната дълга позиция в същата базисна експозиция, ако са изпълнени следните две условия:
i)
падежът на късата позиция съответства на този на дългата позиция или има остатъчен матуритет от най-малко една година;
ii)
както дългата, така и късата позиция се държат в търговския или в банковия портфейл;
б)
те определят подлежащата на приспадане сума при преките, непреките и синтетичните позиции в свързани с индекси ценни книжа, като изчисляват базисната експозиция към включените в тези индекси капиталови инструменти на предприятията от финансовия сектор.
Член 70
Приспадане на инструменти на капитала от втори ред, когато дадена институция няма значителни инвестиции в съответното предприятие
1. За целите на член 66, буква в), институциите изчисляват приложимата подлежаща на приспадане сума, като умножават сумата, посочена в буква а) от настоящия параграф, по коефициента, получен от изчислението, посочено в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума, с която преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор надхвърля 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислена след прилагане на:
i)
членове 32-35;
ii)
член 36, параграф 1, букви а)-ж), буква к), подточки ii)-v) и буква л), с изключение на сумата, която се приспада за отсрочените данъчни активи, които се основават на бъдеща печалба и произтичат от временни разлики;
iii)
членове 44 и 45;
б)
сумата на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, разделена на общата сума на всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на тези предприятия от финансовия сектор.
2. Институциите изключват поетите позиции, държани за пет работни дни или по-малко, от посочената в параграф 1, буква а) сума и от изчисляването на посочения в параграф 1, буква б) коефициент.
3. Подлежащата на приспадане сума съгласно параграф 1 се разпределя между за всички държани инструменти на капитала от втори ред. Институциите определят приспаднатата част от позициите си в инструменти на капитала от втори ред, като умножат посочената в буква а) от настоящия параграф сума по дела, посочен в буква б) от настоящия параграф:
а)
общата сума на позициите, които подлежат на приспадане съгласно параграф 1;
б)
сумата, определена в подточка i), разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструмента на допълнителния капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
4. Сумата на позициите, посочени в член 66, параграф 1, буква в), която е равна на или по-малка от 10 % от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията след прилагане на разпоредбите в параграф 1, буква а), подточки i)-iii), не се приспада и за него се прилагат приложимите рискови тегла по трета част, дял II, глава 2 или глава 3 и изискванията в трета част, дял IV, в зависимост от случая.
5. Институциите определят частта от позициите си в инструменти на собствения капитал, която е рисково претеглена, като разделят посочената в буква а) сума на сумата в буква б):
а)
сумата на позициите, които трябва да бъдат рисково претеглени съгласно параграф 4;
б)
сумата, определена в подточка i) разделена на сумата, определена в подточка ii):
i)
общия размер на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
общата сума на преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия капитал от първи ред на предприятия от финансовия сектор, в които институцията няма значителни инвестиции.
Раздел 3
Капитал от втори ред
Член 71
Капитал от втори ред
Капиталът от втори ред на дадена институция се състои от елементите на капитала от втори ред на институцията след приспаданията, посочени в член 66, и прилагането на член 79.
ГЛАВА 5
Собствен капитал
Член 72
Собствен капитал
Собственият капитал на дадена институция се състои от сбора на нейния капитал от първи ред и капитал от втори ред.
ГЛАВА 6
Общи изисквания
Член 73
Разпределения по инструменти на собствения капитал
1. Капиталовите инструменти, за които единствено институцията има право на преценка и може да реши да се изплатят разпределения под форма, различна от парични средства в брой или инструмент на собствения капитал, не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред освен ако институцията не е получила предварително разрешение от компетентните органи.
2. Компетентните органи дават посоченото в параграф 1 разрешение само ако считат, че са изпълнени всички условия по-долу:
а)
възможността, с която разполага институцията да отменя плащания по инструмента, не се влияе отрицателно от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията;
б)
капацитетът на инструмента да поема загуби не се влияе отрицателно от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията;
в)
качеството на капиталовия инструмент не се намалява по друг начин от посоченото в параграф 1 право на преценка на институцията, нито от формата, в която могат да се правят разпределенията.
3. Капиталовите инструменти, за които юридическо лице, различно от институцията, която ги е емитирала, може по своя преценка да реши или да изиска плащането на разпределения по инструмента да се прави във форма, различна от парични средства в брой или инструмент на собствения капитал, не отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
4. Институциите могат да използват широк пазарен индекс като една от базите за определяне на размера на разпределенията по инструменти на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
5. Параграф 4 не се прилага, ако институцията е референтен субект в този широк пазарен индекс, освен ако са изпълнени следните две условия:
а)
институцията счита, че промените в този широк пазарен индекс не са свързани по съществен начин с кредитния рейтинг на институцията, нейната институция майка, финансов холдинг майка, финансов холдинг майка със смесена дейност или холдинг майка със смесена дейност;
б)
компетентният орган не е достигнал до становище, което се различава от посоченото в буква а).
6. Институциите отчитат и оповестяват широките пазарни индекси, на които се основават техните капиталови инструменти.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, които трябва да са изпълнени, за да може даден индекс да се разглежда като широк пазарен индекс за целите на параграф 4.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 74
Позиции в капиталови инструменти, емитирани от регулирани предприятия от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за регулаторен капитал
Институциите не приспадат от елементите на собствения капитал преки, непреки или синтетични позиции в капиталови инструменти, емитирани от регулирано предприятие от финансовия сектор, които не отговарят на изискванията за регулаторен капитал на това предприятие. За такива позиции институциите прилагат рисково тегло в съответствие с трета част, дял II, глава 2 или глава 3, в зависимост от случая.
Член 75
Приспадане и изисквания относно падежа за къси позиции
Изискванията относно падежа на късите позиции, посочени в член 45, буква а), член 59, буква а) и член 69, буква а), се считат за удовлетворени по отношение на държаните позиции, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията има договорно право да продаде дългата позиция, която е обект на хеджиране, на хеджиращия контрагент на конкретна бъдеща дата;
б)
контрагент, предоставящ хеджинг на институцията, е договорно задължен да закупи от институцията посочената в буква а) дълга позиция на тази конкретна бъдеща дата.
Член 76
Свързани с индекси позиции в капиталови инструменти
1. За целите на член 42, буква а), член 45, буква а), член 57, буква а), член 59, буква а), член 67, буква а) и член 69, буква а) институциите могат да намалят размера на дадена дълга позиция в капиталов инструмент с частта от индекс, която е съставена от същата хеджирана базисна експозиция, ако са изпълнени следните условия:
а)
хеджираната дълга позиция и късата позиция в индекс, който е използван за хеджиране на тази дълга позиция, са държани в търговския портфейл или в банковия портфейл;
б)
посочените в буква а) позиции са включени по справедлива стойност в баланса на институцията;
в)
посочената в буква а) къса позиция отговаря на изискванията за ефективно хеджиране съгласно вътрешните за институцията процедури за контрол;
г)
компетентните органи поне веднъж годишно правят оценка на адекватността на посочените в буква в) процедури за контрол и се уверяват, че те продължават да са подходящи.
2. Когато компетентният орган е дал предварително разрешение, институцията може да използва консервативна оценка на базисната си експозиция във включени в индекси капиталови инструменти като алтернатива на изчисляването на своята експозиция спрямо елементите, посочени в буква а) или в буква б) или и в двете:
а)
включени в индекси собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред;
б)
включени в индекси инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред на предприятия от финансовия сектор.
3. Компетентните органи дават разрешението, посочено в параграф 2, само ако институцията им е представила убедителни доказателства, че за нея наблюдението на базисната ѝ експозиция спрямо елементите, посочени в параграф 2, буква а) или в буква б) или и в двете, в зависимост от случая, ще представлява оперативна тежест.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
кога оценката, която се използва като посочената в параграф 2 алтернатива на изчисляването на базисната експозиция е достатъчно консервативна;
б)
смисъла на „оперативна тежест“ за целите на параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 77
Условия за намаляване на собствения капитал
Институцията трябва да поиска предварително разрешение на компетентния орган, за да извърши едно от следните или и двете заедно:
а)
да намали, да изкупи или да изкупи обратно емитираните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред по разрешения от приложимото национално право начин;
б)
да упражни кол опция по отношение на инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, да ги изкупи, изплати или да ги изкупи обратно, в зависимост от случая, преди договорения падеж.
Член 78
Разрешение от надзорен орган за намаляване на собствения капитал
1. Компетентният орган дава разрешение на институцията да намали, да изкупи обратно, да упражни кол опция или да изкупи инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
преди извършване на действието по член 77 или едновременно с него институцията заменя инструментите, посочени в член 77, с инструменти на собствения капитал със същото или по-високо качество при условия, които отговарят на капацитета на институцията да генерира доход;
б)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че след въпросното действие собственият ѝ капитал надхвърля изискванията по член 92, параграф 1 от настоящия регламент и комбинираното изискване за буфер в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС с марж, който компетентният орган може да счита за необходим въз основа на член 104, параграф 3 от Директива 2013/36/ЕС.
2. При оценката в съответствие с параграф 1, буква а) доколко заместващите инструменти отговарят на капацитета на институцията да генерира доход, компетентните органи вземат под внимание степента, до която тези заместващи капиталови инструменти ще са свързани с повече разходи за институцията от инструментите, които заменят.
3. Когато институцията предприема посоченото в член 77, буква а) действие и приложимото национално право забранява отказа от изкупуване на посочените в член 27 инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, компетентният орган може да предостави освобождаване от изискванията по параграф 1 от настоящия член, при условие че изиска от институцията да ограничи изкупуването на такива инструменти по подходящ начин.
4. Компетентните органи могат да разрешат на институциите да изкупят инструменти на допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред преди изтичането на пет години от датата на емитиране само когато са изпълнени условията по параграф 1 и буква а) или буква б) от настоящия параграф:
а)
има промяна в регулаторната класификация на тези инструменти, която може да доведе до тяхното изключване от собствения капитал, или те са прекласифицирани като форма на собствен капитал с по-ниско качество, и са изпълнени следните две условия:
i)
компетентният орган счита, че тази промяна е достатъчно сигурна;
ii)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че регулаторната прекласификация на тези инструменти не е била разумно предвидима към момента на емитирането им;
б)
има промяна в приложимото данъчно третиране на тези инструменти, като институцията представя на компетентния орган убедителни доказателства, че тази промяна е съществена и не е била разумно предвидима към момента на емитирането на инструментите.
5. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти, с които се определят:
а)
значението на „отговарят на капацитета на институцията да генерира доход“;
б)
подходящите начини за ограничаване на изкупуването, посочено в параграф 3;
в)
процедурите и изискванията относно данните, които институцията трябва да изпълни при подаването на заявление за получаване на разрешението на компетентния орган да осъществи някое от действията по член 77, включително процедурата в случай на изкупуване на акции, емитирани за членовете на кооперативни дружества, и срока за обработка на това заявление.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 79
Временно неприлагане на приспаданията от собствения капитал
1. Когато институцията временно държи капиталови инструменти или е отпуснала подчинени заеми, когато е приложимо, които отговарят на изискванията за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред на предприятие от финансовия сектор, и компетентният орган приема, че тези позиции са създадени за целите на операция за предоставяне на финансова помощ, предназначена да реорганизира и спаси това предприятие, компетентният орган може да реши временно да предостави освобождаване от разпоредбите относно приспаданията, които иначе биха се прилагали към тези инструменти.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на понятието „временно“ за целите на параграф 1 и условията, при които компетентният орган може да приеме, че тези временни позиции са за целите на операция за предоставяне на финансова помощ, предназначена да реорганизира и спаси това предприятие.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 80
Постоянен анализ на качеството на собствения капитал
1. ЕБО наблюдава качеството на инструментите на собствения капитал, емитирани от институции в Съюза, и уведомява незабавно Комисията, когато са налице съществени доказателства, че тези инструменти не изпълняват критериите по член 28 или когато е приложимо на член 29.
По искане на ЕБО компетентните органи незабавно препращат цялата информация, която според ЕБО има отношение към емитираните нови капиталови инструменти, за да се даде възможност на ЕБО да наблюдава качеството на инструментите на собствения капитал, емитирани от институции в рамките на Съюза.
2. Уведомлението съдържа:
а)
подробно описание на естеството и степента на установения недостиг;
б)
технически съвети за мерките от страна на Комисията, които ЕБО смята за необходими;
в)
значителни промени в методиката на ЕБО за стрес тестване на платежоспособността на институциите.
3. ЕБО предоставя технически съвети на Комисията относно всякакви значими изменения, които смята за необходими за определянето на собствения капитал, в резултат на което и да е от следните:
а)
промени в пазарните стандарти или практики;
б)
промени в съответните правни или счетоводни стандарти;
в)
значителни промени в методиката на ЕБО за стрес тестване на платежоспособността на институциите.
4. ЕБО предоставя технически съвети на Комисията до 31 януари 2014 г. за възможното третиране на нереализираната печалба от преоценки по справедлива стойност, различно от включването ѝ без корекция в базовия собствен капитал от първи ред. Такива препоръки отчитат съответните изменения в международните счетоводни стандарти и в международните споразумения за пруденциални стандарти за банките.
ДЯЛ II
МАЛЦИНСТВЕНО УЧАСТИЕ И ИНСТРУМЕНТИ НА ДОПЪЛНИТЕЛНИЯ КАПИТАЛ ОТ ПЪРВИ РЕД И НА КАПИТАЛА ОТ ВТОРИ РЕД, ЕМИТИРАНИ ОТ ДЪЩЕРНИ ПРЕДПРИЯТИЯ
Член 81
Малцинствени участия, които отговарят на изискванията за включване в консолидирания базов собствен капитал от първи ред
1. Малцинствените участия включват сумата от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерно предприятие, премийните резерви от емисии във връзка с тях, неразпределената печалба и други резерви, когато са изпълнени следните условия:
а)
дъщерното предприятие е някое от следните:
i)
институция;
ii)
предприятие, за което съгласно национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС;
б)
дъщерното предприятие е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
в)
елементите на базовия собствен капитал от първи ред, посочени в уводната част на настоящия параграф, се държат от лица, различни от предприятията, включени в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
2. Малцинствените участия, които са финансирани пряко или непряко, посредством дружество със специална цел или по друг начин, от предприятието майка на институцията или дъщерните му предприятия, не представляват консолидиран базов собствен капитал от първи ред.
Член 82
Квалифициран допълнителен капитал от първи ред, квалифициран капитал от първи ред, квалифициран капитал от втори ред и квалифициран собствен капитал
Квалифицираният допълнителен капитал от първи ред, квалифицираният капитал от първи ред, квалифицираният капитал от втори ред и квалифицираният собствен капитал обхващат малцинствените участия, инструментите на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, в зависимост от случая, плюс неразпределената печалба и премийните резерви от емисии във връзка с тях, на дъщерно предприятие, когато са изпълнени следните условия:
а)
дъщерното предприятие е някое от следните:
i)
институция;
ii)
предприятие, което за съгласно приложимото национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС;
б)
дъщерното предприятие е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
в)
тези инструменти са собственост на лица, различни от предприятията, включени в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
Член 83
Квалифициран допълнителен капитал от първи ред и квалифициран капитал от втори ред, емитиран от дружество със специална цел
1. Инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред, емитирани от дружество със специална цел, и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания допълнителен капитал от първи ред, квалифицирания капитал от първи ред квалифицирания капитал от втори ред или в квалифицирания собствен капитал, в зависимост от случая, само когато са изпълнени следните условия:
а)
дружеството със специална цел, емитент на тези инструменти, е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2;
б)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания допълнителен капитал от първи ред само когато са изпълнени условията по член 59, параграф 1;
в)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви от емисии се включват в квалифицирания капитал от втори ред само когато са изпълнени условията по член 63;
г)
единственият актив на дружеството със специална цел е инвестицията му в собствения капитал на предприятието майка или на негово дъщерно предприятие, което е включено изцяло в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2, като формата на инвестицията отговаря на съответните условия в член 52, параграф 1 или член 63, в зависимост от случая.
Ако компетентният орган сметне, че активите на дружеството със специална цел, различни от инвестицията на това дружество в собствения капитал на предприятието майка или на негово дъщерно предприятие, което е включено изцяло в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2, са минимални и незначителни за такова дружество, компетентният орган може да предостави освобождаване от прилагането на изискването в буква г) от първа алинея.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на видовете активи, които могат да се отнасят до дейността на дружествата със специална цел, и понятията „минимален“ и „незначителен“, посочени в параграф 1, втора алинея.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 84
Малцинствени участия, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред
1. Институциите определят размера на малцинствените участия на дъщерно предприятие, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, чрез изваждане от тях на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), с процента, посочен в буква б):
а)
базовият собствен капитал от първи ред на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на базовия собствен капитал от първи ред на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква а) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от базовия собствен капитал от първи ред;
ii)
размера на консолидирания базов собствен капитал от първи ред, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква а) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от базовия собствен капитал от първи ред;
б)
малцинствените участия на дъщерното предприятие, изразени като процент от всички инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, малцинственото участие на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания базов собствен капитал от първи ред.
3. Когато компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, малцинственото участие в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признава за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за изчислението на подконсолидирана основа, изисквано в съответствие с параграф 2 от настоящия член, членове 85 и 87.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Компетентните органи могат да предоставят освобождаване от прилагането на настоящия член на финансов холдинг майка, който изпълнява всички изброени по-долу условия:
а)
основната му дейност е да придобива дялови участия;
б)
подлежи на пруденциален надзор на консолидирана основа;
в)
консолидира дъщерна институция, в която има само малцинствено участие чрез отношение на контрол според определението в член 1 от Директива 83/349/ЕИО;
г)
над 90 % от консолидирания изискван базов собствен капитал от първи ред произлиза от посочената в буква в) дъщерна институция, изчислено на подконсолидирана основа.
В случай че след 31 декември 2014 г. даден финансов холдинг майка, който отговаря на условията, посочени в първа алинея, се превърне в финансов холдинг майка със смесена дейност, компетентните органи могат да му предоставят предвиденото в първа алинея освобождаване, ако отговаря на условията, определени в тази алинея.
6. Когато кредитни институции, които са дълготрайно свързани в мрежа към централен орган, и институциите, установени в рамките на институционална защитна схема при условията в член 113, параграф 7, са създали кръстосана гаранционна схема, които предвиждат, че няма налични или предвиждани съществени, практически или правни пречки за прехвърляне на сумата на собствените средства, която надвишава размера съгласно регулаторните изисквания, от контрагента към кредитната институция, тези институции се освобождават от спазването на разпоредбите на настоящия член по отношение на приспаданията и могат да признават в пълен размер всяко малцинствено участие, произлизащо от кръстосана гаранционна схема.
Член 85
Инструменти на квалифицирания капитал от първи ред, включени в консолидирания капитал от първи ред
1. Институциите определят размера на квалифицирания капитал от първи ред на дъщерно предприятие, включен в консолидирания собствен капитал, чрез изваждане на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), по процента, посочен в буква б), от собствения капитал на това предприятие:
а)
капитала от първи ред на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на капитала от първи ред на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква б) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от капитала от първи ред;
ii)
размера на консолидирания капитал от първи ред, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква б) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави, доколкото тези изисквания трябва да бъдат изпълнени от капитала от първи ред;
б)
квалифицираният капитал от първи ред на дъщерното предприятие, изразен като процент от всички инструменти на капитала от първи ред на това предприятие, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, квалифицираният капитал от първи ред на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания капитал от първи ред.
3. Когато даден компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, инструментите на собствения капитала в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признават за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
Член 86
Квалифициран капитал от първи ред, включен в консолидирания допълнителен капитал от първи ред
Без да се засяга член 84, параграфи 5 и 6, институциите определят размера на квалифицирания капитал от първи ред на дъщерно предприятие, включен в консолидирания допълнителен капитал от първи ред, чрез изваждане на малцинствените участия на това предприятие, включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, от неговия квалифициран капитал от първи ред, включен в консолидирания капитал от първи ред.
Член 87
Квалифициран собствен капитал, включен в консолидирания собствен капитал
1. Институциите определят размера на квалифицирания собствен капитал на дъщерно предприятие, включен в консолидирания собствен капитал, чрез изваждане на резултата от умножаването на сумата, посочена в буква а), с процента, посочен в буква б), от квалифицирания собствен капитал на това предприятие:
а)
собственият капитал на дъщерното предприятие минус по-ниската стойност от:
i)
размера на собствения капитал на дъщерното предприятие, необходим за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква в) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави;
ii)
размера на собствения капитал, който се отнася до дъщерното предприятие, необходим на консолидирана основа за постигане на сбора от изискваната в член 92, параграф 1, буква в) стойност, посочените в членове 458 и 459 изисквания, специфичните капиталови изисквания, посочени в член 104 от Директива 2013/36/ЕС, комбинираното изискване за буфер, определено в член 128, точка 6 от Директива 2013/36/ЕС, изискванията, посочени в член 500, както и всички допълнителни местни разпоредби в областта на надзора в трети държави;
б)
квалифицираният собствен капитал на предприятието, изразен като процент от всички инструменти на собствения капитал на дъщерното предприятие, включени в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред, плюс свързаните с тях премийни резерви от емисии, неразпределената печалба и други резерви.
2. Посоченото в параграф 1 изчисление се прави на подконсолидирана основа за всяко дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1.
Институцията може да вземе решение да не прави това изчисление за дъщерно предприятие, посочено в член 81, параграф 1. Когато институцията вземе такова решение, квалифицираният собствен капитал на това дъщерно предприятие не се включва в консолидирания собствен капитал.
3. Когато даден компетентен орган предоставя дерогация от прилагането на пруденциалните изисквания на индивидуална основа, както е посочено в член 7, инструментите на собствения капитала в рамките на дъщерните предприятия, към които се прилага освобождаването, не се признават за собствен капитал на подконсолидирано или консолидирано равнище, в зависимост от случая.
Член 88
Инструменти на квалифицирания капитал, включен в консолидирания капитал от втори ред
Без да се засяга член 84, параграфи 5 и 6, институциите определят размера на квалифицирания собствен капитал на дъщерно предприятие, включен в консолидирания капитал от втори ред, чрез изваждане на квалифицирания капитал от първи ред на това предприятие, включен в консолидирания капитал от първи ред, от неговия квалифициран собствен капитал, включен в консолидирания собствен капитал.
ДЯЛ III
КВАЛИФИЦИРАНИ ДЯЛОВИ УЧАСТИЯ ИЗВЪН ФИНАНСОВИЯ СЕКТОР
Член 89
Претегляне на риска и забрана на квалифицираните дялови участия извън финансовия сектор
1. За квалифицирано дялово участие в предприятие, което не е едно от изброените по-долу, с размер над 15 % от приемливия капитал на институцията, се прилагат разпоредбите в параграф 3:
а)
предприятие от финансовия сектор;
б)
предприятие, което не е от финансовия сектор, чиято дейност компетентният орган смята за една от следните:
i)
пряко разширение на банковата дейност;
ii)
спомагателна на банковата дейност;
iii)
лизинг, факторинг и управление на дялови тръстове, управление на услуги за обработка на данни или друга подобна дейност.
2. За квалифицираните дялови участия на институция в предприятия, различни от посочените в параграф 1, букви а) и б), чийто общ размер надхвърля 60 % от приемливия капитал, се прилагат разпоредбите в параграф 3.
3. Компетентните органи прилагат изискванията в буква а) или б) към квалифицираните дялови участия на институции, посочени в параграфи 1 и 2:
а)
за изчисляването на капиталовото изискване в съответствие с трета част институциите прилагат рисково тегло от 1 250 % към по-голямата от следните стойности:
i)
размера на квалифицираните дялови участия, посочени в параграф 1, надхвърлящ 15 % от приемливия капитал;
ii)
общия размер на квалифицираните дялови участия, посочени в параграф 2, надхвърлящ 60 % от приемливия капитал на институцията;
б)
компетентните органи забраняват на институциите да притежават посочените в параграфи 1 и 2 квалифицирани дялови участия, чийто размер надхвърля процентите на приемливия капитал, предвидени в тези параграфи.
Компетентните органи оповестяват направения от тях избор между буква а) и буква б).
4. За целите на параграф 1, буква б) ЕБО издава насоки, в които се уточняват следните понятия:
а)
дейностите, които са пряко разширение на банковата дейност;
б)
спомагателните банкови дейности;
в)
подобните дейности.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 90
Алтернативен подход на прилагането на рисково тегло от 1 250 %
Като алтернатива на прилагането на рисково тегло от 1 250 % към сумите, надхвърлящи посочените в член 89, параграфи 1 и 2 граници, институциите могат да приспаднат тези суми от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
Член 91
Изключения
1. Акциите /дяловете на предприятията, които не са посочени в член 89, параграф 1, букви а) и б), не се включват при изчисляването на определените в същия член граници на приемливия капитал, когато е изпълнено някое от следните условия:
а)
тези акции/дялове са държани временно в рамките на операция за предоставяне на финансова помощ съгласно член 79;
б)
държането на тези акции/дялове е поета позиция, държана за срок от пет работни дни или по-малко;
в)
тези акции/дялове се държат от името на институцията за чужда сметка.
2. Акциите/дяловете, които не са активи с фиксиран доход, съгласно посоченото в член 35, параграф 2 от Директива 86/635/ЕИО, не се включват в изчислението по член 89.
ТРЕТА ЧАСТ
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ
ДЯЛ 1
ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ, ОЦЕНКА И ДОКЛАДВАНЕ
ГЛАВА 1
Минимален размер на собствения капитал
Раздел I
Капиталови изисквания към институциите
Член 92
Капиталови изисквания
1. При спазване на членове 93 и 94, институциите във всеки един момент трябва да отговарят на следните капиталови изисквания:
а)
съотношение на базовия собствен капитал от първи ред 4,5 %;
б)
съотношение на капитала от първи ред 6 %;
в)
съотношение на обща капиталова адекватност 8 %.
2. Институциите изчисляват своите съотношения на капиталова адекватност, както следва:
а)
съотношението на базовия собствен капитал от първи ред е базовият собствен капитал от първи ред на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция;
б)
съотношението на капитала от първи ред е капиталът от първи ред на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция;
в)
съотношението на обща капиталова адекватност е собственият капитал на институцията, изразен като процент от общата рискова експозиция.
3. Общата рискова експозиция се изчислява като сбор от букви а)-е) от настоящия параграф, след като се вземат предвид разпоредбите на параграф 4:
а)
размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск и риск от разсейване, изчислени в съответствие с дял II и с член 379, по отношение на цялостната дейност на дадена институция, с изключение на рисково претеглените експозиции от дейността по нейния търговски портфейл;
б)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с разпоредбите на настоящата част, дял IV или четвърта част, в зависимост от случая, във връзка с дейността по търговския портфейл на институцията за следното:
i)
позиционен риск;
ii)
значителни експозиции, надхвърлящи посочените в членове 395-401 граници, в рамките на разрешения на институцията размер на превишение;
в)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с разпоредбите на дял IV или дял V, с изключение на член 379, както е приложимо, за следното:
i)
валутен риск;
ii)
сетълмент риск;
iii)
стоков риск;
г)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с дял VI по отношение на риска във връзка с корекцията на кредитната оценка на извънборсовите дериватни инструменти, различни от кредитните деривати, признати за намаляване на размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск;
д)
капиталовите изисквания, определени в съответствие с дял III по отношение на операционния риск;
е)
размерът на рисково претеглените експозиции, определен в съответствие с дял II по отношение на риска от контрагента, породен от дейността в търговския портфейл на институцията, за следните видове сделки и споразумения:
i)
договорите, изброени в приложение II и кредитни деривати;
ii)
репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, свързани с ценни книжа или стоки;
iii)
маржин заемни сделки с ценни книжа или стоки;
iv)
транзакции с удължен сетълмент.
4. Следните разпоредби се прилагат при изчисляването на общата експозиция, посочена в параграф 3:
а)
капиталовите изисквания по букви в), г) и д) от посочения параграф обхващат възникващите в резултат на цялостната дейност на дадена институция;
б)
институциите умножават определените в букви б)-д) от посочения параграф капиталови изисквания с 12,5.
Член 93
Изискване за начален капитал при действащо предприятие
1. Собственият капитал на дадена институция не може да спадне под размера на началния капитал, изискван при лицензирането ѝ.
2. Съществуващите към 1 януари 1993 г. кредитни институции, размерът на чийто собствен капитал не достига нивото на изисквания начален капитал, могат да продължат да упражняват дейността си. В този случай размерът на собствения им капитал не може да падне под най-високото ниво, достигнато след 22 декември 1989 г.
3. Лицензирани инвестиционни посредници и дружества, попадащи в обхвата на член 6 от Директива 2006/49/ЕО, които са съществували преди 31 декември 1995 г. и чийто собствен капитал не достига размера на изисквания началния капитал, могат да продължат да упражняват своята дейност. Собственият капитал на такива дружества или инвестиционни посредници не трябва да пада под най-високото референтно равнище, изчислено след датата на уведомяване, посочена в Директива 93/6/ЕИО на Съвета от 15 март 1993 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (28). Това референтно равнище е средното дневно равнище на собствения капитал, изчислено за шестмесечния период, предхождащ датата на изчисление. То се изчислява на всеки шест месеца по отношение на съответния предходен период.
4. Когато контролът върху дадена институция, попадаща в посочената в параграф 2 или 3 категория, бъде поет от физическо или юридическо лице, различно от лицето, контролирало институцията преди това, размерът на нейния собствен капитал трябва да достигне размера на изисквания начален капитал.
5. При сливане на две или повече институции, попадащи в посочената в параграф 2 или 3 категория, размерът на собствения капитал на институцията след сливането не трябва да спада под общия собствен капитал на слелите се институции в момента на сливането, при условие че не е достигнат размерът на изисквания начален капитал.
6. Когато компетентните органи преценят, че за да се осигури платежоспособността на дадена институция е необходимо посоченото в параграф 1 изискване да бъде спазено, разпоредбите в параграфи 2-5 не се прилагат.
Член 94
Дерогация за несъществен търговски портфейл
1. Институциите могат да заменят капиталовото изискване в член 92, параграф 3, буква б) с капиталовото изискване, изчислено в съответствие с буква а) от посочения параграф по отношение на дейността по търговския им портфейл, при условие че размерът на балансовата и задбалансовата дейност в търговския портфейл отговаря на следните две условия:
а)
той обичайно не достига 5 % от общите активи и 15 милиона евро;
б)
той никога не превишава 6 % от общите активи и 20 милиона евро.
2. Когато се изчислява размерът на балансовата и задбалансовата дейност институциите прилагат следното:
а)
дълговите инструменти се оценяват по пазарни цени или по номинална стойност, капиталовите инструменти - по пазарната им цена, а дериватите - в съответствие с номиналната или пазарна стойност на базисните инструменти.
б)
абсолютните стойности на дългите и късите позиции се сумират се сумират.
3. Когато дадена институция престане да отговаря на условието, посочено в параграф 1, буква б), тя незабавно уведомява компетентния орган. Ако след оценка от компетентния орган, последният установи и уведоми институцията, че изискването в параграф 1, буква а) не е изпълнено, институцията престава да използва параграф 1 от началото на следващия отчетен период.
Раздел 2
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници с ограничен лиценз за предоставяне на инвестиционни услуги
Член 95
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници с ограничен лиценз за предоставяне на инвестиционни услуги
1. За целите на член 92, параграф 3, инвестиционните посредници, които не са лицензирани да предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 3 и 6 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изчисляват общата си рискова експозиция по параграф 2.
2. Инвестиционните посредници, посочени в параграф 1 от настоящия член, и дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, изчисляват размера на общата си рискова експозиция като по-високата стойност от:
а)
сумата от посочените в член 92, параграф 3, букви а)-г) и буква е) елементи след прилагане на член 92, параграф 4;
б)
сумата, посочена в член 97, умножена по 12,5.
Дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, трябва да отговарят на изискванията по член 92, параграфи 1 и 2 въз основа на размера на общата рискова експозиция, посочен в първата алинея.
Компетентните органи могат да определят капиталовите изисквания за дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО о, като капиталовите изисквания, които биха били задължителни за тези дружества съгласно националните мерки за транспониране в сила на 31 декември 2013 г. за Директиви 2006/49/ЕО и 2006/48/ЕО.
3. Към инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, се прилагат всички останали разпоредби относно операционния риск, предвидени в дял VII, глава 3, раздел II, подраздел 1 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 96
Капиталови изисквания на инвестиционните посредници, които имат начален капитал, предвиден в член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС
1. За целите на член 92, параграф 3, следните категории инвестиционни посредници, които разполагат с начален капитал в съответствие с член 28, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС, изчисляват размера на общата рискова експозиция по параграф 2 от настоящия член:
а)
инвестиционните посредници, които извършват сделки за своя сметка само с цел изпълнение на поръчка на клиент или за целите на получаване на достъп до система за клиринг и сетълмент или до призната борса, когато действат в качеството на посредник или изпълняват поръчка на клиент;
б)
инвестиционните посредници, които отговарят на всички условия по-долу:
i)
не държат парични средства или ценни книжа на клиенти;
ii)
извършват само сделки за своя сметка;
iii)
нямат външни клиенти;
iv)
за изпълнението и сетълмента на сделките им отговаря клирингова институция и те са гарантирани от нея.
2. За инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, размерът на общата рискова експозиция се изчислява като сума от:
а)
член 92, параграф 3, букви а)-г) и буква е), след прилагане на член 92, параграф 4;
б)
сумата, посочена в член 97, умножена по 12,5.
3. Към инвестиционните посредници, посочени в параграф 1, се прилагат всички останали разпоредби относно операционния риск, предвидени в дял VII, глава 3, раздел II, подраздел 1 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 97
Собствен капитал, базиран върху режийни разходи
1. В съответствие с членове 95 и 96 инвестиционните посредници и дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, буква в), които предоставят инвестиционните услуги и дейности, изброени в раздел А, точки 2 и 4 на приложение I към Директива 2004/39/ЕО, поддържат приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година.
2. Когато в стопанската дейност на инвестиционен посредник в сравнение с предходната година е налице промяна, която компетентният орган счита за съществена, органът може да измени изискването в параграф 1.
3. Когато инвестиционен посредник не е извършвал стопанска дейност в продължение на една година, считано от деня на начало на дейността, той трябва да поддържа приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от предвидените в бизнес плана режийни разходи, освен ако компетентният орган не изиска коригиране на плана.
4. ЕБО, в консултация с ЕОЦКП, разработва проекти на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват:
а)
изчисляването на изискването за поддържане на приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година;
б)
условията за изменение от компетентния орган на изискването за поддържане на приемлив капитал в размер най-малко на една четвърт от режийните разходи за предходната година;
в)
при инвестиционно дружество, което не е осъществявало дейност в продължение на една година - изчисляването на прогнозните режийни разходи.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приема посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 98
Собствен капитал на инвестиционните посредници на консолидирана основа
1. При инвестиционните посредници в група, посочени в член 95, когато групата не включва кредитни институции, даден инвестиционен посредник майка в държава членка прилага член 92 на консолидирана основа, както следва:
а)
като използва изчисляването на размера на общата рискова експозиция по член 95, параграф 2;
б)
собствен капитал, изчислен на базата на консолидационното състояние на инвестиционния посредник майка или на финансовия холдинг или финансовия холдинг със смесена дейност, както е приложимо.
2. При инвестиционните посредници в група, посочени в член 96, параграф 1, когато групата не включва кредитни институции, инвестиционният посредник майка в държава членка и инвестиционният посредник, контролиран от финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност, прилагат член 92 на консолидирана основа, както следва:
а)
като използват изчисляването на размера на общата рискова експозиция по член 96, параграф 2;
б)
като използват собствен капитал, изчислен според консолидационното състояние на инвестиционния посредник майка или на финансовия холдинг или финансовия холдинг със смесена дейност, в зависимост от случая и в съответствие с първа част, дял II, глава 2.
ГЛАВА 2
Изисквания за изчисляване и отчетност
Член 99
Отчетност във връзка с капиталовите изисквания и финансова информация
1. Институциите докладват на компетентните органи във връзка със задълженията по член 92 най-малко на всеки шест месеца.
2. Институциите, за които се прилага член 4 от Регламент (ЕО) № 1606/2002, и кредитните институции, различни от посочените в член 4 от същия регламент, които изготвят своите консолидирани финансови отчети в съответствие с международните счетоводни стандарти, приети съгласно процедурата, уредена в член 6, параграф 2 от посочения регламент, докладват също и финансова информация.
3. Компетентните органи могат да изискват от онези кредитни институции, които прилагат международни счетоводни стандарти съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002 за докладване на собствения капитал на консолидирана основа съгласно член 23, параграф 2 от настоящия регламент, да докладват също и финансова информация, както е посочено в предходната алинея.
4. Финансовата информация, посочена в параграф 2 и в първата алинея на параграф 3 се докладва в степента, необходима, за да се получи цялостен поглед върху рисковия профил на дейността на институцията и да се добие представа за системните рискове, които институциите пораждат за финансовия сектор или за реалната икономика в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единните формати, честотата, датите на докладването, определенията и информационно-технологичните решения, които трябва да се прилагат в Съюза във връзка с отчетността по параграфи 1-4.
Изискванията за отчетност трябва да са пропорционални на естеството, мащаба и сложността на дейността на институцията.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
6. Ако компетентен орган счита, че финансовата информация, изисквана по параграф 2, е необходима, за да се получи цялостен поглед върху рисковия профил на дейността на институцията и да се добие представа за системните рискове, които институциите пораждат за финансовия сектор или за реалната икономика, за институции, различни от посочените в параграфи 2 и 3, и спрямо които се прилага счетоводна рамка, основаваща се на Директива 86/635/ЕИО, компетентните органи се консултират с ЕБО за разширяване на обхвата на изискванията за докладване на финансова информация на консолидирана основа, така че да се включат и тези институции, ако те все още не докладват на такава основа.
ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на форматите, които да се използват от институциите, чрез които компетентните органи могат да разширят обхвата на изискванията в съответствие с първа алинея.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените във втора алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Когато даден компетентен орган счита, че информация, която не е обхваната от техническия стандарт за изпълнение по параграф 5, е необходима за постигането на посочените в параграф 4 цели, той уведомява ЕБО и ЕССР за допълнителната информация, която намира за необходимо да бъде включена в техническия стандарт за изпълнение по параграф 5.
Член 100
Допълнителни изисквания за отчетност
Институциите представят на компетентните органи данни за размера (най-малко общия размер) на своите репо споразумения, сделки по предоставяне на заем на ценни книжа и всички форми на натрупване на активи.
ЕБО включва тази информация в техническия стандарт за изпълнение относно докладването по член 99, параграф 5.
Член 101
Специални задължения за отчетност
1. На всеки шест месеца институциите предоставят на компетентните органи следните данни за всеки национален пазар на недвижими имоти, към който имат експозиции:
а)
загубите, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата жилищен недвижим имот, до по-ниския размер от предоставената като обезпечение сума и 80 % от пазарната стойност или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго;
б)
общите загуби, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата жилищен недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с жилищен недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
в)
стойността на всички оставащи експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на жилищен недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с жилищен недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
г)
загубите, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижим имот, до по-ниския размер от заложената сума и 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго;
д)
общите загуби, произтичащи от експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижими имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с търговски недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1;
е)
стойността на всички оставащи експозиции, за които институцията е приела обезпечение под формата на търговски недвижим имот, до частта на експозицията, която се счита за изцяло обезпечена с търговски недвижим имот в съответствие с член 124, параграф 1.
2. Посочените в параграф 1 данни се докладват на компетентния орган от държавата членка по произход на съответната институция. Когато дадена институция има клон в друга държава членка, данните, свързани с този клон, се докладват и на компетентните органи на приемащата държава членка. Данните се докладват поотделно за всеки пазар на имоти в рамките на Съюза, към който съответната институция има експозиция.
3. Компетентните органи публикуват ежегодно в обобщен вид данните, определени в параграф 1, букви а)-е), заедно с историческа справка, когато има такава. Компетентен орган в държава членка, при поискване от друг компетентен орган в държава членка или от ЕБО, им предоставя по-подробна информация за състоянието на пазара на жилищни или търговски недвижими имоти в тази държава членка.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единните формати, определенията, честотата и датите на отчетност, както и информационно-технологичните решения, за елементите посочени в параграф 1;
б)
единните формати, определенията, честотата и датите на отчетност, както и информационно-технологичните решения, на обобщените данни, посочени в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 3
Търговски портфейл
Член 102
Изисквания за търговския портфейл
1. Позициите в търговския портфейл са търгуеми без ограничения или с възможност да бъдат хеджирани.
2. Намерението за търгуване се доказва въз основа на стратегиите, политиките и процедурите, установени от институцията за управление на позицията или портфейла в съответствие с член 103.
3. Институциите въвеждат и поддържат системи и контролни механизми за управление на търговския си портфейл в съответствие с членове 104 и 105.
4. Институциите могат да включат вътрешните хеджиращи позиции при изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, при условие че позициите се държат с намерение за търгуване и са изпълнени изискванията на членове 103 -106.
Член 103
Управление на търговския портфейл
При управлението на позициите или групите от позиции в търговския портфейл, институцията спазва всички изброени по-долу изисквания:
а)
налице е ясно документирана стратегия за търгуване на позицията/инструмента или портфейлите, одобрена от висшето ръководство, която включва очаквания период на държане;
б)
налице са ясно определени политики и процедури за активно управление на откритите на дадена търговска платформа позиции. Тези политики и процедури включват следното:
i)
кои позиции могат да се откриват и на коя търговска платформа;
ii)
определени са лимитите на позициите и последните се наблюдават за целесъобразност;
iii)
дилърите разполагат с право да откриват и управляват позицията в рамките на договорените лимити и съгласно одобрената стратегия;
iv)
позициите се докладват на висшето ръководство като неразделна част от процеса на управление на риска на институцията;
v)
позициите се наблюдават активно посредством източниците на пазарна информация и се прави оценка на възможността за търгуване или хеджиране на позицията или на съставляващите я рискове, включително оценката, качеството и наличието на пазарни данни за целите на оценъчния процес, равнището на пазарния оборот, размерите на търгуваните на пазара позиции;
vi)
активни процедури и механизми за контрол при борбата с измамите.
в)
разполага с ясно определени политики и процедури за наблюдение на позициите с оглед на стратегията ѝ за търгуване, включително наблюдение на оборота и позициите, за които първоначално планираният период на държане е бил надхвърлен.
Член 104
Включване в търговския портфейл
1. Институциите имат ясно определени политики и процедури за установяване на това коя позиция да бъде включена в търговския портфейл за целите на изчисляването на капиталовите изисквания, като тези политики и процедури отговарят на изискванията в член 102 и на определението за търговски портфейл в член 4, параграф 1, точка 86, като се отчитат възможностите и практиките на институцията за управление на риска. Институцията надлежно документира спазването от нейна страна на тези политики и процедури и ги подлага на периодичен вътрешен одит.
2. Институциите имат ясно определени политики и процедури за цялостното управление на търговския портфейл. Тези политики и процедури обхващат най-малко:
а)
дейностите, които институцията счита за търговски и за съставляващи част от търговския портфейл за целите на капиталовите изисквания;
б)
степента, в която дадена позиция всекидневно може да бъде оценявана по пазарни цени при активен, ликвиден и двупосочен пазар;
в)
за позиции, които се оценяват по модел, степента, в която институцията може:
i)
да определи всички съществени рискове на позицията;
ii)
да хеджира всички съществени рискове на позицията с инструменти, за които съществува активен, ликвиден и двупосочен пазар;
iii)
да получи надеждни оценки за основните допускания и параметри, използвани в модела;
г)
степента, в която институцията може и е задължена да оценява позицията по начин, който може да бъде утвърден от външен експерт по последователен начин;
д)
степента, в която правни ограничения или други оперативни изисквания биха се отразили неблагоприятно на способността на институцията бързо да закрие или хеджира позиция;
е)
степента, в която институцията може и е задължена да управлява активно риска на позициите в рамките на дейностите по търгуването;
ж)
степента, в която институцията може да прехвърля риск или позиции между банковия и търговския портфейл, както и критериите за такива прехвърляния.
Член 105
Изисквания за пруденциална оценка
1. За всички позиции в търговския портфейл се прилагат посочените в настоящия член стандарти за пруденциална оценка. Институциите по-специално гарантират, че пруденциалната оценка на позициите им в търговския портфейл поддържа подходяща степен на сигурност, като се отчита динамичният характер на позициите в търговския портфейл, изискванията за надзорна надеждност, естеството на дейността и целта на капиталовите изисквания по отношение на позициите в търговския портфейл.
2. Институциите въвеждат и поддържат системи и механизми за контрол, достатъчни за осигуряване на пруденциална и надеждна оценка. Системите и механизмите за контрол включват поне следните елементи:
а)
документирани политики и процедури за оценъчния процес, включително ясно определени отговорности в различните области при определяне на стойностите, източниците на пазарна информация и прегледа на тяхната целесъобразност, насоки за използването на ненаблюдаваните данни, отразяващи допусканията на институцията за това какво биха използвали пазарните участници при ценообразуване на позицията, честотата на независимото оценяване, избрания момент за заключителните цени, процедурите за коригиране на оценките и процедурите за месечно и извънредно потвърждаване;
б)
отчетни връзки за звеното, отговарящо за оценъчния процес, които са независими от звеното за сключване на сделки.
Посоката на докладване е директно към ръководния орган.
3. Позициите в търговския портфейл се преоценяват от институциите най-малко веднъж дневно.
4. Институциите, когато е възможно, оценяват своите позиции по пазарни цени, включително при прилагането на капиталови изисквания към търговския портфейл.
5. При оценка по пазарни цени институцията използва по-надеждния от курсовете „купува“ или „продава“, освен в случаите, когато може да затвори позицията си по средната пазарна цена. Когато институциите използват тази дерогация, те информират компетентните си органи относно съответните позиции на всеки шест месеца и представят доказателства, че могат да затворят позициите си по средната пазарна цена.
6. Когато не е възможна оценка по пазарни цени, институциите извършват консервативна оценка посредством оценка по модел на позициите и портфейлите си, включително при изчисляването на капиталовите изисквания за позициите в търговския портфейл.
7. При оценка по модел институциите спазват следните изисквания:
а)
висшето ръководство е запознато с елементите на търговския портфейл или на други оценени по справедлива стойност позиции, които подлежат на оценка по модел, и осъзнава степента на несигурност, която моделът поражда при отчитането на риска/резултатите от дейността;
б)
доколкото е възможно, институциите се основават на пазарните цени при изграждането на хипотетична оценка за пазарната стойност, като оценяват често целесъобразността на хипотезите за пазарната стойност на конкретна оценявана позиция и на параметрите на модела;
в)
когато са налични оценъчни методики, които са общоприета пазарна практика за конкретните финансови инструменти или стоки, институциите ги използват;
г)
когато моделът е разработен от самата институция, той се основава на уместни допускания, които са оценени и проверени от лица с подходяща квалификация, независими от процеса на разработване на модела;
д)
институциите разполагат с надлежни процедури за контрол на измененията, притежават защитено копие на модела и го използват периодично за проверка на стойностите;
е)
звеното за управление на риска е запознато със слабостите на използваните модели и с най-подходящия начин за тяхното отразяване в резултатите от оценката; и
ж)
моделите на институциите се анализират периодично за определяне точността на техните прогнози, което включва оценка относно актуалността на допусканията, анализ на доходността по рискови фактори, сравнение на действителните пазарни стойности с изходните данни от моделите.
За целите на буква г) моделът се разработва и оценява независимо от търговската платформа и подлежи на независима проверка, включваща утвърждаване на числените методи, допусканията и програмното осигуряване.
8. Освен ежедневната оценка по пазарни цени или по модел, институциите извършват независима проверка на цените. Проверката на пазарните цени и входните параметри на модела се извършва от лице или звено, независимо от лицата или звената, чиито резултати са свързани с търговския портфейл, поне веднъж месечно или по-често в зависимост от естеството на пазара или търгуването. Когато няма независими ценови източници или ценовите източници са относително субективни, може да се наложи използване на разумни мерки като например корекции оценките на позициите.
9. Институциите въвеждат и поддържат процедури за разглеждане на възможността за корекции на оценките.
10. Институциите официално разглеждат възможността за следните корекции на оценките: нереализирани кредитни спредове, разходи за закриване на позиции, операционни рискове, несигурност по отношение на пазарните цени, предсрочно прекратяване, разходи, свързани с инвестиране и финансиране, бъдещи административни разходи и - когато е целесъобразно - риск, свързан с модела.
11. Институциите въвеждат и поддържат процедури за изчисляване на корекцията в текущата оценка на нисколиквидни позиции, които могат по-специално да възникнат в резултат на ситуации на пазара или на такива по отношение на институцията като концентрирани позиции и/или позиции, за които първоначално планираният период на държане е бил надхвърлен. При необходимост институциите извършват такива корекции в допълнение към всякакво преоценяване на позицията за целите на финансовото отчитане и ги определят така, че да отразяват неликвидността на позицията. Съгласно тези процедури, институциите разглеждат няколко фактора при определяне на необходимостта от корекция на оценката на нисколиквидните позиции. Тези фактори включват следните елементи:
а)
времето за хеджиране на позицията или на свързаните с нея рискове;
б)
променливостта и средната стойност на спреда „купува - продава“;
в)
наличието на пазарни котировки (брой и идентификация на основните пазарни участници) и променливостта и средния търгуван обем, включително по време на сътресения на пазара;
г)
пазарните концентрации;
д)
”остаряването” на позициите;
е)
степента, до която оценката се основава на модел;
ж)
въздействието на други рискове, свързани с моделите.
12. Когато използват оценки от трети лица или оценка по модел, институциите преценяват дали да коригират оценката. Освен това институциите преценяват необходимостта от прилагане на корекции за нисколиквидните позиции и периодично преглеждат тяхната уместност. Институциите изрично оценяват необходимостта от корекции на оценките поради несигурност, свързана с входните параметри на модела.
13. По отношение на сложни продукти, включително експозициите към секюритизация и кредитните деривати за n-то неизпълнение, институциите изрично оценяват необходимостта от корекции на оценките с цел да се отрази рискът, свързан с използването на евентуално неточна методика при даден оценъчен модел, както и този, свързан с използването на ненаблюдаеми (и евентуално неточни) параметри за калибриране в оценъчния модел.
14. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за прилагане на изискванията на член 105 за целите на параграф 1 от настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 106
Вътрешно хеджиране
1. Вътрешното хеджиране съответства по-специално на следните изисквания:
а)
не е с основна цел за избягване или намаляване на капиталовите изисквания;
б)
вътрешното хеджиране е надлежно документирано и за него се прилагат изрични процедури за вътрешно одобрение и одит;
в)
то се извършва при пазарни условия;
г)
пазарният риск, породен от вътрешното хеджиране, се управлява активно съгласно утвърдените лимити в търговския портфейл;
д)
то е обект на внимателно наблюдение.
Наблюдението се осигурява с подходящи процедури.
2. Изискванията на параграф 1 се прилагат, без да се засягат изискванията, приложими за хеджираната позиция в банковия портфейл.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2, когато дадена институция хеджира експозиция в банковия портфейл към кредитен риск или риск от контрагента чрез кредитен дериват, вписан в търговския ѝ портфейл, чрез вътрешно хеджиране, експозицията в банковия портфейл или експозицията към риск от контрагента не се считат за хеджирани при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции, освен ако е закупен кредитен дериват от трето лице, което е приемлив доставчик на кредитна защита и дериватът отговаря на изискванията за кредитна защита с гаранции в банковия портфейл. Без да се засяга разпоредбата на член 299, буква з), когато такава защита е закупена от трето лице и се признава за целите на хеджирането на експозиция в банковия портфейл, вътрешната хеджираща позиция и кредитният дериват не се включват при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл.
ДЯЛ II
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА КРЕДИТЕН РИСК.
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 107
Подходи за измерване на кредитен риск
1. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е), институциите прилагат стандартизирания подход, посочен в глава 2, или, ако им е разрешено от компетентните органи в съответствие с член 143, вътрешнорейтинговия подход, посочен в глава 3.
2. Спрямо експозиции по търговско финансиране и вноските в гаранционния фонд на ЦК институциите прилагат третирането, предвидено в глава 6, раздел 9 за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е). Всички останали видове експозиции към ЦК институциите третират, както следва:
а)
като експозиции към институция за други видове експозиции към квалифициран ЦК;
б)
като експозиции към предприятие за други видове експозиции към неквалифициран ЦК.
3. За целите на настоящия регламент експозициите към инвестиционни посредници от трети държави и експозициите към кредитни институции от трети държави, и експозициите към клирингови къщи и борси от трети държави, се третират като експозиции към институции само когато третата държава прилага към съответния субект пруденциални и надзорни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
4. За целите на параграф 3 Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага пруденциални надзорни и регулаторни изисквания, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да третират експозициите към субектите по параграф 3 като експозиции към институции, при условие че компетентните органи са одобрили съответната трета държава за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 108
Техники за редуциране на кредитния риск при прилагането на стандартизиран и вътрешнорейтингов подход
1. За експозиции, към които дадена институция прилага посочения в глава 2 стандартизиран подход или прилага посочения в глава 3 вътрешнорейтингов подход, но без използването на собствени оценки за загуба при неизпълнение (LGD) и конверсионните коефициенти съгласно член 151, институцията може да използва техники за редуциране на кредитния риск в съответствие с глава 4 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, букви а) и е), а когато е уместно - на размера на очакваната загуба за целите на изчислението по член 36, параграф 1, буква г) и член 62, буква в).
2. За експозиция, към която дадена институция прилага вътрешнорейтинговия подход, като използва свои собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти съгласно член 151, институцията може да използва редуциране на кредитния риск в съответствие с глава 3.
Член 109
Третиране на секюритизираните експозиции при стандартизирания и вътрешнорейтинговия подход
1. Когато дадена институция използва посочения в глава 2 стандартизиран подход за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за класа експозиции, към който съгласно член 112 биха били отнесени секюритизираните експозиции, тя изчислява размера на рисково претеглената експозиция на дадена секюритизираща позиция в съответствие с членове 245, 246 и 251-258. Институциите, използващи стандартизирания подход, могат да използват и подхода на вътрешната оценка в случаите, в които това е било разрешено съгласно член 259, параграф 3.
2. Когато дадена институция използва посочения в глава 3 вътрешнорейтингов подход за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за класа експозиции, към който съгласно член 147 биха били отнесени секюритизираните експозиции, тя изчислява размера на рисково претеглената експозиция в съответствие с членове 245, 246 и 259-266.
С изключение на подхода на вътрешната оценка, където вътрешнорейтинговият подход се използва само за част от секюритизираните експозиции, които стоят в основата на дадена секюритизация, институцията използва подхода, съответстващ на преобладаващия дял на секюритизираните експозиции, които са в основата на тази секюритизация.
Член 110
Третиране на корекциите за кредитен риск
1. Институциите, които прилагат стандартизирания подход, третират корекциите за общ кредитен риск в съответствие с член 62, буква в).
2. Институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход, третират корекциите за общ кредитен риск в съответствие с член 159, член 62, буква г) и член 36, параграф 1, буква г).
За целите на настоящия член и на глави 2 и 3, корекциите за общ и за специфичен кредитен риск не включват резервите за покриване на общи банкови рискове.
3. Институциите, които използват вътрешнорейтинговия подход и които прилагат стандартизирания подход за част от експозициите си на консолидирана или индивидуална основа, в съответствие с членове 148 и 150, определят частта от корекцията за общ кредитен риск, която се отнася за третирането на корекцията за общ кредитен риск при стандартизирания и при вътрешнорейтинговия подход, както следва:
а)
когато е приложимо - ако дадена институция, включена в консолидацията, прилага единствено вътрешнорейтингов подход, корекциите за общ кредитен риск за тази институция се третират съгласно параграф 2;
б)
когато е приложимо - ако дадена институция, включена в консолидацията, прилага единствено стандартизиран подход, корекциите за общ кредитен риск за тази институция се третират съгласно параграф 1;
в)
остатъкът от корекциите за кредитен риск се разпределя пропорционално съобразно дяловете от размера на рисково претеглените експозиции, които са предмет на стандартизирания и на вътрешнорейтинговия подход.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за изчисляване на корекциите за общ и специфичен кредитен риск съгласно приложимата счетоводна рамка за следното:
а)
стойността на експозицията по стандартизирания подход, посочена в член 111;
б)
стойността на експозицията по вътрешнорейтинговия подход по членове 166-168;
в)
третирането на размера на очакваната загуба, посочено в член 159;
г)
стойността на експозицията, използвана за изчисляването на размера на рисково претеглената секюритизираща позиция, посочен в членове 246 и 266;
д)
определянето на неизпълнение по член 178;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2015.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 2
Стандартизиран подход
Раздел 1
Общи принципи
Член 111
Стойност на експозицията
1. Стойността на експозицията на даден актив е неговата счетоводна стойност, след като са приложени съответните корекции за специфичен кредитен риск, допълнителни корекции на стойността в съответствие с членове 34 и 110 и други намаления на собствения капитал, свързани с въпросния актив. Стойността на експозицията към посочена в приложение I задбалансова позиция е следният процент от номиналната й стойност, след редуциране с корекциите за специфичен кредитен риск:
а)
100 %, ако позицията е високорискова;
б)
50 %, ако позицията е среднорискова;
в)
20 %, ако позицията е среднорискова/нискорискова;
г)
0 %, ако позицията е нискорискова.
Задбалансовите позиции, посочени във второто изречение от първа алинея, се разпределят в рискови категории, както е посочено в приложение I.
Когато дадена институция използва разширения метод за финансово обезпечение по член 223, стойността на експозицията на ценните книжа или стоките, продадени, предоставени или дадени в заем по репо сделка, сделка по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки, се увеличава с размера на корекцията за променливост, приложима спрямо тези ценни книжа или стоки, както е предвидено в членове 223-225.
2. Стойността на експозицията в дериват от изброените в приложение II се определя в съответствие с глава 6, като се отчита ефектът от договорите за новация и другите споразумения за нетиране, взети предвид за целите на тези методи в съответствие с глава 6. Стойността на експозицията на репо сделка, сделките по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакциите с удължен сетълмент и маржин заемните сделки може да бъде определена в съответствие с глава 6 или глава 4.
3. Когато експозицията е предмет на обезпечена кредитна защита, стойността на експозицията, приложима спрямо тази позиция, може да бъде изменена в съответствие с глава 4.
Член 112
Класове експозиции
Всяка експозиция се отнася към един от следните класове експозиции:
а)
експозиции към централни правителства или централни банки;
б)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт;
в)
експозиции към субекти от публичния сектор;
г)
експозиции към многостранни банки за развитие;
д)
експозиции към международни организации;
е)
експозиции към институции;
ж)
експозиции към предприятия;
з)
експозиции на дребно;
и)
експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти;
й)
експозиции в неизпълнение;
к)
високо рискови експозиции;
л)
експозиции към покрити облигации;
м)
секюритизиращи позиции;
н)
експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка;
о)
експозиции в дялове или акции на предприятия за колективно инвестиране (ПКИ);
п)
експозиции в капиталови инструменти;
р)
други позиции.
Член 113
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
1. За да се изчисли размерът на рисково претеглените експозиции, рисковите тегла се прилагат към всички експозиции в съответствие с разпоредбите на раздел 2, освен ако експозициите не са приспаднати от собствения капитал. Прилагането на рискови тегла е в зависимост от класа експозиции, към който е отнесена съответната експозиция, и на неговото кредитно качество в степента, посочена в раздел 2. Кредитното качество може да бъде определяно с помощта на кредитните оценки на АВКО или на агенциите за експортно кредитиране, в съответствие с раздел 3. -.
2. За целите на прилагането на рискови тегла, както е посочено в параграф 1, стойността на експозицията се умножава по рисковото тегло, посочено или определено в съответствие с раздел 2.
3. Когато експозицията е предмет на кредитна защита, приложимото към тази позиция рисково тегло може да бъде изменено в съответствие с глава 4.
4. Размерът на рисково претеглените секюритизирани експозиции се изчислява в съответствие с глава 5.
5. Спрямо експозициите, за които в раздел 2 няма предвидени изчислителни процедури, се определя рисково тегло от 100 %.
6. С изключение на експозициите, представляващи елементи на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред, институцията може, с предварителното одобрение на компетентните органи, да реши да не прилага изискванията на параграф 1 от настоящия член по отношение на експозициите си към даден контрагент, който е нейно предприятие майка, дъщерно предприятие, дъщерно предприятие на нейното предприятие майка или предприятие, свързано с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО. Компетентните органи имат правомощието да дадат одобрение, ако са изпълнени следните условия:
а)
контрагентът е институция, финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, за които се прилагат подходящи пруденциални изисквания;
б)
контрагентът е напълно включен в същата консолидация, както и институцията;
в)
контрагентът подлежи на същите процедури за оценка, измерване и контрол на риска, както и институцията;
г)
контрагентът е установен в същата държава членка, както и институцията;
д)
не са налице настоящи или бъдещи съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или изплащане на задължения от контрагента към институцията.
Когато в съответствие с настоящия параграф на институцията е разрешено да не прилага изискванията на параграф 1, тя може да определи рисково тегло от 0 %.
7. С изключение на експозициите, представляващи елементи на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, институциите могат, с предварителното разрешение на компетентните органи, да не прилагат изискванията по параграф 1 от настоящия член по отношение на експозициите си към контрагенти, с които участват в институционални защитни схеми - договорно или нормативно установено споразумение във връзка със задълженията, което защитава институциите и по-специално подсигурява при необходимост тяхната ликвидност и платежоспособност с оглед избягването на несъстоятелност, когато е необходимо. Компетентните органи имат правомощието да дадат разрешение, ако са изпълнени следните условия:
а)
изискванията в параграф 6, букви а), г) и д) са изпълнени;
б)
споразуменията гарантират, че институционалната защитна схема може да осигури необходимата подкрепа по поетите задължения чрез средства, които са налични по всяко време;
в)
институционалната защитна схема разполага с подходящи и еднообразно установени системи за наблюдение и класификация на риска (което осигурява пълен преглед на рисковата ситуация на отделните членове и на институционалната защитна схема като цяло) със съответните възможности за оказване на влияние; в съответствие с член 178, параграф 1, тези системи наблюдават по подходящ начин експозициите в неизпълнение;
г)
институционалната защитна схема извършва отделен собствен преглед на риска, резултатите от който се предоставят на отделните членове;
д)
институционалната защитна схема изготвя и публикува веднъж годишно или консолидиран отчет, включващ счетоводен баланс, отчет за приходите и разходите, отчет за финансовото състояние и отчет за риска по отношение на институционалната защитна схема като цяло, или отчет, включващ обобщен счетоводен баланс, обобщен отчет за приходите и разходите, отчет за финансовото състояние и отчет за риска;
е)
членовете на институционалната защитна схема дължат най-малко 24-месечно предизвестие, ако искат да я напуснат;
ж)
премахнато е многократното използване на елементи, които могат да бъдат включени при изчисляването на собствения капитал („многократен ливъридж“), както и неподходящото създаване на собствен капитал между членовете на институционалната защитна схема;
з)
институционалната защитна схема се основава на членството на широк кръг кредитни институции с преобладаващо еднотипен стопански профил;
и)
адекватността на системите, посочени в букви в) и г), се одобрява и контролира периодично от съответните компетентни органи.
Когато в съответствие с настоящия параграф институцията реши да не прилага изискванията на параграф 1, тя може да определи рисково тегло от 0 %.
Раздел 2
Рискови тегла
Член 114
Експозиции към централни правителства или централни банки
1. За експозициите към централни правителства и централни банки се определя 100 % рисково тегло, освен ако не се прилага третирането, посочено в параграфи 2-7.
2. За експозициите към централни правителства и централни банки, за които има кредитна оценка от призната АВКО, се определя рисково тегло съгласно таблица 1, което съответства на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. За експозициите към ЕЦБ се определя рисково тегло от 0 %.
4. За експозициите към централните правителства и централните банки на държавите членки, които са деноминирани в местната валута на съответното правителство или централна банка и са финансирани в нея, се определя рисково тегло от 0 %.
5. До 31 декември 2017 г. по отношение на експозициите към централни правителства или централни банки на държави членки, които са деноминирани и финансирани в националната валута на която и да е държава членка, се присъжда същото рисково тегло, което би било приложимо към такива експозиции, деноминирани и финансирани в тяхната национална валута.
6. За експозициите по параграф 5:
а)
през 2018 г. размерът на рисково претеглените експозиции е 20 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2;
б)
през 2019 г. размерът на рисково претеглените експозиции е 50 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2;
в)
през 2020 г. и по-нататък размерът на рисково претеглените експозиции е 100 % от рисковото тегло, присъдено на тези експозиции съгласно член 114, параграф 2.
7. Когато компетентните органи в трета държава прилагат надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, и са определили рисково тегло, по-ниско от посоченото в параграфи 1 и 2, за експозициите към своето централно правителство или централна банка, които са деноминирани в местна валута и са финансирани в нея, институциите могат да определят рискови тегла за тези експозиции по същия начин.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на експозициите към централното правителство или централната банка на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 115
Експозиции към регионални правителства или местни органи на власт
1. Експозициите към регионални правителства или местни органи на власт получават рискови тегла като експозиции към институции, освен ако не се третират като експозиции към централни правителства съгласно параграфи 2 или 4 или не получават рисково тегло съгласно параграф 5. Посоченото в член 119, параграф 2 и член 120, параграф 2 преференциално третиране за краткосрочни експозиции не се прилага.
2. Експозициите към регионални правителства или местни органи на власт се третират като експозиции към централното правителство, под чиято юрисдикция са установени тези органи, когато няма разлика в нивото на риск между такива експозиции, дължащи се на специални правомощия на регионалните правителства и местните органи на власт за генериране на приходи и поради наличието на конкретни институционални споразумения с оглед намаляване на техния риск от неизпълнение.
ЕБО поддържа публично достъпна база данни за всички регионални правителства и местни органи на власт в Съюза, които съответните компетентни органи третират като експозиции към централните си правителства.
3. Експозициите към църкви или религиозни общности, учредени като юридически лица по публичното право, доколкото същите събират данъци в съответствие със законодателството, което им дава право на това, се третират като експозиции към регионални правителства или местни органи на власт. Параграф 2 не се прилага в този случай, като за целите на член 150, параграф 1, буква а) не се изключва възможността да бъде разрешено прилагането на стандартизирания подход.
4. Когато компетентните органи от юрисдикцията на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, третират експозициите към регионални правителства или местни органи на власт като експозиции към централното правителство на тази държава и няма разлика в риска между такива експозиции, дължащи се на специални правомощия на регионалните правителства и местните органи на власт за събиране на приходи и наличие на конкретни институционални споразумения с оглед намаляване на техния риск от неизпълнение, институциите могат да определят рискови тегла за експозициите към такива регионални правителства или местни органи на власт по същия начин.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приеме, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
5. Експозициите към регионалните правителства или местните органи на власт на държави членки, които не са посочени в параграфи 2-4 и са деноминирани в местната валута на тези регионални правителства или местни органи на власт и финансирани в нея, получават рисково тегло от 20 %.
Член 116
Експозиции към субекти от публичния сектор
1. Експозициите към субекти от публичния сектор, за които няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло в зависимост от степента на кредитното качество, определена за експозициите към съответното централно правителство на юрисдикцията, в която е учреден субектът от публичния сектор, съгласно следната таблица 2:
Таблица 2
Степен на кредитно качество на централното правителство
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Експозициите към субекти от публичния сектор, учредени в държави, в които централното правителство няма присъдена оценка, получават рисково тегло от 100 %.
2. Експозициите към субекти от публичния сектор, за които има присъдена кредитна оценка от призната АВКО, се третират в съответствие с член 120. За тези субекти не се прилага посоченото в член 119, параграф 2 и член 120, параграф 2 преференциално третиране за краткосрочни експозиции.
3. Експозициите към субекти от публичния сектор с първоначален падеж по-малък или равен на три месеца получават рисково тегло от 20 %.
4. При изключителни обстоятелства експозициите към субекти от публичния сектор могат да се третират като експозиции към централното правителство, регионалните правителства или местни органи на власт, в чиято юрисдикция са установени предприятията, когато по мнение на компетентните органи на тази юрисдикция между тези експозиции няма разлика в нивото на риск поради наличието на подходящи гаранции от страна на централното правителство, регионалните правителства или местните органи на власт.
5. Когато компетентните органи от юрисдикцията на трета държава, която прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза, третират експозиции към субекти от публичния сектор съгласно параграф 1 или параграф 2, институциите могат да определят рискови тегла за експозициите към тези субекти от публичния сектор по същия начин. В противен случай институциите прилагат рисково тегло от 100 %.
За целите на настоящия параграф Комисията може да приеме, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на третата държава, ако компетентните органи са я одобрили за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 117
Експозиции към многостранни банки за развитие
1. Експозициите към многостранни банки за развитие, които не са посочени в параграф 2, се третират по същия начин, както експозициите към институции. Посоченото в член 119, параграф 2, член 120, параграф 2 и член 121, параграф 3 преференциално третиране спрямо краткосрочни експозиции не се прилага.
Американската инвестиционна корпорация, Черноморската банка за търговия и развитие, Централноамериканската банка за икономическа интеграция и CAF - Латиноамериканската банка за развитие, се считат за многостранни банки за развитие.
2. Експозициите към изброените по-долу многостранни банки за развитие получават рисково тегло от 0 %:
а)
Международна банка за възстановяване и развитие;
б)
Международна финансова корпорация;
в)
Интерамериканска банка за развитие;
г)
Азиатска банка за развитие;
д)
Африканска банка за развитие;
е)
Банка за развитие към Съвета на Европа;
ж)
Скандинавска инвестиционна банка;
з)
Карибска банка за развитие;
и)
Европейска банка за възстановяване и развитие;
й)
Европейска инвестиционна банка;
к)
Европейски инвестиционен фонд;
л)
Международна агенция за застраховане на инвестициите;
м)
Международен финансов фонд за имунизации;
н)
Ислямска банка за развитие.
3. Определя се 20 % рисково тегло за частта от експозициите към Европейския инвестиционен фонд, пропорционална на дължимата невнесена част от неговия капитал.
Член 118
Експозиции към международни организации
Експозициите към изброените по-долу международни организации получават 0 % рисково тегло:
а)
Съюза;
б)
Международен валутен фонд;
в)
Банка за международни разплащания;
г)
Европейски механизъм за финансова стабилност (European Financial Stability Facility);
д)
Европейски механизъм за стабилност (European Stability Mechanism);
е)
международна финансова институция, създадена от две или повече държави членки, която има за цел да мобилизира финансиране и да осигурява финансова подкрепа на своите членове, които са засегнати или заплашени от тежки финансови проблеми.
Член 119
Експозиции към институции
1. Експозициите към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в съответствие с член 120. Експозициите към институции без присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в съответствие с член 121.
2. Експозициите към институции с остатъчен падеж от три месеца или по-малко, деноминирани в местната валута на кредитополучателя и финансирани в нея, получават рисково тегло, което е с една категория по-малко благоприятно от преференциалното рисково тегло, посочено в член 114, параграфи 4-7, приложимо спрямо експозициите към централното правителство, в чиято юрисдикция е учредена институцията.
3. За експозиции с остатъчен падеж от три месеца или по-малко, деноминирани в местната валута на кредитополучателя и финансирани в нея, не може да бъде определено рисково тегло по-ниско от 20 %.
4. Експозицията към дадена институция под формата на минимални задължителни резерви, изисквани от ЕЦБ или от централна банка на държава членка, може да получи рисково тегло като експозиция към централната банка на съответната държава членка, при условие че:
а)
резервите се държат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1745/2003 на Европейската централна банка от 12 септември 2003 г. за прилагане на изискването за минимални резерви (29) или в съответствие с националните изисквания, покриващи всички съществени изисквания на посочения регламент;
б)
в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на институцията, в която се държат резервите, те подлежат на пълно и своевременно изплащане на институцията и не могат да се използват за погасяване на други задължения на институцията.
5. Експозициите към финансови институции, лицензирани и обект на надзор от компетентните органи и подлежащи на пруденциални изисквания, сравними с прилаганите към институциите по отношение на надеждност, се третират като експозиции към институции.
Член 120
Експозиции към институции с кредитен рейтинг
1. Експозициите с остатъчен падеж над три месеца към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло съгласно таблица 3, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО, в съответствие с член 136.
Таблица 3
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Експозициите с остатъчен падеж до три месеца към институции с присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло съгласно таблица 4, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО,в съответствие с член 136:
Таблица 4
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. Взаимодействието между третирането на експозиции с присъдена краткосрочна кредитна оценка съгласно член 131 и общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, е, както следва:
а)
ако не е присъдена кредитна оценка на краткосрочни експозиции за всички експозиции към институции с остатъчен падеж до три месеца, се прилага общото преференциално третиране за краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2;
б)
ако е присъдена краткосрочна оценка и тази оценка определя прилагането на по-благоприятно или същото рисково тегло в сравнение с общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, тогава краткосрочната оценка се използва само за тази конкретна експозиция. За останалите краткосрочни експозиции се спазва общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2;
в)
ако е присъдена краткосрочна оценка и тази оценка определя прилагането на по-неблагоприятно рисково тегло, отколкото използването на общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции, посочено в параграф 2, тогава общото преференциално третиране на краткосрочни експозиции не се използва и всички краткосрочни вземания без рейтинг получават същото рисково тегло като определеното от конкретната краткосрочна оценка.
Член 121
Експозиции към институции без кредитен рейтинг
1. Експозициите към институции без присъдена кредитна оценка от призната АВКО получават рисково тегло в зависимост от степента на кредитно качество, определена съгласно таблица 5 за експозициите към съответното централно правителство на юрисдикцията, в която е учредена институцията.
Таблица 5
Степен на кредитно качество на централното правителство
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло на експозицията
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. Рисковото тегло за експозициите към институции без присъден кредитен рейтинг, учредени в държави, в които централното правителство няма присъден кредитен рейтинг, е 100 %.
3. Рисковото тегло за експозициите към институции без присъден кредитен рейтинг с първоначален ефективен падеж по-малък или равен на три месеца е 20 %.
4. Независимо от параграфи 2 и 3, рисковото тегло за произтичащите от търговско финансиране експозиции, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б), към институции без присъден кредитен рейтинг, е 50 %, а когато остатъчният падеж на тези произтичащи от търговско финансиране експозиции към институции без кредитен рейтинг е три месеца или по-малко, рисковото тегло е 20 %.
Член 122
Експозиции към предприятия
1. За експозициите, за които има присъдена кредитна оценка от призната АВКО, се определя рисково тегло съгласно таблица 6, отговарящо на съотнасянето на кредитната оценка, присъдена от АВКО, в съответствие с член 136.
Таблица 6
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. За експозициите, за които няма присъдена кредитна оценка, се определя рисково тегло от 100 % или рисковото тегло на експозициите към централното правителство на юрисдикцията, в която е учредено предприятието, което от двете е по-високо.
Член 123
Експозиции на дребно
Експозициите, които отговарят на следните критерии, получават рисково тегло от 75 %:
а)
експозицията е към физическо лице (или лица) или към малко или средно предприятие (МСП);
б)
експозицията е част от значителен брой експозиции със сходни характеристики, така че рисковете, свързани с това кредитиране, са значително намалени;
в)
общият размер на задължението към институцията, включително към предприятието майка и дъщерните му предприятия, включително всички експозиции с неизпълнение от страна на клиента длъжник или на групата от свързани клиенти, но с изключение на експозициите, обезпечени изцяло и напълно с жилищни недвижими имоти, които се отнасят към класа експозиции, предвиден в член 112, буква и), не превишава 1 милион евро, доколкото е известно на институцията. Институцията предприема необходимите действия, за да получи тази информация.
Ценните книжа не се включват в класа „експозиции на дребно“.
Експозициите, които не изпълняват критериите по букви а)-в), не се включват в класа „експозиции на дребно“.
Настоящата стойност на минималните вноски по лизингови схеми на клиенти на дребно се включва в класа „експозиции на дребно“.
Член 124
Експозиции, обезпечени с ипотеки върху недвижими имоти
1. Експозиция или част от експозиция, напълно обезпечена с ипотека върху недвижим имот, получава рисково тегло от 100 %, ако условията по член 125 и член 126 не са спазени, с изключение на тази част от експозицията, която е отнесена към друг клас експозиции. Частта от експозицията, която превишава ипотечната стойност на недвижимия имот, получава същото рисково тегло като приложимото за необезпечените експозиции на въпросния контрагент.
Частта от дадена експозиция, третирана като изцяло обезпечена с недвижим имот, не надхвърля заложения размер от пазарната стойност, а в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната кредитна стойност - не надхвърля ипотечната заемна стойност на съответната недвижима собственост.
2. Въз основа на събраните съгласно член 101 данни и като отчитат други съществени показатели, компетентните органи оценяват периодично и поне веднъж годишно дали рисковото тегло от 35 % за посочените в член 125 експозиции, обезпечени с жилищни имоти, и рисковото тегло от 50 % за посочените в член 126 експозиции, обезпечени с търговски недвижими имоти, разположени на тяхна територия, са надеждно обосновани от:
а)
понесените загуби от експозиции, обезпечени с недвижими имоти;
б)
прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти;
Компетентните органи могат да определят увеличено рисково тегло или по-строги критерии от посочените в член 125, параграф 2 и в член 126, параграф 2, когато е уместно, въз основа на съображения за финансова стабилност.
За експозиции, обезпечени с ипотека върху жилищен имот, компетентният орган определя рисково тегло между 35 % и 150 %.
За експозиции, обезпечени с търговски недвижим имот, компетентният орган определя рисково тегло между 50 % и 150 %.
В така зададените рамки увеличеното рисково тегло се определя въз основа на понесени загуби, предвид прогнозата за бъдещото развитие на пазарите и от съображения за финансова стабилност. Когато оценката показва, че определените в член 125, параграф 2 и член 126, параграф 2 рискови тегла не отразяват действителните рискове, свързани с един или повече от свързаните с недвижима собственост сегменти на тези експозиции, напълно обезпечени с ипотека върху жилищни имоти или върху търговски недвижими имоти, разположени в една или повече части от тяхната територия, компетентните органи определят за тези свързани с недвижими имоти сегменти от експозициите, увеличено рисково тегло, съответстващо на действителните рискове.
Компетентните органи се консултират с ЕБО относно корекциите на приложимите рискови тегла и критерии, които ще бъдат изчислени в съответствие с посочените в настоящия параграф критерии, определени от регулаторните технически стандарти, посочени в параграф 4 от настоящия член. ЕБО публикува рисковите тегла и критериите, които компетентните органи определят за експозициите, посочени в членове 125, 126 и 199.
3. Когато компетентните органи определят по-високо рисково тегло или по-строги критерии, институциите разполагат с 6-месечен преходен период, за да приложат новото рисково тегло.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
строгите критерии за оценка на ипотечната заемна стойност, посочена в параграф 1;
б)
условията, посочени в параграф 2, които компетентните органи вземат предвид при определянето на увеличените рискови тегла, по-специално понятието „съображения за финансова стабилност“.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. Институциите на една държава членка прилагат рисковите тегла и критериите, определени от компетентните органи на друга държава членка, за експозициите, обезпечени с ипотеки върху търговски и жилищни недвижими имоти, разположени в другата държава членка.
Член 125
Експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти
1. Освен ако не е решено друго от компетентните органи в съответствие с член 124, параграф 2, експозициите, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти, се третират, както следва:
а)
експозициите или части от тях, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти, който е/ще бъде обитаван или отдаван под наем от собственика или при фондове за лично инвестиране - от ползвателя, получават рисково тегло от 35 %;
б)
експозициите към наематели по сделки за лизинг на имот, по които институцията е наемодателят, а наемателят има опцията да купи имота, получават рисково тегло от 35 %, при условие че експозицията на институцията е напълно и изцяло обезпечена с правото на собственост върху имота.
2. Институциите приемат дадена експозиция или част от нея като напълно и изцяло обезпечена за целите на параграф 1, само ако са изпълнени следните условия:
а)
стойността на имота не зависи съществено от кредитното качество на кредитополучателя. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имота и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът от кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имот или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си; т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните потоци, генерирани от използвания за обезпечение базисен имот За тези други източници институциите определят максимални съотношения на размера на заема към дохода като част от политиката си на кредитиране и при предоставянето на заема получават подходящи доказателства за съответстващ доход;
в)
изискванията, посочени в член 208, и правилата за оценка, определени в член 229, параграф 1, са изпълнени;
г)
освен ако в член 124, параграф 2 не е определено друго, частта от заема, който получава рисково тегло от 35 %, не надвишава 80 %, от пазарната стойност на съответния имот или 80 % от ипотечната заемна стойност на въпросния имот в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната заемна стойност.
3. За експозициите, напълно и изцяло обезпечени с намиращ се на територията на държава членка жилищен имот, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), ако компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на жилищни имоти на тази територия, с проценти на загуба, които не надхвърлят следните граници:
а)
загубата, произтичаща от заеми, обезпечени с жилищен имот до 80 % от пазарната стойност или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако по член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не надхвърля 0,3 % от непогасената част от заемите, обезпечени с жилищен имот, за всяка отделна година;
б)
общата загуба, произтичаща от заеми, обезпечени с жилищен имот, не надхвърля 0,5 % от непогасената част от заемите, обезпечени с жилищен имот, за всяка отделна година.
4. Ако някоя от границите по параграф 3 е премината за дадена година, правото за прилагането му отпада и се прилагат условията по параграф 2, буква б), докато за някоя следваща година не бъдат изпълнени условията по параграф 3.
Член 126
Експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти
1. Освен ако не е решено друго от компетентните органи в съответствие с член 124, параграф 2, експозициите, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти, се третират както следва:
а)
експозициите или части от тях, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху офиси или други търговски помещения, могат да получат рисково тегло от 50 %;
б)
експозициите, свързани с лизинг на имоти - офиси или други търговски помещения, при който институцията е наемодателят, а наемателят има опцията да купи имота, могат да получат рисково тегло от 50 %, при условие че експозицията на институцията е напълно и изцяло обезпечена с правото на собственост върху имота.
2. Институциите приемат дадена експозиция или част от нея като напълно и изцяло обезпечена за целите на параграф 1, само ако са изпълнени следните условия:
а)
стойността на имота не зависи съществено от кредитното качество на кредитополучателя. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имота и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът от кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имота или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си; т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните потоци, генерирани от използваната за обезпечение базисен имот;
в)
изискванията, посочени в член 208, и правилата за оценка, определени в член 229, параграф 1, са изпълнени;
г)
рисковото тегло от 50 %, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, се отрежда на частта от заема, която не надхвърля 50 % от пазарната стойност на имота или 60 % от ипотечната стойност, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, на въпросния имот в тези държави членки, които в законови или подзаконови разпоредби са установили строги критерии за оценка на ипотечната заемна стойност.
3. За експозициите, напълно и изцяло обезпечени с намиращи се на територията на държава членка търговски недвижими имоти, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), ако компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на търговски недвижими имоти на тази територия, с проценти на загубите, които не превишават следните лимити:
а)
загубата, произтичаща от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти до 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната стойност, освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не надхвърля 0,3 % от непогасената част от заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти;
б)
общата загуба, произтичаща от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти, не надхвърля 0,5 % от непогасената част от заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти.
4. Ако някой от лимитите по параграф 3 е надхвърлен за дадена година, правото за прилагането му отпада и се прилагат условията по параграф 2, буква б), докато за някоя следваща година не бъдат изпълнени условията по параграф 3.
Член 127
Експозиции в неизпълнение
1. Необезпечената част от всяка позиция, при която е имало неизпълнение от страна на длъжника съгласно член 178, или в случай на експозиции на дребно, необезпечената част от кредитните инструменти, при които е имало неизпълнение по член 178, получава следното рисково тегло:
а)
150 %, когато корекциите за специфичен кредитен риск са по-малко от 20 % от необезпечената част от стойността на експозицията, ако тези корекции не са били приложени;
б)
100 %, когато корекциите за специфичен кредитен риск са не по-малко от 20 % от необезпечената част от стойността на експозицията, ако тези корекции не са били приложени.
2. За целите на определянето на обезпечената част на просрочена позиция, приемливи обезпечения и гаранции са тези, приемливи за целите на редуцирането на кредитния риск съгласно глава 4.
3. Стойността на експозицията, получена след корекциите за специфичен кредитен риск на експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху жилищни имоти в съответствие с член 125, получава рисково тегло от 100 %, ако е имало неизпълнение съгласно член 178.
4. Стойността на експозицията, получена след корекциите за специфичен кредитен риск на експозиции, напълно и изцяло обезпечени с ипотеки върху търговски недвижими имоти в съответствие с член 126, получава рисково тегло от 100 %, ако е имало неизпълнение съгласно член 178.
Член 128
Високо рискови експозиции
1. Когато е уместно, институциите определят рисково тегло от 150 % на експозициите, включително под формата на акции или дялове в предприятие за колективно инвестиране, които са свързвани с особено високи рискове.
2. Високо рисковите експозиции включват която и да е от следните експозиции:
а)
инвестиции в дружества за рисков капитал;
б)
инвестиции в АИФ по смисъла на член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, освен случаите, в които мандатът на фонда не допуска ливъридж, по-висок от изисквания съгласно член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО;
в)
инвестиции в дялов капитал;
г)
спекулативно финансиране на недвижими имоти.
3. При преценяването на това дали дадена експозиция, освен експозициите, посочени в параграф 2, е високо рискова, институциите вземат под внимание следните рискови характеристики:
а)
съществува висок риск от загуба в резултат на неизпълнение от страна на длъжника;
б)
невъзможно е да се оцени адекватно дали експозицията попада в обхвата на буква а).
ЕБО издава насоки, в които се уточнява кои видове експозиции са високо рискове и при какви обстоятелства.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 129
Експозиции към покрити облигации
1. За да могат да се ползват от посоченото в параграфи 4 и 5 преференциално третиране, облигациите, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО ("покрити облигации") трябва да отговарят на изискванията в параграф 7 и да са обезпечени с някой от изброените по-долу допустими активи:
а)
експозиции към или гарантирани от централни правителства, централни банки от ЕСЦБ, субекти от публичния сектор, регионални правителства или местни органи на власт в Съюза;
б)
експозиции към или гарантирани от централни правителства на трети държави, централни банки на трети държави, многостранни банки за развитие, международни организации, които отговарят на първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, както и експозиции към или гарантирани от субекти от публичния сектор на трети държави, регионални правителства или местни органи на власт на трети държави, които получават рисково тегло като експозиции към институции или централни правителства и централни банки съгласно съответно член 115, параграфи 1 или 2, или член 116, параграфи 1, 2 или 4, и които отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, а също така и експозиции по смисъла на настоящата буква, които отговарят най-малко на изискванията за втора степен на кредитно качество съгласно настоящата глава, при условие че не превишават 20 % от номиналната стойност на покритите облигации на институциите емитент, които са в обращение;
в)
експозиции към институции, които отговарят на първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава. Общата експозиция от този вид не трябва да превишава 15 % от номиналната стойност на покритите облигации на институцията емитент, които са в обращение. Експозициите към институции в Съюза с падеж до 100 дни, не се включват в изискването за първа степен на кредитно качество, но тези институции отговарят най-малко на изискването за втора степен на кредитно качество съгласно настоящата глава.
г)
заеми, обезпечени с:
i)
жилищни имоти до по-ниската стойност от размера на главницата на съответните ипотеки, заедно с всички предходни ипотеки, и 80 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; или
ii)
първостепенни дялове, емитирани от френските Fonds communs de Titrisation или от равностойни дружества за секюритизация, уредени от законите на държава членка, които секюритизират експозиции, свързани с жилищни имоти. В случай че такива първостепенни дялове се използват като обезпечение, специалният публичен надзор за защита на притежателите на облигации, предвиден в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, гарантира, че във всеки един момент, докато са включени в обезпечения пул, най-малко 90 % от базисните активи на тези дялове се състоят от ипотеки върху жилищни имоти, комбинирани с всякакви предходни ипотеки, до по-ниската стойност от стойността на главницата, дължима по тези дялове, главницата на ипотеките и 80 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; че дяловете отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава и че тези дялове не превишават 10 % от номиналната стойност на емисията, която все още е в обращение;
д)
жилищни заеми, гарантирани изцяло от приемлив доставчик на защита, посочен в член 201, и отговарящи на втора или по-висока степен кредитно качество съгласно изложеното в настоящата глава, когато делът от всеки един от заемите, използван, за да се изпълни изискването по настоящия параграф за обезпеченост на покрити облигации, не надхвърля 80 % от стойността на съответния жилищен имот, разположен във Франция, и когато съотношението на заема към дохода е най-много 33 % към момента на отпускане на заема. Към момента на отпускане на заема не може да има ипотечни тежести върху жилищния имот, а за предоставяните от 1 януари 2014 г. заеми кредитополучателят е договорно задължен да не поема подобни тежести без съгласието на кредитната институция, отпуснала заема. Съотношението на размера на заема към дохода представлява делът от брутния доход на кредитополучателя, който е необходим за обслужване на заема с включените лихви по него. Доставчикът на защита е финансова институция, получила разрешение и подлежаща на надзор от компетентните органи и за която се прилагат пруденциални изисквания, сравними с прилаганите към институциите пруденциални изисквания за устойчивост, или институция, или застрахователно предприятие. Доставчикът на защита създава взаимен гаранционен фонд или - ако е застрахователно предприятие - еквивалентна защита с цел да може да поеме загуби поради кредитен риск, а компетентните органи периодично извършват преглед на калибрирането на този фонд или еквивалентна защита. Кредитната институция и доставчикът на защита извършват оценка на кредитоспособността на кредитополучателя;
е)
заеми, обезпечени с:
i)
търговски недвижими имоти до по-ниската стойност от размера на главницата на съответните ипотеки, заедно с всички предходни ипотеки, и 60 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; или
ii)
първостепенни дялове, емитирани от френските Fonds communs de Titrisation или от равностойни дружества за секюритизация, управлявани от законите на държава членка, които секюритизират експозиции, свързани с търговски недвижими имоти. В случай че такива първостепенни дялове се използват като обезпечение, специалният публичен надзор за защита на притежателите на облигации, предвиден в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, гарантира, че във всеки един момент, докато са включени в обезпечения пул, най-малко 90 % от базисните активи на тези дялове се състоят от ипотеки върху търговски недвижими имоти, комбинирани с всякакви предходни ипотеки, до по-ниската стойност от стойността на главницата, дължима по тези дялове, главницата на ипотеките и 60 % от стойността на предоставения като обезпечение имот; че дяловете отговарят на изискванията за първа степен на кредитно качество съгласно настоящата глава и че тези дялове не превишават 10 % от номиналната стойност на емисията, която все още е в обращение.
Допустими са заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, когато съотношението стойност на заема/стойност на недвижимия имот от 60 % е превишено до максимум 70 %, ако стойността на всички активи, предоставени като обезпечение за покритите облигации, превишава номиналната стойност на покритите облигации в обращение най-малко с 10 %, а вземанията на притежателите на облигациите отговорят на изискванията за правна сигурност, предвидени в глава 4. Вземанията на притежателите на облигации са с предимство пред всички други вземания по обезпечението.
ж)
заеми, обезпечени със ипотека или залог върху кораби до разликата между 60 % от стойността на предоставения като обезпечение кораб и стойността на евентуални предходни ипотеки върху кораби.
За целите на първа алинея, буква в), буква г), подточка ii) и буква е), подточка ii) експозициите, възникнали вследствие прехвърляне и управление на плащания на кредитополучателите или вследствие постъпления поради несъстоятелност на кредитополучатели по заеми, обезпечени със заложени имоти на първостепенните дялове или дългови ценни книжа, не се включват при изчислението на посочените в тези букви лимити.
Компетентните органи могат, след като се консултират с ЕБО, да предоставят частично освобождаване от прилагането на първа алинея, буква в) и да разрешат втора степен на кредитно качество в рамките на максимум 10 % от общата експозиция на номиналната стойност на покритите облигации в обращение на институцията емитент, при условие че могат да се документират значителни проблеми във връзка с потенциална концентрация в съответните държави членки, дължащи се на прилагането на изискванията по посочената буква за първа степен на кредитно качество;
2. Ситуациите, посочени в параграф 1, букви а)-е) включват и такова обезпечение, което законодателството изключително ограничава до защитата на притежателите на облигации срещу загуби.
3. По отношение на недвижими имоти, служещи за обезпечаване на покрити облигации, институциите изпълняват изискванията в член 208 и правилата за оценка в член 229, параграф 1.
4. Покритите облигации, за които е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 6а, което отговаря на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 6a
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Покритите облигации, за които няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло въз основа на рисковото тегло, приложимо спрямо първостепенни необезпечени експозиции към емитиращата ги институция. Между рисковите тегла важи следното съответствие:
а)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 20 %, покритата облигация получава рисково тегло 10 %;
б)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 50 %, покритата облигация получава рисково тегло 20 %;
в)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло 100 %, покритата облигация получава рисково тегло 50 %;
г)
ако на експозициите към институцията е присъдено рисково тегло от 150 %, покритата облигация получава рисково тегло от 100 %.
6. Изискванията по параграфи 1 и 2 не се прилагат към покритите облигации, емитирани преди 31 декември 2007 г. Те могат да бъдат третирани преференциално по параграфи 4 и 5до падежа.
7. Експозициите под формата на покрити облигации могат да се ползват от преференциалното третиране, при условие че институцията, която инвестира в тези покрити облигации, е в състояние да увери компетентните органи, че:
а)
получава информация за портфейла най-малко по отношение на:
i)
стойността на покритата група от базисни задължения и на покритите облигации в обращение;
ii)
географското разпределение и вида на покритите активи, размера на заема, лихвения процент и валутните рискове;
iii)
падежната структура на покритите активи и покритите облигации, както и
iv)
процента на заемите с просрочие от повече от 90 дни.
б)
емитентът предоставя на институцията посочената в буква а) информация най-малко веднъж на полугодие.
Член 130
Секюритизиращи позиции
Размерът на рисково претеглените експозиции за секюритизиращи позиции се определя в съответствие с глава 5.
Член 131
Експозиции към институции и предприятия с краткосрочна кредитна оценка
Експозициите към институции и предприятия, на които е присъдена краткосрочна кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 7, съответстващо на присъдената от АВКО кредитната оценка в съответствие с член 136.
Таблица 7
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Член 132
Експозиции в дялове или акции в ПКИ
1. Експозициите в дялове или акции в ПКИ, получават рисково тегло от 100 %, освен ако институцията не прилага метода за кредитна оценка на риска по параграф 2, подхода на подробен преглед по параграф 4 или подхода на средното претегляне на риска по параграф 5, ако са спазени условията в параграф 3.
2. Експозициите в дялове или акции в ПКИ, на които е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, получават рисково тегло съгласно таблица 8, което отговаря на кредитната оценка от АВКО в съответствие с член 136.
Таблица 8
Степен на кредитно качество
1
2
3
4
5
6
Рисково тегло
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Институциите могат да определят рисковите тегла за ПКИ в съответствие с параграфи 4 и 5, ако са изпълнени следните условия:
а)
ПКИ се управлява от дружество, което е обект на надзор в държава членка, а в случай на ПКИ от трета държава - когато са изпълнени следните условия:
i)
ПКИ се управлява от дружество, което е обект на надзор, считан за равностоен на установения в правото на Съюза;
ii)
сътрудничеството между компетентните органи е осигурено в достатъчна степен;
б)
проспектът на ПКИ или друг еквивалентен документ включва:
i)
категориите активи, в които ПКИ има лиценз да инвестира;
ii)
ако се прилагат лимити на инвестиране - относителните лимити и методиката за изчисляването им;
в)
дейността на ПКИ се отчита най-малко веднъж годишно, което позволява оценяване на активите, пасивите, дохода и дейността през отчетния период.
За целите на буква а) Комисията може да приема, посредством актове за изпълнение и при спазване на процедурата по разглеждане по член 464, параграф 2, решение дали трета държава прилага надзорни и регулаторни мерки, най-малко равностойни на прилаганите в Съюза. При отсъствие на такова решение, до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат предвиденото в настоящия параграф третиране по отношение на експозициите в дялове или акции в ПКИ от трети държави, ако компетентните органи са одобрили тези трети държави за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
4. Когато институцията е информирана за базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да ги прегледа подробно, за да изчисли средното рисково тегло за експозициите си в дялове или акции в ПКИ в съответствие с методите, определени в настоящата глава. Когато дадена базисна експозиция на ПКИ е сама по себе си експозиция в дялове или акции в друго ПКИ, което отговаря на критериите на параграф 3, институцията може да прегледа подробно базисните експозиции на другото ПКИ.
5. Когато институцията не е информирана за базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да изчисли средното рисково тегло на експозициите си в дялове или акции в ПКИ в съответствие с методите, определени в настоящата глава, като допуска, че ПКИ първоначално инвестира до максималния позволен от правомощията му размер в класовете експозиции с най-високото капиталово изискване, а след това продължава с инвестиции в низходящ ред до достигане на максималния общ лимит за инвестиране.
Институциите могат да разчитат на следните трети лица при изчисляването и отчитането, в съответствие с посочените в параграфи 4 и 5 методи, на рисковото тегло на ПКИ:
а)
институцията или финансовата институция депозитар на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира изключително в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази институция или финансова институция депозитар;
б)
за ПКИ извън обхвата на буква а) - управляващото дружество на ПКИ, при условие че то отговаря на критериите в параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията, посочени в първа алинея, се потвърждава от външен одитор.
Член 133
Експозиции в капиталови инструменти
1. Следните експозиции следва да се класифицират като експозиции в капиталови инструменти:
а)
недългови експозиции, представляващи подчинено остатъчно вземане към активите или приходите на емитента;
б)
дългови експозиции и други ценни книжа, партньорства, деривати или други инструменти, чиято икономическа същност е сходна с тази на експозициите, посочени в буква а).
2. Експозициите в капиталови инструменти получават рисково тегло от 100 %, освен ако не се изисква да бъдат приспаднати в съответствие с втора част; от 250 % в съответствие с член 48, параграф 4; от 1 250 % в съответствие с член 89, параграф 3, или се третират като високо рискови позиции в съответствие с член 128.
3. Инвестициите в капиталови инструменти или инструменти на приемливия надзорен капитал, емитирани от институции, се класифицират като вземания към дялов капитал, освен ако не се приспадат от собствения капитал, не получават 250 % рисково тегло съгласно член 48, параграф 4 или не се третират като високо рискови позиции в съответствие с член 128.
Член 134
Други позиции
1. Материалните активи по смисъла на член 4, параграф 10 от Директива 86/635/ЕИО получават рисково тегло от 100 %.
2. Предварителните плащания и начислените вземания, за които институцията не може да определи съответния контрагент в съответствие с Директива 86/635/ЕИО, получават рисково тегло от 100 %.
3. Паричните средства в процес на събиране получават рисково тегло от 20 %. Касовите наличности и еквивалентните парични позиции получават рисково тегло от 0 %.
4. Резервите в злато на кюлчета в собствен трезор или при друг депозитар, доколкото са покрити с пасиви в злато на кюлчета, получават рисково тегло от 0 %.
5. При споразуменията за продажба и обратно изкупуване на активи, както и за форуърд покупки, рисковото тегло се определя спрямо въпросния актив, а не спрямо контрагентите по сделката.
6. Когато дадена институция осигурява кредитна защита едновременно за няколко експозиции, при условие че n-тото неизпълнение сред експозициите поражда плащане, с което договорът се прекратява, и когато на продукта е присъдена външна кредитна оценка от АВКО, се присъждат рисковите тегла по глава 5. Ако продуктът няма присъдена кредитна оценка от АВКО, рисковите тегла на експозициите, включени в съвкупността, се сумират, като се изключват „n-1“ на брой експозиции, до максимално рисково тегло от 1 250 % и после се умножават по номиналната стойност на защитата, предоставена от кредитния дериват, за да се изчисли рисково претегленият размер на актива. Изключените от сумирането „n-1“ на брой експозиции се определят въз основа на това, че те включват тези експозиции, всяка от които води до по-нисък размер на рисково претеглената експозиция в сравнение с рисково претегления размер на всяка една от експозициите, участващи в сумирането.
7. Стойността на експозицията при лизинг e равна на дисконтираните минимални лизингови вноски. Минималните лизингови вноски са плащанията през периода на лизинг, които лизингополучателят е длъжен или може да бъде задължен да прави, както и всяка изгодна опция за покупка, чието упражняване е достатъчно сигурно. Ако страна, различна от лизингополучателя, може да бъде задължена да извърши плащане, свързано с остатъчната стойност на отдадения на лизинг актив, и това задължение за плащане отговаря на съвкупността от условията по член 201 относно признаването на доставчици на защита, както и на изискванията за признаване на други видове гаранции, предвидени в членове 213-215, задължението за плащане може да бъде признато за кредитна защита с гаранции в съответствие с глава 4. Тези експозиции се отнасят към съответния клас експозиции съгласно член 112. Когато експозицията е остатъчната стойност на отдадените на лизинг активи, размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява по следния начин: 1/t * 100 % * остатъчната стойност, където t е по-голямото число между 1 и закръгления до цяло число брой на оставащите години по лизинговия договор.
Раздел 3
Признаване и съотнасяне на оценка на кредитния риск
Подраздел 1
Признаване на авко
Член 135
Използване на кредитните оценки на АВКО
1. Външна кредитна оценка може да бъде използвана за определяне на рисковото тегло на експозиция по настоящата глава, само ако е присъдена или одобрена от АВКО в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
2. В съответствие с член 2, параграф 4 и член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1060/2009 ЕБО публикува списъка на АВКО на своята електронна страница.
Подраздел 2
Съотнасяне на кредитните оценки на авко
Член 136
Съотнасяне на кредитните оценки на АВКО
1. ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП чрез Съвместния комитет разработват проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне за всяка една АВКО съответствието на нейните кредитни оценки със степените на кредитно качество в раздел 2. Това определяне е обективно и последователно.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 1 юли 2014 г., а при необходимост представя преработени проекти на техническите стандарти за изпълнение.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и съответно от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
2. При определяне на съотнасянето на кредитните оценки ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП се съобразяват със следните изисквания:
а)
за да направи разграничение между различните степени на риск, изразени чрез всяка отделна кредитна оценка, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП вземат предвид количествени фактори като дългосрочния процент на неизпълнение, свързан с всички позиции, получили една и съща кредитна оценка. По отношение на наскоро създадените АВКО и тези, които разполагат с ограничени от гледна точка на количеството данни за неизпълнение, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП изискват техните очаквания за това какъв според тях е дългосрочният процент на неизпълнение, свързан с всички позиции, получили една и съща кредитна оценка;
б)
за да направи разграничение между различните степени на риск, изразени чрез всяка отделна кредитна оценка, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП вземат предвид качествени фактори като емитентите, наблюдавани от дадена АВКО, обхвата на кредитните оценки, присъждани от тази АВКО, значението на всяка кредитна оценка и определението на АВКО за неизпълнение;
в)
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП съпоставят процента на неизпълнение при всяка кредитна оценка на конкретна АВКО и го съпоставят със съответния базов показател, изграден въз основа на историческите проценти на неизпълнение на други АВКО по отношение на група емитенти с равностоен кредитен риск;
г)
когато процентът на неизпълнение по отношение на дадена кредитна оценка на конкретна АВКО е съществено и системно по-висок от базовия показател, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП съотнасят кредитната оценка на тази АВКО към по-висока степен на кредитно качество по скалата за оценка на кредитното качество;
д)
когато ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП са увеличили рисковото тегло, свързвано с определена кредитна оценка на конкретна АВКО, и ако процентът на неизпълнение при тази кредитна оценка на конкретната АВКО вече не е съществено и системно по-висок от базовия показател, ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП могат да възстановят за кредитната оценка на тази АВКО първоначалната степен на кредитно качество по скалата за оценка на кредитното качество.
3. ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП разработват проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на посочените в параграф 2, букви а), б) и в) съответно количествени фактори, качествени фактори и базови показатели.
ЕБО, ЕОЗППО и ЕОЦКП представят на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приема посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и съответно от Регламент (ЕС) № 1094/2010 и от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Подраздел 3
Използване на кредитни оценки от агенции за експортно кредитиране
Член 137
Използване на кредитни оценки от агенции за експортно кредитиране
1. За целите на член 114, институциите могат да използват кредитните оценки на избрана от институцията агенция за експортно кредитиране, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
това е консенсусен резултат от оценките за риск, дадени от агенции за експортно кредитиране, които прилагат договореността на ОИСР относно указанията за официално подкрепяните експортни кредити (Arrangement on Guidelines for Officially Supported Export Credits);
б)
агенцията за експортно кредитиране публикува своите кредитни оценки и е възприела договорената от ОИСР методика, като кредитната оценка се свързва с една от осемте минимални застрахователни експортни премии (МЗЕП), установени в методиката. Институцията може да отмени избора си на агенция за експортно кредитиране. Институцията трябва да обоснове тази отмяна, ако са налице конкретни основания да се счита, че в основата на отмяната стои намерение за намаляване на изискванията за капиталова адекватност.
2. Експозициите, за които кредитната оценка от агенция за експортно кредитиране се признава за целите на претеглянето на риска, получават рисково тегло съгласно таблица 9.
Таблица 9
МЗЕП
0
1
2
3
4
5
6
7
Рисково тегло
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Раздел 4
Използване на кредитните оценки на авко за определяне на рисковите тегла
Член 138
Общи изисквания
Дадена институция може да избере една или повече АВКО, които да се използват за определяне на рисковите тегла, присъждани на активи и задбалансови позиции. Институцията може да отмени избора си на АВКО. Институцията трябва да обоснове тази отмяна, ако са налице конкретни основания да се счита, че в основата на отмяната стои намерение за намаляване на изискванията за капиталова адекватност. Кредитните оценки не се използват избирателно. Институцията използва поискани кредитни оценки. Въпреки това тя може да използва непоискани кредитни оценки, ако ЕБО е потвърдил, че непоисканите кредитни оценки на АВКО имат същото качество като поисканите оценки на тази АВКО. ЕБО отказва или оттегля така даденото потвърждение, особено ако АВКО е използвала непоискана кредитна оценка, за да упражни натиск върху оценявания субект, с цел той да поръча кредитна оценка или други услуги. При използването на кредитна оценка институциите спазват следните изисквания:
а)
институция, която реши да използва кредитните оценки от АВКО за определен клас позиции, използва тези кредитни оценки по последователен начин за всички експозиции, спадащи към този клас;
б)
институция, която реши да използва кредитните оценки, изготвени от конкретна АВКО, използва същите без прекъсване и по последователен начин във времето;
в)
институцията използва само кредитни оценки на АВКО, които отчитат едновременно както размера на главницата, така и дължимите по нея лихви;
г)
ако за рейтингова позиция е налице само една кредитна оценка от избрана АВКО, за определянето на рисковото тегло на позицията се използва тази кредитна оценка;
д)
ако за рейтингова позиция има две кредитни оценки от избрани АВКО и ако те съответстват на различни рискови тегла, се прилага по-високото рисково тегло;
е)
ако за рейтингова позиция има повече от две кредитни оценки от избрани АВКО, се вземат предвид двете оценки, определящи двете най-ниски рискови тегла. Ако двете най-ниски рискови тегла са различни, следва да се присъди по-високото рисково тегло. Ако двете най-ниски рискови тегла са еднакви, се присъжда това рисково тегло.
Член 139
Кредитна оценка на емитенти и емисии
1. Ако за конкретна емисионна програма или инструмент, към които спада позицията, съставляваща експозицията, има кредитна оценка, за определянето на рисковото тегло на позицията се прилага тази кредитна оценка.
2. Когато за някоя позиция няма пряко приложима кредитна оценка, но има кредитна оценка за конкретна емисионна програма или инструмент, към които не спада позицията, съставляваща експозицията, или обща кредитна оценка за емитента, то тогава тази кредитна оценка се използва в един от следните случаи:
а)
тя поражда по-високо рисково тегло, отколкото би било иначе, като въпросната експозиция е с равностоен или по-нисък ранг във всяко отношение в сравнение с конкретната емисионна програма или инструмент или в сравнение с необезпечените експозиции от по-висок ранг на този емитент, в зависимост от случая;
б)
тя поражда по-ниско рисково тегло, като въпросната експозиция е с равностоен или по-висок ранг във всяко отношение в сравнение с конкретната емисионна програма или инструмент или в сравнение с необезпечените експозиции на този емитент, в зависимост от случая.
Във всички други случаи експозицията се третира като нерейтингована.
3. Параграфи 1 и 2 не възпрепятстват прилагането на член 129.
4. Кредитните оценки на емитенти в рамките на дадена корпоративна група не може да се използват като кредитна оценка на друг емитент от същата корпоративна група.
Член 140
Дългосрочни и краткосрочни кредитни оценки
1. Краткосрочните кредитни оценки могат да се използват само за краткосрочни активи и задбалансови позиции, представляващи експозиции към институции и предприятия.
2. Краткосрочната кредитна оценка се прилага само по отношение на позицията, за която се отнася, и не се използва за определяне на рисковите тегла на друга позиция, освен ако:
а)
инструмент с краткосрочен рейтинг получи рисково тегло от 150 %, тогава всички необезпечени експозиции без рейтинг към този длъжник, независимо дали са краткосрочни или дългосрочни, също получават рисково тегло от 150 %;
б)
инструмент, притежаващ краткосрочен рейтинг, получи рисково тегло от 50 %, тогава никоя краткосрочна експозиция без рейтинг не може да получи рисково тегло по-малко от 100 %.
Член 141
Позиции в местна и чужда валута
Кредитна оценка на позиция в местната валута на длъжника не може да се използва за определянето на рисково тегло за друга експозиция на същия длъжник в чужда валута.
Ако дадена експозиция възникне поради участието на институция в заем, отпуснат от международна банка за развитие, чийто статут на предпочитан кредитор се признат от пазара, кредитната оценка на позицията на длъжника в местна валута може да се използва за определянето на рисково тегло.
ГЛАВА 3
Вътрешнорейтингов подход
Раздел 1
Разрешение от компетентните органи за използване на вътрешнорейтинговия подход
Член 142
Определения
1. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„рейтингова система“ означава съвкупност от всички методи, процеси, контролни механизми, начини за събиране на данни и информационни системи, които подпомагат оценяването на кредитния риск, отнасянето на експозициите по рейтингови категории или групи и количественото оценяване на неизпълнението и загубите за даден вид експозиции;
2)
„вид експозиции“ означава група експозиции, управлявани по еднакъв начин, които са формирани от определен тип инструменти и които могат да се отнасят само до едно предприятие или една-единствена подгрупа предприятия в рамките на дадена група, при условие че същият вид експозиции се управлява по различен начин в останалите предприятия от групата;
3)
„стопанска единица“ означава самостоятелни организационни или юридически лица, групи дейности, географски местоположения;
4)
„голямо предприятие от финансовия сектор“ означава всяко предприятие от финансовия сектор, различно от посочените в точка 27, буква й), което отговаря на следните условия:
а)
стойността на чиито общи активи, изчислена на индивидуална или консолидирана основа, е по-висока или равна на прага от 70 милиарда евро, като за определянето на размера на активите се използва последният одитиран финансов отчет или консолидираният финансов отчет; и
б)
самото предприятие или поне едно от неговите дъщерни предприятия подлежи на пруденциално регулиране в Съюза или за него се прилагат законите на трета държава, която прилага пруденциални надзорни или регулаторни изисквания, които са най-малкото на равностойни на прилаганите в Съюза.
5)
„нерегулирано финансово предприятие“ означава всяко друго предприятие, което не е регулирано предприятие от финансовия сектор, но извършва като основна дейност една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС или изброени в приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
6)
„категория на длъжника“ означава рискова категория в рамките на рейтинговата скала за длъжници по дадена рейтингова система, която категоризира длъжниците въз основа на конкретен и обособен набор от рейтингови критерии, служещ за източник на оценките за параметъра вероятност за неизпълнение (PD);
7)
„категория на инструмента“ означава рискова категория в рамките на скалата на рейтинговата система за инструмента, по която са категоризирани експозициите въз основа на конкретен и обособен набор от рейтингови критерии, служещ за източник на собствените оценки за параметъра LGD;
8)
„обслужващо предприятие“ означава предприятие, което управлява ежедневно група закупени вземания или базисните кредитни експозиции.
2. За целите на параграф 1, точка 4, буква б) от настоящия член Комисията може да приема решения, посредством актове за изпълнение и при спазване процедурата по разглеждане, посочена в член 464, параграф 2, дали трета държава прилага надзорни и регулаторни изисквания, които са най-малкото равностойни на тези, прилагани в Съюза. При отсъствие на подобно решение до 1 януари 2015 г. институциите могат да продължат да прилагат третирането, предвидено в настоящия параграф, спрямо трета държава, когато съответните компетентни органи са одобрили третата държава за такова третиране преди 1 януари 2014 г.
Член 143
Разрешение за използване на вътрешнорейтинговия подход
1. Ако определените в настоящата глава условия са изпълнени, компетентният орган разрешава на институциите да изчисляват размера на рисково претеглените си експозиции като използват вътрешнорейтинговия подход.
2. За всеки клас експозиции и за всяка рейтингова система и подход на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти и за всеки подход за оценяване на параметъра LGD и използваните конверсионни коефициенти се изисква предварително разрешение за използването на вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
3. Институциите трябва да получат предварително разрешение от компетентните органи за следното:
а)
съществени промени в обхвата на прилагане на дадена рейтингова система или на подхода на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, за използването на които системи и подходи институцията е получила разрешение;
б)
съществени промени на дадена рейтингова система или на подхода на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, за използването на които системи и подходи институцията е получила разрешение.
Обхватът на прилагане на дадена рейтингова система включва всички експозиции от съответния вид експозиция, за които е разработена рейтинговата система.
4. Институциите уведомяват компетентните органи за всички промени в рейтинговите системи и подходи на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за оценяване доколко съществено е използването на съществуваща рейтингова система за допълнителни експозиции, различни от вече обхванатите от тази рейтингова система, както и доколко съществени са промените в рейтинговите системи или подходите на вътрешните модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти съгласно вътрешнорейтинговия подход.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 144
Оценка на компетентните органи на заявленията за използване на вътрешнорейтинговия подход
1. Компетентният орган издава разрешение по член 143 на дадена институция да използва вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и на конверсионните коефициенти, само ако прецени, че са изпълнени изискванията по настоящата глава и по-специално предвидените в раздел 6, както и че системите на институцията за управление и рейтингуване на експозициите към кредитен риск са надеждни и се прилагат стриктно и по-специално, че институцията е представила достатъчно доказателства, че изпълнява следните стандарти:
а)
рейтинговите системи на институцията осигуряват съдържателна оценка на характеристиките на длъжника и на операциите, съдържателна диференциация на риска и точни и последователни количествени оценки на риска;
б)
вътрешните рейтинги и оценките на неизпълнението и загубите, които се използват при изчисляването на капиталовите изисквания и свързаните с тях системи и процеси, играят основна роля в процеса на управление на риска и вземане на решения, както и при одобрението на кредитите, вътрешното разпределение на капитала и изпълнението на функциите по корпоративно управление на институцията;
в)
институцията има звено за контрол на кредитния риск, отговарящо за нейните рейтингови системи, чиято независимост е осигурена по подходящ начин и върху което не се оказва неправомерно влияние;
г)
институцията събира и съхранява всички необходими данни за ефективно подпомагане на измерването и управлението на кредитния риск;
д)
институцията документира своите рейтингови системи и обосновката за тяхното проектиране и ги утвърждава;
е)
институцията е утвърдила всяка рейтингова система и всеки подход на вътрешни модели по отношение на експозициите към капиталови инструменти в продължение на подходящ период преди разрешението да използва съответната рейтингова система или подход на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, оценила е през този период дали рейтинговата система или подходът на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти са подходящи за цялата гама приложения на рейтинговата система или на подхода на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти, и в резултат на оценката си е въвела необходимите промени в тези рейтингови системи или подходи на вътрешни модели по отношение на експозициите в капиталови инструменти;
ж)
институцията е изчислила съгласно вътрешнорейтинговия подход капиталовите изисквания в резултат на оценките на рисковите си параметри и е в състояние да докладва в съответствие с член 99;
з)
институцията е отнесла и продължава да отнася всяка експозиция в обхвата на прилагане на дадена рейтингова система към определена рейтингова категория или група от тази рейтингова система; институцията е отнесла и продължава да отнася всяка експозиция в обхвата на прилагане на даден подход за експозиции в капиталови инструменти към същия подход на вътрешни модели.
Изискванията за използване на вътрешнорейтинговия подход, включително собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, се прилагат и в случаите, когато институцията е въвела дадена рейтингова система или модел, използван в рамките на рейтинговата система, закупени от доставчик, който е трето лице.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за да се определи методиката за оценяване, която компетентните органи да следват, когато оценяват доколко дадена институция спазва изискванията за използване на вътрешнорейтинговия подход.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с член 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 145
Предишен опит при използването на вътрешнорейтинговите подходи
1. Институцията, кандидатстваща за използване на вътрешнорейтинговия подход, трябва да е използвала за съответните класове експозиции рейтингови системи за вътрешно измерване и управление на риска, които като цяло са в съответствие с посочените в раздел 6 изисквания, най-малко в продължение на три години преди да ѝ се признае способността да използва вътрешнорейтинговия подход.
2. Институцията, кандидатстваща за използване на собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, трябва да докаже пред компетентните органи, че е извършвала оценяване и е прилагала собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти по начин, съответстващ като цяло на посочените в раздел 6 изисквания за използване на собствени оценки за тези параметри, най-малко в продължение на три години преди да ѝ се признае способността да използва собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
3. Когато институцията разширява използването на вътрешнорейтинговия подход след първоначалното разрешение, нейният опит е достатъчен, за да отговаря на изискванията на параграфи 1 и 2 по отношение на допълнително обхванатите експозиции. Ако използването на рейтинговите системи обхване експозиции, които съществено се отклоняват от съществуващия обхват, така че не може да се прецени дали наличният опит отговаря на изискванията на тези разпоредби по отношение на допълнителните експозиции, тогава изискванията на параграфи 1 и 2 се прилагат отделно за допълнителните експозиции.
Член 146
Необходими мерки при неспазване на изискванията на настоящата глава
Когато институцията престане да спазва посочените в настоящата глава изисквания, тя уведомява компетентния орган и извършва едно от следните:
а)
представя удовлетворителен за компетентния орган план за своевременно възобновяване на спазването и изпълнява този план в рамките на съгласуван с компетентния орган срок;
б)
доказва на компетентните органи, че последствията от неспазването са несъществени.
Член 147
Методика за отнасяне на дадена експозиция към съответен клас експозиции
1. Методиката, използвана от институцията за отнасянето на експозиции към различни класове експозиции, е подходяща и последователна във времето.
2. Всяка експозиция се отнася към един от следните класове експозиции:
а)
експозиции към централни правителства и централни банки;
б)
експозиции към институции;
в)
експозиции към предприятия;
г)
експозиции на дребно;
д)
експозиции в капиталови инструменти;
е)
секюритизиращи позиции;
ж)
други активи, които нямат характер на кредитни задължения.
3. Към класа в параграф 2, буква а), се отнасят следните експозиции:
а)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт или субекти от публичния сектор, които се третират като експозиции към централни правителства съгласно членове 115 и 116;
б)
експозиции към многостранни банки за развитие, посочени в член 117, параграф 2;
в)
експозиции към международни организации, получили рисково тегло от 0 % съгласно член 118.
4. Към класа в параграф 2, буква б) се отнасят следните експозиции:
а)
експозиции към регионални правителства или местни органи на власт, които не се третират като експозиции към централни правителства съгласно член 115, параграфи 2 и 4;
б)
експозиции към субекти от публичния сектор, които не се третират като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
в)
експозиции към многостранни банки за развитие, които не са получили рисково тегло от 0 % съгласно член 117; и
г)
експозиции към финансови институции, които се третират като експозиции към институции в съответствие с член 119, параграф 5.
5. За да бъдат отнесени към класа експозиции на дребно, посочен в параграф 2, буква г), експозициите трябва да отговарят на следните критерии:
а)
да са към някой от следните:
i)
експозиции към едно или повече физически лица;
ii)
експозиции към МСП, при условие че в този случай общият размер, дължим на институцията и на всяко предприятие майка и дъщерните му предприятия, включително просрочени експозиции, от страна на клиента длъжник или на група от свързани клиенти, с изключение на експозиции, обезпечени с жилищни имоти, доколкото е известно на институцията, която трябва да предприеме разумни стъпки за потвърждаване на тези обстоятелства, не превишава 1 милион евро;
б)
да се третират от институцията последователно във времето и по сходен начин, като част от управлението на риска в тази институция;
в)
да не се управляват индивидуално така, както експозициите в класа експозиции към предприятия;
г)
всяка от тях да представлява част от значителен брой експозиции, управлявани по сходен начин.
В допълнение към изброените в първа алинея експозиции, в класа експозиции на дребно се включва и настоящата стойност на минималните лизингови вноски от клиенти на дребно.
6. Към класа експозиции в капиталови инструменти в параграф 2, буква д) се отнасят следните експозиции:
а)
недългови експозиции, представляващи подчинено остатъчно вземане към активите или приходите на емитента;
б)
дългови експозиции и други ценни книжа, партньорства, деривати или други инструменти, чиято икономическа същност е сходна с тази на експозициите, посочени в буква а).
7. Всяко кредитно задължение, което не е отнесено към класовете експозиции, посочени в параграф 2, букви а), б), г), д) и е), се отнася към класа експозиции към предприятия в буква в) от посочения параграф.
8. В рамките на класа експозиции към предприятия, посочени в параграф 2, буква в), институциите обособяват експозиции „специализирано кредитиране“, които притежават следните характеристики:
а)
експозицията е към предприятие, специално учредено за финансиране или стопанисване на материални активи, или е икономически сравнима експозиция;
б)
съгласно договорните условия на кредитора се предоставя значителен контрол над активите и над доходите, които те генерират;
в)
основният източник за погасяване на задължението е доходът, генериран от активите, които се финансират, а не независимият капацитет на по-широкообхватно търговско предприятие.
9. Остатъчната стойност на отдадено на лизинг имущество се отнася към класа експозиции в параграф 2, буква ж), освен доколкото тя вече е включена в лизинговата експозиция, предвидена в член 166, параграф 4.
10. Експозицията от предоставяне на защита по кредитен дериват за n-то неизпълнение въз основа на съвкупност се отнася към същия посочен в параграф 2 клас, към който биха били отнесени експозициите в съвкупността, освен ако индивидуалните експозиции в съвкупността биха били отнесени към различни класове експозиции, като тогава експозицията се отнася към класа експозиции към предприятия, посочен в параграф 2, буква в).
Член 148
Условия за прилагането на вътрешнорейтинговия подход при различни класове експозиции и стопански единици
1. Институциите и всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия прилагат вътрешнорейтинговия подход за всички експозиции, освен ако не са получили разрешение от компетентните органи постоянно да използват стандартизирания подход в съответствие с член 150.
При предварително разрешение от страна на компетентните органи, прилагането може да се въвежда последователно за различните класове експозиции, посочени в член 142, в рамките на една и съща стопанска единица, в различни стопански единици в една и съща група или при използването на собствени оценки за LGD или конверсионните коефициенти - за изчислението на рисковите тегла на експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки.
При класа експозиции на дребно, посочен в член 147, параграф 5, прилагането може да се въвежда последователно за категориите експозиции, на които съответстват различните корелации в член 154.
2. Компетентните органи определят периода, през който от институцията и всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия се изисква да прилагат вътрешнорейтинговия подход за всички експозиции. Този период се определя по преценка на компетентните органи въз основа на естеството и мащаба на дейностите на дадената институция или всяко предприятие майка и неговите дъщерни предприятия, както и броя и естеството на рейтинговите системи, които ще бъдат въведени.
3. Институциите прилагат вътрешнорейтинговия подход в съответствие с условията, определени от компетентните органи. Компетентният орган разработва условията така, че да се гарантира, че предвидената в параграф 1 гъвкавост няма да се използва избирателно с цел постигане на занижени капиталови изисквания по отношение на тези класове експозиции или стопански единици, на които тепърва им предстои включване във вътрешнорейтинговия подход, или при използването на собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти.
4. Институциите, които са започнали да използват вътрешнорейтинговия подход след 1 януари 2013 г. или от които компетентните органи са поискали до тази дата да са в състояние да изчислят капиталовите си изисквания посредством стандартизирания подход, запазват възможността за изчисляване на капиталовите изисквания чрез стандартизирания подход за всички експозиции по време на периода на въвеждане, докато компетентните органи не ги уведомят, че са убедени, че въвеждането на вътрешнорейтинговия подход ще бъде завършено с задоволителна степен на сигурност.
5. Институция, на която е разрешено да използва вътрешнорейтинговия подход за който и да било клас експозиции, използва този подход за класа експозиции в капиталови инструменти, посочен в член 147, параграф 2, буква д), освен когато ѝ е разрешено да прилага за тях стандартизирания подход съгласно член 150, както и за класа експозиции други активи, които нямат характер на кредитни задължения, посочен в член 147, параграф 2, буква ж).
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, съгласно които компетентните органи установяват подходящия начин и график за последователно въвеждане на вътрешнорейтинговия подход за различните класове експозиции, посочени в параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 149
Условия за възобновяване използването на по-опростени подходи
1. Институция, която използва вътрешнорейтинговия подход за конкретен клас или вид експозиции при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, не може да започне да използва вместо него стандартизирания подход, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
институцията е доказала на компетентния орган, че предложеното използване на стандартизирания подход не се прави с цел занижаване на капиталовите изисквания спрямо нея, а се налага предвид естеството и сложността на общите експозиции на институцията от този вид и не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността ѝ или способността ѝ да управлява ефективно риска;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
2. Институциите, получили разрешение по член 151, параграф 9 да използват собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти, може да възобновят използването на посочените в член 151, параграф 8 стойности за LGD и конверсионните коефициенти, само ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е доказала на компетентния орган, че предложеното използване на посочените в член 151, параграф 8 стойности за LGD и конверсионните коефициенти за определен клас или вид експозиции не се прави с цел занижаване на капиталовите изисквания спрямо нея, а се налага предвид естеството и сложността на общите експозиции не институцията от този вид и не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността ѝ или способността ѝ да управлява ефективно риска;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
3. Прилагането на параграфи 1 и 2 е обвързано с условията за въвеждане на вътрешнорейтинговия подход, определени от компетентните органи в съответствие с член 148, и с разрешението за постоянна частична употреба, посочено в член 150.
Член 150
Условия за постоянна частична употреба
1. С предварителното разрешение от компетентните органи институциите, на които е разрешено да използват вътрешнорейтинговия подход при изчисляване размера на рисково претеглените експозиции и на очакваната загуба за един или повече класове експозиции, могат да прилагат стандартизирания подход за следните експозиции:
а)
класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква а), когато броят на контрагентите, към които институцията има съществени позиции, е ограничен и за нея би било прекомерно натоварващо да въвежда рейтингова система за тези контрагенти;
б)
класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква б), когато броят на контрагентите, към които институцията има съществени позиции, е ограничен и за нея би било прекомерно натоварващо да въвежда рейтингова система за тези контрагенти;
в)
експозициите на несъществени стопански единици, както и класовете експозиции или видовете експозиции, които са несъществени по размер и възприеман рисков профил;
г)
експозициите към централните правителства и централните банки на държавите членки и към техните регионални правителства и местни органи на власт, административни органи и субекти от публичния сектор, при условие че:
i)
поради наличието на конкретни публични договорености няма разлика по отношение на риска между експозициите към централното правителство и централната банка и другите експозиции; и
ii)
експозициите към централното правителство и централната банка получават 0 % рисково тегло съгласно член 114, параграфи 2, 4 и 5;
д)
експозициите на дадена институция към контрагент, който е нейно предприятие майка, дъщерно предприятие или дъщерно предприятие на предприятието майка, ако контрагентът е институция, финансов холдинг, финансов холдинг със смесена дейност, финансова институция, дружество за управление на активи или предприятие за спомагателни услуги, за което се прилагат подходящи пруденциални изисквания, или предприятие, свързано с отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
е)
експозициите между институции, които отговарят на посочените в член 113, параграф 7 изисквания;
ж)
експозициите в капиталови инструменти на субекти, чиито кредитни задължения са получили рисково тегло от 0 % съгласно глава 2, включително публично субсидираните субекти, при които може да се приложи рисково тегло от 0 %;
з)
експозициите в капиталови инструменти, поети по законодателни програми за стимулиране развитието на конкретни стопански сектори, които предоставят на институцията значителни инвестиционни субсидии и включват някаква форма на държавен надзор и ограничения върху инвестирането в капиталови инструменти, ако тези експозиции могат съвкупно да бъдат изключени от вътрешнорейтинговия подход единствено до максимум 10 % от собствения капитал;
и)
експозициите, посочени в член 119, параграф 4, които отговарят на посочените там условия;
й)
държавните и държавно презастрахованите гаранции, посочени в член 215, параграф 2.
Компетентните органи разрешават прилагането на стандартизирания подход за експозициите в капиталови инструменти, посочени в първа алинея, букви ж) и з), за които е било разрешено такова третиране в други държави членки. ЕБО публикува на своята електронна страница и редовно актуализира списък с експозициите, посочени в тези букви, които се третират по стандартизирания подход.
2. За целите на параграф 1, класът експозиции в капиталови инструменти на дадена институция се счита за съществен, ако общата им стойност, без посочените в параграф 1, буква ж) експозиции в капиталови инструменти, поети по силата на законодателни програми, превишава като средна стойност за предходната година 10 % от собствения капитал на институцията. Ако броят на експозициите в капиталови инструменти е по-малък от 10 отделни позиции, този праг е 5 % от собствения капитал на институцията.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията на прилагане на параграф 1, букви а), б) и в).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. През 2018 г. ЕБО приема насоки относно прилагането на член 150, параграф 1, буква г), като препоръчва ограничения по отношение на процента на общия счетоводен баланс и/или рисково претегления актив, които да се изчисляват чрез стандартизирания подход.
Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
Подраздел 1
Третиране по клас експозиции
Член 151
Третиране по клас експозиции
1. Размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск за експозициите, спадащи към някой от класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-д) и буква ж), се изчислява в съответствие с подраздел 2, освен когато тези експозиции се приспадат от базовия капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред или капитала от втори ред.
2. Размерът на рисково претеглените експозиции по отношение на риска от разсейване за закупени вземания се изчислява в съответствие с член 157. Когато институцията има пълно право на регрес за риск от неизпълнение и за риск от разсейване към продавача на закупени вземания, разпоредбите на настоящия член, на член 152 и на член 158, параграфи 1-4 по отношение на закупените вземания не се прилагат, а експозицията се третира като обезпечена експозиция.
3. Изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск и за риск от разсейване се основава на съответните параметри, свързани с дадената експозиция. Те включват параметрите PD, LGD, „падеж“ (оттук нататък „M“) и „стойност на експозицията“. PD и LGD могат да се разглеждат поотделно или заедно в съответствие с раздел 4.
4. За всички експозиции от класа „експозиции в капиталови инструменти“, посочен в член 147, параграф 2, буква д), институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции за кредитен риск в съответствие с член 155. Институциите могат да използват посочените в член 155, параграфи 3 и 4 подходи, ако са получили предварително разрешение за това от компетентните органи. Компетентните органи предоставят на дадена институция разрешение да използва подхода на вътрешните модели, посочен в член 155, параграф 4, при условие че тя отговаря на изискванията, посочени в раздел 6, подраздел 4.
5. За класа експозиции „специализирано кредитиране“, размерът на рисково претеглените експозиции за кредитен риск може да се изчислява в съответствие с член 153, параграф 5.
6. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-г), институциите представят собствени оценки за PD в съответствие с член 143 и раздел 6.
7. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, буква г), институциите представят собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с член 143 и раздел 6.
8. За експозициите, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-в), институциите прилагат стойностите за LGD, определени в член 161, параграф 1, и конверсионните коефициенти, посочени в член 166, параграф 8, букви а)-г), освен ако не им е било разрешено да използват за тези класове експозиции собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с параграф 9.
9. За всички експозиции, спадащи към класовете експозиции, посочени в член 147, параграф 2, букви а)-в), компетентният орган разрешава на институциите да използват собствени оценки за LGD и конверсионните коефициенти в съответствие с член 143 и раздел 6.
10. Размерът на рисково претеглените експозиции за секюритизирани експозиции и за експозиции, спадащи към класа експозиции, посочен в член 147, параграф 2, буква е), се изчислява в съответствие с глава 5.
Член 152
Третиране на експозиции в дялове или акции в ПКИ
1. Когато експозициите в дялове или акции в ПКИ отговарят на критериите в член 132, параграф 3 и институцията е осведомена за всички базисни експозиции на ПКИ или за част от тях, тя прави подобрен преглед на тези базисни експозиции, за да изчисли размера на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба в съответствие с предвидените в настоящата глава методи.
Когато самата базисна експозиция на ПКИ е друга експозиция в дялове или акции в друго ПКИ, първата институция прави подробен преглед и на базисните експозиции на другото ПКИ.
2. Когато институцията не отговаря на условията за използване на предвидените в настоящата глава методи по отношение на всички базисни експозиции на ПКИ или на част от тях, размерът на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба се изчисляват в съответствие със следните подходи:
а)
за експозициите, принадлежащи към класа „експозиции в капиталови инструменти“, посочен в член 147, параграф 2, буква д), институциите прилагат посочения в член 155, параграф 2 подход за опростено определяне на рисковите тегла;
б)
за всички други базисни експозиции, посочени в параграф 1, институциите прилагат посочения в глава 2 стандартизиран подход при спазване на следните изисквания:
i)
за експозициите, за които се прилага специфично рисково тегло за експозиции без кредитна оценка или със степен на кредитно качество, водеща до най-високото рисково тегло в рамките на определен клас експозиции, рисковото тегло се умножава по коефициент 2, но не може да надвишава 1 250 %;
ii)
за всички останали експозиции рисковото тегло се умножава по коефициент 1,1 и е с минимален размер от 5 %.
Ако за целите на буква а) институцията не е в състояние да разграничи експозициите към дялов капитал, към търгуван на борсата капитал и останалите експозиции в капиталови инструменти, тя третира съответните експозиции като други експозиции в капиталови инструменти. Когато тези експозиции, прибавени към преките експозиции на институцията в този клас експозиции, не са съществени по смисъла на член 150, параграф 2, може да бъде прилаган член 150, параграф 1, при условие че компетентните органи са разрешили това.
3. При експозиции в дялове или акции в дадено ПКИ, които не отговарят на критериите в член 132, параграф 3, или когато институцията не е информирана за всички базисни експозиции на ПКИ или на базисните експозиции, които сами по себе си са експозиции в дялове или акции в дадено ПКИ, институцията прави подробен преглед на тези базисни експозиции и изчислява размера на рисково претеглените експозиции и този на очакваната загуба по посочения в член 155, параграф 2 подход за опростено определяне на рисковите тегла.
Ако институцията не е в състояние да разграничи експозициите към дялов капитал, към търгуван на борсата капитал и останалите експозиции в капиталови инструменти, тя третира съответните експозиции като други експозиции в капиталови инструменти. Тя отнася експозициите, които не са към капиталови инструменти, към класа „друг дялов капитал“.
4. Като алтернатива на описания в параграф 3 метод, институциите могат да изчисляват сами или да разчитат на следните трети лица за изчисляването и отчитането на средния размер на рисково претеглените експозиции, основани на базисните експозиции на ПКИ, в съответствие с посочените в параграф 2, букви а) и б) подходи за следното:
а)
институцията или финансовата институция депозитар на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази институция или финансова институция депозитар;
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи могат да разрешат на институциите да използват стандартизирания подход, посочен в член 145, параграф 1 съгласно параграф 2, буква б) от същия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Подраздел 2
Изчисляване на размерите на рисково претеглените експозиции за кредитен риск
Член 153
Размери на рисково претеглените експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки
1. При спазване на прилагането на специфичното третиране, посочено в параграфи 2, 3 и 4, размерите на рисково претеглените експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки се изчисляват съгласно следните формули:
където рисковото тегло (RW) се определя, както следва:
i)
ако PD = 0, рисковото тегло RW е 0;
ii)
ако PD = 1, т.е. за експозиции в неизпълнение:
-
когато институцията прилага стойностите за LGD, предвидени в член 161, параграф 1, RW е 0;
-
когато институцията използва собствени оценки за LGD, RW е; ;
където най-добрата приблизителна оценка на очакваната загуба (по-долу „ELBE“) е най-добрата приблизителна оценка на институцията за очакваната загуба по експозицията в неизпълнение в съответствие с член 181, параграф 1, буква з);
iii)
ако 0 PD 1,
където
N(x)
=
кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. вероятността една нормална случайна променлива със средна стойност нула и дисперсия единица да бъде по-малка или равна на x);
G (Z)
=
обратната на кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. стойността x, за която N(x) е равна на z);
R
=
коефициент на корелация, определен като
b
=
матуритетен корекционен фактор, определен като.
.
2. За всички експозиции към големи предприятия от финансовия сектор коефициентът на корелация в параграф 1, подточка iii) се умножава по 1,25. За всички експозиции към нерегулирани финансови предприятия съответните коефициенти на корелация, определени в параграф 1, подточка iii) и параграф 4, в зависимост от случая, се умножават по 1,25.
3. Размерът на рисково претеглените експозиции за всяка експозиция, която отговаря на изискванията, посочени в членове 202 и 217, може да бъде коригиран по следната формула:
където:
PDpp
=
PD на доставчика на защита.
Рисковото тегло (RW) се изчислява по съответната формула за рисковото тегло в точка 1 за експозицията, PD на длъжника и LGD на сравнимата директна експозиция към доставчика на защита. Матуритетният фактор (b) се изчислява, като се използва по-ниската стойност между PD на доставчика на защита и PD на длъжника.
4. За експозиции към предприятия, при които общите годишни продажби на консолидирана основа за групата са по-малко от 50 милиона евро, институциите могат да използват корелационната формула в параграф 1, подточка iii) за изчисляване на рисковите тегла на експозициите към предприятия. В тази формула S представлява общите годишни продажби в милиони евро, като стойността на S e по-голяма или равна на 5 милиона евро и е по-малка или равна на 50 милиона евро. Отчетените продажби под 5 млн. евро се третират като равни на 5 милиона евро. За закупените вземания общите годишни продажби са среднопретеглената стойност по индивидуалните експозиции от групата.
Когато общите годишни продажби не са съществен показател за размера на дружеството, а общите активи са по-съществен показател от общите годишни продажби, институцията заменя показателя „общи годишни продажби“ с показателя „общо активи на консолидирана основа“.
5. За експозиции по специализирано кредитиране, по отношение на които дадена институция не е в състояние да оцени вероятността от неизпълнение или този прогнозиран от институциите параметър не отговаря на изискванията, определени в раздел 6, институцията присъжда рискови тегла на тези експозиции съгласно таблица 1, както следва:
Таблица 1
Остатъчен матуритет
Категория 1
Категория 2
Категория 3
Категория 4
Категория 5
Под 2,5 години
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
2,5 години или повече
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
При определянето на рисковите тегла на експозиции по специализирано кредитиране, институциите вземат предвид следните фактори: финансова стабилност, политическа и правна обстановка, особености на конкретната сделка и/или актив, стабилност на спонсора и изпълнителя, включително приходни потоци от публично-частно партньорство, и обезпеченост.
6. По отношение на закупените вземания от предприятия, институциите удовлетворяват посочените в член 184 изисквания. За закупените вземания от предприятия, които освен това отговарят и на условията, предвидени в член 154, параграф 5, и когато за институциите би било необосновано утежняващо да използват стандартите за количествено изразяване на риска за експозиции към предприятия, предвидени в раздел 6 за тези вземания, могат да се използват стандартите за количествено изразяване на риска за експозиции на дребно, предвидени в раздел 6.
7. По отношение на закупените вземания от предприятия, възстановяемите отбиви при покупка, обезпеченията или частичните гаранции, осигуряващи защита срещу първа загуба от неизпълнение, загуби от разсейване или и двете, могат да бъдат третирани като позиции в траншове за първа по ред загуба по смисъла на рамката за секюритизация по вътрешнорейтинговия подход.
8. Когато дадена институция осигурява кредитна защита едновременно за няколко експозиции, при условие че n-тото по ред неизпълнение измежду експозициите води до плащане и че с това кредитно събитие договорът се счита за прекратен, ако продуктът има присъдена външна кредитна оценка от АВКО, се прилагат рисковите тегла, предвидени в глава 5. Ако продуктът няма присъдена оценка от АВКО, рисковите тегла на експозициите в съвкупността се сумират, като се изключват „n-1“ на брой експозиции, като сумата от очакваните загуби, умножени по 12,5, плюс размера на рисково претеглените експозиции, не трябва да превишават номиналната стойност на защитата, предоставена от кредитния дериват, умножен по 12,5. Изключените от сумирането „n-1“ на брой експозиции се определят въз основа на това, че те включват тези експозиции, всяка от които води до по-нисък размер на рисково претеглената експозиция в сравнение с рисково претегления размер на всяка една от експозициите, участващи в сумирането. Рисково тегло от 1 250 % се прилага по отношение на позициите в съвкупност, за които институцията не може да определи рисковите тегла по вътрешнорейтинговия подход.
9. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на това как институциите да отчитат факторите, посочени в параграф 5, втора алинея, при определянето на рисковите тегла на експозициите по специализирано кредитиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 154
Размери на рисково претеглените експозиции на дребно
1. Рисково претеглените размери на експозициите на дребно се изчисляват по следните формули:
където рисковото тегло (RW) се определя като:
i)
ако PD = 1, т.е. за експозициите, по които е имало неизпълнение, RW е;
;
където ELBE е най-добрата оценка на институцията за размера на загубата от експозицията в неизпълнение, изчислена в съответствие с член 181, параграф 1, буква з);
ii)
ако 0 PD 1, т.е. за всяка възможна стойност за PD, различна от тази по подточка i)
където
N(x)
=
кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. вероятността една нормална случайна променлива със средна стойност нула и дисперсия единица да бъде по-малка или равна на x);
G(Z)
=
обратната на кумулативната функция на разпределение за стандартна нормална случайна променлива (т.е. стойността x, за която N(x) е равна на z);
R
=
коефициент на корелация, определен като
2. Размерът на рисково претеглените експозиции за всяка експозиция към МСП, съгласно посоченото в член 147, параграф 5, който отговаря на изискванията, посочени в членове 202 и 217, може да бъде изчислен съгласно член 153, параграф 3.
3. За експозициите на дребно, обезпечени с недвижими имоти, корелационен коефициент (R) 0,15 замества числото, получено съгласно корелационната формула в параграф 1.
4. За квалифицирани револвиращи експозиции на дребно в съответствие с букви а)-д) корелационен коефициент (R) 0,04 замества числото, получено съгласно корелационната формула в параграф 1.
За да бъдат определени като квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, експозициите трябва да отговарят на следните условия:
а)
експозициите са към физически лица;
б)
експозициите са револвиращи, необезпечени и дотолкова, доколкото не се теглят незабавно и безусловно, те са отменяеми от страна на институцията. В този контекст револвиращите експозиции се определят като такива, при които е позволен плаващ размер на неизплатените от клиентите салда, въз основа на техните решения да вземат и погасяват до граница, установена от институцията. Неусвоените поети задължения могат да се считат за безусловно отменяеми, ако условията им позволяват на институцията да ги отменя до пълния допустим размер съгласно законодателството за защита на потребителите и друго свързано законодателство;
в)
максималната експозиция към отделно физическо лице в подпортфейла е 100 000 евро или по-малко;
г)
употребата на корелационния коефициент по настоящия параграф е ограничена до портфейли, показали ниска променливост на процента на загуби в сравнение със средното ниво на процента на загуба, особено в обхвата на ниските стойности на PD;
д)
третирането като квалифицирани револвиращи експозиции на дребно е в съответствие с базисните рискови характеристики на подпортфейла.
Чрез дерогация от буква б) изискването за необезпеченост не се прилага по отношение на обезпечените кредитни улеснения, свързани със сметката, по която се получава заплатата. В този случай възстановените от обезпечението суми не се вземат предвид при оценката на LGD.
Компетентните органи правят преглед на относителната променливост на процентите на загуба за всичките портфейли от квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, както и на целия портфейл квалифицирани револвиращи експозиции на дребно, и споделят информация относно типичните характеристики на процентите на загуба при квалифицирани револвиращи експозиции на дребно за различните държави членки.
5. За да бъдат третирани като вземания на дребно, закупените вземания трябва отговарят на изискванията, предвидени в член 184, и на следните условия:
а)
институцията е закупила вземанията от несвързани трети лица продавачи и нейната експозиция към длъжника по вземанията не обхваща експозиции, които са пряко или непряко породени от самата нея;
б)
закупените вземания се генерират на базата на пряка сделка при справедливи пазарни условия между продавача и длъжника като независими един от друг лица. Като такива, вземанията между дружества и вземанията, предмет на контрасметки между дружества, които купуват и продават помежду си, са неприемливи;
в)
институцията купувач има вземане към всички постъпления по закупените вземания или пропорционално участие в постъпленията; и
г)
портфейлът на закупените вземания е достатъчно диверсифициран.
6. За закупените вземания, възстановяемите отбиви при покупки, обезпеченията или частичните гаранции, осигуряващи защита срещу първа загуба от неизпълнение, загуби от разсейване, или и срещу двете, могат да бъдат третирани като позиции за първа по ред загуба съгласно рамката за секюритизация по вътрешнорейтинговия подход.
7. За хибридни портфейли от закупени вземания на дребно, при които институциите купувач не могат да отделят експозициите, обезпечени с недвижими имоти, и квалифицираните револвиращи експозиции на дребно от останалите експозиции на дребно, се прилага функцията за претегляне на рисковете на експозициите на дребно, с която се установяват най-високи капиталови изисквания за този вид експозиции.
Член 155
Размери на рисково претеглените експозиции в капиталови инструменти
1. Институциите определят размера на рисково претеглените експозиции в капиталови инструменти, с изключение на тези, приспаднати в съответствие с втора част или получили 250 % рисково тегло в съответствие с член 48 съгласно подходите, посочени в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член. Дадена институция може да прилага различни подходи към различни капиталови портфейли, когато самата тя използва различни подходи за целите на вътрешното управление на риска. Когато институцията използва различни подходи, изборът на подхода PD/LGD или на подхода на вътрешните модели трябва да е последователен, включително във времето и по отношение на подхода, използван за вътрешното управление на риска при съответните експозиции в капиталови инструменти, и не се определя от съображения, свързани с регулаторен арбитраж.
Институциите могат да третират експозициите в капиталови инструменти на предприятия за спомагателни услуги съгласно третирането на другите активи, които нямат характер на кредитни задължения.
2. При подхода за опростено определяне на рисковите тегла размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява съгласно формулата:
където:
Рисково тегло (RW)= 190 % за експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли;
Рисково тегло (RW)= 290 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти.
Рисково тегло (RW)= 370 % за всички останали експозиции в капиталови инструменти.
Допустимо е къси директни позиции и дериватни инструменти, държани в банков портфейл, да се нетират срещу дълги позиции в същите отделни ценни книжа, при условие че тези инструменти са изрично предназначени за хеджиране на специфични експозиции в капиталови инструменти и че осигуряват хеджиране най-малко за още една година. Другите къси позиции се третират като дълги позиции, като към абсолютната стойност на всяка позиция се прилага съответното рисково тегло. При позициите с несъвпадащи падежи се прилага същият подход като към експозициите към предприятия, изложен в член 162, параграф 5.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по експозиция в капиталови инструменти в съответствие с методите, определени в глава 4.
3. Съгласно подхода PD/LGD размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват по формулите в член 153, параграф 1. Ако институциите нямат достатъчна информация за използването на определението за неизпълнение, установено в член 178, рисковите тегла се умножават по претеглящ коефициент 1,5.
На нивото на отделната експозиция сборът от размера на очакваната загуба, умножен по 12,5, и размера на рисково претеглената експозиция, не трябва да превишава стойността на експозицията, умножена по 12,5.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по експозиция в капиталови инструменти, в съответствие с методите, определени в глава 4. Това е обект на прилагане на LGD в размер на 90 % върху експозицията към доставчика на хеджирането. За експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли, може да се прилага LGD в размер на 65 %. За тези цели параметърът M е пет години.
4. При подхода на вътрешните модели размерът на рисково претеглените експозиции е равен на потенциалната загуба по експозициите в капиталови инструменти на институцията, която се изчислява чрез вътрешни модели за стойност под риск при използване на 99-процентов едностранен доверителен интервал за разликата между реализираните тримесечни доходности и съответния безрисков лихвен процент, изчислен въз основа на извадка за достатъчно дълъг период, и която се умножава по 12,5. Размерът на рисково претеглените експозиции на равнище портфейл от капиталови инструменти не трябва да е по-малък от общите суми на:
а)
размерите на рисково претеглените експозиции, изисквани съгласно подхода PD/LGD; и
б)
съответните размери на очаквана загуба, умножени по 12,5.
Сумите, посочени в букви а) и б), се изчисляват въз основа на стойностите на PD, определени в член 165, параграф 1, и съответните стойности на LGD, определени в член 165, параграф 2.
Институциите могат да признават кредитна защита с гаранции, получена по позиция в капиталови инструменти.
Член 156
Размери на рисково претеглените експозиции по други активи, които нямат характер на кредитни задължения
Размерите на рисково претеглените експозиции по други активи, които нямат характер на кредитни задължения, се изчисляват в съответствие със следната формула:
,
с изключение на:
а)
паричните наличности и еквивалентните парични позиции, както и злато под формата на кюлчета в собствен трезор или друг депозитар дотолкова, доколкото са покрити със задължения в злато на кюлчета - в този случай рисковото тегло е 0 %;
б)
случаите, когато експозицията е остатъчна стойност на активи, отдадени на лизинг - в който случай рисковото тегло се изчислява по следния начин:
където t е по-голямото число измежду 1 и закръгления до цяло число брой на оставащите години по лизинговия договор.
Подраздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване при закупени вземания
Член 157
Размери на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване при закупени вземания
1. Институциите изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции към риска от разсейване за закупени вземания към предприятия и на дребно по формулата в член 153, параграф 1.
2. Институциите определят стойността на входящите параметри PD и LGD в съответствие с раздел 4.
3. Институциите определят стойността на експозицията в съответствие с раздел 5.
4. За целите на настоящия член стойността на М е 1 година.
5. Компетентните органи освобождават институцията от изчисляване и признаване на размерите на рисково претеглените експозиции за риска от разсейване на вида експозиции, произтичащи от закупени вземания към предприятия или на дребно, ако тя е убедила компетентния орган, че рискът от разсейване за тази институция е несъществен за този вид експозиции.
Раздел 3
Размер на очакваната загуба
Член 158
Третиране по видове експозиции
1. Изчислението на размера на очакваната загуба се основава на същите входящи данни за PD, LGD и стойността на всяка експозиция, които се използват за изчислението на рисково претеглените размери на експозициите в съответствие с член 151.
2. Размерът на очакваната загуба за секюритизираните експозиции се изчислява в съответствие с глава 5.
3. Размерът на очакваната загуба за експозиции, спадащи към класа „други активи, които нямат характер на кредитни задължения“, посочени в член 147, параграф 2, буква ж), е нула.
4. Размерът на очакваната загуба за експозиции в дялове или акции в ПКИ, посочени в член 152, се изчисляват в съответствие с изложените в този член методи.
5. Очакваната загуба (EL) и размерът на очакваната загуба от експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и експозициите на дребно се изчисляват съгласно следните формули:
Размер на очакваната загуба= EL умножена по стойността на експозицията.
За експозиции в неизпълнение (PD =100 %), когато институциите използват собствени оценки за LGD, EL е равна на ELBE, т.е. най-добрата оценка на институцията за очакваната загуба от експозицията в неизпълнение съгласно член 181, параграф 1, буква з).
За експозиции, които подлежат на третирането, изложено в член 153, параграф 3, EL е 0 %.
6. Стойностите на EL за експозиции по специализирано кредитиране, където институциите използват методите, изложени в член 153, параграф 5, за определяне на рисковите тегла, се определят съгласно таблица 2.
Таблица 2
Остатъчен матуритет
Категория 1
Категория 2
Категория 3
Категория 4
Категория 5
Под 2,5 години
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
2,5 години или повече
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. Размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти, където размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват съгласно подхода за опростено определяне на рисковите тегла, се изчислява съгласно следната формула:
Стойностите на EL са следните:
Очаквана загуба (EL)= 0,8 % от стойността на експозициите в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно добре диверсифицирани портфейли;
Очаквана загуба (EL)= 0,8 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти;
Очаквана загуба (EL)= 2,4 % за всички останали експозиции в капиталови инструменти.
8. Очакваната загуба и размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти, където размерите на рисково претеглените експозиции се изчисляват съгласно подхода PD/LGD, се определят чрез следните формули:
9. Размерът на очакваната загуба за експозиции в капиталови инструменти е нула, когато размерът на рисково претеглените експозиции се изчислява съгласно подхода на вътрешните модели.
10. Размерът на очакваната загуба за риск от разсейване при закупени вземания се изчислява съгласно следната формула:
Член 159
Третиране на размера на очакваната загуба
Институциите приспадат размера на очакваната загуба, изчислен в съответствие с член 158, параграфи 5, 6 и 10, от осъществените във връзка с тези експозиции корекции за общ и специфичен кредитен риск и допълнителни корекции на стойността в съответствие с членове 34 и 110, както и други корекции на собствения капитал. Отбивите върху балансови експозиции, които в момента на закупуване са в неизпълнение в съответствие с член 166, параграф 1, се третират като корекции за специфичен кредитен риск. Корекциите за специфичен кредитен риск по експозиции в неизпълнение не се използват за покриване на размера на очакваната загуба по други експозиции. Размерът на очакваната загуба за секюритизирани експозиции, както и корекциите за общ и специфичен кредитен риск, свързани с тези експозиции, не се включват в това изчисление.
Раздел 4
PD, LGD и падеж
Подраздел 1
Експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки
Член 160
Вероятност от неизпълнение (PD)
1. Стойността на PD за експозиции към предприятие или институция е най-малко 0,03 %.
2. За закупени вземания към предприятия, по отношение на които институцията не може да определи PD, или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6, PD за тези експозиции се определя съгласно следните методи:
а)
за първостепенни вземания по закупени вземания към предприятия параметърът PD е равен на оценката на институциите на EL, разделен на параметъра LGD за тези вземания;
б)
за подчинени вземания по закупени вземания към предприятия параметърът PD е равен на оценката на институцията на EL;
в)
институцията, която съгласно член 143 е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и която може да разграничи по надежден според компетентния орган начин оценката си за EL на съставящите я параметри PD и LGD за тези вземания, може да използва получената вследствие на това разграничаване оценка на PD.
3. Стойността на параметъра PD за длъжници в неизпълнение е 100 %.
4. В съответствие с глава 4 институциите могат да вземат предвид наличието в параметъра PD на кредитна защита с гаранции. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, ако са изпълнени следните условия:
а)
предприятието има присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество според правилата за рисковото претегляне на експозициите към предприятия съгласно глава 2;
б)
предприятието, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход, няма присъдена кредитна оценка от призната АВКО и според вътрешната оценка има PD, равностойна на тази, съответстваща на кредитните оценки от АВКО, определени от ЕБО като съответстващи на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество според правилата за рисковото претегляне на експозициите към предприятия съгласно глава 2.
5. Институциите, използващи собствени оценки на LGD, могат да признаят кредитна защита с гаранции, като коригират PD при спазване на разпоредбите на член 161, параграф 3.
6. За риск от разсейване на закупени вземания към предприятия стойността на параметъра PD се определя като равна на направената от институцията оценка на EL от риска от разсейване. Институцията, която съгласно член 143 е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и може да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за EL от риска от разсейване за закупените вземания към предприятия на съставящите я параметри PD и LGD, може да използва получената вследствие на това разграничаване оценка на PD. В съответствие с глава 4 институциите могат да признаят наличието в параметъра PD на кредитна защита с гаранции. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, при условие че изложените в параграф 4 условия са изпълнени.
7. Чрез дерогация от член 201, параграф 1, буква ж) са допустими и предприятията, които отговарят на изложените в параграф 4 условия.
Институцията, получила съгласно член 143 разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за риска от разсейване на закупени вземания към предприятия, може да признае наличието на кредитна защита с гаранции, като коригира параметъра PD при спазване на разпоредбите на член 161, параграф 3.
Член 161
Загуба при неизпълнение (LGD)
1. Институциите използват следните стойности на LGD:
а)
за първостепенни необезпечени с приемливи обезпечения експозиции: 45 %;
б)
за подчинени необезпечени с приемливи обезпечения експозиции: 75 %;
в)
институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита или защита с гаранции в LGD в съответствие с глава 4;
г)
за покрити облигации, допустими за третиране, предвидено в член 129, параграфи 4 или 5, може да бъде присъдена стойност на LGD от 11,25 %;
д)
за закупени първостепенни експозиции по вземания към предприятия, при които институцията не може да определи PD или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6: 45 %;
е)
за закупени подчинени експозиции по вземания към предприятия, при които институцията не може да определи PD или определената от институцията PD не съответства на изискванията, изложени в раздел 6: 100 %;
ж)
за риск от разсейване на закупени вземания към предприятия: 75 %.
2. По отношение на риска от разсейване и риска от неизпълнение, ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра LGD за експозиции към предприятия и може да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за очакваната загуба за закупените вземания към предприятия на съставящите я параметри PD и LGD, може да се използва оценката на LGD за закупените вземания към предприятия.
3. Ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки на LGD за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки, кредитната защита с гаранции може да бъде призната чрез коригирането на параметрите PD или LGD, при условие че са изпълнени изискванията, посочени в раздел 6, и след получено разрешение от компетентните органи. Дадена институция не присъжда коригирани стойности за PD или LGD на гарантирани експозиции, при които коригираното рисково тегло би било по-ниско от сравнима пряка експозиция към гаранта.
4. За целите на предприятията, посочени в член 153, параграф 3, стойността на параметъра LGD за сравнима пряка експозиция към доставчик на защита е равна на стойността на параметъра LGD, присъдена на нехеджирано улеснение към гаранта или на нехеджирано улеснение към длъжника, в зависимост от това дали, в случай на едновременно неизпълнение на гаранта и длъжника по време на периода на хеджираната сделка, наличните доказателства и структурата на гаранцията показват, че размерът на възстановените суми зависи от финансовото състояние съответно на гаранта или длъжника.
Член 162
Падеж
1. Институциите, които не са получили разрешение да използват собствени оценки за параметъра LGD и собствени конверсионни коефициенти за експозиции към предприятия, институции или централни правителства и централни банки, определят падежа (M) на експозициите, породени от репо сделки или сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, на 0,5 години, а M за всички останали експозиции - на 2,5 години.
Като друга възможност компетентните органи решават като част от посоченото в член 143 разрешение дали институцията може да използва падежа (M) за всяка една от посочените в параграф 2 експозиции.
2. Институциите, получили съгласно член 143 разрешение от компетентния орган да използват собствени оценки за LGD и собствени конверсионни коефициенти за експозиции към предприятия, институции или централни правителства и централни банки, изчисляват стойността на M за всяка една от тези експозиции, както е изложено в букви а)-д) от настоящия параграф и при спазване на параграфи 3-5 от настоящия параграф. M не надхвърля пет години, освен в случаите по член 384, параграф 1, когато посоченият там М се използва:
а)
за инструменти, свързани с планирани парични потоци, M се изчислява съгласно следната формула:
където CFt представлява паричните потоци (главници, лихви и такси), дължими съгласно договора от длъжника през периода t;
б)
за деривати, предмет на рамкови споразумения за нетиране, стойността на М е равна на среднопретегления остатъчен матуритет на експозицията, но не по-малко от 1 година, като за претеглянето се използват условният размер на експозициите;
в)
за експозиции, породени от напълно или почти напълно обезпечени сделки с дериватни инструменти,изброени в приложение II, както и за експозициите по напълно или почти напълно обезпечени маржин заемни сделки, обект на рамкови споразумения за нетиране, M е среднопретегленият остатъчен срок до падежа на сделките, но не по-малко от 10 дни;
г)
за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, предмет на рамкови споразумения за нетиране, стойността на М е равна на среднопретегления остатъчен срок до падежа на сделките, но не по-малко от 5 дни. За претеглянето на остатъчния срок до падежа се използва условната стойност на всяка сделка;
д)
ако съгласно член 143 институцията е получила разрешение от компетентния орган да използва собствени оценки за параметъра PD за закупени вземания към предприятия, стойността на параметъра M за усвоените суми се приравнява към среднопретегления падеж на експозицията към закупените вземания, където М е не по-малко от 90 дни. Същата стойност на параметъра М се използва и по отношение на неусвоените части от даден ангажимент за покупка, при условие че този ангажимент съдържа ефективни ограничителни клаузи, предпоставки за предсрочна амортизация или други договорени условия, които предпазват институцията купувач от значително влошаване на качеството на бъдещите вземания, които институцията се е ангажирала да изкупи в рамките на определения срок. При отсъствие на такива ефективни защити параметърът M за неусвоените суми се изчислява като сбор от първоначалния срок на най-отдалеченото във времето потенциално вземане съгласно условията по ангажимента за покупка и остатъчния срок до падежа на този ангажимент, като стойността на M е не по-малко от 90 дни;
е)
за всички други инструменти, които не са посочени в настоящия параграф, или когато дадена институция не е в състояние да изчисли M в съответствие с изложеното в буква а), падежът M е равен на максималния срок (в години), в рамките на който длъжникът може да изпълни напълно своите договорни задължения, но не по-малко от 1 година;
ж)
институциите, които за изчисляване на стойностите на експозициите използват изложения в глава 6, раздел 6 метод на вътрешните модели, изчисляват параметъра M за експозициите, за които те прилагат този метод и за които най-дългосрочният матуритет по договор в нетиращата съвкупност е по-дълъг от една година, съгласно следната формула:
където:
=
фиктивна променлива, чиято стойност през бъдещия период tk е равна на 0, ако tk 1 година, и на 1, ако tk ≤ 1.
=
очакваната експозиция през бъдещия период tk;
=
действителната очаквана експозиция през бъдещия период tk;
=
безрисковият дисконтиращ множител за бъдещия период tk;
;
з)
институция, която използва вътрешен модел за изчисляване на едностранна корекция на кредитната оценка (ККО), може след получаването на разрешение от компетентните органи да използва като стойност на параметъра М ефективната кредитна дюрация, изчислена посредством вътрешен модел.
При спазване на условията по параграф 2 за нетиращите съвкупности, при които всички договори имат първоначален матуритет под една година, се прилага формулата по буква а);
и)
за институциите, които за изчисляване на стойностите на експозициите използват изложения в глава 6, раздел 6 метод на вътрешните модели и са получили разрешение да използват вътрешен модел за специфичен риск, свързан с търгуваните дългови позиции в съответствие с трета част, дял IV, глава 5, стойността на М е равна на 1 в изложената в член 153, параграф 1 формула, при условие че институцията може да удостовери пред компетентните органи, че нейният вътрешен модел за свързания с търгуваните дългови позиции специфичен риск, прилаган съгласно член 383, отчита влиянието на рейтингова миграция;
й)
за целите на член 153, параграф 3 M е ефективният падеж на кредитната защита, но не по-малко от 1 година.
3. Когато документацията изисква ежедневно допълване до минималния размер на обезпечението и ежедневна преоценка на експозицията и обхваща разпоредби, които позволяват незабавната реализация или нетиране на обезпечението в случай на неизпълнение или неплащане на дължимите средства за попълване на маржин депозита, стойността на M е най-малко един ден за:
а)
напълно или почти напълно обезпечени дериватни инструменти, изброени в приложение II;
б)
напълно или почти напълно обезпечени маржин заемни сделки;
в)
репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки.
Освен това за квалифицирани краткосрочни експозиции, които не са част от текущото финансиране, предоставяно от институцията на длъжника, стойността на M е най-малко един ден. Квалифицираните краткосрочни експозиции включват:
а)
експозиции към институции, породени вследствие на сетълмента на валутни задължения;
б)
самоликвидиращи се краткосрочни операции по търговско финансиране, свързани с обмена на стоки или услуги, с остатъчен срок до падежа до една година, посочени в член 4, параграф 1, точка 80;
в)
експозиции, породени вследствие на сетълмента при покупка и продажба на ценни книжа в рамките на обичайния срок на доставка или два работни дни;
г)
експозиции, породени вследствие на паричен сетълмент при електронни преводи и сетълмент на електронни платежни операции и предплатени разходи, включително овърдрафти, възникнали вследствие на неуспешни сделки, ненадхвърлящи малък, твърдо договорен брой работни дни.
4. По отношение на експозициите към разположените на територията на Съюза предприятия, чиито консолидирани продажби и консолидирани активи не надхвърлят 500 милиона евро, институциите могат да не прилагат параграф 2, а да определят последователно М според посоченото в параграф 1. Институциите могат да заменят размера на общите активи от 500 милиона евро на 1 милиард евро за тези предприятия, които преди всичко притежават и отдават под наем неспекулативно жилищни имоти.
5. Падежните несъответствия се третират съгласно посоченото в глава 4.
Подраздел 2
Експозиции на дребно
Член 163
Вероятност от неизпълнение (PD)
1. PD за дадена експозиция е най-малко 0,03 %.
2. PD на длъжници или, когато се използва подходът на задължение, на експозиции в неизпълнение е 100 %.
3. Стойността на параметъра PD за риск от разсейване при закупени вземания е равна на оценката на EL за риск от разсейване. Ако дадена институция е в състояние да раздели по надежден според компетентния орган начин оценката си за очакваната загуба за риска от разсейване при закупени вземания на съставящите я параметри PD и LGD, може да бъде използвана оценката за PD.
4. При спазване на член 164, параграф 2 може да бъде взета предвид кредитна защита с гаранции чрез коригирането на PD. Освен от доставчиците на защита, посочени в член 201, параграф 1, буква ж), рискът от разсейване може да бъде поет и от продавача на закупените вземания, ако са изпълнени изложените в член 160, параграф 4 условия.
Член 164
Загуба при неизпълнение (LGD)
1. Институциите представят собствени оценки на LGD, при условие че са изпълнени изискванията, посочени в раздел 6, и компетентните органи са дали разрешение в съответствие с член 143. За риск от разсейване при закупени вземания се използва стойност на параметъра LGD от 75 %. Ако дадена институция е в състояние по надежден начин да раздели своята оценка на очакваната загуба за риск от разсейване при закупени вземания на съставящите я параметри PD и LGD, тя може да използва собствената си оценка на LGD.
2. При коригирането на оценките за PD и LGD като приемлива може да бъде призната кредитна защита с гаранции по отношение на отделни експозиции или група от експозиции, при условие че са спазени изискванията, посочени в член 183, параграфи 1, 2 и 3, и е получено разрешение от страна на компетентните органи. Дадена институция не присъжда коригирани стойности за PD или LGD на гарантирани експозиции, при които коригираното рисково тегло би било по-ниско от сравнима пряка експозиция към гаранта.
3. За целите на член 154, параграф 2 стойността на параметъра LGD за сравнима пряка експозиция към доставчика на защита, посочен в член 153, параграф 3, е равна на стойността на параметъра LGD, присъдена на нехеджирано улеснение към гаранта или на нехеджирано улеснение към длъжника, в зависимост от това дали, в случай на едновременно неизпълнение на гаранта и длъжника по време на периода на хеджираната сделка, наличните доказателства и структурата на гаранцията показват, че размерът на възстановените суми зависи от финансовото състояние на гаранта или съответно на длъжника.
4. За всички обезпечени с жилищни имоти експозиции на дребно, които не се ползват от гаранции на централни правителства, средно претеглената по експозиции LGD е не по-ниска от 10 %.
За всички обезпечени с търговски недвижими имоти експозиции на дребно, които не се ползват от гаранции на централни правителства, средно претеглената по експозиции LGD е не по-ниска от 15 %.
5. Въз основа на събраните съгласно член 101 данни и като отчитат прогнозите за бъдещото развитие на пазара на недвижими имоти и всякакви други значими показатели, компетентните органи оценяват периодично и поне веднъж годишно дали минималните стойности за LGD по параграф 4 от настоящия член са подходящи за експозиции, обезпечени с жилищни или търговски недвижими имоти, разположени на тяхна територия. Компетентните органи могат, ако е целесъобразно от гледна точка на финансовата стабилност, да определят по-високи минимални стойности на средно претеглената по експозициите LGD за експозиции, обезпечени с имоти, разположени на тяхна територия.
Компетентните органи уведомяват ЕБО за всякакви промени в минималните стойности за LGD, въведени от тях в съответствие с първа алинея, а ЕБО публикува тези стойности за LGD.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, които компетентните органи вземат под внимание при определянето на по-високи минимални стойности за LGD.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти на Комисията до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени в първа алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Институциите на една държава членка прилагат по-високите минимални стойности за LGD, определени от компетентните органи на друга държава членка, за експозиции, обезпечени с имоти, разположени в другата държава членка.
Подраздел 3
Прилагане на метода PD/LGD по отношение на експозиции в капиталови инструменти
Член 165
Прилагане на метода PD/LGD по отношение на експозиции в капиталови инструменти
1. PD се определя съгласно методите за експозиции към предприятия.
Прилагат се следните минимални стойности на параметъра PD:
а)
0,09 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, при които инвестицията е част от дългосрочно взаимоотношение с клиент;
б)
0,09 % за експозиции в извънборсово търгувани капиталови инструменти, където доходността на инвестициите се базира на редовни и периодични парични потоци, които не представляват капиталови печалби;
в)
0,40 % за експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, включително други къси позиции, както е посочено в член 155, параграф 2;
г)
1,25 % за всички други експозиции в капиталови инструменти, включително други къси позиции, както е посочено в член 155, параграф 2.
2. За експозиции в непублични капиталови инструменти, включени в достатъчно добре диверсифицирани портфейли, може да се определи стойност на параметъра LGD от 65 %. За всички останали експозиции стойността на параметъра LGD се определя на 90 %.
3. Стойността на M за всички експозиции е пет години.
Раздел 5
Стойност на експозицията
Член 166
Експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и експозиции на дребно
1. Освен ако не е указано друго, стойността на балансовите експозиции е счетоводната стойност, определена без да се отчитат извършените корекции за кредитен риск.
Това правило важи и за активите, закупени на цена, различна от дължимата сума.
За закупените активи разликата между дължимата сума и счетоводната стойност, отчетена в баланса на институциите при закупуването на актива след прилагането на съответните корекции за специфичен кредитен риск, е показана като отбив, ако дължимата сума е по-голяма, и премия, ако тя е по-малка.
2. Когато институциите използват рамкови споразумения за нетиране за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, стойността на експозицията се изчислява в съответствие с глава 4 или 6.
3. За изчисляването на стойността на експозицията в случай на балансово нетиране между отпуснати заеми и приети влогове институциите прилагат методите, определени в глава 4.
4. Стойността на експозицията при лизинг e равна на сконтираните минимални лизингови вноски. Минималните лизингови вноски обхващат плащанията през периода на лизинга, които лизингополучателят е длъжен или може да бъде задължен да прави, и всяка изгодна опция за покупка (т.е. опция, чието упражняване е достатъчно сигурно). Ако от страна, различна от лизингополучателя, може да се изисква да извърши плащане, свързано с остатъчната стойност на отдадения на лизинг актив, и това задължение за плащане отговаря на съвкупността от условията по член 201 относно признаването на доставчици на защита, както и на изискванията за признаване на други видове гаранции, предвидени в член 213, задължението за плащане може да бъде признато за кредитна защита с гаранции в съответствие с глава 4.
5. По отношение на договорите, изброени в приложение II, стойността на експозицията се определя съгласно методите, изложени в глава 6, като направените корекции за кредитен риск не биват отчитани.
6. При изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции на закупени вземания стойността на експозицията е стойността, определена в съответствие с параграф 1, намалена с капиталовите изисквания за риск от разсейване преди редуцирането на кредитния риск.
7. Когато дадена експозиция е под формата на ценни книжа или стоки, продадени, заложени или предоставени в заем по репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакции с удължен сетълмент или маржин заемни сделки, стойността на експозицията е равна на стойността на ценните книжа или стоките, определени в съответствие с член 24. Когато се използва разширеният метод за финансово обезпечение, изложен в член 223, стойността на експозицията се увеличава с размера на корекцията за променливост, приложима за тези ценни книжа или стоки, според посоченото в същия член. Стойността на експозицията за репо сделките, сделките за предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакциите с удължен сетълмент и маржин заемните сделки може да бъде определена в съответствие с глава 6 или член 220, параграф 2.
8. Стойността на посочените по-долу експозиции се изчислява като размерът на неусвоената част от поетия от институцията ангажимент се умножава по конверсионен коефициент. Институциите използват следните конверсионни коефициенти в съответствие с член 151, параграф 8 за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки:
а)
конверсионен коефициент от 0 % се прилага по отношение на кредитни линии, които са безусловно отменяеми по всяко време от институцията без предизвестие или които ефективно позволяват автоматично прекратяване на ангажимента при влошаване на кредитоспособността на кредитополучателя. За да приложат конверсионен коефициент от 0 %, институциите активно следят финансовото състояние на длъжника, като системата им за вътрешен контрол им позволява незабавно да забележат всяко влошаване на кредитното качество на длъжника. Неусвоените кредитни линии могат да се считат за безусловно отменяеми, когато условията по договора позволяват на институцията да се откаже от ангажимента си до максималния размер, допустим съгласно законодателството за защита на потребителите и друго приложимо законодателство;
б)
по отношение на краткосрочни акредитиви, породени в резултат от движението на стоки, институцията емитент и потвърждаващата институция прилагат конверсионен коефициент от 20 %;
в)
конверсионен коефициент от 0 % се прилага по отношение на неусвоени ангажименти по закупени револвиращи вземания, при условие че тези ангажименти подлежат на безусловно прекратяване или дават възможност на институцията да ги прекрати автоматично по всяко време и без предизвестие. За да приложат конверсионен коефициент от 0 %, институциите активно следят финансовото състояние на длъжника, като системата им за вътрешен контрол им дава възможност незабавно да забележат всяко влошаване на кредитното качество на длъжника;
г)
конверсионен коефициент от 75 % се прилага по отношение на други кредитни линии, улеснения за емитиране на ценни книжа (NIF) и револвиращи улеснения за поемане на емисии от ценни книжа (RUF);
д)
институциите, които отговарят на изискванията за използването на собствени оценки за конверсионни коефициенти, както е посочено в раздел 6, могат да използват свои собствени оценки за конверсионни коефициенти за различните видове продукти, посочени в букви а)-г), след получаването на разрешение от компетентните органи.
9. Когато даден ангажимент се отнася до продължаването на друг ангажимент, се използва по-ниският от двата конверсионни коефициента, приложими за съответните индивидуални ангажименти.
10. За всички задбалансови позиции, които не са посочени в параграфи 1-8, стойността на експозицията представлява следния дял от нейната стойност:
а)
100 %, ако позицията е високорискова;
б)
50 %, ако позицията е среднорискова;
в)
20 %, ако позицията е среднорискова/нискорискова;
г)
0 %, ако позицията е нискорискова.
За целите на настоящия параграф задбалансовите позиции се отнасят към рисковите категории, посочени в приложение I.
Член 167
Експозиции в капиталови инструменти
1. Стойността на експозициите в капиталови инструменти представлява счетоводната стойност, която остава след прилагането на съответните корекции за специфичен кредитен риск.
2. Стойността на задбалансовите експозиции в капиталови инструменти представлява тяхната номинална стойност, намалена със съответните корекции за специфичен кредитен риск за въпросната експозиция.
Член 168
Други активи, които нямат характер на кредитни задължения
Стойността на експозициите по други активи, които нямат характер на кредитни задължения, представлява счетоводната стойност, която остава след прилагането съответните корекции за специфичен кредитен риск.
Раздел 6
Изисквания за вътрешнорейтинговия подход
Подраздел 1
Рейтингови системи
Член 169
Общи принципи
1. Ако дадена институция използва повече от една рейтингова система, основанието за отнасянето на даден длъжник или сделка към дадена рейтингова система се документира и прилага по начин, който отразява по подходящ начин нивото на риска.
2. Критериите и процедурите за отнасянето към определена рейтингова система се преглеждат периодично, за да се определи дали са все още подходящи за текущия портфейл и външните условия.
3. Когато дадена институция използва директни оценки на рисковите параметри за отделните длъжници или експозиции, те могат да се разглеждат като оценки, представляващи степени от непрекъсната рейтингова скала.
Член 170
Структура на рейтинговите системи
1. Структурата на рейтинговите системи за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
рейтинговата система е съобразена с рисковите характеристики на длъжника и сделката;
б)
рейтинговата система съдържа рейтингова скала на длъжника, която дава изключително количествена оценка на риска от неизпълнение на длъжника. Рейтинговата скала на длъжника има най-малко 7 категории за редовни длъжници и една категория за длъжници в неизпълнение;
в)
институцията документира връзката между категориите, разделящи длъжниците според съответното ниво на риска от неизпълнение, и използваните критерии за разграничаване на отделните нива на риска от неизпълнение;
г)
институциите с портфейли, съсредоточени в определен пазарен сегмент и диапазон на риск от неизпълнение, обособяват достатъчно категории длъжници в рамките на този диапазон с цел избягване на неоснователна концентрация на длъжници в рамките на определена рискова категория. Значителна концентрация на длъжници в рамките на определена рискова категория е подкрепена с убедителни емпирични данни, удостоверяващи, че категорията на длъжниците обхваща сравнително тесен интервал на параметъра PD и че нивото на риска от неизпълнение при всички длъжници в категорията попада в този интервал;
д)
за да разрешат компетентните органи използването на собствени оценки на параметъра LGD при изчисляването на капиталовите изисквания, рейтинговата система съдържа отделна рейтингова скала, която отразява изключително характеристиките на сделките по отношение на параметъра LGD. Определението за рискова категория включва описание на начина, по който експозициите се отнасят към категорията и критериите, използвани за разграничаване на отделните нива на риск по категории;
е)
значителни концентрации на сделки в рамките на определена рискова категория са подкрепени с убедителни емпирични данни, удостоверяващи, че рисковата категория обхваща допустимо тесен интервал на параметъра LGD и че съответно нивото на риска по всички експозиции в рисковата категория попада в този интервал.
2. Институциите, използващи посочените в член 153, параграф 5 методи за определяне на рисковите тегла за експозиции по специализирано кредитиране, се освобождават от изискването да имат рейтингова скала за длъжника, която дава изключително количествена оценка на риска в случай на неизпълнение от страна на длъжника по тези експозиции. По отношение на тези експозиции въпросните институции предвиждат най-малко четири категории за редовни длъжници и поне една категория за длъжници в неизпълнение.
3. Структурата на рейтинговите системи за експозициите на дребно отговаря на следните изисквания:
а)
рейтинговите системи вземат предвид както риска на длъжника, така и на сделката, и отразяват всичките им съществени характеристики;
б)
степента на разграничаване на риска осигурява достатъчен брой експозиции в определена категория или група, за да позволи целесъобразно количествено измерване и потвърждаване на характеристиките за загуба по категории или групи. При разпределението на експозициите и длъжниците в категории или групи се избягват прекомерните концентрации;
в)
процесът на отнасяне на експозициите по рискови категории или групи гарантира целесъобразно разграничаване на риска, предвижда групиране на достатъчно еднородни експозиции и позволява точно и последователно измерване на характеристиките на загубата по рискови категории или рейтингови групи. За закупени вземания групирането отразява практиките на кредитиране на продавача и разнородността на клиентите му.
4. Когато отнасят експозициите по категории или групи, институциите вземат предвид следните рискови фактори:
а)
рискови характеристики на длъжника;
б)
рискови характеристики на сделката, включително видове продукти или обезпечения, или и двете. Институциите обръщат специално внимание на случаите, при които няколко експозиции имат едно и също обезпечение;
в)
наличие на просрочие, освен ако институцията не удостовери пред компетентните органи, че просрочието не е съществен рисков фактор за експозицията.
Член 171
Отнасяне към категории или групи
1. Институцията разполага със специални определения, процедури и критерии за отнасяне на експозициите по рискови категории или групи в рейтинговата система, които отговарят на следните изисквания:
а)
определенията за категория или група и критериите са достатъчно подробни, за да позволят на лицата, отговорни за присъждане на рейтинг, последователно да отнасят длъжниците или сделките със сходни рискови характеристики към една и съща категория или група. Това се прилага последователно за всички видове дейности, структурни звена и географски райони;
б)
документирането на рейтинговия процес позволява на трети лица да разберат и възпроизведат отнасянето на експозициите към категории или групи и да оценят дали това отнасяне към категории или групи е уместно;
в)
критериите също са в съответствие с вътрешните стандарти за кредитиране на институцията, както и с нейната политика за третиране на проблемни длъжници или сделки.
2. При отнасяне на длъжниците и сделките по категории или групи институцията взема предвид цялата приложима информация. Информацията е актуална и позволява на институцията да прогнозира бъдещото състояние на експозицията. Ако институцията разполага с ограничена информация, тя прилага по-консервативен подход при отнасяне на експозициите към длъжника или на сделките по рисковите категории или групи. Ако при присъждането на вътрешния рейтинг институцията използва като основен фактор външен рейтинг, тя се уверява, че е взето предвид и наличието на друга приложима информация.
Член 172
Отнасяне на експозиции
1. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, отнасянето на експозициите се извършва в съответствие със следните принципи:
а)
в процеса подобряване на кредита всеки длъжник бива отнесен към съответна категория длъжници;
б)
за експозициите, за които институциите са получили разрешение от компетентния орган да използват собствени оценки за LGD и конверсионни коефициенти съгласно член 43, в процеса по одобряване на кредита всяка експозиция бива отнесена към определена рискова категория;
в)
институциите, използващи предвидените в член 153, параграф 5 методи за определяне на рисковите тегла на експозиции по специализирано кредитиране, отнасят всяка от тези експозиции към определена категория в съответствие с член 170, параграф 2;
г)
за всяко отделно юридическо лице, към което институцията има експозиция, се присъжда отделен рейтинг. Институцията разполага с подходящи политики във връзка с третирането на индивидуалните клиенти длъжници и групи от свързани клиенти;
д)
отделни експозиции към един и същ длъжник се отнасят в една и съща рискова категория длъжници независимо от различията в естеството на всяка отделна сделка. По изключение обаче отделните експозиции към един и същ длъжник могат да се отнесат към няколко категории, когато:
i)
съществува държавен трансферен риск, който зависи от това дали експозициите са деноминирани в местна или в чуждестранна валута;
ii)
третирането на свързаните гаранции към дадена експозиция може да бъде отразено в коригираното отнасяне към дадена рискова категория на длъжника;
iii)
законодателството, свързано със защитата на потребителите, опазването на банковата тайна или друго законодателство забранява обмена на данни, отнасящи се до клиента.
2. При експозициите на дребно в рамките на процеса по одобряване на кредити всяка експозиция бива отнесена към определена категория или група.
3. При отнасяне на експозициите към категория или група институциите документират ситуациите, при които въз основа на експертно мнение могат да не се съобразяват с входящи или изходящи данни от процеса по отнасяне, и с отговорните служители, одобрили тези изключения. Институциите документират тези изключения и отбелязват отговорните служители. Институциите анализират последващото състояние на експозициите, чиито отнасяния са били обект на изключение. Този анализ обхваща оценка на последващото състояние на експозициите, чийто рейтинг е бил обект на изключение от страна на конкретно лице, като се вземат под внимание всичките отговорни служители.
Член 173
Надеждност на процеса на отнасянето по категории и групи
1. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, при процеса на отнасянето на експозициите се спазват следните изисквания за надеждност:
а)
процесът на отнасяне на експозициите и неговата периодична проверка биват извършвани и одобрявани от независимо лице, което няма пряка изгода от решенията за отпускане на кредити;
б)
институциите правят преглед на резултатите от процеса на отнасяне най-малко един път годишно и внасят корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи. Високорисковите длъжници и проблемните експозиции подлежат на по-чест преглед. Институциите започват нов процес по отнасяне, ако е налице нова съществена информация за длъжника или експозицията;
в)
институцията изгражда ефективен процес за получаване и актуализиране на съответната информация относно характеристиките на длъжника, които влияят върху параметъра PD, и относно характеристиките на сделката, които влияят върху параметъра LGD или върху конверсионните коефициенти.
2. По отношение на експозициите на дребно институцията прави преглед най-малко веднъж годишно на отнасянето на длъжниците и сделките по категории и групи и внася корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи, или преразглежда характеристиките на загубите и състоянието на неизпълнение за всяка набелязана рискова група, което е приложимо. Също най-малко веднъж годишно институцията извършва преглед чрез представителна извадка на състоянието на индивидуалните експозиции в рамките на всяка група, за да се увери дали тези експозиции продължават да са отнесени към правилната група, и внася корекции, когато резултатът от прегледа не дава основания за запазване на извършеното отнасяне по категории и групи.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за методологиите, които компетентните органи да използват при оценката на надеждността на процеса на отнасянето и периодичната и независима оценка на рисковете.
До 31 декември 2014 г. ЕБО предоставя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 174
Използване на модели
Ако институцията използва статистически модели и други автоматизирани методи за отнасяне на експозиции към длъжници или сделки към категория или група, се спазват следните изисквания:
а)
моделът трябва да има добра прогностична способност и да не води до изкривяване при изчисляване на капиталовите изисквания. Входящите променливи формират надеждна и ефективна база за прогнозните резултати. Моделът не трябва да показва съществени отклонения;
б)
институцията трябва да поддържа процес за проверка на входящите данни в модела, който обхваща оценка на тяхната точност, пълнота и адекватност;
в)
използваните при изграждането на модела данни трябва да са представителни за съвкупността от действителните длъжници или експозиции на институцията;
г)
институцията трябва да разполага с редовен периодичен процес на утвърждаване на модела, който включва наблюдение на резултатите и стабилността на модела; преглед на спецификациите на модела; и сравняване на резултатите от модела с настъпилите събития;
д)
в допълнение към статистическия модел институцията трябва да използва експертно мнение и проверка на отнасянето по категории и групи въз основа на модела и се уверява, че моделите биват използвани целесъобразно. Процедурата по проверка има за цел откриване и ограничаване на грешки, свързани със слабостите на модела. В експертното мнение се взема под внимание цялата приложима информация, която не е обхваната от модела. Институцията трябва да документира съчетаното използване на експертното мнение и резултатите от модела.
Член 175
Документиране на рейтинговите системи
1. Институциите документират структурата и функционалните характеристики на своите рейтингови системи. Документацията удостоверява спазването на изискванията в настоящия раздел и обхваща теми, които включват разграничаване на портфейлите, критерии за присъждане на рейтинги, отговорности на лицата, които определят рейтинга на длъжници и експозиции, честота на прегледа на присъдените рейтинги и контрол на процеса по присъждане на рейтинга от страна на ръководството.
2. Институцията документира обосновката и анализите, подкрепящи избора ѝ на критерии за присъждане на рейтинг. Институцията документира всички значими промени в процеса по присъждане на рейтинг, като документацията позволява да бъдат установени промените, направени в процеса по присъждане на рейтинг след последния преглед от компетентните органи. Документират се и организацията и процесът по присъждане на рейтинги и структурата на вътрешния контрол.
3. Институциите документират използваните от тях специални определения за неизпълнение и загуба и осигуряват съответствието им с определенията, изложени в настоящия регламент.
4. Когато институцията използва статистически модели в процеса по присъждане на рейтинг, тя документира методологията си. Документираният материал:
а)
дава подробно описание на теоретичните принципи, допусканията и математическите и емпиричните основи на отнасянето на оценките към категории, отделни длъжници, експозиции или групи, както и източниците на данни, използвани за оценка на модела;
б)
установява изчерпателен статистически процес, включително тестове с използване на данни извън обхванатия времеви период и извън извадката, за утвърждаване на модела;
в)
посочва обстоятелствата, при които моделът не работи ефективно.
5. Институцията удостоверява пред компетентния орган, че изискванията на настоящия член са спазени, когато институцията е получила дадена рейтингова система или модел, използван в рамките на системата, от трето лице продавач и продавачът отказва или ограничава достъпа на институцията до информацията, свързана с методологията на рейтинговата система или модел, или до базисните данни, използвани за разработването на методологията или модела, под претекст, че тази информация е защитена от право на собственост.
Член 176
Поддържане на база данни
1. Институциите събират и съхраняват данни относно елементите на вътрешните им рейтинги съгласно изискванията на част 8.
2. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозиции в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3, институциите събират и съхраняват:
а)
изчерпателни исторически данни за рейтингите на длъжниците и признатите гаранти;
б)
датите, на които са присъдени рейтингите;
в)
основните данни и методологията, използвани за присъждане на рейтинг;
г)
лицето, отговорно за присъдените рейтинги;
д)
идентификация на длъжниците и експозициите, които са били в неизпълнение;
е)
датата на възникване и обстоятелствата, обусловили неизпълнението;
ж)
данни за параметъра PD и действителните нива на неизпълнение за рейтинговите категории и миграцията между тях.
3. Институциите, които не използват собствени оценки за параметъра LGD и конверсионни коефициенти, събират и съхраняват данни, позволяващи съпоставяне между действителните нива на LGD и стойностите, посочени в член 161, параграф 1, както и между постигнатите конверсионни коефициенти и стойностите, посочени в член 166, параграф 8.
4. Институциите, използващи собствени оценки за параметъра LGD и конверсионни коефициенти, събират и съхраняват:
а)
изчерпателни исторически данни за рейтингите на сделките, оценките за параметъра LGD и конверсионните коефициенти, свързани с всяка рейтингова скала;
б)
датите, на които са присъдени рейтингите и са изготвени оценките;
в)
основните данни и методологията, използвана за определяне на рейтинга на сделките, оценките за параметъра LGD и конверсионните коефициенти;
г)
данни за лицето, което е присъдило рейтинга на сделката, и за лицето, което е изготвило оценка на параметъра LGD и конверсионен коефициент;
д)
данни за прогнозните и реализиралите се стойности за параметъра LGD, както и за конверсионните коефициенти, отнасящи се за всяка експозиция в неизпълнение;
е)
за институциите, които отчитат чрез параметъра LGD ефектите от гаранции и кредитни деривати при редуциране на кредитния риск - данни за параметъра LGD на експозицията преди и след оценката на ефектите на дадена гаранция или кредитен дериват;
ж)
данни за компонентите на загубата за всяка експозиция в неизпълнение.
5. За експозициите на дребно институциите събират и съхраняват:
а)
данни, използвани в процеса на отнасяне на експозициите по рискови категории или групи;
б)
данни за оценките на параметрите PD, LGD и конверсионните коефициенти, отнасящи се до категориите или групите експозиции;
в)
идентификация на длъжниците и експозициите, които са били в неизпълнение;
г)
за експозиции в неизпълнение - данни за категориите или групите, в които са били отнесени експозициите в годината, предшестваща неизпълнението, както и данни за реализиралите се стойности на параметъра LGD и конверсионните коефициенти;
д)
данни за нивата на загуба при квалифицираните револвиращи експозиции на дребно.
Член 177
Използване на стрес тестове за оценка на капиталовата адекватност
1. Институцията трябва да разполага с надеждни процедури за провеждане на стрес тестове, използвани при оценка на капиталовата ѝ адекватност. Стрес тестовете включват набелязване на възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха оказали неблагоприятен ефект върху кредитните експозиции на институцията, и оценка на способността на институцията да устои на такива промени.
2. Институцията редовно провежда стрес тест по отношение на кредитния риск, за да оцени ефекта от определени конкретни условия върху общите капиталови изисквания за кредитен риск. Тестът се подбира от институцията и подлежи на надзорен преглед. Тестът е обоснован и оценява ефекта при сценарии, предвиждащи значителна, но реалистична рецесия. Институцията оценява потенциалната миграция на експозициите между рейтингови класове при прилагането на сценарии за стрес тестове. Портфейлите, подложени на стрес, обхващат възможно най-голяма част от общата експозиция на институцията.
3. Като част от метода за прилагане на стрес тестове институциите, които използват третирането, посочено в член 153, параграф 3, отчитат и ефекта от влошаване на кредитното качество на доставчиците на защита и особено последствията, когато предоставящата защита страна престане да отговаря на критериите за признаване.
Подраздел 2
Количествено измерване на риска
Член 178
Неизпълнение на длъжник
1. Счита се, че е настъпило неизпълнение по отношение на определен длъжник, когато са изпълнени следните две условия или поне едно от тях:
а)
институцията счита, че е малко вероятно длъжникът да изплати изцяло своите кредитни задължения към нея, към нейното предприятие майка или към някое от дъщерните ѝ предприятия, без да се предприемат действия от страна на институцията, като например по реализиране на обезпечение;
б)
длъжникът е в просрочие от повече от 90 дни по съществена част от кредитното си задължение към институцията, нейното предприятие майка или някое от дъщерните ѝ предприятия. В класа експозиции на дребно, както и експозиции към субекти от публичния сектор, компетентните органи могат да заменят срока от 90 дни със срок от 180 дни за експозиции, обезпечени с жилищен имот или търговски недвижим имот на МСП. Срокът от 180 дни не се прилага за целите на член 127.
За експозиции на дребно институциите могат да прилагат определението за неизпълнение в първа алинея, букви а) и б) на равнището на отделно кредитно улеснение, но не и по отношение на общите задължения на кредитополучателя.
2. За целите на параграф 1, буква б) се прилага следното:
а)
за овърдрафти дните на просрочие започват да текат, когато длъжникът е нарушил договорения лимит, банката е намалила договорения лимит до размер, по-малък от усвоените от длъжника суми, или длъжникът е изтеглил значителна сума без одобряване от банката;
б)
за целите на буква а) „договорен лимит“ представлява всеки определен от институцията кредитен лимит, за който длъжникът е бил информиран от институцията;
в)
за кредитни карти дните за просрочие започват да текат от датата за плащане на минимално изискуемата вноска;
г)
значимостта на просрочено кредитно задължение се оценява спрямо установен от компетентните органи праг. Този праг съответства на равнището на риск, считано за разумно от компетентния орган;
д)
институциите трябва да разполагат с документирани политики по отношение на преброяването на дните на просрочие, по-специално по отношение на продължаването и удължаването на срока на улесненията, изменения или разсрочване, подновяване и нетиране на съществуващите сметки. Тези политики се прилагат последователно във времето и са в съответствие с вътрешното управление на риска и процедурите за вземане на решения на институцията.
3. За целите на параграф 1, буква а) елементите, които се приемат като признаци за настъпване на неизпълнение, включват следните събития:
а)
институцията е спряла текущото начисляване на лихви;
б)
институцията извършва специфична кредитна корекция вследствие на констатирано съществено влошаване на кредитното качество, настъпило след като институцията е поела експозицията;
в)
институцията продава кредитното задължение със съществена икономическа загуба във връзка с кредита;
г)
институцията е съгласна да приеме принудително преструктуриране на кредитното задължение, което е вероятно да доведе до намаление на размера на финансовото задължение посредством съществено опрощаване или отлагане на плащането на главница, лихви или, където е приложимо, на такси. При експозициите в капиталови инструменти, оценени чрез подхода PD/LGD, това включва и принудителното преструктуриране на самия капиталов инструмент;
д)
институцията е поискала откриване на процедура за обявяване на длъжника в несъстоятелност или на подобна процедура във връзка с кредитно задължение на длъжника към нея, предприятието майка или някое от нейните дъщерни предприятия;
е)
длъжникът е поискал или е обявен в несъстоятелност или е потърсил друга подобна защита и това би довело до забавяне на погасяването или до неизпълнение на кредитното задължение към институцията, предприятието майка или някое от нейните дъщерни предприятия.
4. Институциите, използващи външни данни, които сами по себе си не са съвместими с установеното в параграф 1 определение за неизпълнение, правят подходящи корекции с оглед постигане на общо съответствие с определението за неизпълнение.
5. Ако институцията прецени, че по отношение на експозиция в неизпълнение вече не съществуват предпоставки за продължаването на неизпълнението, институцията може да присъди рейтинг на длъжника или сделката, съответстващ на редовна експозиция. Ако впоследствие се установи, че е налице обстоятелство за прилагане на определението за неизпълнение, се счита, че е настъпило ново неизпълнение.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи определят прага по параграф 2, буква г).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. ЕБО издава насоки за прилагането на настоящия член. Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 179
Общи изисквания за оценяване на параметрите
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните изисквания:
а)
собствените оценки на институцията за рисковите параметри PD, LGD, EL и конверсионните коефициенти обхващат всички съществени данни, информация и методи. Оценките се извеждат от историческия опит и емпиричните факти и не се базират единствено на експертно мнение. Оценките са достоверни, интуитивни и се базират на съществените фактори, определящи рисковите параметри. При ограничена информация институцията прилага по-консервативен подход;
б)
институцията е в състояние да предостави разбивка на реализираните си загуби по отношение на честотата на неизпълнение, LGD, конверсионния коефициент или загубата, когато се използват оценки на параметъра EL, разграничавайки факторите, които тя е счела за определящи стойността на съответните рискови параметри. Оценките на институцията са представителни за дългосрочен период;
в)
вземат се предвид всички промени в практиката по кредитиране или процеса на възстановяване на дължимите суми през периодите на наблюдение, посочени в член 180, параграф 1, буква з) и параграф 2, буква д), член 181, параграф 1, буква й) и параграф 2 и член 182, параграфи 2 и 3. Оценките на институцията отразяват последиците от техническия напредък и новите данни и друга налична информация. Институциите преразглеждат оценките си при появата на нова информация, но не по-рядко от веднъж годишно;
г)
извадката от експозиции, представени в използваните за оценяването данни, стандартите за кредитиране, използвани при изготвянето на данните, и другите имащи отношение характеристики са сравними с тези на експозициите и стандартите на институцията. Икономическите или пазарните условия, които обуславят данните, отразяват текущата и очаквана пазарна среда. Броят на експозициите в извадката и периодът на данните, използван за количественото измерване, са достатъчни, за да гарантират на институцията точност и устойчивост на нейните оценки;
д)
за закупените вземания оценките отразяват цялата относима информация, която е на разположение на институцията купувач, във връзка с качеството на базисните вземания, включително данни за подобни групи, предоставени от продавача, от институцията купувач или от външни източници. Институцията купувач оценява достоверността на информацията, получена от продавача;
е)
институцията коригира оценките с определена степен на консервативност по отношение на очаквания диапазон от грешки при изчисленията. Когато методите и използваната информация не бъдат счетени за достатъчно удовлетворителни и очакваният диапазон от грешки е по-голям,степента консерватизъм е по-голяма.
Когато институциите използват различни оценки за изчисляване на рисковите тегла и за вътрешни цели, те са документирани и обосновани. Ако институциите могат да удостоверят пред компетентните органи, че за данните, събрани преди 1 януари 2007 г., са извършени необходимите корекции за постигане на общо съответствие с посоченото в член 178 определение за неизпълнение или с характеристиките на загуба, компетентните органи могат да позволят на институциите известна гъвкавост при прилагането на изискваните стандарти за данните.
2. Ако институцията използва групирани данни, отнасящи се до други институции, се спазват следните изисквания:
а)
рейтинговите системи и критериите на другите институции в групата са подобни на нейните системи и критерии;
б)
групата е представителна за портфейла, за който са използвани групираните данни;
в)
при своите оценки институцията използва групираните данни последователно във времето;
г)
институцията остава отговорна за надеждността на рейтинговите си системи;
д)
институцията поддържа достатъчно добро разбиране за рейтинговите си системи, включително способността да осъществява ефективно наблюдение и одитиране на рейтинговия процес.
Член 180
Специални изисквания за оценката на параметъра PD
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания за оценката на параметъра PD при експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки и за експозициите в капиталови инструменти, когато институцията използва подхода PD/LGD, посочен в член 155, параграф 3:
а)
институциите изчисляват оценката на параметъра PD за всяка категория длъжници въз основа на дългосрочните усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение. При оценките на параметъра PD по отношение на длъжници с висока степен на задлъжнялост или на длъжници, чиито активи са основно обект на търговия, се отчита състоянието на базисните активи в периоди на висока променливост;
б)
за закупени вземания към предприятия институциите могат да оценяват параметъра EL по категории длъжници въз основа на дългосрочни усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение;
в)
ако институцията определя дългосрочните усреднени стойности на оценките на параметрите PD и LGD за закупени вземания към предприятия въз основа на оценката за EL, както и очаквани стойности за PD или LGD, процесът на оценка на общите загуби съответства на общите стандарти за оценяване на параметрите PD и LGD, изложени в настоящата част, и полученият резултат е в съответствие с концепцията за LGD, изложена в член 181, параграф 1, буква а);
г)
институциите използват техниките за оценка на параметъра PD само в комбинация с допълващ анализ. При комбиниране на резултатите от отделните подходи и при извършването на корекции, продиктувани от технически и информационни ограничения, институциите отчитат важността на съображенията от експертните оценки;
д)
когато за оценката на PD институцията използва вътрешни данни за неизпълнение, оценките отразяват правилата за кредитиране и различията в рейтинговата система, обуславяща данните и текущата рейтингова система. Когато правилата за кредитиране или рейтинговите системи са се променили, институцията прилага по-голяма степен на консервативност в своята оценка на PD;
е)
когато институцията отнася или разпределя вътрешните си рискови категории по скалата, използвана от АВКО или от подобни организации, и след това съотнася установените за категориите на външната организация нива на неизпълнение към категориите на институцията, съотнасянето по категории се основава на съпоставяне на вътрешните рейтингови критерии с критериите, използвани от външната организация, както и на сравняване на вътрешните и външните рейтинги за едни и същи длъжници. При подхода за съотнасянето на рейтингите или в изходните данни трябва се избягват субективност и непоследователност. Критериите на външната организация, използвани при количествената оценка, засягат само риска от неизпълнение, без да се вземат предвид характеристиките на сделката. Извършеният от институцията анализ включва сравнение на използваните определения за неизпълнение според изискванията по член 178. Институцията документира основните принципи на съотнасянето;
ж)
когато институцията използва прогностични статистически модели за нивата на неизпълнение, е разрешено тя да оценява параметъра PD като непретеглена средна стойност на оценките за вероятността от неизпълнение за отделните длъжници в дадена рискова категория. Когато за тази цел институцията използва моделите за оценяване на вероятността от неизпълнение, се прилагат посочените в член 174 стандарти;
з)
независимо от това дали за своите оценки на PD институцията използва външни, вътрешни или групирани източници на данни, или комбинация измежду тези три вида, продължителността на използвания исторически период на наблюдение е най-малко пет години за поне един източник. Ако наличният период на наблюдение за някой източник на данни е по-дълъг и тези данни са подходящи, се използва този по-дълъг период. Изискването по настоящата буква се прилага също и към подхода PD/LGD за капиталови инструменти. След получаване на разрешение от компетентните органи институциите, които не са получили разрешение от компетентните органи съгласно член 143 да използват собствени оценки на LGD или конверсионни коефициенти, могат при прилагането на вътрешнорейтингов подход да използват подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
2. За експозиции на дребно се прилагат следните изисквания:
а)
институциите изчисляват оценката за PD за всяка категория или група от длъжници въз основа на дългосрочните усреднени стойности на годишния процент на неизпълнение;
б)
оценките за PD могат също да бъдат изведени от оценката на общите загуби и подходящите оценки на LGD;
в)
като първичен източник на информация за оценяването на признаците за загуба институциите използват вътрешните данни за отнасянето на експозициите към категории или групи. Институциите могат да използват външни данни (включително групирани данни) или статистически модели за количествени оценки, при наличие и на двете следни тесни връзки:
i)
между използвания от институцията процес на отнасяне на експозициите към категории или групи и процеса, използван от външния източник на данни; и
ii)
между вътрешния рисков профил на институцията и състава на външните данни;
г)
ако институцията установява дългосрочните усреднени стойности на оценките на параметрите PD и LGD за експозиции на дребно въз основа на оценката на общите загуби, както и на подходящата оценка на параметрите PD или LGD, процесът за оценяване на общите загуби трябва да отговаря на общите стандарти за оценяването на PD и LGD, изложени в настоящата част, и резултатът трябва да е в съответствие с концепцията за LGD, изложена в член 181, параграф 1, буква а).
д)
независимо от това дали за своите оценки на характеристиките за загуба институцията използва външни, вътрешни или групирани източници на данни, или комбинация измежду тези три вида, продължителността на използвания исторически период на наблюдение е най-малко пет години за поне един източник. Ако наличният период на наблюдение за някой източник на данни е по-дълъг и тези данни са подходящи, се използва този по-дълъг период. Не е необходимо институцията да придава еднаква важност на историческите данни, ако по-актуалните данни позволяват по-добро прогнозиране на процентите на загуба. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава всяка година с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
е)
институциите набелязват и анализират очакваните промени на рисковите параметри по време на живота на кредитните експозиции (сезонни ефекти).
За закупени вземания на дребно институциите могат да използват външни и вътрешни данни за сравнение. Институциите използват всички подходящи източници на данни като база за сравнение.
3. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, съгласно които компетентните органи могат да предоставят разрешенията, посочени в параграф 1, буква з) и параграф 2, буква д);
б)
методологиите, съгласно които компетентните органи оценяват методологията на институцията за оценяване на PD съгласно член 143.
До 31 декември 2014 г. ЕБО предоставя на Комисията тези проектите на регулаторни технически стандарти.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 181
Специални изисквания относно използването на собствени LGD оценки
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания относно използването на собствени оценки на LGD:
а)
институции изчисляват параметъра LGD по категории или групи сделки въз основа на усреднените реализирани стойности на LGD по категории или групи сделки, ката използват всички наблюдавани неизпълнения в използваните данни (среднопретеглени неизпълнения);
б)
институциите използват оценки за LGD, характерни за период на икономически спад, ако те са по-консервативни от дългосрочните усреднени стойности. При условие че рейтинговата система се очаква да предоставя относително постоянни във времето реализирани стойности на параметъра LGD по категории или групи, институциите правят корекции на оценките си за параметрите на риска по категории или групи за ограничаване на влиянието на икономическия спад върху капитала;
в)
институцията взема предвид степента на зависимост между риска, свързан с длъжника, и този, свързан с обезпечението или предоставящото го лице. Случаите, при които е налице съществена степен на зависимост, се разглеждат по-консервативно;
г)
валутните несъответствия между базисното задължение и обезпечението се третират по-консервативно в оценката на институцията на параметъра LGD;
д)
когато оценките на LGD отчитат наличието на обезпечение, тези оценки не се основават единствено на очакваната пазарна стойност на обезпечението. В оценките на LGD се отчитат последиците от потенциалната невъзможност на институциите за бързо разпореждане с обезпечението и неговата реализация;
е)
когато оценките на LGD отчитат наличието на обезпечение, институциите установят вътрешни правила за управление на обезпеченията, правна сигурност и управление на риска съгласно изискванията, изложени в глава 4, раздел 3;
ж)
когато институцията отчита обезпечението при определяне на стойността на експозицията за кредитен риск към контрагента съгласно глава 6, раздел 5 или 6, сумата, която се очаква да бъде реализирана от обезпечението, не се взема предвид при оценката на параметъра LGD;
з)
в особения случай на експозиции, които вече са в неизпълнение, институцията използва сумата на своите най-достоверни оценки за очаквана загуба за всяка експозиция, вземайки предвид текущите икономически обстоятелства, състоянието на експозицията и оценката на институцията за ръста на загубите вследствие на възможни допълнителни неочаквани загуби през периода на изпълнение, т.е. между датата на неизпълнение и окончателното погасяване на експозицията;
и)
когато неплатените допълнителни начисления за забава биват включени в отчета за доходите на институцията, те се добавят към оценката на институцията за размера на експозицията и загубата;
й)
за експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки оценките на параметъра LGD се основават на данни за най-малко пет години, като след прилагането периодът всяка година се увеличава с по една година до достигането на най-малко седем години за поне един от източниците. Ако наличният период на наблюдение е по-дълъг за някой източник и данните са подходящи, се използва този по-дълъг период.
2. По отношение на експозициите на дребно институциите могат:
а)
да определят оценките за LGD въз основа на реализираните загуби и съответните оценки на параметъра PD;
б)
да отразят бъдещите усвоявания или в конверсионните си коефициенти, или в своите оценки за LGD;
в)
да използват външни и вътрешни референтни данни за оценяване на параметъра LGD за закупени вземания към непрофесионални клиенти.
По отношение на експозициите на дребно оценките на LGD се основават на данни за най-малко пет години. Институцията не е необходимо да придава еднаква важност на исторически данни, ако по-актуалните данни позволяват по-добро прогнозиране на процентите на загуба. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
3. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
естеството, остротата и продължителността на посочения в параграф 1 икономически спад;
б)
условията, според които компетентният орган може да разреши на институция, използваща вътрешнорейтингов подход, да използва съгласно параграф 3 подходящи данни, обхващащи период от две години.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 182
Специални изисквания за собствени оценки на конверсионните коефициенти
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи, институциите прилагат следните специални изисквания за собствените оценки на конверсионните коефициенти:
а)
институциите оценяват конверсионните коефициенти по категории или групи сделки на базата на усреднените реализирани стойности на конверсионните коефициенти по отделни категории или групи сделки, като използват среднопретеглените неизпълнения, произтичащи от наблюдаваните неизпълнения в използваните данни;
б)
институциите използват оценки на конверсионните коефициенти, подходящи за период на икономически спад, ако те са по-консервативни от дългосрочните усреднени стойности. Когато се очаква рейтинговата система да дава относително постоянни във времето стойности на конверсионните коефициенти по категории или групи, институциите правят корекции на оценките на рисковите параметри по категории или групи за ограничаване на влиянието на икономическия спад върху капитала;
в)
оценките на институциите на конверсионните коефициенти отразяват потенциалния размер на допълнително усвоените от длъжника суми до възникване на неизпълнението и след него. Оценката на конверсионните коефициенти съдържа по-висока степен на консервативност, когато може основателно да се очаква по-силна положителна корелация между честотата на неизпълненията и величината на конверсионния коефициент;
г)
при установяване на конверсионните коефициенти институциите отчитат конкретните си политики и стратегии, приети по отношение на наблюдението на клиентските сметки и обработката на плащанията. Институциите също вземат предвид способността и намерението си да предотвратяват бъдещи усвоявания на суми при обстоятелства, близки до тези при неизпълнение, като нарушение на договорни ограничения или други технически събития на неизпълнение;
д)
институциите разполагат с подходящи системи и процедури за наблюдение на сумите по сделките, относителния дял на усвоените суми по ангажименти и промените в усвоените суми по длъжници и категории. Институциите са в състояние ежедневно да следят неусвоените салда;
е)
ако институциите използват различни оценки на конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции и за вътрешни цели, това се документира и обосновава.
2. За експозициите към предприятия, институции, централни правителства и централни банки оценките на конверсионните коефициенти се основават на данни за най-малко пет години, като след прилагането периодът всяка година се увеличава с по една година до достигането на най-малко седем години за поне един от източниците. Ако наличният период на наблюдение е по-дълъг за някой източник и данните са подходящи, се използва този по-дълъг период.
3. За експозициите на дребно институциите могат да отразят бъдещите усвоявания или в конверсионните си коефициенти, или в своите оценки за LGD.
По отношение на експозициите на дребно оценките на конверсионните коефициенти се основават на данни за най-малко пет години. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) институцията не е необходимо да придава еднаква важност на исторически данни, ако по-новите данни са по-подходящи за прогнозиране на усвояванията. След получаването на разрешение от компетентните органи институциите могат да използват, когато прилагат вътрешнорейтингов подход, подходящи данни, обхващащи период от две години. Всяка година периодът, който трябва да бъде обхванат, се увеличава с по една година, докато подходящите данни обхванат период от пет години.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
естеството, остротата и продължителността на посочения в параграф 1 икономически спад;
б)
условията, според които компетентният орган може да разреши на институцията при първоначално прилагане на вътрешнорейтингов подход да използва подходящи данни, обхващащи период от две години.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 183
Изисквания за оценка на ефекта от използването на гаранции и кредитни деривати за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки, когато се използват собствени оценки на LGD, и за експозиции на дребно
1. По отношение на признатите гаранти и гаранции се прилагат следните изисквания:
а)
институциите имат ясно определени критерии за видовете гаранти, които те признават при изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции;
б)
за признатите гаранти се прилагат същите правила като тези за длъжниците по членове 171, 172 и 173;
в)
гаранцията се изготвя в писмена форма, тя е неотменяема от страна на гаранта, валидна до пълното изпълнение на задължението (в рамките на размера и срока на гаранцията) и правно допустима в юрисдикция, където са притежаваните от гаранта активи, предмет на гаранцията. Условни гаранции, предвиждащи условия, при които гарантът не може да бъде задължен да изпълни задължението си, могат да бъдат признати след получаване на разрешение от компетентните органи. Критериите за отнасяне отчитат по подходящ начин всяко потенциално намаляване на ефекта за редуциране на риска.
2. Институцията разполага с ясно определени критерии за промяна на категории, групите, оценките на параметъра LGD и при вземания на дребно и приемливи закупени вземания с процедура за разпределяне на експозициите по категории или групи, за да бъде отразено влиянието на гаранциите върху изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции. Тези критерии отговарят на изискванията, изложени в членове 171, 172 и 173.
Критериите са правдоподобни и интуитивни. Те отразяват способността и намерението на гаранта да изпълни задължението си, вероятния момент на плащанията от страна на гаранта, степента на взаимозависимост между способността на гаранта за изпълнение на гаранцията и способността на длъжника да изплати задължението, както и размера на остатъчния риск от длъжника.
3. Изискванията за гаранциите по настоящия член се прилагат и за кредитните деривати с едно референтно лице. При несъответствие между базисното задължение и референтното задължение по кредитен дериват или между базисното задължение и задължението, използвано да се определи дали е настъпило кредитно събитие, се прилагат изискванията, предвидени в член 216, параграф 2. За експозициите на дребно и приемливите закупени вземания, настоящият параграф се прилага и за процеса на разпределяне на експозициите по категории или групи.
Критериите отчитат структурата на плащанията по кредитния дериват и оценяват консервативно тяхното влияние върху размера и моментите на възстановяване на суми. Институцията отчита до каква степен се запазват други форми на остатъчния риск.
4. Изискванията, посочени в параграфи 1-3, не се прилагат за гаранции, предоставени от институции, централни правителства и централни банки и предприятия, които отговарят на изискванията, предвидени в член 201, параграф 1, буква ж), ако институцията е получила разрешение за прилагане на стандартизиран подход за експозициите към такива субекти съгласно членове 148 и 150. В този случай се прилагат изискванията по глава 4.
5. За гаранциите, покриващи експозиции на дребно, изискванията, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат както за отнасянето на експозициите към категории или групи, така и за оценяването на PD.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, съгласно които компетентните органи могат да разрешат признаването на условни гаранции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 184
Изисквания относно закупените вземания
1. При количествено изразяване на рисковите параметри, свързани с рейтинговите категории или групи за закупени вземания, институциите гарантират, че посочените в параграфи 2-6 условия са изпълнени.
2. Структурата на сделката гарантира, че при всички предвидими обстоятелства институцията е действителен собственик и контролира всички парични постъпления по вземанията. Когато длъжникът извършва директни плащания към продавача или към обслужващото лице, институцията периодично проверява дали плащанията се прехвърлят изцяло и съгласно договорните условия. Институциите разполагат с процедури, осигуряващи защита на правото им на собственост по отношение на вземанията и паричните постъпления при несъстоятелност, както и защита срещу съдебно оспорване на правата им, което може съществено да възпрепятства събирането, погасяването или прехвърлянето на вземанията, или запазването на контрола върху паричните постъпления.
3. Институцията следи качеството на закупените вземания и финансовото състояние на продавача и обслужващото лице. Следното се прилага:
а)
институцията оценява зависимостта на качеството на закупените вземания от финансовото състояние на продавача и обслужващото лице и разполага с вътрешни политики и процедури, осигуряващи подходяща защита срещу непредвидени обстоятелства, включително определяне на вътрешен рисков рейтинг за всеки продавач и обслужващо лице;
б)
институцията разполага с ясни и ефективни политики и процедури за избор на продавач и обслужващо лице. Институцията или нейният агент извършват периодичен преглед на отчетите, изготвени от продавачите и обслужващите лица, за проверка на точността на тези отчети, установяване на измами, оперативни слабости, както и качествена проверка на кредитната политика на продавача и правилата на обслужващото лице за събиране на вземания. Констатациите от тези прегледи се документират;
в)
институцията оценява характеристиките на пуловете от закупени вземания, включително свръхавансите, историята на просрочията към продавача, необслужваните задължения и провизиите за тях, условията на плащане и възможността за прихващания срещу насрещни вземания;
г)
институцията разполага с ефективни политики и процедури за наблюдение на концентрацията в общата експозиция към отделен длъжник в групата и между отделните групи закупени вземания;
д)
институцията прави необходимото да получи своевременно от обслужващото лице достатъчно подробни данни за падежната структура и разсейването на вземанията, за да осигури съответствие с критериите ѝ за изкупуване на вземания и отпускане на аванси, и разполага с ефективни способи за наблюдение и потвърждение на условията на продавача за продажба и ефекта от разсейване.
4. Институцията разполага със системи и процедури за ранно разпознаване на влошаването на финансовото състояние на продавача и качеството на закупените вземания и за проактивно решаване на възникващите проблеми. По-специално, институцията разполага с ясни и ефективни политики, процедури и информационни системи за наблюдение на нарушенията на договорни клаузи и ясни и ефективни политики и процедури за предприемане на правни действия и уреждане на проблемни закупени вземания.
5. Институцията разполага с ясни и ефективни политики и процедури, уреждащи контрола върху закупените вземания, заемите и паричните наличности. По-специално, вътрешните политики в писмен вид определят всички съществени елементи на програмите за изкупуване на вземания, включително размера на авансовите плащания, приемливите обезпечения, изискуемата документация, лимитите за концентрация и управлението на паричните постъпления. Тези елементи отчитат надлежно всички присъщи и съществени фактори, включително финансовото състояние на продавача и обслужващото лице, концентрациите на риск и тенденциите в качеството на закупените вземания и клиентите на продавача; вътрешните системи позволяват авансово плащане единствено при представяне на определената документация и съответното обезпечение.
6. Институцията разполага с ефективен вътрешен процес за оценка на спазването на всички вътрешни политики и процедури. Процесът включва периодичен одит на всички критични фази в програмата на институцията за изкупуване на вземания, потвърждение за разграничението в задълженията, от една страна, за оценяване на продавача и на обслужващото лице и оценяване на длъжника, а от друга, за оценяване на продавача и обслужващото лице и задълженията за целеви одит, както и за оценка на операциите на бек офиса, като се обръща особено внимание на квалификацията и опита на персонала, както и на поддържащите автоматизирани системи.
Подраздел 3
Утвърждаване на вътрешни оценки
Член 185
Утвърждаване на вътрешни оценки
Институциите утвърждават своите вътрешни оценки при спазване на следните изисквания:
а)
институциите разполагат с надеждни системи за утвърждаване на точността и последователността на рейтинговите системи, процедурите и оценката на всички съответни рискови параметри. Вътрешният процес на утвърждаване позволява на институцията да изготви последователна и съдържателна оценка на резултатите от системите за присъждане на вътрешни рейтинги и оценяване на риска;
б)
институциите периодично сравняват реализираните нива на неизпълнение с очакваните стойности на параметъра PD за всяка рискова категория и, когато тези нива са извън очакваното допустимо отклонение за определена категория, институциите целенасочено анализират причините за това отклонение. Институциите, които използват собствени оценки за параметъра LGD и конверсионните коефициенти, също извършват аналогичен анализ на тези оценки. При тези сравнения се използват исторически данни за възможно най-дълги времеви периоди. Институцията документира методите и данните, използвани при тези сравнения. Този анализ и документацията се актуализират поне веднъж годишно;
в)
институциите използват и други инструменти за количествено утвърждаване и сравнения с подходящи външни източници на данни. Анализът се базира на данни, които са подходящи за портфейла, като те се актуализират периодично и обхващат подходящ период на наблюдение. Вътрешните оценки на институциите за резултатите на рейтинговите системи се базират на възможно най-дълъг времеви период;
г)
използваните методи и данни за количествено утвърждаване са последователни във времето. Промените в методите и данните (източници на данни и обхванати периоди), използвани при оценяването и утвърждаването, се документират;
д)
когато използват собствени оценки за очакваните загуби, институциите разполагат с надеждни вътрешни стандарти за случаите, при които отклоненията на реализираните от очакваните стойности за PD, LGD, конверсионни коефициенти и общи загуби са достатъчно значителни, за да поставят под съмнение надеждността на оценките. Тези стандарти вземат предвид стопанския цикъл и сходната системна променливост в нивата на неизпълнение. Когато реализираните стойности продължават да са по-високи от очакваните, институциите завишават оценките, за да отразят историческите данни за неизпълненията и загубите.
Подраздел 4
Изисквания относно експозициите в капиталови инструменти при подхода на вътрешните модели
Член 186
Капиталови изисквания и количествено измерване на риска
При изчисляването на капиталовите изисквания институциите спазват следните стандарти:
а)
оценката на потенциалната загуба е устойчива спрямо настъпване на неблагоприятни пазарни промени, оказващи влияние върху дългосрочния рисков профил на инвестициите на институцията. Използваните данни при установяването на разпределението на доходността отразяват най-дългия извадков период, за който има налични и съдържателни данни за представянето на рисковия профил на конкретните експозиции в капиталови инструменти на институцията. Използваните данни трябва да са достатъчни, за да осигурят консервативни, статистически надеждни и устойчиви оценки за загубите, които не се базират единствено на субективна или експертна оценка. Заложените шокове осигуряват консервативна оценка на потенциалните загуби за съответния дългосрочен пазарен или стопански цикъл. За получаване на достатъчно реалистични и консервативни резултати от модела институцията комбинира емпиричния анализ на наличните данни с корекции, обусловени от различни фактори. При изграждане на моделите за стойност под риск (VaR) за измерване на потенциалните тримесечни загуби институциите могат да използват тримесечни данни или по-краткосрочни данни, преобразувани в тримесечен еквивалент чрез подходящ аналитичен метод, подкрепен от емпирични доказателства и добре развит и документиран процес на обмисляне и анализ. Този подход се прилага консервативно и последователно във времето. Когато наличните подходящи данни са ограничени, институцията прилага по-висока степен на консервативност;
б)
използваните модели обхващат в подходяща степен всичките съществени рискове, свързани с доходността на капиталовите инструменти, включително общия пазарен риск и специфичния риск на капиталовите експозиции от портфейла на институцията. Вътрешните модели обясняват по подходящ начин историческите колебания в цените, обхващат както величината, така и промените в състава на потенциалните концентрации, и са устойчиви в неблагоприятна пазарна среда. Съвкупността от рисковите експозиции, представени в използваните при оценяването данни, съответства в голяма степен или е поне сравнима с експозициите в капиталови инструменти на институцията;
в)
вътрешният модел съответства на рисковия профил и структурата на капиталовия портфейл на институцията. Когато институцията притежава значителни позиции, при които се наблюдава съществена нелинейна зависимост, вътрешните модели се разработват така, че да обхващат в подходяща степен рисковете, свързани с такива инструменти;
г)
съотнасянето на отделните позиции към техни аналози, пазарни индекси и рискови фактори е правдоподобно, интуитивно и теоретично надеждно;
д)
институциите удостоверяват чрез емпиричен анализ уместността на рисковите фактори, включително способността им да обхващат както общия, така и специфичния риск;
е)
при оценките на променливостта на доходността на експозициите в капиталови инструменти се използват подходящи и налични данни, информация и методи. Използват се проверени от независимо лице вътрешни данни или данни от външни източници, включително групирани данни;
ж)
въвеждат се стриктни и изчерпателни процедури за провеждане на стрес тестове.
Член 187
Процес и контролни механизми за управление на риска
При разработването и използването на вътрешни модели за определяне на капиталовите изисквания институциите установяват политики, процедури и контролни механизми за обезпечаване на надеждността на модела и моделиращия процес. Тези политики, процедури и контролни механизми включват следното:
а)
пълно интегриране на вътрешния модел в цялостните управленски информационни системи на институцията и в управлението на капиталовите позиции в банковия портфейл. Вътрешните модели се интегрират изцяло в инфраструктурата на институцията за управление на риска, ако се използват специално за измерване и оценяване на доходността на капиталовия портфейл, включително коригираните спрямо риска резултати, за разпределяне на икономическия капитал по експозиции в капиталови инструменти и за оценяване на общата капиталова адекватност и процеса по управление на инвестициите;
б)
установени управленски системи, процедури и контролни функции, обезпечаващи периодичен и независим преглед на всички елементи на процеса по вътрешно моделиране, включително одобрението на промени в моделите, преглед на входящите данни и резултатите на модела, като например пряка проверка на изчисленията на риска. Тези прегледи оценяват точността, пълнотата и уместността на входящите данни и резултатите на модела и се концентрират както върху откриването, така и върху ограничаването на потенциални грешки, дължащи се на известните слабости, както и установяване на нови слабости на модела. Такива прегледи могат да се извършват от независимо вътрешно звено или от независимо външно трето лице;
в)
подходящи системи и процедури за наблюдение на инвестиционните лимити и на рисковите експозиции в капиталови инструменти;
г)
отговарящи за проектирането и внедряването на модела звена, които да са функционално независими от звената, отговорни за управлението на отделните инвестиции;
д)
подходяща квалификация на лицата, отговорни за отделните аспекти на процеса по моделиране. Ръководството осигурява достатъчен брой квалифицирани и компетентни служители за функцията на моделиране.
Член 188
Утвърждаване и документиране
Институциите трябва да разполагат с надеждни системи за утвърждаване на точността и последователността на своите вътрешни модели и процеси на моделиране. Всички съществени елементи на вътрешните модели и процесите на моделиране и утвърждаване се документират.
При утвърждаването и документирането на вътрешните модели и процесите на моделиране на институциите се спазват следните изисквания:
а)
институциите използват вътрешна процедура по утвърждаване, за да оценят по последователен и съдържателен начин резултатите от своите вътрешни модели и процедури;
б)
използваните методи и данни за количествено утвърждаване са последователни във времето. Промените в методите за оценка и утвърждаване (източници на данни и обхванати периоди) се документират;
в)
институциите периодично сравняват действителната доходност на капиталовите инструменти, изчислена на базата на реализирани и нереализирани печалби и загуби, със съответните резултати от модела. При тези сравнения се използват исторически данни за възможно най-дълги времеви периоди. Институцията документира методите и данните, използвани при тези сравнения. Този анализ и документацията се актуализират поне веднъж годишно;
г)
институциите използват други инструменти за количествено утвърждаване и сравнения с външни източници на данни. Анализът се базира на данни, които са подходящи за портфейла, като те се актуализират периодично и обхващат подходящ период на наблюдение. Вътрешните оценки на институциите за резултатите от използването на моделите се базират на възможно най-дълъг времеви период;
д)
институциите разполагат с надеждни вътрешни стандарти за справяне със ситуации, при които сравнението между реализираните и предвидените чрез моделите стойности на доходността на капиталовите инструменти поставя под съмнение състоятелността на оценките или на самите модели. Тези стандарти отчитат стопанския цикъл и сходните системни колебания в доходността на капиталовите инструменти. Всички корекции, направени на вътрешни модели в резултат на прегледите на моделите, биват документирани и съгласувани със стандартите за преглед на моделите на институцията;
е)
вътрешният модел и процесът на моделиране се документират, включително и отговорностите на лицата, включени в процесите по моделиране, както и процедурите за преглед и одобрение на модела.
Подраздел 5
Вътрешно управление и надзор
Член 189
Корпоративно управление
1. Всички съществени аспекти на рейтинговия процес и процедурите по оценяване се одобряват от ръководния орган или от определен от него комитет, както и от висшето ръководство на институцията. Тези страни притежават основни познания за рейтинговите системи на институцията и подробно разбиране на свързаните с тях управленски отчети.
2. Висшето ръководство спазва следните изисквания:
а)
уведомява ръководния орган или определения от него комитет за съществените промени или изключения от установените политики, които оказват съществено влияние върху функционирането на рейтинговите системи на институцията;
б)
познава подробно структурата и функционирането на рейтинговите системи;
в)
гарантира постоянно, че рейтинговите системи работят правилно;
Висшето ръководство бива редовно информирано от звената за контрол на кредитния риск относно резултатите от рейтинговия процес, нуждаещите се от подобрение области и действията за отстраняване на вече установените слабости.
3. Анализът на профила на кредитния риск на институцията, базиран на вътрешни рейтинги, е основна част от управленските отчети, представяни на тези участници. Отчетите включват най-малко рисковия профил, миграцията между рисковите категории, оценките на съответните рискови параметри по категории и сравнение на реализираните с очакваните нива на неизпълнение и, когато се използват собствени оценки - на реализираните LGD и реализираните конверсионни коефициенти спрямо очакванията и резултатите от направените стрес тестове. Периодичността на докладване се определя от значимостта, вида и получателя на информацията.
Член 190
Контрол на кредитния риск
1. Звеното за контрол на кредитния риск е независимо от звената, ръководещи или изпълняващи функциите по създаване или подновяване на експозиции, и се отчита пряко на висшето ръководство. Звеното за контрол на кредитния риск отговаря за разработването или подбора, въвеждането, контрола и функционирането на рейтинговите системи. То редовно изготвя и анализира отчети за резултатите от рейтинговите системи.
2. Отговорностите на звеното/звената за контрол на кредитния риск включват:
а)
тестване и наблюдение на категории и групи;
б)
изготвяне и анализ на обобщаващи отчети от рейтинговите системи на институцията;
в)
въвеждане на процедури за проверка на последователното прилагане на определенията за категории и групи по структурни звена и географски райони;
г)
преглед и документиране на промените в рейтинговия процес, включително и на причините за промените;
д)
преглед на прогностичната способност на рейтинговите критерии. Промените в рейтинговия процес, критериите или индивидуалните рейтингови параметри се документират и съхраняват;
е)
активно участие в разработването или избирането, въвеждането и утвърждаването на моделите, използвани в рейтинговия процес;
ж)
контрол и надзор върху моделите, използвани в рейтинговия процес;
з)
постоянен преглед и промени на моделите, използвани в рейтинговия процес.
3. Институциите, използващи групирани данни в съответствие с член 179, параграф 2, могат да възлагат на външни подизпълнители следните задачи:
а)
изготвяне на информация по отношение на тестването и наблюдението на категориите и групите;
б)
изготвяне на обобщаващи отчети от рейтинговите системи на институцията;
в)
изготвяне на информация във връзка с прегледа на рейтинговите критерии за оценка на тяхната текуща прогностична способност;
г)
документиране на промените в рейтинговия процес, критериите или индивидуалните рейтингови параметри;
д)
изготвяне на информация по отношение на постоянния преглед и промените на моделите, използвани в рейтинговия процес.
4. Институциите, които се възползват от посоченото в параграф 3, гарантират, че компетентните органи имат достъп до цялата съответна информация, предоставяна от третото лице с цел проверка на спазването на изисквания, както и че компетентните органи могат да извършват проверки на място в същата степен като в институцията.
Член 191
Вътрешен одит
Специализираната служба за вътрешен одит или друго сходно независимо звено за одит извършва поне веднъж годишно преглед на дейността на институцията и на нейните рейтингови системи, включително дейността по кредитиране и оценка на параметрите PD, LGD, EL и конверсионните коефициенти. Прегледът обхваща и спазването на всички приложими изисквания.
ГЛАВА 4
Редуциране на кредитен риск
Раздел 1
Определения и общи изисквания
Член 192
Определения
За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„кредитираща институция“ означава институцията, която има въпросната експозиция;
2)
„обезпечена кредитна сделка“ означава сделка, пораждаща обезпечена със залог експозиция, която не съдържа клауза, даваща на институцията правото да получава поне веднъж дневно залог по маржин сметка;
3)
„сделка, обусловена от капиталовия пазар“ означава сделка, пораждаща обезпечена със залог експозиция, която съдържа клауза, даваща на институцията правото да получава поне веднъж дневно залог по маржин сметка;
4)
„базово ПКИ“ означава ПКИ, в чиито акции или дялове е инвестирало друго ПКИ.
Член 193
Принципи за признаване на ефекта от техниките за редуциране на кредитния риск
1. Никоя експозиция, по отношение на която институцията е постигнала редуциране на кредитния риск, не може да генерира по-голяма по размер рисково претеглена експозиция или очаквана загуба от експозиция, която не е била обект на редуциране на кредитния риск, но иначе е идентична.
2. Когато кредитната защита е била вече отчетена съгласно глава 2 или глава 3, в зависимост от случая, в размера на рисково претеглените експозиции, институциите не вземат предвид въпросната кредитната защита при изчисленията по настоящата глава.
3. Когато са изпълнени разпоредбите по раздели 2 и 3, институциите могат да променят изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход и изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход в съответствие с разпоредбите по раздели 4, 5 и 6.
4. Институциите третират като обезпечение паричните средства, ценните книжа или стоките, закупени, взети в заем или получени по репо сделка или сделките за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки.
5. Когато институцията, изчисляваща размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход, има повече от една форма на редуциране на кредитен риск, обхващащ една експозиция, тя изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
разделя експозицията на части, покрити от всеки вид инструмент за редуциране на кредитния риск;
б)
изчислява размера на рисково претеглената експозиция отделно за всяка част по буква а) в съответствие с разпоредбите на глава 2 и на настоящата глава.
6. Когато институцията, изчисляваща размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания подход, покрива една експозиция с кредитната защита, предоставена от един доставчик на защита, и въпросната защита има различни падежи, тя изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
разделя експозицията на части, покрити от всеки инструмент за редуциране на кредитния риск;
б)
изчислява размера на рисково претеглената експозиция отделно за всяка част по буква а) в съответствие с разпоредбите на глава 2 и на настоящата глава.
Член 194
Принципи относно приемливостта на техниките за редуциране на кредитния риск
1. Използваната техника за предоставяне на кредитна защита заедно с предприетите действия и стъпки, както и политиките и процедурите, прилагани от кредитиращата институция, са такива, че водят до споразумения за кредитна защита, които са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции.
По искане на компетентния орган кредитиращата институция предоставя най-актуалната версия на независимото писмено мотивирано правно становище или становища, въз основа на което(ито) тя е установила дали споразумението или споразуменията ѝ за кредитна защита отговоря(т) на предвиденото в първа алинея условие.
2. Кредитиращата институция предприема всички целесъобразни стъпки, за да осигури ефективността на споразуменията за кредитна защита и да се справи с рисковете, свързани с тези споразумения.
3. Институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита при изчисляването на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато активите, на които разчитат за тази защита отговарят едновременно на следните две условия:
а)
те са включени в списъка на приемливите активи, посочени в членове 197-200, в зависимост от случая;
б)
те са достатъчно ликвидни и тяхната стойност във времето е достатъчно стабилна, за да се осигури подходящо ниво на сигурност по отношение на постигнатата кредитна защита, като се отчита използваният подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и степента на признаване на защитата.
4. Институциите могат да отчетат наличието на обезпечена кредитна защита при изчисляването на ефекта от редуциране на риска само когато кредитиращата институция има право своевременно да ликвидира или да задържи активите, които осигуряват защитата в случай на неизпълнение, неплатежоспособност или несъстоятелност - или друго кредитно събитие, изложено в документацията по сделката - на длъжника и, когато е приложимо, на попечителя, държател на обезпечението. Степента на корелационна зависимост между стойността на активите, на които се разчита за осигуряване на защита, и кредитното качество на длъжника не е твърде висока.
5. При кредитна защита с гаранции доставчикът на защита се счита за приемлив само когато доставчикът на защита е включен в списъка с приемливи доставчици на защита, посочен в член 201 или 202, в зависимост от случая.
6. При кредитна защита с гаранции споразумението за защита се счита за приемливо само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
то е включено в списъка на приемливите споразумения за защита, посочени в член 203 и член 204, параграф 1;
б)
то е правно валидно и изпълнимо в съответните юрисдикции, с което се постига подходящо ниво на сигурност на кредитната защита след отчитане на използвания подход за изчисляване на размера на рисково претеглените активи и степента на признаване на защитата;
в)
доставчикът на защита изпълнява критериите, посочени в параграф 5.
7. Кредитната защита отговаря на изискванията, установени в раздел 3, както е приложимо.
8. Институцията е в състояние да докаже пред компетентните органи, че разполага с подходящи процедури за управление на рисковете, позволяващи ѝ да контролира рисковете, на които тя може да бъде изложена в резултат на осъществяването на практики за редуциране на кредитния риск.
9. Независимо от факта, че извършеното редуциране на кредитния риск е взето предвид за целите на изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции и когато е приложимо - на размера на очакваната загуба, институциите продължават да правят пълна оценка на кредитния риск на базисната експозиция и са в състояние да докажат изпълнението на това изискване пред компетентните органи. Само за целите на настоящия параграф при репо сделки и при сделки по предоставяне в заем на ценни книжа или по предоставяне/получаване в заем на стоки, за базисна експозиция се счита нетният размер на експозицията.
10. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти с цел определяне на това какво означава достатъчно ликвидни активи и кога стойностите на активите могат да се считат за достатъчно стабилни за целите на параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 септември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Раздел 2
Приемливи методи за редуциране на кредитния риск
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 195
Балансово нетиране
Институциите могат да използват балансовото нетиране на взаимни вземания между самите себе си и свои контрагенти като приемлива форма на редуциране на кредитния риск.
Без да се засяга член 196, приемливостта е ограничена до взаимни парични салда между институцията и контрагента. Институциите могат да променят размера на рисково претеглените експозиции и по целесъобразност размера на очакваната загуба само за заемите и депозитите, които самите те са получили и които са предмет на балансово споразумение за нетиране.
Член 196
Рамкови споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари
Институциите, прилагащи определения в член 223 разширен метод за финансово обезпечение, могат да отчитат ефектите на двустранни договори за нетиране с контрагент, обхващащи репо сделки, сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари. Без да се засяга член 299, в рамките на тези споразумения или сделки приетото обезпечение и получените в заем ценни книжа или стоки трябва да отговарят на изискванията за приемливост на обезпечението, установени в членове 197 и 198.
Член 197
Приемливост на обезпечението при всички подходи и методи
1. Институциите могат да използват следните активи като приемливо обезпечение при всички подходи и методи:
а)
парични влогове или приравнени на тях парични инструменти, държани от кредитиращата институция;
б)
емитирани от централни правителства или централни банки дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от призната като приемлива за целите на глава 2 АВКО или агенция за експортно застраховане, която е определена от ЕБО като съответстваща на четвърта или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към централни правителства и централни банки по глава 2;
в)
емитирани от институции дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към институции по глава 2;
г)
емитирани от други субекти дългови ценни книжа с присъдена кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
д)
дългови ценни книжа с краткосрочна кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на краткосрочни експозиции по глава 2;
е)
капиталови инструменти или конвертируеми облигации, включени в основен индекс;
ж)
злато;
з)
секюритизиращи позиции, които не са пресекюритизиращи, с външна кредитна оценка от АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на секюритизирани експозиции, посочени в глава 5, раздел 3, подраздел 3.
2. За целите на параграф 1, буква б) „дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки“, включват:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, експозициите към които се третират като експозиции към централно правителство, под юрисдикцията на което са учредени съгласно член 115, параграф 2;
б)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, които се разглеждат като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117, параграф 2;
г)
дългови ценни книжа, емитирани от международни организации, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 118;
3. За целите на параграф 1, буква в) „дългови ценни книжа, емитирани от институции“, включват:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, различни от дълговите ценни книжа, посочени в параграф 2, буква а);
б)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, експозициите към които се разглеждат съгласно член 116, параграфи 1 и 2;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, различни от тези, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117, параграф 2.
4. Институцията може да използва дългови ценни книжа, емитирани от други институции и неразполагащи с присъдена от АВКО кредитна оценка, като приемливо обезпечение, ако тези дългови ценни книжа отговарят на всеки един от следните критерии:
а)
те се котират на призната борса;
б)
те са квалифицирани като първостепенен дълг;
в)
всички останали рейтинговани емисии ценни книжа на институцията емитент от същия ранг имат присъдена от АВКО кредитна оценка, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисковото претегляне на експозициите към институции или краткосрочни експозиции по глава 2;
г)
кредитиращата институция не разполага с информация, обуславяща присъждането на кредитна оценка, по-неблагоприятна от посочена в буква в);
д)
пазарната ликвидност на инструмента е достатъчна за тези цели.
5. Институциите могат да използват дялове или акции в ПКИ като приемливо обезпечение, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
за дяловете или акциите се определят ежедневни борсови котировки;
б)
ПКИ инвестират единствено в инструменти, които могат да бъдат признати по параграфи 1 и 2.
в)
ПКИ отговорят на условията по член 132, параграф 3).
Когато дадено ПКИ инвестира в акции или дялове на друго ПКИ, условията по първа алинея, букви а)-в) се прилагат по еднакъв начин спрямо всяко базисно ПКИ.
Ако ПКИ използва дериватни инструменти с цел хеджиране на разрешените инвестиции, това не е пречка за приемливостта на неговите дялове или акции като обезпечение.
6. За целите на параграф 5, когато ПКИ (наричан по-долу „първоначалното ПКИ“) или някое от неговите базисни ПКИ инвестира и в инструменти, различни от приемливите по параграфи 1 и 4, институциите могат да използват дяловете или акциите в това ПКИ като обезпечение до размер, равен на стойността на приемливите активи, държани от това ПКИ, като се допуска, че това ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ е инвестирало в неприемливи активи до максималния допустим според техния инвестиционен мандат размер.
Когато базисно ПКИ има свои собствени базисни ПКИ, институциите могат да използват дяловете или акциите в първоначалното ПКИ като приемливо обезпечение, при условие че прилагат предвидената в първа алинея методология.
Когато неприемливите активи могат да имат отрицателна стойност поради задължения или условни задължения, произтичащи от собственост, институциите изпълняват всяко едно от следните условия:
а)
изчисляват общата стойност на неприемливите активи;
б)
когато получената по буква а) сума е отрицателна, те приспадат абсолютната стойност на тази сума от общата стойност на приемливите активи.
7. По отношение на параграф 1, букви б)-д), когато ценните книжа имат две кредитни оценки от АВКО, институциите прилагат по-малко благоприятната оценка. Когато ценните книжа имат повече от две кредитни оценки от АВКО, институциите прилагат двете най-благоприятни кредитни оценки. Ако двете най-благоприятни кредитни оценки се различават, институциите прилагат по-малко благоприятната от двете.
8. ЕОЦКП разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на:
а)
основните индекси, посочени в параграф 1, буква е) от настоящия член, в член 198, параграф 1, буква а), в член 224, параграфи 1 и 4 и в член 299, параграф 2, буква д);
б)
признатите борси, посочени в параграф 4, буква а) от настоящия член, член 198, параграф 1, буква а), член 224, параграфи 1 и 4, член 299, параграф 2, буква д), член 400, параграф 2, буква к), член 416, параграф 3, буква д), член 428, параграф 1, буква в) и част 3, точка 12 от приложение III, в съответствие с условията, установени в член 4, параграф 1, точка 72.
ЕОЦКП представя на Комисията проектите на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1095/2010.
Член 198
Допълнителни критерии за приемливост на обезпечението при разширения метод за финансово обезпечение
1. Институцията, която използва разширения метод за финансово обезпечение по член 223, може, освен посочените в член 197 обезпечения, да използва и следните позиции като приемливо обезпечение:
а)
капиталови инструменти или конвертируеми облигации, които не са включени в основен индекс, но се търгуват на призната борса;
б)
дялове или акции в ПКИ, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
i)
за дяловете или акциите се определят ежедневни борсови котировки;
ii)
ПКИ инвестира единствено в инструменти, които могат да бъдат признати по член 197, параграфи 1 и 4, и в посочените в буква а) от настоящата алинея позиции.
Когато ПКИ инвестира в дялове или акции на друго ПКИ, условията по букви а) и б) от настоящия параграф се прилагат равнозначно и спрямо базовото ПКИ.
Ако ПКИ използва дериватни инструменти с цел хеджиране на разрешените инвестиции, това не е пречка за приемливостта на неговите дялове или акции като обезпечение.
2. Когато ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ инвестира и в инструменти, различни от приемливите по член 197, параграфи 1 и 4, и в позициите, посочени в параграф 1, буква а), от настоящия член, институциите могат да използват дяловете или акциите в това ПКИ като обезпечение до размер, равен на стойността на приемливите активи, държани от това ПКИ, като се допуска, че това ПКИ или някое от неговите базисни ПКИ е инвестирало в неприемливи активи до максималния допустим според техния инвестиционен мандат размер.
Когато неприемливите активи могат да имат отрицателна стойност поради задължения или условни задължения, произтичащи от собственост, институциите изпълняват всяко едно от следните условия:
а)
изчисляват общата стойност на неприемливите активи;
б)
когато получената по буква а) сума е отрицателна, те приспадат абсолютната стойност на тази сума от общата стойност на приемливите активи.
Член 199
Допълнителна приемливост на обезпечения при вътрешнорейтинговия подход
1. Институцията, която изчислява рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, може освен посочените в членове 197 и 198 обезпечения да използва и следните форми на обезпечение:
а)
обезпечение с недвижими имоти в съответствие с параграфи 2, 3 и 4;
б)
вземания в съответствие с параграф 5;
в)
други обезпечения с физически активи в съответствие с параграфи 6 и 8;
г)
лизинг в съответствие с параграф 7.
2. Освен ако в член 124, параграф 2 не е предвидено друго, като приемливо обезпечение институциите могат да използват жилищни имоти, които са или ще бъдат обитавани или отдавани под наем от собственика или от ползвателя в случаите на фондове за лично инвестиране, както и търговски недвижими имоти, включително офиси и други търговски помещения, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
стойността на имотите не се влияе съществено от кредитното качество на длъжника. При определянето на съществеността на тази зависимост, институциите могат да игнорират случаите, когато стойността на имотите и състоянието на кредитополучателя са повлияни от чисто макроикономически фактори;
б)
рискът, свързан с кредитополучателя не се влияе съществено от промени в състоянието на базисния имот или проект, а от способността на длъжника да използва други източници за изплащане на задълженията си, т.е. погасяването на заема не зависи съществено от паричните постъпления, генерирани от базисния имот, служещ като обезпечение.
3. За експозициите, обезпечени с намиращи се на територията на държава членка жилищни имоти, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), когато компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на жилищни имоти на тази територия, с проценти на загубите, които не превишават следните лимити:
а)
загубите, произтичащи от заеми, обезпечени с жилищни имоти до 80 % от пазарната стойност, или 80 % от ипотечната заемна стойност, освен ако съгласно член 124, параграф 2 не е предвидено друго, не превишават 0,3 % от текущия размер на заемите, обезпечени с жилищни имоти, за всяка отделна година;
б)
общите загуби, произтичащи от заеми, обезпечени с жилищни имоти, не превишават 0,5 % от текущия размер на заемите, обезпечени с жилищни имоти, за всяка отделна година.
Ако в дадена година не е спазено някое от условията, посочени в букви а) и б) от първа алинея, институциите не прилагат третирането, предвидено в тази алинея, докато през някоя от следващите години не бъдат удовлетворени и двете условия.
4. За търговски недвижим имот, намиращ се на територията на държава членка, институциите могат да се отклонят от параграф 2, буква б), когато компетентният орган на тази държава членка е публикувал доказателства за наличието на добре развит и отдавна установен пазар на търговски недвижими имоти на тази територия, с проценти на загубите, които да не превишават следните лимити:
а)
загубите, произтичащи от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти до 50 % от пазарната им стойност или 60 % от ипотечна заемна стойност, не превишават 0,3 % от текущия размер на заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, за всяка отделна година;
б)
общите загуби, произтичащи от заеми, обезпечени с търговски недвижими имоти, не превишават 0,5 % от текущия размер на заемите, обезпечени с търговски недвижими имоти, за всяка отделна година.
Ако в дадена година не е спазено някое от условията, посочени в първа алинея, букви а) и б), институциите не прилагат третирането, предвидено в тази алинея, докато през някоя от следващите години не бъдат удовлетворени и двете условия.
5. Институциите могат да използват като приемливо обезпечение вземания, свързани с търговска сделка или сделки с първоначален матуритет по-малък или равен на една година. Приемливите вземания не включват вземания, които са свързани със секюритизация, прехвърляне на риска към други лица или кредитни деривати, или суми дължими от взаимосвързани предприятия.
6. Компетентните органи разрешават на институцията да използва като приемливо обезпечение физически актив от вид, различен от посочените в параграфи 2, 3 и 4, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
съществуването на ликвидни пазари е доказано от чести сделки, като се взема предвид вида на активите, което позволява реализиране на обезпечението по бърз и икономически ефикасен начин. Изпълнението на това условие се проверява от институциите периодично и когато съществуват признаци за съществени промени в пазара;
б)
съществуват широко признати и обществено достъпни пазарни цени за обезпечението. Институциите могат да приемат пазарните цени за широко признати, ако те произтичат от надеждни източници на информация като например публични индекси и отразяват цените по осъществени при нормални условия сделки. Институциите могат да приемат пазарните цени за обществено достъпни, ако тези цени са лесно достъпни и биват оповестявани и предоставяни редовно и без неоснователни административни или финансови тежести;
в)
институцията анализира пазарните цени, времето и разходите, необходими за реализиране на обезпечението, както и реализираните от обезпечението постъпления;
г)
институцията доказва, че при над 10 % от всички случаи на реализиране за даден вид обезпечение получените постъпления не са под 70 % от стойността на обезпечението. Когато е налице съществена променливост на пазарните цени, институцията доказва пред компетентните органи, че направената от нея оценка на обезпечението е достатъчно консервативна.
Институциите документират изпълнението на условията, посочени в букви а)-г) от първа алинея и в член 210.
7. При спазване на разпоредбите на член 230, параграф 2, когато са изпълнени изложените в член 211 изисквания, експозициите, възникващи от сделките, с които дадена институция отдава на лизинг собственост на трето лице, могат да се третират по същия начин както заемите, обезпечени с вида на отдаваната на лизинг собственост.
8. ЕБО оповестява списък на видовете обезпечения с физически активи, за които институциите могат да приемат, че са изпълнени условията, посочени параграф 6, букви а) и б).
Член 200
Други форми на обезпечена кредитна защита
Като приемливо обезпечение институциите могат да използват следните други форми на обезпечена кредитна защита:
а)
парични депозити или приравнени на тях парични инструменти, които институция трета страна не държи на доверително управление, и заложени в полза на кредитиращата институция;
б)
животозастрахователни полици, заложени в полза на кредитиращата институция;
в)
инструменти, емитирани от институция трета страна, които при поискване ще бъдат обратно изкупени от тази институция.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции
Член 201
Приемливост на доставчици на защита съгласно всички подходи
1. Институциите могат да използват следните страни като приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции:
а)
централни правителства и централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт;
в)
многостранни банки за развитие;
г)
международни организации, експозициите към които са с присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 117;
д)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират в съответствие с член 116;
е)
институции и финансови институции, за които експозициите към финансови институции се третират като експозиции към институции съгласно член 119, параграф 5;
ж)
други предприятия, включително дружества майки, дъщерни предприятия и асоциирани предприятия, когато е изпълнено едно от следните условия:
i)
на тези предприятия е присъдена кредитна оценка от АВКО;
ii)
при институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции и на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, на тези предприятия не е присъдена кредитна оценка от призната АВКО, но имат вътрешна оценка от институцията.
з)
централни контрагенти.
2. При институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, за приемлив доставчик на кредитна защита с гаранции се счита този гарант, на който институцията е присъдила вътрешна оценка в съответствие с разпоредбите на глава 3, раздел 6.
Компетентните органи публикуват и поддържат списъка на финансовите институции, които са приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, посочени в параграф 1, буква е), или водещите критерии за определяне на други такива приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, заедно с описание на приложимите пруденциални изисквания, и обменят своя списък с други компетентни органи в съответствие с член 117 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 202
Приемливост на доставчици на защита при вътрешнорейтинговия подход, които отговарят на изискванията за третиране по член 153, параграф 3
Като приемливи доставчици на кредитна защита с гаранции, които отговарят на изискванията за третиране по член 153, параграф 3, институцията може да използва институции, застрахователни и презастрахователни предприятия и агенции за експортно застраховане, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
те имат достатъчно опит в предоставянето на кредитна защита с гаранции;
б)
те са обект на регулации, еквивалентни на правилата, изложени в настоящия регламент, или към момента на предоставяне на кредитната защита са имали кредитна оценка, присъдена от призната АВКО, която е определена от ЕБО като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
в)
към момента на предоставяне на кредитната защита или за всеки последващ период, имат вътрешна оценка с вероятност от неизпълнение (PD), равностойна или по-ниска на тази, съответстваща на втора или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2;
г)
те имат вътрешна оценка с PD, равностойна на или по-ниска от тази, съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно правилата за рисково претегляне на експозиции към предприятия по глава 2.
За целите на настоящия член кредитната защита, предоставена от агенции за експортно застраховане, не се ползва от каквато и да е изрична контрагаранция от централно правителство.
Член 203
Приемливост на гаранции като кредитна защита с гаранции
Институциите могат да използват гаранции като приемлива кредитна защита с гаранции.
Подраздел 3
Видове деривати
Член 204
Приемливи видове кредитни деривати
1. Като приемлива кредитна защита институциите могат да използват следните видове кредитни деривати и инструменти, които могат да бъдат съставени от такива кредитни деривати или от кредитни деривати с подобен икономически ефект:
а)
суап за кредитно неизпълнение;
б)
суап за обща доходност;
в)
дългова ценна книга, обвързана със заеми към едно или няколко лица (credit linked notes), до размера на нейното парично покритие.
Кредитната защита не се признава, когато институцията е закупила суап за обща доходност и отчита нетните постъпления по сделката като нетен доход, но не отчита съответното намаление в стойността на покрития актив посредством намаление на справедливата стойност или посредством увеличение към резервите.
2. Когато институцията осъществява вътрешно хеджиране чрез кредитен дериват, кредитната защита бива призната за приемлива за целите на настоящата глава, ако кредитният риск, прехвърлен към търговския портфейл, се прехвърля на трето лице или лица.
Когато вътрешното хеджиране е осъществено в съответствие с разпоредбите на първа алинея и са изпълнени изискванията по настоящата глава, за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба, институциите прилагат установените в раздели 4-6 правила, когато използват кредитна защита с гаранции.
Раздел 3
Изисквания
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 205
Изисквания относно балансовите споразумения за нетиране различни от рамкови споразумения за нетиране, посочени в член 206
Балансовите споразумения за нетиране, различни от рамкови споразумения за нетиране, посочени в член 206, се определят като приемлива форма на редуциране на кредитния риск, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
тези споразумения са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции, включително в случай на неплатежоспособност или несъстоятелност на контрагента;
б)
институциите могат във всеки един момент да определят активите и пасивите, които са предмет на тези споразумения;
в)
институциите постоянно следят и контролират рисковете, свързани с прекратяването на кредитната защита;
г)
институциите постоянно следят и контролират съответните експозиции на нетна база.
Член 206
Изисквания относно рамковите споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари
Рамковите споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, се определят като приемлива форма на редуциране на кредитния риск, когато предоставеното в рамките на тези споразумения обезпечение отговаря на всички изисквания, установени в член 207, параграфи 2-4, и когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
споразуменията са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции, включително в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на контрагента;
б)
споразуменията дават на изправната страна правото да прекрати и приключи своевременно всички сделки по споразумението в случай на неизпълнение, включително в случай на несъстоятелност или неплатежоспособност на контрагента;
в)
споразуменията предоставят нетиране на печалбите и загубите по сделки, обхванати от споразумение, така че едната страна да дължи една нетна сума на другата страна.
Член 207
Изисквания към финансовите обезпечения
1. При всички подходи и методи финансовите обезпечения и златото се квалифицират като приемливо обезпечение, когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2 - 4.
2. Между кредитоспособността на длъжника и стойността на обезпечението не съществува съществена положителна корелация. Ако стойността на обезпечението се намали значително, това само по себе си не означава, че кредитоспособността на длъжника се е влошила значително. Ако кредитоспособността на длъжника достигне до критично ниски нива, това само по себе си не означава, че стойността на обезпечението е намаляла значително.
Ценните книжа, емитирани от длъжника или от субект от същата група, не се квалифицират като приемливо обезпечение. Независимо от това емитираните от длъжника покрити облигации, попадащи в рамките на член 129, се квалифицират като приемливо обезпечение, когато те са приети като обезпечение по репо сделки и са изпълнени изискванията, определени в първа алинея.
3. Институциите спазват договорните и нормативните изисквания във връзка с привеждането в сила на договорите за обезпечение и предприемат всички необходими стъпки за осигуряването на изпълнението на договорите съгласно закона, приложим към тяхното право върху обезпечението;
Институциите са извършили необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на договорите за обезпечение във всички съответни юрисдикции. Те извършват такъв повторен преглед, когато това е необходимо за запазване на изпълнимостта.
4. Институциите спазват всяко едно от следните оперативни изисквания:
а)
те документират надлежно договорите за обезпечение и разполагат с ясни и надеждни процедури за своевременното реализиране на обезпечението;
б)
те прилагат надеждни процедури и процеси за контрол на рисковете, свързани с използването на обезпеченията, включително рискове от неизпълнение или редуциране на размера на кредитната защита, рискове от неправилна оценка на обезпечението, рискове, свързани с прекратяването на кредитната защита, риск от концентрация, произтичащ от използването на обезпечението и взаимодействие с общия рисков профил на кредитната институция;
в)
те разполагат с документирани политики и практики относно вида и размера на приетите обезпечения;
г)
те изчисляват пазарната стойност на обезпечението и го преоценяват поне веднъж на всеки шест месеца и когато имат основания да смятат, че е настъпило значително намаление в пазарната му стойност;
д)
когато обезпечението се държи от трето лице, институциите предприемат необходимите действия, за да се уверят, че третото лице отчита обезпечението отделно от своите собствени активи;
е)
те гарантират, че се отделят достатъчно ресурси за нормалното действие на маржин споразуменията с контрагенти по извънборсови деривати и сделки за финансиране на ценни книжа, отчетено според своевременното извършване и точността на техните изходящи изисквания за допълване на маржин депозита и времето за реакция на входящи изисквания за допълване на маржин депозита;
ж)
те са въвели политики за управление на обезпеченията, посредством които контролират, наблюдават и отчитат:
i)
рисковете, на които маржин споразуменията ги излагат;
ii)
риска от концентрация при определени видове активи, служещи за обезпечение;
iii)
повторната употреба на обезпечението, включително потенциалните случаи на недостиг на ликвидност вследствие на повторна употреба на получените от контрагентите обезпечения;
iv)
отказ от права по обезпеченията, предоставени на контрагентите.
5. В допълнение към изпълнението на всички изисквания, посочени в параграфи 2-4, финансовото обезпечение се квалифицира като приемливо обезпечение съгласно опростения метод за финансово обезпечение, когато остатъчният матуритет на защитата е не по-малък от остатъчния матуритет на експозицията.
Член 208
Изисквания към обезпеченията с недвижими имоти
1. Недвижимата собственост се квалифицира като приемливо обезпечение само когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2-5.
2. Спазват се следните изисквания относно правната сигурност:
а)
ипотеката или съответните тежести подлежат на изпълнение във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитно споразумение и са своевременно и надлежно вписани;
б)
изпълнени са всички правни изисквания за учредяване на залога;
в)
споразумението за защитата и правният процес, който е залегнал в неговата основа, дават възможност на институцията да реализира стойността на защитата в разумен срок.
3. Спазват се следните изисквания по отношение на наблюдението на стойностите и оценката на имотите:
а)
институциите наблюдават стойността на недвижимата собственост периодично - за търговски недвижими имоти най-малко веднъж годишно, а за жилищна недвижима собственост веднъж на всеки три години. Институциите извършват по-често наблюдение, когато настъпват значителни промени в пазарните условия;
б)
оценката на имотите се преразглежда, когато информацията, с която разполагат институциите, показва, че стойността на им е спаднала значително спрямо общите пазарни цени, като прегледът се извършва от оценител, който притежава необходимата квалификация, умения и опит за извършване на оценка и който е независим от процеса по вземане на взимане на решения за отпускане на кредит. За заеми, превишаващи 3 милиона евро или 5 % от собствения капитал на институцията, оценката на недвижимата собственост подлежи на преглед от такъв оценител най-малко на всеки три години.
Институциите могат да използват статистически методи за проследяване на стойността на имотите и за установяване на собствеността, която трябва да бъде преоценена.
4. Институциите документират ясно приеманите от тях видове жилищния и търговски недвижими имоти, както и съответната си кредитна политика.
5. Институциите разполагат с процедури да проследяват дали имотите, приети като кредитна защита, са подходящо застраховани срещу риск от щети.
Член 209
Изисквания към вземанията
1. Вземанията се квалифицират като приемливо обезпечение, когато са изпълнени всички изисквания, посочени в параграфи 2 и 3.
2. Спазват се следните изисквания относно правната сигурност:
а)
правният механизъм, чрез който обезпечението е предоставено на кредитиращата институция, е надежден и ефективен и гарантира, че институцията има ясни права върху обезпечението, включително правото върху постъпленията от продажбата на обезпечението;
б)
институциите предприемат всички необходими стъпки за изпълнение на местните изисквания по отношение на изпълнимостта на правото върху обезпечението. Кредитиращата институция има първо по ред вземане върху обезпечението, въпреки че тези вземания могат да бъдат обект на вземания на привилегировани кредитори, предвидени в законови разпоредби;
в)
институциите са извършили необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на договорите за обезпечение във всички съответни юрисдикции;
г)
институциите документират надлежно своите договори за обезпечение и разполагат с ясни и надеждни процедури за своевременното събиране на обезпечението;
д)
институциите разполагат с процедури, които гарантират съблюдаването на всички правни условия, необходими за обявяване на неизпълнение от страна на кредитополучателя и своевременно събиране на обезпечението;
е)
при финансов запор или неизпълнение от страна на кредитополучателя институцията има законно право да продаде или преотстъпи вземанията на други лица без съгласието на длъжниците по вземанията.
3. Спазват се следните изисквания относно управлението на риска:
а)
институцията разполага с надежден процес за определяне на кредитния риск по вземанията. Този процес обхваща анализи на стопанската дейност и отрасъла на кредитополучателя, както и видовете клиенти, с които кредитополучателят има стопански отношения. Когато институцията разчита на своите кредитополучатели да проверят кредитния риск на клиентите, тя извършва преглед на кредитните практики на кредитополучателите, за да се увери в тяхната надеждност и правдоподобност;
б)
разликата между размера на експозицията и стойността на вземанията отразява всички необходими фактори, включително разходите по събирането, концентрацията в рамките на групата вземания, заложени от отделен кредитополучател, и потенциалния риск от концентрация в рамките на общите експозиции на институцията, извън риска, контролиран посредством общата методология на институцията. Институциите поддържат постоянен, съобразен с вземанията, процес на наблюдение. Те редовно проверяват и съответствието с ограничителните клаузи на заемите, с екологичните ограничения, както и с други правни изисквания;
в)
вземанията, заложени от даден кредитополучател, се диверсифицират и не са в неоправдана корелационна зависимост с кредитополучателя. Когато е налице съществена положителна корелационна зависимост, институциите отчитат съпътстващите рискове при определянето на маржовете за групата обезпечения като цяло;
г)
институциите не използват като приемлива кредитна защита вземанията към асоциирани на кредитополучателя лица, включително дъщерни предприятия и наети лица;
д)
институцията разполага с документиран процес за събиране на плащания по вземания в усложнена ситуация. Институциите разполагат с необходимите средства за събиране дори когато те обикновено разчитат на своите кредитополучатели за събирането.
Член 210
Изисквания към други обезпечения с физически активи
Обезпеченията с физически активи, различни от недвижима собственост, се квалифицират като приемливи обезпечения при вътрешнорейтинговия подход, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
договорът, съгласно който физическите активи биват предоставени на институцията като обезпечение, е правно валиден и изпълним във всички съответни юрисдикции и дава възможност на институцията да реализира стойността на обезщетението в разумен срок;
б)
приемливи са единствено първи залози или тежести върху обезпечението, като институцията има предимство пред всички други кредитори за реализираните постъпления от обезпечението, с единственото изключение на допустимите първи по ред вземания, посочени в член 209, параграф 2, буква б);
в)
институциите наблюдават стойността на обезпечението редовно и най-малко веднъж годишно. Институциите извършват по-често наблюдение, когато настъпват значителни промени в пазарните условия;
г)
договорът за заем съдържа подробни описания на обезпечението, както и подробни уточнения за начина и честотата на преоценката;
д)
институциите документират ясно в налични за проверка вътрешни кредитни политики и процедури видовете обезпечения с физически активи, които приемат, както и политиките и практиките, които те прилагат спрямо съответната сума за всеки вид обезпечение в зависимост от размера на експозицията;
е)
кредитните политики на институцията по отношение на структурата на сделката обхващат следните елементи:
i)
подходящи изисквания към обезпечението в зависимост от размера на експозицията;
ii)
способност за лесна реализация на обезпечението;
iii)
способност за обективното установяване на цената или пазарната стойност;
iv)
честотата, с която стойността може да бъде лесно реализирана, включително професионална преценка или оценка;
v)
променливост или приближение на променливостта на стойността на обезпечението.
ж)
при извършване на оценка и преоценка, институциите отчитат напълно всяко влошаване или излизане от употреба на обезпечението, като обръщат особено внимание на ефектите от изтеклото време върху обезпечение, което е зависимо от модните тенденции или сезона;
з)
институциите имат правото да извършват физическа проверка на обезпечението. Те също така разполагат с политики и процедури относно упражняването на правото си на физическа проверка;
и)
приетото като защита обезпечение е подходящо застраховано срещу щети, като институциите разполагат със съответните процедури за наблюдение.
Член 211
Изисквания за третиране на експозиции към лизинг като обезпечение
Институциите третират породените от лизингови сделки експозиции като обезпечени със залог според вида на отдадено на лизинг имущество, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
видът на отдаденото на лизинг имущество изпълнява условията, посочени в зависимост от случая в член 208 или 210, за квалифициране на обезпечението като приемливо;
б)
лизингодателят разполага с надежден процес за управление на риска по отношение на начина на ползване на отдаденото на лизинг имущество, неговото местонахождение, неговата възраст и планираната продължителност на неговото ползване, включително подходящо наблюдение на стойността на обезпечението;
в)
лизингодателят има право на собственост върху актива и може да упражнява правата си като собственик своевременно;
г)
когато това все още не е потвърдено при изчисляването на нивото на параметъра LGD, разликата между стойността на неамортизираната част и пазарната стойност на обезпечението не е толкова голяма, че да бъде надценено редуцирането на кредитния риск, отнасящо се до отдадените на лизинг активи.
Член 212
Изисквания към други форми на обезпечена кредитна защита
1. Паричните депозити и приравнените на тях парични инструменти, държани от институция трета страна, отговарят на условията за третирането съгласно член 232, параграф 1, когато са изпълнени всички от следните условия:
а)
вземането на кредитополучателя към институцията трета страна е публично заложено или преотстъпено на кредитиращата институция и този залог или преотстъпване са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции и са безусловни и необратими;
б)
институцията трета страна е уведомена за учредяването на залога или преотстъпването;
в)
в резултат от уведомлението институцията трета страна е в състояние да извърши плащанията единствено към кредитиращата институция или към други лица само след предварително съгласие на кредитиращата институция;
2. Животозастрахователни полици, заложени в полза на кредитиращата институция, се квалифицират като приемливо обезпечение, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
животозастрахователната полица е публично заложена или преотстъпена в полза на кредитиращата институция;
б)
застрахователното дружество, което е издало животозастрахователната полица, е уведомено за залога или преотстъпването на полицата и в резултат на това уведомление не може да изплаща суми по нея без предварителното съгласие на кредитиращата институция;
в)
кредитиращата институция има право да прекрати полицата и да получи своевременно откупната стойност в случай на неизпълнение от страна на кредитополучателя;
г)
кредитиращата институция е уведомена за всички случаи на неплащане по полицата от страна на титуляря на полицата;
д)
кредитната защита е предоставена за срока на погасяване на заема. Когато това не е възможно, защото застрахователното правоотношение се прекратява преди заемното правоотношение, институцията се уверява, че сумата, която ще се получи от застрахователния договор, служи като обезпечение до изтичане на срока за погасяване на заема;
е)
залогът или прехвърлянето са правно валидни и изпълними във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитното споразумение;
ж)
откупната стойност е обявена от дружеството, което е издало животозастрахователната полица, и е неснижаема по размер;
з)
при поискване откупната стойност подлежи на своевременно плащане от страна на дружеството, предоставящо животозастрахователната полица;
и)
откупната стойност не се изисква без предварителното съгласие на институцията;
й)
дружеството, което е издало животозастрахователната полица, попада в обхвата на разпоредбите на Директива 2009/138/ЕО или е обект на надзор от страна на компетентен орган на трета държава, прилагащ надзорни и регулаторни изисквания, които са най-малко равностойни на прилаганите в Съюза.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции и дългови ценни книжа, обвързани със заеми
Член 213
Общи изисквания към гаранциите и кредитните деривати
1. В съответствие с член 214, параграф 1 кредитната защита, произтичаща от гаранция или кредитен дериват, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
кредитната защита е пряка;
б)
степента на покритие от кредитната защита е ясно определена и неоспорима;
в)
договорът за кредитна защита не съдържа клаузи, чието изпълнение е извън прекия контрол на кредитора, така че да:
i)
позволи на доставчика на защитата да прекрати защитата едностранно;
ii)
повиши действителните разходи за защитата в резултат от влошаване кредитното качество на защитената експозиция;
iii)
попречи на доставчика на защитата да изпълни задължението за своевременно плащане, когато първоначалният длъжник не извърши някое от дължимите плащания в срок или когато лизинговият договор е изтекъл за целите на признаването на гарантираната остатъчна стойност съгласно член 134, параграф 7 и член 166, параграф 4;
iv)
позволи намаляване на срока на действие на кредитната защита от страна на доставчика на защита;
г)
договорът за кредитна защита е правно валиден и изпълним във всички съответни юрисдикции към момента на сключването на кредитното споразумение.
2. Институцията доказва пред компетентните органи, че е въвела системи за управление на потенциалната концентрация на риск, произтичаща от използването на гаранции и кредитни деривати. Институцията е в състояние да докаже пред компетентните органи начина, по който нейната стратегия относно използването на кредитни деривати и гаранции взаимодейства с управлението на цялостния рисков профил.
3. Институцията спазва договорните и нормативните изисквания във връзка с привеждането в сила на кредитната защита с гаранции и предприема всички необходими стъпки за осигуряването на нейната приложимост съгласно закона, регулиращ правото върху кредитната защита.
Институцията е провела необходимия правен преглед, потвърждаващ изпълнимостта на кредитната защита с гаранции във всички съответни юрисдикции. При необходимост тя провежда повторен преглед, за да осигури запазването на изпълнимостта.
Член 214
Държавни и други контрагаранции от публичния сектор
1. Институциите могат да третират експозициите, посочени в параграф 2, като защитени с гаранция от изброените във въпросния параграф субекти, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
контрагаранцията покрива всички елементи на кредитния риск по вземането;
б)
както първоначалната гаранция, така и контрагаранцията отговарят на изискванията за гаранциите, изложени в член 213 и член 215, параграф 1, с изключение на това, че контрагаранцията не е необходимо да бъде пряка;
в)
покритието е надеждно и липсват исторически доказателства, от които да личи, че покритието на контрагаранцията е с по-ниска ефективност от това на пряката гаранция, издадена от въпросното лице.
2. Предвиденото в параграф 1 третиране се прилага спрямо експозициите, обезпечени с гаранция, покрита с контрагаранция от един от следните субекти:
а)
централни правителства или централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт;
в)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират като вземания към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4;
г)
многостранни банки за развитие или международни организации, получаващи 0 % рисково тегло съгласно съответно на член 117, параграф 2 и член 118;
д)
субекти от публичния сектор, вземанията към които се третират в съответствие с член 116, параграфи 1 и 2;
3. Институциите прилагат третирането, предвидено в параграф 1, и спрямо експозиция, която не е вторично гарантирана с издадена от посоченото в параграф 2 лице контрагаранция, ако контрагаранцията по експозицията е от своя страна пряко гарантирана от някой от посочените лица и условията, изброени в параграф 1, са изпълнени.
Член 215
Допълнителни изисквания към гаранциите
1. Гаранциите се квалифицират като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия, както и тези, изложени в член 213:
а)
при признато неизпълнение на контрагента или неплащане от негова страна кредитиращата институция има правото да изиска своевременно плащане от страна на гаранта на всички дължими суми по вземането, по отношение на което е предоставена защитата, като не е необходимо преди плащането от страна на гаранта кредитиращата институция да търси изпълнение от длъжника;
При кредитна защита с гаранции, покриваща жилищни ипотечни заеми, изискванията по член 213, параграф 1, буква в), подточка iii) и по първа алинея от настоящата буква, трябва да бъдат изпълнени само в рамките на 24 месеца;
б)
гаранцията е изрично документирано задължение, поето от гаранта;
в)
изпълнено е едно от следните условия:
i)
гаранцията покрива всички видове плащания, които се очаква да бъдат извършени от длъжника по отношение на претенцията;
ii)
когато определени видове плащания са изключени от гаранцията, кредитиращата институция коригира стойността на гаранцията, за да отрази ограниченото покритие.
2. При гаранции, предоставени в рамките на взаимни схеми за гарантиране или предоставени от изброените в член 214, параграф 2 субекти или насрещно гарантирани от тях, изискванията, определени в параграф 1, буква а) от настоящия член, се считат за удовлетворени, когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
кредитиращата институция има правото своевременно да получи от гаранта предварително плащане, отговарящо на всяко едно от следните условия:
i)
то представлява надеждна оценка на размера на загубите, които е вероятно да бъдат понесени от кредитиращата институция, включително загуби, понесени от неплащане на лихви и други видове плащания, които кредитополучателят е задължен да извърши;
ii)
то е пропорционално на покритието на гаранцията;
б)
кредитиращата институция може да удостовери пред компетентните органи, че последиците от гаранцията, включително за покриване на загуби, понесени от неплащане на лихви и други видове плащания, които кредитополучателят е задължен да извърши, оправдават подобно третиране.
Член 216
Допълнителни изисквания към кредитните деривати
1. Кредитните деривати се квалифицират като приемлива кредитна защита с гаранции, когато е изпълнено всяко едно от следните условия, както и тези, изложени в член 213:
а)
кредитните събития, посочени в договора за кредитен дериват, включват:
i)
просрочване на дължими плащания по условията на базисното задължение, които са в сила по времето на такова неплащане, като гратисният период е равен на гратисния период на базисното задължение или по-кратък от него;
ii)
несъстоятелност, неплатежоспособност или невъзможност на длъжника да плати дължимите си задължения, неплащане на задълженията или писмена декларация за невъзможността му най-общо да плати задълженията си на датата на техния падеж, както и други подобни събития;
iii)
преструктуриране на базисното задължение, включително опрощаване или разсрочване на плащанията по главница, лихви или такси, което води до загуба от кредитно естество;
б)
при кредитни деривати, допускащи паричен сетълмент:
i)
институциите прилагат устойчив процес за надеждно оценяване на загубата;
ii)
съществува ясно определен период за получаване на оценка на базисното задължение след настъпване на кредитно събитие.
в)
когато за сетълмента по кредитен дериват се изисква правото и способността на купувача на защита да прехвърля базисното задължение към доставчика на защита, условията на базисното задължение предвиждат изискваното съгласие за подобни прехвърляния да не се отказва неоснователно;
г)
ясно определена е идентичността на страните, отговарящи за вземането на решението дали дадено кредитно събитие е настъпило;
д)
доставчикът на защита не е единствено отговорен за установяването на кредитното събитие;
е)
купувачът на защита има правото или възможността да уведоми доставчика на защита за настъпването на кредитно събитие.
Ако кредитните събития не включват преструктуриране на базисните задължения, както е описано в буква а), подточка iii), кредитната защита може все пак да бъде призната като приемлива в намален размер, както е посочено в член 233, параграф 2.
2. Несъответствие между базисното и референтното задължение по кредитен дериват или между базисното задължение и задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, е приемливо само когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
референтното задължение или задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, в зависимост от случая, е с равностоен или по-нисък ранг от базисното задължение;
б)
базисното задължение и референтното задължение или задължението, използвано с цел да се определи дали дадено кредитно събитие е настъпило, в зависимост от случая, са от един длъжник и са налице правно изпълними клаузи, уреждащи свързано неизпълнение или свързано предсрочно погасяване.
Член 217
Изисквания относно прилагане на третирането, изложено в член 153, параграф 3
1. За да бъде приемлива за третирането, изложено в член 153, параграф 3, кредитната защита, произтичаща от гаранция или кредитен дериват, трябва да отговаря на следните условия:
а)
базисното задължение е по една от следните експозиции:
i)
експозиция към предприятия, посочена в член 147, с изключение на застрахователни и презастрахователни предприятия;
ii)
експозиция към регионални правителства и местни органи на власт или субекти от публичния сектор, която не се третира като експозиция към централно правителство или централна банка в съответствие с член 147;
iii)
експозиция към МСП, класифицирана като експозиция на дребно в съответствие с член 147, параграф 5;
б)
длъжниците по базисните задължения не са членове на една и съща група с доставчика на защита;
в)
експозицията е хеджирана посредством някой от следните инструменти:
i)
кредитни деривати с гаранции, издадени върху задължения на едно лице, и гаранции, издадени върху задължения на едно лице;
ii)
кредитен дериват за първо неизпълнение;
iii)
кредитен дериват за n-то неизпълнение;
г)
кредитната защита отговаря на изискванията, изложени в членове 213, 215 и 216, в зависимост от случая;
д)
рисковото тегло, свързано с експозицията преди прилагането на третирането, предвидено в член 153, параграф 3, все още не е отчетено в никой от аспектите на кредитната защита;
е)
институцията има право и очаква да получи плащане от доставчика на защита, без да е необходимо предприемане на правни действия срещу контрагента във връзка с плащането. Доколкото е възможно, институцията предприема стъпки, за да се увери, че доставчикът на защита има намерение да плати незабавно в случай на настъпване на кредитно събитие;
ж)
закупената кредитна защита осигурява пълно покритие на хеджираната част от експозицията срещу загуби от кредитните събития, посочени в договора;
з)
възможността за прехвърляне на заемите, ценните книжа или условните задължения е правно осигурена, когато съгласно структурата на плащанията по кредитната защита сетълментът предполага физическо прехвърляне на базисното задължение;
и)
когато институцията възнамерява да достави задължение, различно от базисната експозиция, тя се уверява, че това задължение е достатъчно ликвидно и е способна да го закупи с цел доставка в съответствие с договора;
й)
редът и условията по споразуменията за кредитна защита са правно потвърдени в писмена форма както от доставчика, така и от институцията;
к)
институциите разполагат с процедури за установяване на възможна висока корелационна зависимост между платежоспособността на доставчика на защита и тази на длъжника по базисната експозиция, дължаща се на обща зависимост от рискови фактори, различни от систематичния;
л)
в случай на защита срещу риск от разсейване продавачът на закупени вземания и доставчикът на защита не са от една група.
2. За целите на параграф 1, буква в), подточка ii) институциите прилагат третирането, изложено в член 153, параграф 3, спрямо актива в съвкупността с най-ниския размер на рисково претеглена експозиция.
3. За целите на параграф 1, буква в), подточка iii) получената защита се разглежда по тази рамка само когато е била получена и призната защита от неизпълнение (n-1) или когато (n-1) от активите в съвкупността са вече в неизпълнение. В този случай институциите прилагат третирането, изложено в член 153, параграф 3, спрямо актива в съвкупността с най-ниския размер на рисково претеглена експозиция.
Раздел 4
Изчисляване на ефектите от редуцирането на кредитния риск
Подраздел 1
Обезпечена кредитна защита
Член 218
Дългови ценни книжа, обвързани със заеми
Инвестициите в обвързани със заеми дългови ценни книжа, емитирани от кредитиращата институция, могат да се третират като парично обезпечение при изчисляването на ефекта на обезпечената кредитна защита в съответствие с настоящия подраздел, при условие че суапът за кредитно неизпълнение, заложен в обвързаната със заеми дългова ценна книга, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции. За да се определи дали суапът за кредитно неизпълнение, заложен в обвързаната със заеми дългова ценна книга, се квалифицира като приемлива кредитна защита с гаранции, институцията може да счита, че изискването в член 194, параграф 6, буква в) е изпълнено.
Член 219
Балансово нетиране
Заемите и влоговете при кредитиращата институция, обект на балансово нетиране, се третират от тази институция като парично обезпечение при изчисляването на ефекта на обезпечената кредитна защита за тези заеми и влогове на кредитиращата институция, обект на балансово нетиране, които са в една и съща валута.
Член 220
Използване на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки на корекции за променливост при рамкови споразумения за нетиране
1. При изчисляването на „напълно коригираната стойност на експозицията“ (E*) за експозициите, които са обект на приемливо рамково споразумение за нетиране, обхващащо репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, институциите изчисляват корекциите за променливост, които трябва да бъдат приложени съгласно подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки на корекции за променливост („подход на собствените оценки“), както е посочено в членове 223-226 относно разширения метод за финансово обезпечение.
При използването на подхода на собствените оценки се прилагат същите условия и изисквания, които се прилагат съгласно разширения метод за финансово обезпечение.
2. При изчисляването на параметъра E* институциите:
а)
изчисляват нетната позиция по всяка група ценни книжа или по всеки вид стока чрез изваждане на сумата по подточка ii) от сумата по подточка i):
i)
общата стойност по група ценни книжа или по един вид стоки, отдадени в заем, продадени или предоставени по рамковото споразумение за нетиране;
ii)
общата стойност по група ценни книжа или по един вид стоки, получени в заем, закупени или получени по рамковото споразумение за нетиране;
б)
изчисляват нетната позиция по всяка валута, различна от валутата на сетълмента на рамковото споразумение за нетиране, чрез изваждане на сумата по подточка ii) от сумата по подточка i):
i)
сумата от общата стойност на ценните книжа в тази валута, отдадени в заем, продадени или предоставени по рамковото споразумение за нетиране, и сумата на паричните средства в тази валута, отдадени в заем или прехвърлени по това споразумение;
ii)
сумата от общата стойност на ценните книжа в тази валута, получени в заем, закупени или получени по рамковото споразумение за нетиране, и сумата на паричните средства в тази валута, получени в заем или получени по това споразумение;
в)
прилагат корекцията за променливост, подходяща за дадена група от ценни книжа или касова позиция, към абсолютната стойност на положителната или отрицателната нетна позиция в ценни книжа по тази група;
г)
прилагат корекцията за променливост на валутния риск (fx) към нетната положителна или отрицателна позиция във всяка валута, различна от валутата на сетълмента на рамковото споразумение за нетиране.
3. Институциите изчисляват параметъра E* съгласно следната формула:
където:
Ei
=
стойността на всяка отделна експозиция i по споразумението, която би била приложена при липса на кредитна защита, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход или когато изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход;
Ci
=
стойността по всяка група ценни книжа или по всеки вид стоки, получени, взети в заем или закупени, или на паричните средства, получени или взети в заем по отношение на всяка експозиция i;
=
нетната позиция (положителна или отрицателна) за дадена група ценни книжа j;
=
нетната позиция (положителна или отрицателна) за дадена валута k, различна от валутата на сетълмента по споразумението, както е изчислена съгласно параграф 2, буква б);
=
корекцията за променливост, подходяща за определена група ценни книжа j;
=
корекцията за променливост за съответната чуждестранна валута k.
4. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, които са обект на рамкови споразумения за нетиране, институциите използват E*, изчислена съгласно параграф 3, като стойност на експозицията към контрагента, породена от сделки, обект на рамковото споразумение за нетиране за целите на член 113 при стандартизирания подход или глава 3 при вътрешнорейтинговия подход.
5. За целите на параграфи 2 и 3 „група ценни книжа“ означава ценни книжа, които са емитирани на една дата от един и същ емитент, имат еднакъв срок на падеж, обект са на едни и същи условия и имат еднакъв период на реализация, както е посочено в членове 224 и 225, в зависимост от случая.
Член 221
Използване на подхода на вътрешните модели за рамкови споразумения за нетиране
1. Като алтернатива на използването на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки при изчисляването на напълно коригираната стойност на експозицията (E*), получена в резултат от прилагането на приемливо рамково споразумение за нетиране, обхващащо репо сделки, сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, с изключение на сделките с деривати, институциите могат, след получаване на разрешение от компетентните органи, да използват подхода на вътрешните модели, който отчита ефектите на корелацията между позициите в ценни книжа, обект на рамковото споразумение за нетиране, както и ликвидността на съответните инструменти.
2. След получаване на разрешение от компетентните органи институциите могат също да използват и вътрешните си модели за маржин заемни сделки, ако сделките са обхванати от двустранно рамково споразумение за нетиране, което отговаря на изискванията, изложени в глава 6, раздел 7.
3. Институцията може да избере да използва подхода на вътрешните модели независимо от избора, който е направила между стандартизирания подход и вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции. Ако обаче институцията възнамерява да използва подхода на вътрешните модели, тя го прилага за всички контрагенти и ценни книжа, с изключение на несъществените портфейли, при които тя може да използва подхода на надзорните корекции за променливост или подхода на собствените оценки, както е предвидено в член 20.
Институциите, получили разрешение за използване на вътрешен модел за управление на риска по дял IV, глава 5, могат да използват подхода на вътрешните модели. Ако институцията не е получила такова разрешение, тя може все пак да кандидатства пред компетентните органи за разрешение, позволяващо използване на подхода на вътрешните модели за целите на настоящия член.
4. Компетентните органи разрешават на институцията да използва подхода на вътрешните модели само когато считат, че системата на институцията за управление на рискове, произтичащи от сделки, предмет на рамковото споразумение за нетиране, е концептуално надеждна и цялостно прилагана и когато са изпълнени следните стандарти за качество:
а)
вътрешният модел за оценка на риска, използван за изчисляването на потенциалната променливост на цените за сделките, е тясно интегриран в ежедневния процес по управлението на риска на институцията и служи като основа за отчитане на рисковите експозиции пред висшето ръководство на институцията;
б)
институцията разполага със звено за контрол на риска, което отговаря на всяко едно от следните изисквания:
i)
то е независимо от звената, участващи в търговската дейност, и се отчита пряко пред висшето ръководство;
ii)
то отговаря за разработването и внедряването на системата за управление на риска на институцията;
iii)
то изготвя и анализира ежедневни отчети за резултатите от модела за оценка на риска и предлага подходящи мерки за спазване на лимитите на позициите;
в)
ежедневните отчети, изготвяни от звеното за контрол на риска, се преглеждат от орган с правомощия за вземане на решения за намаляване на поетите позиции и на общата рискова експозиция;
г)
институцията разполага с достатъчно на брой квалифицирани служители за работа с усъвършенстваните модели в звеното за управление на риска;
д)
институцията е въвела процедури за наблюдение и гарантиране на спазването на документиран набор от вътрешни политики и контролни механизми за цялостното функциониране на системата за оценяване на риска;
е)
историческите резултати от моделите на институцията са доказано надеждни и измерват риска с приемлива точност, което се потвърждава от бек-тестове, използващи данни за най-малко една година;
ж)
институцията провежда периодично изчерпателни стрес тестове, резултатите от които се преглеждат от висшето ръководство и се отразяват при определяне на политиката и лимитите;
з)
като част от редовния си вътрешен одит институцията провежда независима проверка на системата си за измерване на риска. Този преглед обхваща дейностите на звената,участващи в търговската дейност, и на независимото звено за контрол на риска;
и)
поне веднъж годишно институцията осъществява преглед на системата си за управление на риска;
й)
вътрешният модел отговаря на изискванията, определени в член 292, параграфи 8 и 9 и в член 294.
5. За да обхване всички съществени ценови рискове, вътрешният модел на институцията за измерване на риска обхваща достатъчен брой рискови фактори.
Институциите могат да използват емпирични корелации в рамките на рисковите категории и между категориите, когато техните системи за измерване на корелациите са надеждни и цялостно прилагани.
6. Институциите, използващи подхода на вътрешните модели, изчисляват E* съгласно следната формула:
където:
Ei
=
стойността на всяка отделна експозиция i по споразумението, която би била приложена при липса на кредитна защита, когато институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход или когато изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба съгласно вътрешнорейтинговия подход;
Ci
=
стойността на получените в заем, закупени или получени парични средства или ценни книжа по отношение на всяка такава експозиция i.
При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции чрез вътрешни модели институциите използват данните от модела към предишния работен ден.
7. При изчисляването на потенциалната промяна в стойността, посочена в параграф 6, се съблюдава всеки едно от следните правила:
а)
то се извършва най-малко веднъж на ден;
б)
то се базира на 99-процентов едностранен доверителен интервал;
в)
то се базира на петдневен период на реализация, с изключение на сделките, различни от репо сделки или сделки за предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, при които се използва десетдневен период на реализация;
г)
то се базира на ефективен исторически период на наблюдение от най-малко една година, освен когато съществено увеличение в променливостта на цените налага по-къс период на наблюдение;
д)
множеството от използваните за изчислението данни се актуализира поне веднъж на всеки три месеца.
Когато институцията е сключила репо сделка, сделка по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, маржин заемна сделка или сходна сделка или нетираща съвкупност, която отговаря на изложените в член 285, параграфи 2, 3 и 4 критерии, минималният период на държане се привежда в съответствие с рисковия маржин период, който ще се прилага по тези параграфи, в комбинация с член 285, параграф 5.
8. При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, които са предмет на рамкови споразумения за нетиране, институциите използват E*, изчислена съгласно параграф 6, като стойност на експозицията към контрагента, породена от сделки, предмет на рамковото споразумение за нетиране за целите на член 113 при стандартизирания подход или глава 3 при вътрешнорейтинговия подход.
9. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
какво представлява несъществен портфейл за целите на параграф 3;
б)
критериите, определящи дали вътрешният модел е надежден и цялостно прилаган за целите на параграфи 4 и 5 и рамковите споразумения за нетиране.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 222
Опростен метод за финансово обезпечение
1. Институциите могат да използват опростения метод за финансово обезпечение само когато те изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход. Институцията не използва нито опростения метод за финансовото обезпечение, нито разширения метод за финансово обезпечение освен за целите на член 148, параграф 1 и член 150, параграф 1. Институциите не прилагат това изключение избирателно с цел намаляване на капиталовите изисквания или с цел провеждане на регулаторен арбитраж.
2. Съгласно опростения метод за финансово обезпечение стойността на приемливото финансово обезпечение, присъдена от институциите, е равна на пазарната му стойност, определена в съответствие с член 207, параграф 4, буква г).
3. Институциите присъждат за тези части от стойностите на експозицията, които са обезпечени от пазарната стойност на приемливото обезпечение, рисковото тегло, което те биха определили съгласно глава 2, когато кредитиращата институция има пряка експозиция към инструмента на обезпечението. За тази цел стойността на експозицията на задбалансова позиция от изброените в приложение I е равна на 100 % от стойността на позицията, а не на стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1.
Рисковото тегло на обезпечената част е най-малко 20 % с изключение на случаите, посочени в параграфи 4-6. За останалата част от стойността на експозицията институциите прилагат рисковото тегло, което те биха определили за необезпечена експозиция към контрагента по глава 2.
4. Институциите присъждат рисково тегло от 0 % за обезпечената част на експозицията, породена от репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, които отговарят на критериите по член 227. Когато контрагентът по сделката не е основен пазарен участник, институциите присъждат рисково тегло от 10 %.
5. Институциите присъждат рисково тегло от 0 % за обезпечената част от стойността на определените съгласно глава 6 експозиции в дериватни инструменти, изброени в приложение II, които са предмет на ежедневна пазарна преоценка, обезпечени са с паричен депозит или подобен инструмент и валутата им съвпада с тази на обезпечението.
Институциите присъждат рисково тегло от 10 % за обезпечената част от стойността на експозициите, обезпечени с дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, на които е присъдено нулево рисково тегло съгласно глава 2.
6. За сделките, които не са сред посочените в параграфи 4 и 5, институциите могат да присъждат 0 % рисково тегло, когато валутите на експозицията и обезпечението съвпадат и е изпълнено едно от следните условия:
а)
обезпечението е паричен депозит или подобен инструмент;
б)
обезпечението е под формата на дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, на които може да бъде присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 114, и пазарната му стойност е намалена с 20 %.
7. За целите на параграфи 5 и 6 дълговите ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки, обхващат:
а)
дългови ценни книжа, емитирани от регионални правителства или местни органи на власт, експозициите в които се разглеждат като експозиции към централни правителства, под чиято юрисдикция са учредени съгласно член 115;
б)
дългови ценни книжа, емитирани от многостранни банки за развитие, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно или по силата на член 117, параграф 2;
в)
дългови ценни книжа, емитирани от международни организации, на които е присъдено 0 % рисково тегло съгласно член 118;
г)
дългови ценни книжа, емитирани от субекти от публичния сектор, които се разглеждат като експозиции към централни правителства в съответствие с член 116, параграф 4.
Член 223
Разширен метод за финансово обезпечение
1. За да бъде отчетена променливостта на цените, при оценяването на финансово обезпечение за целите на разширения метод за финансово обезпечение, институциите прилагат корекции за променливост към пазарната стойност на обезпечението, както е посочено в членове 224-227.
Когато обезпечението е във валута, която е различна от тази на базисната експозиция, институциите добавят корекция за променливост на валутния курс към корекцията за променливост на обезпечението, както е предвидено в членове 224-227.
При сделки с извънборсови деривати, обхванати от споразумения за нетиране, признати от компетентните органи съгласно глава 6, при несъответствие между валутата на обезпечението и валутата на сетълмента институциите прилагат корекция за променливост, отразяваща променливостта на валутните курсове. Институциите прилагат една корекция за променливост независимо от броя на валутите по сделките, обхванати от споразумение за нетиране.
2. Когато изчисляват коригираната за променливост стойност на обезпечението (CVA), институциите трябва да вземат предвид следното:
където:
C
=
стойността на обезпечението;
HC
=
корекцията за променливост на обезпечението, изчислена съгласно членове 224 и 227;
Hfx
=
корекцията за променливост при валутно несъответствие, изчислена съгласно членове 224 и 227.
Институциите използват посочената в настоящия параграф формула при изчисляването на коригираната за променливост стойност на обезпечението за всички сделки, с изключение на тези, които са предмет на признати рамкови споразумения за нетиране, за които се прилагат посочените в членове 220 и 221 разпоредби.
3. Когато изчисляват коригираната за променливост стойност на експозицията (EVA), институциите трябва да вземат предвид следното:
където:
E
=
стойността на експозицията, както би била определена по глава 2 или по глава 3, в зависимост от случая, ако експозицията не е била обезпечена;
HE
=
корекцията за променливост на експозицията, изчислена съгласно членове 224 и 227.
При сделки с извънборсови деривати институциите изчисляват EVA по следния начин:
.
4. При изчисляването на E за целите на параграф 3 се прилага следното:
а)
за институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно стандартизирания подход, стойността на експозицията на задбалансовите позиции, изброени в приложение I, е 100 % от стойността на тази позиция, а не стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1;
б)
институциите, които изчисляват размера на рисково претеглените експозиции съгласно вътрешнорейтинговия подход, изчисляват стойността на експозицията на позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент от 100 %, а не конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
5. Институциите изчисляват напълно коригираната стойност на експозицията (E*), отчитайки както променливостта, така и ефектите за редуциране на риска на обезпечението, по следния начин:
където:
EVA
=
коригираната за променливост стойност на експозицията, изчислена съгласно параграф 3;
CVAM
=
допълнително коригирана CVA за падежни несъответствия в съответствие с разпоредбите на раздел 5;
6. Институциите могат да изчисляват корекциите за променливост, като използват посочения в член 224 подход на надзорни корекции за променливост или посочения в член 225 подход на собствените оценки.
Институцията може да реши да използва подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки независимо от избора, който е направила между стандартизирания подход и вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции.
Въпреки това, когато институцията възнамерява да използва подхода на собствените оценки, тя прилага този подход за всички видове инструменти, с изключение на несъществените портфейли, при които тя може да използва подхода на надзорните корекции за променливост.
7. Когато обезпечението се състои от няколко приемливи позиции, институциите изчисляват корекцията за променливост (H) по следния начин:
където:
ai
=
делът от стойността на дадена приемлива позиция i от общата стойност на обезпечението;
Hi
=
корекцията за променливост, приложима към приемливата позиция i.
Член 224
Надзорна корекция за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Корекциите за променливост, които биват прилагани съгласно подхода на надзорни корекции за променливост (при ежедневна преоценка), са посочени в таблици 1-4 от настоящия параграф.
КОРЕКЦИИ ЗА ПРОМЕНЛИВОСТ
Таблица 1
Степен на кредитно качество, определена за кредитната оценка на дълговата ценна книга
Остатъчен матуритет
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, буква б)
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, букви в) и г)
Корекции за променливост за секюритизиращи позиции, отговарящи на критериите по член 197, параграф 1, буква з)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
1
≤ 1 година
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 години
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 години
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 година
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 години
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 години
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 година
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
1 ≤ 5 години
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
5 години
21,213
15
10,607
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Не е приложимо
Таблица 2
Степен на кредитно качество, определена за кредитната оценка на краткосрочна дългова ценна книга
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, буква б), с краткосрочна кредитна оценка
Корекции за променливост за дългови ценни книжа, емитирани от субекти по член 197, параграф 1, букви в) и г), с краткосрочна кредитна оценка
Корекции за променливост за секюритизиращи позиции, отговарящи на критериите по член 197, параграф 1, буква з)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Таблица 3
Други обезпечения или видове експозиции
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
Капиталови инструменти и конвертируеми облигации, включени в основен борсов индекс
21,213
15
10,607
Други капиталови инструменти или конвертируеми облигации, котирани на призната борса
35,355
25
17,678
Парични средства в брой
0
0
0
Позиции в злато
21,213
15
10,607
Таблица 4
Корекции за променливост при несъответствие на валутите
20-дневен период на реализация (%)
10-дневен период на реализация (%)
5-дневен период на реализация (%)
11,314
8
5,657
2. При изчисляването на корекциите за променливост в съответствие с параграф 1 се спазват следните условия:
а)
за обезпечени кредитни сделки периодът на реализация е 20 работни дни;
б)
за репо сделки, които не обхващат прехвърляне на стоки или гарантирани права, свързани с правото на собственост върху стоки, както и за сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа периодът на реализация е 5 работни дни;
в)
за други сделки, обусловени от капиталовите пазари, периодът на реализация е 10 работни дни.
При сделка или нетираща съвкупност, която отговаря на посочените в член 285, параграфи 2, 3 и 4 критерии, институциите привеждат минималния период на държане в съответствие с рисковия маржин период, който се прилага съгласно посочените параграфи.
3. В таблици 1-4 от параграф 1, както и в параграфи 4-6 степента на кредитното качество, с която се свързва кредитната оценка на дълговата ценна книга, е степента на кредитно качество, с помощта на която е определена кредитната оценка от ЕБО по глава 2.
За да се определи степента на кредитното качество, с която е свързана кредитната оценка на дълговата книга съгласно посоченото в първа алинея, се прилага и член 197, параграф 7.
4. За неприемливи ценни книжа или за стоки, предоставяни в заем или продавани по репо сделки или сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, корекцията за променливост е същата както за капиталови инструменти, невключени в основен борсов индекс, котирани на призната борса.
5. За приемливи дялове в ПКИ корекциите за променливост са среднопретеглените корекции за променливост, които биха били приложени към активите, в които фондът е инвестирал, като се има предвид периода на реализация на сделките, както е посочен в параграф 2.
Ако активите, в които фондът е инвестирал, не са известни на институцията, корекцията за променливост е най-високата корекция за променливост, която би била приложена към всеки един от активите, в които фондът има право да инвестира.
6. За дългови ценни книжа без присъден рейтинг, емитирани от институции и отговарящи на критериите за признаване по член 197, параграф 4, корекциите за променливост са същите като тези за ценни книжа, емитирани от институции или предприятия с външна кредитна оценка, съответстваща на втора или трета степен на кредитно качество.
Член 225
Собствени оценки на корекциите за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Компетентните органи разрешават на институциите да използват собствени оценки за променливост при изчисляването на корекциите за променливост, прилагани към обезпеченията и експозициите, когато институциите спазват изискванията, посочени в параграфи 2 и 3. Институции, получили разрешение да използват собствени оценки за променливост, не възобновят използването на останалите методи, освен поради обоснована причина и след разрешение от компетентните органи.
За дългови ценни книжа, които имат присъдена кредитна оценка от АВКО, равностойна или по-добра от инвестиционен рейтинг, институциите могат да изчисляват оценка на променливостта за всяка категория ценни книжа.
За дългови ценни книжа, които имат присъдена кредитна оценка от АВКО, по-неблагоприятна от инвестиционен рейтинг, както и за друго признато обезпечение, институциите изчисляват корекциите за променливост за всяка отделна позиция.
Институциите, използващи подхода на собствени оценки, оценяват променливостта на обезпечението или на несъответствието между валутите, без да вземат предвид корелационните зависимости между необезпечената експозиция, обезпечението или валутните курсове.
При определяне на съответните категории институциите вземат предвид вида на емитента на ценната книга, външната кредитна оценка на ценните книжа, техния остатъчен срок до падежа и модифицираната им дюрация. Оценките за променливост са представителни за ценните книжа, включени в съответната категория от институцията.
2. При изчисляването на корекциите за променливост се спазва всеки един от следните критерии:
а)
институциите извършват изчислението на базата на 99-процентов едностранен доверителен интервал;
б)
институциите извършват изчислението на базата на следните периоди на реализация:
i)
20 работни дни за обезпечени кредитни сделки;
ii)
5 работни дни за репо сделки, които не обхващат прехвърляне на стоки или гарантирани права, свързани с правото на собственост върху стоки, както и за сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа;
iii)
10 работни дни за други сделки, обусловени от капиталовите пазари;
в)
институциите могат да използват стойностите на корекциите за променливост, изчислени на базата на по-къси или по-дълги периоди на реализация, увеличени или намалени до периода за реализация,предвиден в буква б) по видове сделки, използвайки формулата за „корен квадратен от времето”:
където:
TM
=
съответният период на реализация;
HM
=
корекцията за променливост въз основа на период на реализация TM;
HN
=
корекцията за променливост въз основа на период на реализация TN.
г)
институциите вземат предвид неликвидността на активите с по-ниско качество. Те коригират периода на реализация в посока увеличение в случай на съмнения относно ликвидността на обезпечението. Те набелязват и случаите, при които историческите данни могат да не отразяват в достатъчна степен потенциалната променливост. В тези случаи се действа посредством сценарий при стрес;
д)
продължителността на историческия период на наблюдение, използван от институциите за изчисляване на корекциите за променливост, е най-малко една година. За институциите, които използват схема за претегляне или други методи за историческия период за наблюдение, ефективният период на наблюдение е най-малко една година. Компетентните органи могат също да изискат от институцията да изчислява корекциите си за променливост, използвайки по-кратък период на наблюдение, ако по тяхна преценка това е оправдано поради съществено увеличение в променливостта на цените.
е)
институциите актуализират наборите си от данни и изчисляването на корекциите за променливост най-малко веднъж на всеки три месеца. Те преразглеждат наборите си от данни при съществена промяна на пазарните цени.
3. Оценка на корекциите за променливост отговарят на всеки един от следните критерии за качество:
а)
институцията използва оценките на променливостта в ежедневния процес по управление на риска, включително по отношение на своите вътрешни лимити на експозициите;
б)
когато периодът на реализация, използван от институцията в рамките на ежедневния процес по управление на риска, е по-дълъг от този, предвиден в настоящия раздел за въпросния вид сделка, корекциите за променливост на институцията се завишават в съответствие с формулата за „корен квадратен от времето”, посочена в параграф 2, буква в);
в)
институцията разполага с установени процедури за наблюдение и осигуряване на спазването на документиран набор от политики и механизми за контрол за функционирането на системата за оценка на корекциите за променливост и за отразяване на тези оценки в нейния процес по управление на риска;
г)
в рамките на процедурите за вътрешен одит на институцията се извършва редовен независим преглед на системата на институцията за оценка на корекциите за променливост. Най-малко веднъж годишно се извършва преглед на цялостната система за оценка на корекциите за променливост и за интегриране на тези корекции в процеса по управление на риска на институцията. Този преглед включва най-малко следните елементи:
i)
отразяването на оценките на корекциите за променливост в ежедневния процес по управление на риска;
ii)
утвърждаването на всяка значителна промяна в процеса за оценка на корекциите за променливост;
iii)
проверката на последователността, актуалността и надеждността на източниците на данни, използвани при функционирането на системата за оценка на корекциите за променливост, включително независимостта на тези източници на данни;
iv)
точността и целесъобразността на допусканията за променливост.
Член 226
Завишаване на корекцията за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
Корекциите за променливост, посочени в член 224, са корекциите за променливост, които институциите прилагат при ежедневна преоценка. Аналогично, когато институцията използва собствените си оценки на корекциите за променливост в съответствие с член 225, тя ги изчислява на първо място въз основа на ежедневната преоценка. Когато преоценката се извършва по-рядко от всеки ден, институциите прилагат по-големи корекции за променливост. Институциите ги изчисляват чрез завишаване на прилаганите при ежедневната преоценка корекции за променливост, използвайки следната формула за „корен квадратен от времето”:
където:
H
=
корекцията за променливост, която трябва да се приложи;
HM
=
корекцията за променливост при ежедневна преоценка;
NR
=
действителният брой работни дни между преоценките;
TM
=
периодът на реализация за въпросния вид сделка.
Член 227
Условия за прилагане на нулева корекция за променливост при разширения метод за финансово обезпечение
1. Във връзка с репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа, при които институцията използва подхода на надзорни корекции за променливост по член 224 или подхода на собствените оценки по член 225 и са изпълнени условията по параграф 2, букви а)-з), институциите могат вместо корекциите за променливост, изчислени по членове 224-226, да прилагат корекция за променливост от 0 %. Институциите, използващи посочения в член 221 подход на вътрешните модели, не прилагат предвиденото в настоящия член третиране.
2. Институциите могат да прилагат корекция за променливост от 0 %, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
както експозицията, така и обезпечението представляват парични средства или дългови ценни книжа, емитирани от централни правителства или централни банки по смисъла на член 197, параграф 1, буква б) и получаващи 0 % рисково тегло съгласно глава 2;
б)
както експозицията, така и обезпечението са деноминирани в една и съща валута;
в)
матуритетът на сделката не надвишава един работен ден или както експозицията, така и обезпечението са предмет на ежедневна преоценка по пазарни цени или ежедневно допълване до минималния размер на обезпечението;
г)
периодът от последната пазарна преоценка, преди неуспешното попълване на маржин сметката от страна на контрагента, до реализацията на обезпечението не надхвърля четири работни дни;
д)
сделката е уредена посредством система за сетълмент, предназначена за такъв вид сделки;
е)
споразумението или сделката са документирани съгласно общоприетите правила за репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на съответните ценни книжа;
ж)
сделката се урежда от документация, в която се посочва, че ако контрагентът не изпълни задължение да достави паричните средства или ценните книжа или не осигури изискуемия размер по маржин сметката, или е в неизпълнение по друг начин, тогава сделката може да се прекрати незабавно;
з)
компетентните органи считат контрагента по сделката за основен пазарен участник.
3. Основните пазарни участници, посочени в параграф 2, буква з), обхващат следните субекти:
а)
субектите, посочени в член 197, параграф 1, буква б), на експозициите към които се присъжда 0 % рисково тегло съгласно глава 2;
б)
институции;
в)
други финансови предприятия по смисъла на член 13, точка 25, букви б) и г) от Директива 2009/138/ЕО, на експозициите към които се присъжда рисково тегло от 20 % по стандартизирания подход или които, при условие че институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба по вътрешнорейтинговия подход, нямат присъдена кредитна оценка от призната АВКО, но имат присъден с вътрешен рейтинг от институцията.
г)
регулирани ПКИ, за които се прилагат изисквания за капиталова адекватност или ниво на ливъридж;
д)
регулирани пенсионни фондове;
е)
признати организации за клиринг.
Член 228
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба при разширения метод за финансово обезпечение
1. При стандартизирания подход институциите използват E*, изчислена съгласно член 223, параграф 5, като стойност на експозицията за целите на член 113. При задбалансовите позиции, посочени в приложение I, институциите използват E* като стойността, спрямо която се прилагат посочените в член 111, параграф 1 проценти, за да се получи стойността на експозицията.
2. При вътрешнорейтинговия подход институциите използват ефективната загуба при неизпълнение (LGD*) като LGD за целите на глава 3. Институциите изчисляват стойността на LGD* по следния начин:
където:
LGD
=
LGD, която би била приложена към експозицията съгласно глава 3, когато експозицията е необезпечена;
E
=
стойността на експозицията в съответствие с член 223, параграф 3;
E*
=
напълно коригираната стойност на експозицията в съответствие с член 223, параграф 5.
Член 229
Принципи на оценка за други приемливи обезпечения при вътрешнорейтинговия подход
1. При обезпечения с недвижими имоти обезпечението се оценява от независим оценител по пазарна или по-ниска от пазарната стойност. Институцията изисква от независимия оценител да документира пазарната стойност по прозрачен и ясен начин.
В тези държави членки, които са предвидили строги критерии за оценяването на ипотечната заемна стойност в законови и подзаконови нормативни разпоредби, имотите може вместо това да бъдат оценявани от независим оценител по стойност, по-ниска или равна на ипотечната заемна стойност. Институциите изискват от независимия оценител да не взема под внимание спекулативните елементи и да документира стойността по прозрачен и ясен начин при оценяването на ипотечната заемна стойност.
Стойността на обезпечението е пазарната стойност или ипотечната заемна стойност, намалена, когато е целесъобразно, с цел да се отразят резултатите от наблюдението, изисквано по член 208, параграф 3, и да се отчетат предишните вземания към имотите.
2. При вземания стойността на вземанията е размерът на вземането.
3. Институциите оценяват обезпеченията с физически активи, различни от недвижими имоти, по тяхната пазарна стойност. За целите на настоящия член „пазарна стойност“ е оценената сума, срещу която недвижимите имоти биха били прехвърлени на датата на оценката между желаещ купувач и желаещ продавач в сделка, при която те са достатъчно независими и равнопоставени.
Член 230
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба за друго признато обезпечение при вътрешнорейтинговия подход
1. Институциите използват LGD*, изчислена в съответствие с настоящия параграф и параграф 2, като LGD за целите на глава 3.
Когато съотношението между стойността на обезпечението (C) и стойността на експозицията (E) е под изискуемия праг на обезпеченост на експозицията (C*), както е посочено в таблица 5, стойностите на параметъра LGD* са тези стойности на LGD, предвидени в глава 3 за необезпечени експозиции към контрагента. За тази цел институциите изчисляват стойността на експозицията по позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент или процент в размер на 100 % вместо конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
Когато съотношението между стойността на обезпечението и стойността на експозицията превишава втория, по-висок изискуем праг C**, посочен в таблица 5, стойностите на параметъра LGD* се определят съгласно таблица 5.
Когато изискваното ниво на обезпеченост C** не е постигнато по отношение на експозицията като цяло, институцията разглежда експозицията като две експозиции - първата, по отношение на която изискуемият праг на обезпеченост C** е постигнат, и остатъчна експозиция.
2. Приложимите стойности на параметъра LGD* и изискуемите прагове на обезпеченост за обезпечените части от експозицията са посочени в таблица 5 от настоящия параграф.
Таблица 5
Минимални стойности на параметъра LGD за обезпечените части от експозицията
LGD* за първостепенни експозиции
LGD* за подчинени експозиции
Минимален изискуем праг на обезпеченост на експозицията (C*)
Минимален изискуем праг на обезпеченост на експозицията (C**)
Вземания
35 %
65 %
0 %
125 %
Жилищни имоти/търговски недвижими имоти
35 %
65 %
30 %
140 %
Други обезпечения
40 %
70 %
30 %
140 %
3. Като алтернатива на предвиденото в параграфи 1 и 2 третиране и при спазване на член 124, параграф 2 институциите могат да определят рисково тегло от 50 % за частта от експозицията, която съобразно ограниченията, определени в член 125, параграф 2, буква г) и член 126, параграф 2, буква г), е напълно обезпечена с жилищни имоти или търговски недвижими имоти, намиращи се на територията на държава членка, ако са изпълнени всички условия по член 199, параграф 4.
Член 231
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба в случаите на смесени групи от обезпечения
1. Институцията изчислява стойността на LGD*, която тя използва като стойност на параметъра LGD за целите на глава 3, в съответствие с параграфи 2 и 3, когато са изпълнени следните две условия:
а)
институцията използва вътрешнорейтинговия подход за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба;
б)
експозицията е обезпечена както с финансово, така и с друго приемливо обезпечение.
2. От институциите се изисква да разделят на части коригираната за променливост стойност на експозицията, получена чрез прилагането на корекцията за променливост, както е предвидено в член 223, параграф 5, така че да се получи част - покрита от приемливо финансово обезпечение, част - покрита с вземания, част - покрита с обезпечение с търговски недвижими имоти или с жилищни имоти, част - покрита с друго приемливо обезпечение, и необезпечена част, когато е приложимо.
3. Институциите изчисляват LGD* поотделно за всяка част от експозицията, получена по параграф 2, в съответствие със съответните разпоредби на настоящата глава.
Член 232
Други форми на обезпечена кредитна защита
1. Когато са изпълнени определените в член 212, параграф 1 условия, влогове при институции- трети страни могат да бъдат третирани като гаранции от институция- трета страна.
2. Когато са изпълнени определените в член 212, параграф 2 условия, институцията третира частта от експозицията, която е обезпечена с текущата откупна стойност по заложени в полза на кредитиращата институция животозастрахователни полици, по следния начин:
а)
когато за експозицията се прилага стандартизираният подход, тя бива рисково претеглена, като се използват посочените в параграф 3 рискови тегла;
б)
когато за експозицията се прилага вътрешнорейтинговият подход, а не собствените оценки за LGD на институцията, на нея се присъжда LGD в размер на 40 %.
В случай на валутно несъответствие институциите намаляват текущата откупна стойност съгласно член 233, параграф 3, като стойността на кредитната защита е текущата откупна стойност на животозастрахователната полица.
3. За целите на параграф 2, буква а) институциите присъждат следните рискови тегла въз основа на рисковото тегло, присъдено за първостепенна необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица:
а)
рисково тегло от 20 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 20 %;
б)
рисково тегло от 35 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 50 %;
в)
рисково тегло от 70 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 100 %;
г)
рисково тегло от 150 %, когато за първостепенната необезпечена експозиция към предприятието, което издава животозастрахователната полица, се присъжда рисково тегло от 150 %.
4. Институциите могат да третират изкупуваните при поискване инструменти, които са приемливи по член 200, буква в), като гаранция от институцията емитент. Стойността на приемливата кредитна защита е, както следва:
а)
когато инструментът се изкупува обратно по номинална стойност - стойността на защитата е номиналната стойност;
б)
когато инструментът се изкупува обратно по пазарни цени - стойността на защитата е стойността на инструмента, оценен по същия начин както дълговите ценни книжа, които отговарят на условията в член 197, параграф 4.
Подраздел 2
Кредитна защита с гаранции
Член 233
Оценка
1. За целите на изчисляването на ефекта на кредитната защита с гаранции съгласно настоящия подраздел стойността на кредитната защита с гаранции (G) е сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати в случай на неизпълнение или неплащане от страна на длъжника или при настъпване на други определени кредитни събития.
2. При кредитни деривати, които не включват като кредитно събитие преструктуриране на базисното задължение, включително опрощаване или разсрочване на плащанията по главница, лихви или такси, водещо до загуби от кредитен характер, се прилага следното:
а)
когато сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати, не надвишава стойността на експозицията, институцията намалява стойността на изчислената по параграф 1 кредитна защита с 40 %;
б)
когато сумата, която доставчикът на защита се е задължил да плати, надвишава стойността на експозицията, стойността на кредитната защита не надвишава 60 % от стойността на експозицията.
3. В случай на несъвпадение между валутата на кредитната защита с гаранции и на експозицията институциите намаляват стойността на кредитната защита, като прилагат корекцията за променливост, както следва:
където:
G*
=
размерът на кредитната защита, коригиран за валутен риск;
G
=
номиналната стойност на кредитната защита;
Hfx
=
корекцията за променливост при несъответствие между валутата на кредитната защита и на базисното задължение, определена в съответствие с параграф 4.
При липсата на валутно несъответствие Hfx е нула.
4. При определяне на корекциите за променливост за несъответствие между валутите институциите прилагат период на реализация от 10 работни дни (при ежедневна преоценка), като могат да ги изчисляват въз основа на подхода на надзорни корекции за променливост или подхода на собствените оценки, изложени съответно в членове 224 и 225. Институциите завишават корекциите за променливост в съответствие с член 226.
Член 234
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба в случай на частична защита и отделни траншове
Когато институцията прехвърля част от риска по даден заем, разпределен в един или повече траншове, се прилагат изложените в глава 5 правила. Институциите могат да третират праговете на същественост на загубите, под които не се извършват плащания, като задържана от банката позиция срещу първоначални загуби и средство за прехвърляне на риска чрез отделни траншове.
Член 235
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при стандартизирания подход
1. За целите на член 113, параграф 3 институциите изчисляват размера на рисково претеглените експозиции в съответствие със следната формула:
където:
E
=
стойността на експозицията съгласно член 111; за тази цел стойността на експозицията на изброените в приложение I задбалансови позиции е 100 % от тяхната стойност, а не стойността на експозицията, посочена в член 111, параграф 1;
GA
=
размерът на защитата срещу кредитен риск, изчислен съгласно член 233, параграф 3 (G*), и допълнително коригиран за падежни несъответствия съгласно предвиденото в раздел 5;
r
=
рисковото тегло на експозициите към длъжника, както е посочено в глава 2;
g
=
рисковото тегло на експозициите към доставчика на защита, както е посочено в глава 2.
2. Когато защитената стойност (GA) е по-малка от експозицията (E), институциите могат да прилагат описаната в параграф 1 формула само когато защитената и незащитената част на експозицията са равностойни по ранг.
3. Институциите могат да разширят третирането, предвидено в член 114, параграфи 4 и 5, към експозиции или части от експозиции, гарантирани от централно правителство или централна банка, когато гаранцията е деноминирана в националната валута на кредитополучателя и експозицията се финансира в тази валута.
Член 236
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции и размера на очакваната загуба при вътрешнорейтинговия подход
1. За покритата част от стойността на експозицията (Е), определена въз основа на коригираната стойност на кредитната защита GA, вероятността от неизпълнение (PD) за целите на глава 3, раздел 4 може да бъде PD на доставчика на защитата или PD между тази на кредитополучателя и тази на гаранта, когато се счита, че не е оправдано пълно заместване. При подчинени експозиции и неподчинена защита с гаранции стойността на загубата при неизпълнение (LGD), която трябва да бъде приложена от институцията за целите на глава 3, раздел 4, може да бъде стойността, която съответства на първостепенни вземания.
2. За всяка непокрита част от стойността на експозицията (Е) PD е тази на кредитополучателя, а стойността на LGD е тази на базисната експозиция.
3. За целите на настоящия член GA е стойността на G*, изчислена съгласно член 233, параграф 3, и допълнително коригирана за падежни несъответствия, както е предвидено в раздел 5. Е е стойността на експозицията, определена съгласно глава 3, раздел 5. За тази цел институциите изчисляват стойността на експозицията по позициите, изброени в член 166, параграфи 8-10, като използват конверсионен коефициент или процент в размер на 100 % вместо конверсионните коефициенти или проценти, посочени в съответните параграфи.
Раздел 5
Падежни несъответствия
Член 237
Падежно несъответствие
1. За целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции падежно несъответствие е налице, когато остатъчният срок до падеж на кредитната защита е по-малък от този на защитената експозиция. Когато остатъчният матуритет на защитата не надхвърля три месеца и матуритетът на защитата е по-малък от матуритета на базисната експозиция, въпросната защита не се класифицира като приемлива кредитна защита.
2. При несъответствие между падежите кредитната защита не се квалифицира като приемлива, когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
първоначалният матуритет на защитата е под 1 година;
б)
експозицията е краткосрочна експозиция, която според компетентните органи подлежи по-скоро на еднодневна, а не на едногодишна долна граница по отношение на стойността на падежа (М) съгласно член 162, параграф 3.
Член 238
Падеж на кредитна защита
1. Ефективният падеж на базисното задължение, чиято продължителност е ограничена до най-много пет години, е максималното възможно оставащо време преди длъжникът да изпълни задълженията си по график. При спазване на параграф 2 матуритетът на кредитната защита е времето до най-ранната дата, на която защитата може да бъде или ще бъде прекратена.
2. Когато съществува опция, позволяваща на продавача на защита да прекрати защитата, институциите приемат, че матуритетът на защитата е времето до най-ранната дата, на която тази опция може да бъде упражнена. Когато съществува опция, позволяваща на купувача на защитата да прекрати защитата, и условията на договора при пораждането на защитата съдържат положителен стимул за институцията да поиска изпълнението на сделката преди договорния падеж, институцията приема за падеж на защитата времето до най-ранната дата, на която тази опция може да бъде упражнена; в противен случай институцията може да приеме, че подобна опция не оказва влияние върху падежа на защитата.
3. Когато няма пречка даден кредитен дериват да бъде прекратен преди изтичането на какъвто и да било гратисен период, изискван за настъпването на неизпълнение по базисното задължение в резултат на неплащане, институцията намалява матуритета на защитата с продължителността на гратисния период.
Член 239
Оценка на защитата
1. Когато при сделки, които са предмет на обезпечена кредитна защита съгласно опростения метод за финансово обезпечение, има несъответствие между падежа на експозицията и падежа на защитата, обезпечението не се квалифицира като призната обезпечена кредитна защита.
2. При сделки, които са предмет на обезпечена кредитна защита при разширения метод за финансово обезпечение, институциите отразяват падежа на кредитната защита и на експозицията в коригираната стойност на обезпечението съгласно следната формула:
където:
CVA
=
коригираната стойност за променливост на обезпечението, както е посочено в член 223, параграф 2, или размерът на експозицията, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на кредитната защита, изчислен в съответствие с член 238, или стойността на T, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
T
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на експозицията, изчислен в съответствие с член 238, или пет години, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t*
=
0.25.
Институциите използват CVAM като CVA, допълнително коригирана за падежно несъответствие, във формулата за изчисляване на напълно коригираната стойност на експозицията (E*), изложена в член 223, параграф 5.
3. При сделки, които са предмет на кредитна защита с гаранции, институциите отразяват падежа на кредитната защита и на експозицията в коригираната стойност на кредитната защита съгласно следната формула:
където:
GA
=
G*, коригиран за падежно несъответствие;
G*
=
размерът на защитата, коригиран за валутно несъответствие;
t
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на кредитната защита, изчислен в съответствие с член 238, или стойността на T, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
T
=
броят на годините, оставащи до датата на падежа на експозицията, изчислен в съответствие с член 238, или пет години, в зависимост от това коя от двете стойности е по-ниска;
t*
=
0.25.
Институциите използват GA като стойността на защитата за целите на членове 233-236.
Раздел 6
Техники за редуциране на кредитния риск на съвкупност от експозиции
Член 240
Кредитни деривати за първо неизпълнение
Когато институцията получи кредитна защита за няколко експозиции, при условие че първото неизпълнение измежду експозициите задейства плащане и че това кредитно събитие прекратява договора, институцията може да промени изчислението на размера на рисково претеглената експозиция и по целесъобразност на размера на очакваната загуба за експозицията, което при липса на кредитна защита би довело до най-ниския размер на рисково претеглена експозиция, в съответствие с настоящата глава.
а)
за институциите, използващи стандартизирания подход, размерът на рисково претеглената експозиция е размерът, изчислен съгласно стандартизирания подход;
б)
за институциите, използващи вътрешнорейтинговия подход, размерът на рисково претеглената експозиция е сборът от рисково претеглената експозиция съгласно вътрешнорейтинговия подход и размера на очакваната загуба, умножен по 12,5.
Третирането,предвидено в настоящия член, се прилага само ако стойността на експозицията е по-малка или равна на стойността на кредитната защита.
Член 241
Кредитни деривати за n-то неизпълнение
Когато n-тото неизпълнение сред експозициите задейства плащане по кредитната защита, закупуващата защита институция може да признава защитата само за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции и, в зависимост от случая, на размера на очакваната загуба, ако е получена защита и за неизпълнения от 1 до n-1 или когато вече са настъпили n-1 неизпълнения. В такива случаи институцията може да промени изчислението на размера на рисково претеглената експозиция и, в зависимост от случая, на размера на очакваната загуба за експозицията, което при липса на кредитна защита би довело до n-тия най-нисък размер на рисково претеглената експозиция в съответствие с настоящата глава. Институциите изчисляват n-тия най-нисък размер, както е посочено в член 240, букви а) и б).
Третирането, предвидено в настоящия член, се прилага само ако стойността на експозицията е по-малък или равен на стойността на кредитната защита.
Всички експозиции в съвкупността трябва да отговарят на изискванията, посочени в член 204, параграф 2 и член 216, параграф 1, буква г).
ГЛАВА 5
Секюритизация
Раздел 1
Определения
Член 242
Определения
За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
1)
„допълнителен спред“ означава разликата между брутните постъпления от такси и други подобни приходи, получени във връзка със секюритизираните експозиции и приложимите разходи по съответната секюритизация;
2)
„опция за пълно погасяване“ означава предвидена в договора възможност, позволяваща на инициатора на секюритизационна схема да изкупи обратно или да погаси всички секюритизиращи позиции преди пълното погасяване на базисните експозиции, когато остатъчният размер на базисните експозиции спадне под определено ниво;
3)
„ликвидно улеснение“ означава секюритизираща позиция, произтичаща от договорно споразумение за финансиране, която осигурява редовното изплащане на паричните потоци към инвеститорите;
4)
„KIRB“ означава сборът от 8 % от рисково претегления размер на експозициите, които биха били изчислени съгласно глава 3 по отношение на секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, и размера на очакваната загуба за тези експозиции, изчислен съгласно посочената глава;
5)
„рейтингов метод“ означава методът за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции в съответствие с член 261;
6)
„метод на надзорната формула“ означава методът за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции в съответствие с член 262;
7)
„нерейтингована позиция“ означава секюритизираща позиция, която няма призната кредитна оценка от АВКО, съгласно посоченото в раздел 4;
8)
„рейтингована позиция“ означава секюритизираща позиция, която има призната кредитна оценка от АВКО, съгласно посоченото в раздел 4;
9)
„програма за търговски книжа, покрити с активи“ означава схема за секюритизация, при която биват емитирани ценни книжа предимно под формата на търговски книжа с първоначален матуритет, равен или по-малък от една година;
10)
„традиционна секюритизация“ означава секюритизация, която включва икономическото прехвърляне на секюритизираните експозиции. Това се постига чрез прехвърляне на собствеността върху секюритизираните експозиции от институцията инициатор към дружество със специална цел - секюритизация, или чрез прехвърляне на риска към дружество със специална цел - секюритизация. Емитираните ценни книжа не представляват задължения за плащане от страна на институцията инициатор;
11)
„синтетична секюритизация“ означава секюритизация, при която прехвърлянето на риск се постига чрез използване на кредитни деривати или гаранции, а експозициите, които се секюритизират, остават експозиции на институцията инициатор;
12)
„револвираща експозиция“ означава експозиция, при която е позволено неизплатените от клиента салда да се променят в рамките на предварително установен лимит в зависимост от решенията на клиента за усвояване или погасяване;
13)
„револвираща секюритизация“ означава секюритизация, при която самата структура на секюритизацията револвира, като към групата експозиции се добавят експозиции или те се премахват от нея, независимо от това дали самите експозиции револвират;
14)
„клауза за предсрочна амортизация“ означава договорна клауза при секюритизация на револвиращи експозиции или револвираща секюритизация, която изисква в случай на настъпване на предварително договорени събития позициите на инвеститорите да бъдат изкупени обратно преди първоначално предвидения падеж на емитираните ценни книжа;
15)
„транш за първа загуба“ означава най-подчиненият транш, който е първият транш, понасящ загуби, възникнали по секюритизираните експозиции, като по този начин се осигурява защита за транша за втора загуба, и когато е приложимо, на траншовете от по-висок ранг.
Раздел 2
Признаване на прехвърляне на значителен риск
Член 243
Традиционна секюритизация
1. Институцията инициатор на традиционна секюритизация може да изключи секюритизираните експозиции от изчислението на рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваната загуба, ако е изпълнено едно от следните две условия:
а)
значителен кредитен риск, свързан със секюритизираните експозиции, се счита за прехвърлен на трети лица;
б)
институцията инициатор прилага рисково тегло от 1 250 % спрямо всички секюритизиращи позиции, които тя задържа в тази секюритизация, или приспада тези секюритизиращи позиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
2. Значителен кредитен риск се счита за прехвърлен в следните случаи:
а)
размерът на рисково претеглената експозиция на междинните траншове в секюритизацията, задържана от институцията инициатор в тази секюритизация, не надхвърля 50 % от размера на рисково претеглената експозиция на всички междинни траншове в тази секюритизация;
б)
когато в секюритизацията няма междинни траншове и инициаторът може да докаже, че стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или за които би било определено рисково тегло 1 250 %, надхвърля значително обоснованата оценка на очакваната загуба по секюритизираните експозиции, институцията инициатор задържа не повече от 20 % от стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или биха получили рисково тегло 1 250 %.
Когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции, което институцията инициатор би постигнала чрез тази секюритизация, не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, компетентните органи могат за всеки случай поотделно да преценят, че няма да се счита, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен на трети лица.
3. За целите на параграф 2 междинните траншове в секюритизацията са секюритизиращи позиции, за които се прилага рисково тегло по-ниско от 1 250 % и които са по-подчинени спрямо първостепенната позиция в тази секюритизация и с по-нисък ранг спрямо всяка секюритизираща позиция в тази секюритизация, за която в съответствие с раздел 4 е присъдено:
а)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 3 - първа степен кредитно качество;
б)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 4 - първа или втора степен кредитно качество.
4. Като алтернатива на параграфи 2 и 3 компетентните органи разрешават на институциите инициатори да считат, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен, когато институцията инициатор е в състояние да докаже за всеки случай на секюритизация, че намаляването на капиталовите изисквания, които инициаторът постига чрез секюритизация, е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица.
Разрешение получават само институциите, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
институцията разполага с подходящи чувствителни към риска политики и методологии за оценка на прехвърлянето на риск;
б)
институцията е отчела всяко прехвърляне на кредитен риск на трети лица за целите на вътрешното за институцията управление на риска и за разпределението на вътрешния капитал.
5. В допълнение към изискванията, посочени в параграфи 1-4 както е приложимо, се изпълнява всяко едно от следните условия:
а)
документацията по секюритизацията отразява икономическата същност на сделката;
б)
институцията инициатор и нейните кредитори не могат да се разпореждат със секюритизираните експозиции, включително в случай на несъстоятелност или след назначаване на ликвидатор или квестор. Това обстоятелство се потвърждава от квалифицирано правно становище;
в)
емитираните ценни книжа не представляват задължения за плащане от страна на институцията инициатор;
г)
институцията инициатор не упражнява ефективен или непряк контрол върху прехвърлените експозиции. Счита се, че инициаторът е запазил ефективен контрол върху прехвърлените експозиции, ако той има право да изкупи обратно от поемателя прехвърлените по-рано експозиции, за да реализира произтичащите от тях доходи, или ако е задължен да поеме обратно прехвърления риск. Запазването на правата или задълженията за обслужването на експозициите от страна на институцията инициатор не представлява само по себе си непряк контрол върху експозициите;
д)
документацията по секюритизацията отговаря на всяко едно от следните условия:
i)
тя не съдържа клаузи, които в случаите, различни от предсрочна амортизация, изискват секюритизиращите позиции да бъдат подобрени от институцията инициатор, включително, но без да се ограничава до замяна на базисните кредитни експозиции или увеличаването на доходността, платима на инвеститорите в отговор на влошаване на кредитното качество на секюритизираните експозиции;
ii)
тя не съдържа клаузи, които предвиждат увеличаване на доходността, платима на държателите на позиции по секюритизацията в отговор на влошаване на кредитното качество на групата базисни експозиции;
iii)
в нея се уточнява, когато е приложимо, че всяко закупуване или обратно изкупуване на секюритизиращи позиции от инициатора или спонсора, което излиза извън договорните му задължения, представлява изключение и може да стане единствено в условията на равнопоставена сделка между две независими лица;
е)
когато е налице опция за пълно погасяване, тя също изпълнява следните условия:
i)
тя може да бъде упражнена по преценка на институцията инициатор;
ii)
тя може да бъде упражнена само когато остава неамортизирана 10 % или по-малко от първоначалната стойност на секюритизираните експозиции;
iii)
тя няма за цел избягване на разпределяне на загуби по позиции, притежаващи кредитни подобрения, или по други позиции, държани от инвеститорите, и не предоставя кредитно подобрение по друг начин.
6. Компетентните органи информират ЕБО относно конкретните случаи, посочени в параграф 2, когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, и относно случаите, при които институциите прилагат параграф 4. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. ЕБО прави преглед на изпълнението на тези насоки от държавите членки и до 31 декември 2017 г. предоставя на Комисията мнение по това дали е необходим обвързващ технически стандарт.
Член 244
Синтетична секюритизация
1. Институцията инициатор на синтетична секюритизация може да изчислява рисково претегления размер на експозициите и, когато е приложимо, размера на очакваните загуби за секюритизираните експозиции в съответствие с член 249, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
счита се, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен към трети лица чрез обезпечена кредитна защита или чрез кредитна защита с гаранции;
б)
институцията инициатор прилага рисково тегло от 1 250 % спрямо всички секюритизиращи позиции, които задържа в тази секюритизация, или приспада тези секюритизиращи позиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к).
2. Счита се, че значителен кредитен риск е прехвърлен, ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
размерът на рисково претеглената експозиция на междинните траншове в секюритизацията, задържани от институцията инициатор в тази секюритизация, не надхвърля 50 % от размера на рисково претеглената експозиция на всички междинните траншове в тази секюритизацията;
б)
когато в секюритизацията няма междинни траншове и инициаторът може да докаже, че стойността на секюритизиращите позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или за които би било определено рисково тегло 1 250 %, надхвърля значително обоснованата оценка на очакваната загуба по секюритизираните експозиции, институцията инициатор задържа не повече от 20 % от стойностите на секюритизираните позиции, които биха подлежали на приспадане от базовия собствен капитал от първи ред или биха получили рисково тегло 1 250 %;
в)
когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции, което институцията инициатор би постигнала чрез тази секюритизация, не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, компетентният орган може за всеки случай поотделно да прецени, че няма да се счита, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен на трети лица.
3. За целите на параграф 2 междинните траншове в секюритизацията са секюритизиращи позиции, за които се прилага рисково тегло по-ниско от 1 250 % и които са по-подчинени спрямо първостепенната позиция в тази секюритизация и с по-нисък ранг спрямо всяка секюритизираща позиция в тази секюритизация, за която в съответствие с раздел 4 е присъдено:
а)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 3 - първа степен кредитно качество;
б)
при секюритизираща позиция, за която се прилага раздел 3, подраздел 4 - първа или втора степен кредитно качество.
4. Като алтернатива на параграфи 2 и 3 компетентните органи разрешават на институциите инициатори да считат, че значителен кредитен риск е бил прехвърлен, когато институцията инициатор е в състояние да докаже за всеки случай на секюритизация, че намаляването на капиталовите изисквания, които инициаторът постига чрез секюритизация, е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица.
Разрешение получават само институциите, които отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
институцията разполага с подходящи чувствителни към риска политики и методологии за оценка на прехвърлянето на риск;
б)
институцията е отчела всяко прехвърляне на кредитен риск на трети лица за целите на вътрешното за институцията управление на риска и за разпределението на вътрешния капитал.
5. В допълнение към изискванията, посочени в параграфи 1-4, както е приложимо, прехвърлянето отговаря на следните условия:
а)
документацията по секюритизацията отразява икономическата същност на сделката;
б)
кредитната защита, чрез която се прехвърля кредитният риск, отговаря на изискванията на член 247, параграф 2;
в)
инструментите, използвани за прехвърляне на кредитния риск, не съдържат клаузи или условия, които:
i)
установяват значими прагове на същественост, под които кредитната защита не се счита за изискуема в случай на настъпване на кредитно събитие;
ii)
позволяват прекратяване на защитата в случай на влошаване на кредитното качество на базисните експозиции;
iii)
изискват в случаите, различни от предсрочна амортизация, институцията инициатор да подобрява кредитното качество на позициите в секюритизацията;
iv)
предвиждат увеличаване на цената на кредитната защита на институцията или на доходността, платима на държателите на позиции в секюритизацията, в случай на влошаване на кредитното качество на групата базисни експозиции;
г)
получено е квалифицирано правно становище, което потвърждава изпълнимостта на кредитната защита във всички съответни юрисдикции;
д)
в документацията по секюритизацията е уточнено, че когато е приложимо, всяко закупуване или обратно изкупуване на секюритизиращи позиции от инициатора или спонсора, което излиза извън договорните му задължения, може да стане единствено в условията на равнопоставена сделка между две независими лица;
е)
когато е налице опция за пълно погасяване, тя съответства на всяко едно от следните условия:
i)
тя може да бъде упражнена по преценка на институцията инициатор;
ii)
тя може да бъде упражнена само когато остава неамортизирана 10 % или по-малко от първоначалната стойност на секюритизираните експозиции;
iii)
тя няма за цел избягване на разпределяне на загуби по позиции, притежаващи кредитни подобрения, или по други позиции, държани от инвеститорите, и да се предоставя кредитно подобрение по-друг начин.
6. Компетентните органи информират ЕБО относно конкретните случаи, посочени в параграф 2, когато възможното намаление на размера на рисково претеглените експозиции не е оправдано от съразмерно прехвърляне на кредитен риск на трети лица, и относно случаите, при които институциите прилагат параграф 4. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010. ЕБО прави преглед на изпълнението на тези насоки от държавите членки и до 31 декември 2017 г. предоставя на Комисията мнение по това дали е необходим обвързващ технически стандарт.
Раздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
Подраздел 1
Принципи
Член 245
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции
1. Когато в съответствие с раздел 2 институцията инициатор е прехвърлила значителен кредитен риск, свързан със секюритизирани експозиции, въпросната институция може:
а)
при традиционна секюритизация да изключи експозициите, които тя е секюритизирала, от изчисленията на размера на рисково претеглените експозиции и, когато е приложимо, от размера на очакваната загуба;
б)
при синтетична секюритизация, да изчисли размера на рисково претеглените експозиции и, когато е приложимо, размера на очакваната загуба по отношение на секюритизираните експозиции в съответствие с членове 249 и 250.
2. Когато институцията инициатор е взела решение да прилага параграф 1, тя изчислява размера на рисково претеглените експозиции по настоящата глава за позициите, които тя може да държи в секюритизацията.
Когато институцията инициатор не е прехвърлила значителен кредитен риск или е взела решение да не прилага параграф 1, не е необходимо тя да изчислява размера на рисково претеглените експозиции за всяка позиция, която тя може да има във въпросната секюритизация, но продължава да включва секюритизираните експозиции в изчислението на размера на рисково претеглените експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
3. Когато има експозиция към различни траншове от една секюритизация, експозицията към всеки транш се третира като отделна секюритизираща позиция. Счита се, че доставчиците на кредитна защита по секюритизиращи позиции държат позиции в секюритизацията. Секюритизиращите позиции включват експозиции към секюритизация, произтичащи от лихвени или валутни дериватни договори.
4. Освен ако секюритизиращата позиция не е приспадната от елементите на базовия собствен капитал от първи ред в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), размерът на рисково претеглената експозиция се включва в общия размер на рисково претеглените експозиции на институцията за целите на член 92, параграф 3.
5. Размерът на рисково претеглените експозиции на секюритизираща позиция се изчислява посредством прилагането на съответното общо рисково тегло към стойността на експозицията на позицията, изчислена в съответствие с член 246.
6. Общото рисково тегло се определя като сума от рисковото тегло, посочено в настоящата глава, и евентуалното допълнително рисково тегло в съответствие с член 407.
Член 246
Стойност на експозицията
1. Стойността на експозицията се изчислява, както следва:
а)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 3, стойността на експозицията на дадена балансова секюритизираща позиция следва да бъде нейната отчетна стойност, след като са приложени съответните специфични корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110;
б)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 4, стойността на експозицията на дадена балансова секюритизираща позиция следва да бъде нейната отчетна стойност, измерена без да бъдат отчитани направените корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110;
в)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 3, стойността на експозицията на дадена задбалансова секюритизираща позиция е нейната номинална стойност, намалена с корекции за специфичен кредитен риск по въпросната секюритизираща позиция, умножена с посочения в настоящата глава конверсионен коефициент. Освен ако не е указано друго, конверсионният коефициент е 100 %;
г)
ако институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно подраздел 4, стойността на експозицията на дадена задбалансова секюритизираща позиция е нейната номинална стойност, умножена с посочения в настоящата глава конверсионен коефициент. Освен ако не е указано друго, конверсионният коефициент е 100 %;
д)
стойността на експозицията за кредитен риск от контрагента на дериватен инструмент, посочен в приложение II, се определя в съответствие с глава 6.
2. Когато институцията притежава две или повече припокриващи се позиции при секюритизация, институцията включва в изчислението на размера на рисково претеглените експозиции, до размера на припокриването, само позицията или частта от позиция, водеща до по-голям размер на рисково претеглените експозиции. Институцията може също да отчете такова припокриване между капиталовите изисквания за специфичен риск на позиции в търговския портфейл и капиталовите изисквания за секюритизиращите позиции в банковия портфейл, при условие че институцията може да изчисли и сравни капиталовите изисквания за съответните позиции. За целите на настоящия параграф припокриване е налице, когато позициите, напълно или частично, представляват експозиция към един риск, така че за размера на припокриването се установява една-единствена експозиция.
3. Когато член 268, буква в) се прилага за позициите в търговски книжа, покрити с активи, институцията може да използва рисковите тегла, определени за ликвидното улеснение, при изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция за търговски книжа, покрити с активи, при условие че 100 % от емитираните по програмата търговски книжа, покрити с активи, са обхванати от това или от друго ликвидно улеснение и всички тези ликвидни улеснения се третират равностойно с търговските книжа, покрити с активи, така че те формират припокриващи се позиции.
Институцията уведомява компетентните органи, когато прилага това третиране.
Член 247
Признаване на редуциране на кредитен риск при секюритизиращи позиции
1. Дадена институция може да признае обезпечена кредитна защита или кредитна защита с гаранции, получена по отношение на дадена секюритизираща позиция, в съответствие с глава 4 и при спазване на изискванията, установени в настоящата глава и в глава 4.
Приемливата обезпечена кредитна защита се ограничава до финансовите обезпечения, които отговарят на изискванията на глава 2 за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, както е посочено в глава 4, като признаването зависи от спазването на съответните изисквания, установени в глава 4.
2. Приемливата кредитна защита с гаранции и доставчиците на кредитна защита с гаранции се ограничават до тези, които отговарят на условията по глава 4, като признаването зависи от спазването на съответните изисквания, установени в глава 4.
3. Чрез дерогация от параграф 2, приемливите доставчици на кредитна защита с гаранции, изброени в член 201, параграф 1, букви а)-з), с изключение на квалифицираните централни контрагенти, трябва да имат кредитна оценка от призната АВКО, която е определена като съответстваща на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно член 136 и е съответствала на втора или по-благоприятна степен към момента на първото признаване на кредитната защита. Институциите, които имат разрешение да прилагат вътрешнорейтинговия подход за пряка експозиция към доставчика на защита, могат да определят приемливостта по първото изречение, като сравнят вероятността от неизпълнение на доставчика на защита с вероятността от неизпълнение, съответстваща на посочените в член 136 степени на кредитното качество.
4. Чрез дерогация от параграф 2, дружества със специална цел - секюритизация, са приемливи доставчици на защита, ако притежават активи, които се квалифицират като приемливо финансово обезпечение и по отношение на които няма права или условни права от по-висок или равностоен ранг на условните права на институцията, която получава кредитна защита с гаранции, и са изпълнени всички изисквания за признаването на финансовите обезпечения по глава 4. В тези случаи GA (размерът на защитата, коригиран за валутни и падежни несъответствия съгласно разпоредбите по глава 4) се ограничава до коригираната за променливост пазарна стойност на тези активи и g (рисковото тегло на експозициите към доставчика на защитата, определено съгласно стандартизирания подход) се определя като среднопретегленото рисково тегло, което би било приложимо за тези активи като финансово обезпечение съгласно стандартизирания подход.
Член 248
Непряка подкрепа
1. Институцията спонсор или институцията инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 245, параграфи 1 и 2 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл, в резултат на което от нея вече не се изисква да разполага със собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не може да осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения. Не се смята, че дадена сделка осигурява подкрепа, ако тя е осъществена в условията на равнопоставена сделка между две независими лица и е взета предвид при оценката на значителното прехвърляне на риск. Независимо дали осигурява подкрепа, всяка такава сделка се съобщава на компетентните органи и отчита в процеса на разглеждане и разрешаване на кредити от страна на институцията. Когато преценява дали структурата на сделката не позволява осигуряване на подкрепа, институцията отчита по подходящ начин най-малко всеки един от следните критерии:
а)
цената на обратното изкупуване;
б)
капиталовата и ликвидната позиция на институцията преди и след обратното изкупуване;
в)
риска и доходността на секюритизираните експозиции;
г)
риска и доходността на секюритизиращите позиции;
д)
въздействието на подкрепата върху очакваните загуби, която инициаторът очаква да понесе в сравнение с инвеститорите.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО издава насоки за това какво представляват условията на равнопоставена сделка между две независими лица и кога структурата на сделката не позволява осигуряване на подкрепа.
3. Ако институция инициатор или институция спонсор не успее да изпълни изискванията на параграф 1 по отношение на дадена секюритизация, тази институция трябва да разполага със собствен капитал за покриване най-малко на всички секюритизирани експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
Подраздел 2
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции, секюритизирани при синтетична секюритизация, от страна на институцията инициатор
Член 249
Общо третиране
Когато са изпълнени условията по член 244, при изчисляването на рисково претегления размер на секюритизираните експозиции институцията инициатор на синтетична секюритизация използва в съответствие с условията на член 250 съответните методологии за изчисление, предвидени в настоящия раздел, а не предвидените в глава 2. За институциите, изчисляващи рисково претегления размер на експозициите и размера на очакваните загуби по глава 3, размерът на очакваната загуба по отношение на такива експозиции е нула.
Установените в първа алинея изисквания се прилагат за цялата група от експозиции, включени в секюритизацията. При спазване на член 250 институцията инициатор изчислява размера на рисково претеглените експозиции по отношение на всички траншове по секюритизацията в съответствие с разпоредбите на настоящия раздел, включително тези, за които институцията отчита редуциране на кредитния риск съгласно член 247, като рисковите тегла, които се прилагат спрямо такива позиции, могат да бъдат изменени в съответствие с глава 4 при спазване на предвидените в настоящата глава изисквания.
Член 250
Третиране на падежните несъответствия при синтетична секюритизация
При изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции в съответствие с член 249 се отчита всяко несъответствие между падежа на кредитната защита, което представлява транш, и посредством която се извършва прехвърляне на риск, и на секюритизираните експозиции, както следва:
а)
падежът на секюритизираните експозиции се определя на база експозицията с най-отдалечен във времето падеж, но не повече от пет години. Падежът на кредитната защита се определя съгласно глава 4;
б)
институцията инициатор не отчита наличието на падежни несъответствия при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции за траншове, които в съответствие с настоящия раздел получават рисково тегло от 1 250 %. За всички останали траншове третирането на падежното несъответствие, предвидено в глава 4, се прилага съгласно следната формула:
където:
RW*
=
размерът на рисково претеглените експозиции за целите на член 92, параграф 3, буква а);
RWAss
=
размерът на рисково претеглените експозиции, който би бил използван, ако тези експозиции не са били секюритизирани, изчислен на пропорционална основа;
RWSP
=
размерът на рисково претеглените експозиции съгласно член 249, при условие че няма падежно несъответствие;
T
=
падежът на базисните експозиции, изразен в години;
t
=
падежът на кредитната защита, изразен в години;
t*
=
0,25.
Подраздел 3
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при стандартизирания подход
Член 251
Рискови тегла
При спазване на изискванията по член 252 институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция на рейтингована секюритизираща или пресекюритизираща позиция, като прилага съответното рисково тегло към стойността на експозицията.
Приложимото рисково тегло, което съответства на кредитната оценка на позицията съгласно раздел 4, е посочено в таблица 1.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
1
2
3
4 (само за кредитни оценки, различни от краткосрочни кредитни оценки)
всички други степени на кредитно качество
Секюритизиращи позиции
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Пресекюритизиращи позиции
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
При спазване на членове 252-255 размерът на всяка рисково претеглена нерейтингована секюритизираща позиция се изчислява посредством прилагането на рисково тегло от 1 250 %.
Член 252
Институции инициатори и институции спонсори
За институция инициатор или институция спонсор размерът на рисково претеглените експозиции, изчислени по отношение на нейните секюритизиращи позиции във всяка отделна секюритизация, може да се сведе до размера на рисково претеглените експозиции, който обичайно би бил изчислен за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, при прилагането на рисково тегло от 150 % спрямо:
а)
всички позиции, които понастоящем са в неизпълнение;
б)
всички позиции сред секюритизираните експозиции, които в съответствие с член 128 са свързани с особено висок риск.
Член 253
Третиране на нерейтинговани позиции
1. За целите на изчисляването на рисково претегления размер на нерейтингована секюритизираща позиция, институцията може да прилага среднопретегленото рисково тегло, което институция, държаща експозициите, би приложила към секюритизираните експозиции съгласно глава 2, умножено по коефициента на концентрация, посочен в параграф 2. За тази цел институцията във всеки един момент знае състава на групата секюритизирани експозиции.
2. Коефициентът на концентрация е равен на сумата от номиналните стойности на всичките траншове, разделена на сумата от номиналните размери на траншовете, подчинени или равностойни по ранг на транша, в който се държи позицията, включително въпросния транш. Полученото в резултат рисково тегло не трябва да е по-високо от 1 250 % или по-ниско от което и да било рисково тегло, приложимо спрямо транш с по-висок ранг, който е с присъдена кредитна оценка. Когато дадена институция не е в състояние да определи рисковите тегла, които биха били приложени към секюритизираните експозиции съгласно глава 2, към позицията се прилага рисково тегло в размер на 1 250 %.
Член 254
Третиране на секюритизиращи позиции, структурирани като траншове за втора или следващи по ред загуби в програми за търговски книжа, покрити с активи
Освен ако е налично по-благоприятно третиране на в случаите на нерейтинговани ликвидни улеснения съгласно член 255, институцията може да прилага за секюритизиращите позиции, които отговарят на следните условия, рисково тегло, което е по -високата от следните две стойности: 100 %, или най-високото от рисковите тегла, което институция, притежаваща експозициите, би приложила за всяка от секюритизираните експозиции по глава 2:
а)
секюритизиращата позиция е в транш, който по своята икономическа същност представлява позиция за втора или следващи по ред загуби в секюритизацията и траншът за първа загуба осигурява значително подобрение на кредитното качество на транша за втора загуба;
б)
качеството на секюритизиращата позиция е равностойно или по-благоприятно от трета степен на кредитно качество съгласно стандартизирания подход;
в)
секюритизиращата позиция се държи от институция, която не притежава позиция в транша за първа загуба.
Член 255
Третиране на нерейтинговани ликвидни улеснения
1. За определяне на стойността на експозицията, дадена институция може да приложи конверсионен коефициент от 50 % към номиналната стойност на нерейтинговано ликвидно улеснение, когато са изпълнени следните условия:
а)
документацията по ликвидното улеснение ясно посочва и ограничава обстоятелствата, при които ликвидното улеснение може да бъде използвано;
б)
усвояванията по ликвидното улеснение не могат да се използват за предоставяне на кредитна подкрепа чрез покриване на вече настъпили загуби по време на усвояването, и особено за осигуряване на ликвидност по отношение на експозиции в неизпълнение по време на усвояването или за придобиване на активи по по-висока от справедливата стойност;
в)
улеснението не се използва за осигуряване на постоянно или периодично финансиране на секюритизацията;
г)
погасяването на изтеглените суми по улеснението не е подчинено спрямо вземанията на инвеститорите, които не са вземания по лихвени или валутни дериватни договори, такси и други подобни плащания, като вземанията по улеснението не могат да бъдат отписвани, отлагани или разсрочвани;
д)
не е възможно улеснението да бъде усвоявано след изчерпването на всички приложими кредитни подобрения, подкрепящи ликвидното улеснение;
е)
ликвидното улеснение съдържа клауза, която намалява автоматично сумата, която може да бъде изтеглена, с размера на експозициите в неизпълнение, където „неизпълнение“ има значението по глава 3, или където групата секюритизирани експозиции се състои от рейтинговани инструменти, ликвидното улеснение се прекратява, когато средното кредитно качество на групата се понижи под инвестиционен рейтинг.
Приложимото рисково тегло е най-високото рисково тегло, което би се приложило за всяка от секюритизираните експозиции по глава 2 от институция, държаща експозициите.
2. За да се определи стойността на експозицията на улеснения във вид на парични аванси, може да бъде приложен конверсионен коефициент от 0 % към номиналната стойност на ликвидно улеснение, което е безусловно отменяемо, при условие че са изпълнени условията, посочени в параграф 1, и погасяванията на усвоени суми от улеснението са с първостепенен ранг спрямо останалите претенции към паричните потоци, произтичащи от секюритизираните експозиции.
Член 256
Допълнителни капиталови изисквания при секюритизация на револвиращи експозиции с предвидена клауза за предсрочна амортизация
1. При наличие на секюритизация на револвиращи експозиции, за които е приложима клауза за предсрочна амортизация, институцията инициатор изчислява в съответствие с настоящия член допълнителен рисково претеглен размер на експозицията във връзка с вероятността нивата на кредитния риск, на който е изложена, да нараснат след прилагането на клаузата за предсрочна амортизация.
2. Институцията изчислява рисково претегления размер по отношение на сумата от стойностите на експозициите от участието на инициатора и участието на инвеститорите.
За секюритизационни структури, където секюритизираните експозиции обхващат револвиращи и нереволвиращи експозиции, институцията инициатор прилага третирането, предвидено в параграфи 3-6, към частта от групата от базисни експозиции, съдържаща револвиращи експозиции.
Стойността на експозицията на участието на инициатора представлява стойността на експозицията на онази номинална част от съвкупността от усвоени суми, препродадени в секюритизация, която, съотнесена към размера на общата съвкупност, препродадена в структурата, определя частта на паричните потоци, генерирани от събраните суми по главниците и лихвите и други свързани суми, които не са предназначени за извършване на плащания към тези, които имат секюритизиращи позиции в секюритизацията. Участието на инициатора не е подчинено спрямо участието на инвеститорите. Стойността на експозицията на участието на инвеститорите е стойността на експозицията на оставащата номинална част от съвкупността от усвоени суми.
Размерът на рисково претеглената експозиция по отношение на стойността на експозицията на участието на инициатора се изчислява пропорционално на експозицията към секюритизирани експозиции, все едно че те не са били секюритизирани.
3. От изчисляването на допълнителен рисково претеглен размер на експозицията по параграф 1 се освобождават инициаторите на следните видове секюритизации:
а)
секюритизациите на револвиращи експозиции, при които инвеститорите остават напълно изложени на всички бъдещи усвоявания от кредитополучателите, така че рискът по базисните експозиции не се поема обратно от институцията инициатор дори след настъпването на предсрочна амортизация;
б)
секюритизациите, при които клаузата за предсрочна амортизация се задейства единствено от събития, които не са свързани с риска и доходността на секюритизираните активи или на институцията инициатор като например съществени промени в данъчните закони или наредби.
4. За институцията инициатор, изчисляваща допълнителен рисково претеглен размер на експозицията в съответствие с параграф 1, сумата на рисково претегления размер на експозициите по отношение на позициите ѝ в участието на инвеститорите и сумата на рисково претеглените експозиции, изчислени съгласно параграф 1, не превишават по-голямото от:
а)
размера на рисково претеглената експозиция, изчислен по отношение на нейните позиции в участието на инвеститорите;
б)
размера на рисково претеглената експозиция, който би бил изчислен по отношение на секюритизираните експозиции от институция, притежаваща експозициите, ако експозициите не бяха секюритизирани, до размера на участието на инвеститорите.
Приспадането на нетни печалби, ако има такива, произтичащи от капитализиране на бъдещ доход, изисквано по член 32, параграф 1, не участва при изчисляването на максималния размер, посочен в предходната алинея.
5. Рисково претегленият размер на експозициите, който се изчислява в съответствие с параграф 1, се установява, като се умножи стойността на експозицията на участието на инвеститорите по произведението на съответния конверсионен коефициент, посочен в параграфи 6-9, и среднопретегленото рисково тегло, което би било приложимо за секюритизираните експозиции, ако експозициите не бяха секюритизирани.
Клаузата за предсрочна амортизация се разглежда като контролирана, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
институцията инициатор разполага с подходящи планове за управление на капитала и ликвидността, обезпечаващи достатъчно собствен капитал и ликвидност при възникване на събитие, водещо до предсрочна амортизация;
б)
през целия период на трансакцията има пропорционално разделяне между участието на инициатора и участието на инвеститора на плащанията по лихви и главници, разходи, загуби и възстановени суми на базата на салдото на неизплатените вземания в един или повече референтни момента през всеки месец;
в)
периодът на амортизация е достатъчно дълъг, така че 90 % от началния размер на дълга (участието на инициатора и на инвеститорите) се очаква до края на периода да бъде погасен или да изпадне в неизпълнение;
г)
скоростта на погасяването не превишава тази, която би била постигната при линейната амортизация за периода, посочен в буква в).
6. В случай на секюритизация с клауза за предсрочна амортизация на експозиции на дребно, които са неусвоени и безусловно отменяеми без предварително уведомление, където предпоставка за предприемане на предсрочната амортизация е спадането на осреднения за три месеца допълнителен спред до определено ниво, институциите сравняват осреднения за три месеца допълнителен спред с размера на посоченото в клаузата ниво на задържане на допълнителния спред.
Когато секюритизацията не изисква да се определя изрично нивото на задържане на допълнителния спред, нивото на задържане се приема за 4,5 процентни пункта по-високо от нивото на допълнителния спред, при който се предприема предсрочна амортизация.
Конверсионният коефициент, който се прилага, се определя от нивото на действителния тримесечен среден допълнителен спред съгласно таблица 2.
Таблица 2
Секюритизация с клауза за контролирана предсрочна амортизация
Секюритизация с клауза за неконтролирана предсрочна амортизация
Осреднен тримесечен допълнителен спред
Конверсионен коефициент
Конверсионен коефициент
Над ниво A
0 %
0 %
Ниво A
1 %
5 %
Ниво B
2 %
15 %
Ниво C
10 %
50 %
Ниво D
20 %
100 %
Ниво E
40 %
100 %
където:
а)
„ниво A“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 133,33 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 100 % от това ниво на задържане;
б)
„ниво B“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 100 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 75 % от това ниво на задържане;
в)
„ниво C“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 75 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 50 % от това ниво на задържане;
г)
„ниво D“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 50 % от нивото на задържане на допълнителния спред, но не по-ниски от 25 % от това ниво на задържане;
д)
„ниво E“ означава нива на допълнителен спред по-ниски от 25 % от нивото на задържане на допълнителния спред.
7. В случаи на секюритизация с клауза за предсрочна амортизация на експозиции към на дребно, които са неусвоени и безусловно отменяеми без предварително уведомяване и където предсрочната амортизация се предприема на основание на числена стойност, различна от осреднения тримесечен допълнителен спред, след получено разрешение от компетентните органи институциите могат да прилагат третиране с, което е приблизително същото като това по параграф 6, за да определят посочения конверсионен коефициент. Компетентният орган дава разрешение, ако са изпълнени следните условия:
а)
това третиране е по-подходящо, защото институцията може да установи количествен показател, който по отношение на числената стойност, задействаща предсрочната амортизация, е равностоен на нивото на задържане на допълнителния спред;
б)
това третиране води до оценка на риска, свързана с вероятността нивата на кредитния риск, на който е изложена институцията, да нараснат след прилагането на клаузата за предсрочна амортизация, която е също толкова благоразумна колкото изчислената по параграф 6.
8. Спрямо всички други схеми на секюритизация, съдържащи клауза за контролирана предсрочна амортизация на револвиращите експозиции, се прилага конверсионен коефициент от 90 %.
9. Спрямо всички други схеми на секюритизация, съдържащи клауза за неконтролирана предсрочна амортизация на револвиращите експозиции, се прилага конверсионен коефициент от 100 %.
Член 257
Редуциране на кредитен риск за секюритизиращи позиции, за които се прилага стандартизираният подход
Когато е получена кредитна защита спрямо дадена секюритизираща позиция, изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции може да се измени в съответствие с глава 4.
Член 258
Намаление на размера на рисково претеглените експозиции
Когато на секюритизиращата позиция е присъдено рисково тегло от 1 250 %, институциите могат, в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), да приспаднат от базовия собствен капитал от първи ред стойността на експозицията на тази позиция като алтернатива на включването на позицията в изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции. За тази цел изчислението на стойността на експозицията може да отразява признатата обезпечена кредитна защита по начин, който съответства на член 257.
Когато институцията инициатор прилага въпросната алтернатива, тя може да извади сумата, приспадната в съответствие с член 36, параграф 1, буква к), умножена по 12,5, от сумата, определена в член 252 като рисково претегления размер на експозицията, който би бил изчислен обичайно за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани.
Подраздел 4
Изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции при вътрешнорейтинговия подход
Член 259
Йерархия на методите
1. Институциите използват методите в съответствие със следната йерархия:
а)
спрямо позициите с присъдена оценка или такива, за които може да се използва подразбираща се оценка, за изчисляване на размера на рисково претеглената експозиция се прилага рейтинговият подход, изложен в член 261;
б)
спрямо нерейтингованите позиции институцията може да използва изложения в член 262 метод на надзорната формула, при който тя може да изготвя оценки на PD и, когато е приложимо, на стойността на експозицията и на LGD, които се използват в метода на надзорната формула, в съответствие с изискванията за оценка на тези параметри съгласно вътрешнорейтинговия подход по раздел 3. Институция, която не е инициатор, може да използва метода на надзорната формула само с предварителното разрешение на компетентните органи, което се предоставя само ако институцията отговаря на предвидените в първото изречение от настоящата буква условия;
в)
като алтернатива на буква б) и само за позиции без рейтинг, произтичащи от програми за търговски книжа, покрити с активи, институцията може да използва посочения в параграф 4 подход на вътрешна оценка, ако компетентните органи са дали съответното разрешение;
г)
във всички останали случаи секюритизиращите позиции без рейтинг получават рисково тегло от 1 250 %;
д)
независимо от буква г) и след предварително разрешение от компетентните органи, институцията може да изчисли рисковото тегло за позиция без рейтинг в програма за търговски книжа, покрити с активи, съгласно член 253 или член 254, ако позицията без рейтинг не представлява търговски книжа и попада в приложното поле на подхода на вътрешна оценка, за който е поискано разрешение. Съвкупната стойност на експозициите, за които се прилага това изключение, не трябва да е съществена и при всички случаи да е по-малка от 10 % от съвкупната стойност на експозициите, третирани от институцията в съответствие с подхода на вътрешна оценка. Институцията спира да прилага това, ако бъде отказано разрешението за съответния подход за вътрешна оценка.
2. За да може да използва рейтинги по подразбиране, институцията присъжда на позиция без рейтинг кредитна оценка по подразбиране, еквивалентна на кредитната оценка на референтна позиция от най-висок ранг с рейтинг, подчинена във всяко отношение на въпросната секюритизираща позиция без рейтинг и отговаряща на всяко едно от следните условия:
а)
референтните позиции трябва във всяко отношение да бъдат подчинени на секюритизираща позиция без рейтинг;
б)
матуритетът на референтните позиции е еднакъв на или по-голям от матуритета на въпросната позиция без рейтинг;
в)
всеки рейтинг по подразбиране се актуализира периодично с цел отразяване промените в кредитните оценки на референтните позиции.
3. Компетентните органи разрешават на институциите да използват посочения в параграф 4 „подход на вътрешна оценка“, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
позициите в търговски книжа, емитирани по програмата за търговски книжа, покрити с активи, са позиции с рейтинг;
б)
вътрешната оценка на кредитното качество на позицията отразява общодостъпната методология за оценка, прилагана от една или повече АВКО, за определянето на рейтинга на ценни книжа, покрити от такъв вид секюритизиращи експозиции;
в)
АВКО, чиято методология се използва съгласно изискванията на буква б), включват тези АВКО, които са присъдили външен рейтинг на търговските книжа, емитирани по програма за търговски книжа, покрити с активи. Количествените параметри като например стрес факторите, използвани за отнасяне на позициите към дадено кредитно качество, са поне толкова консервативни, колкото критериите, използвани при съответната методология за оценка, прилагана от въпросните АВКО;
г)
при разработване на своята методология за вътрешна оценка институцията отчита съответните публикувани рейтингови методологии на АВКО, които присъждат рейтинги на търговски книжа, емитирани по програмата за търговски книжа, покрити с активи. Това отчитане се документира от институцията и редовно се актуализира, както е посочено в буква ж);
д)
методологията на институцията за вътрешна оценка включва рейтингови класове. Трябва да има съответствие между тези рейтингови класове и кредитните оценки на АВКО. Това съответствие изрично се документира;
е)
методологията за вътрешна оценка се използва в процесите на институцията за вътрешно управление на риска, включително в процедурите по вземане на управленски решения, управленските информационни системи и процеса за разпределение на вътрешния капитал;
ж)
периодично се извършва преглед на процеса на вътрешна оценка и на качеството на вътрешните оценки на кредитното качество на експозициите на институцията по програма за търговски книжа, покрити с активи, от страна на вътрешни или външни одитори, АВКО или вътрешните функции на институцията за преглед на кредитния портфейл или за управление на риска. Ако вътрешният одит, функциите на институцията за преглед на кредитния портфейл или за управление на риска извършват прегледа, тези функции са независими от дейностите, свързани с програмата за търговски книжа, покрити с активи, както и от дейността по взаимоотношения с клиенти;
з)
институцията следи резултатите от вътрешните рейтинги във времето, за да прецени качеството на методологията си за вътрешна оценка, и при необходимост внася корекции в тази методология, когато рискът и доходността на експозициите редовно се отклоняват от това, което се очаква от съответните вътрешните рейтинги;
и)
програмата за търговски книжа, покрити с активи, съдържа стандарти за емитиране под формата на кредитни и инвестиционни указания. При вземането на решение за закупуване на даден актив администраторът на програмата за търговски книжа, покрити с активи, отчита вида на закупувания актив, вида и паричната стойност на експозицията, породена от предоставените ликвидни улеснения и кредитни подобрения, разпределението на загубите, правната и икономическа необвързаност на прехвърлените активи със субекта, продаващ активите. Извършва се кредитен анализ на рисковия профил на продавача на актива, включващ анализ на предходните и очакваните бъдещи финансови резултати, настоящо позициониране на пазара, очаквана бъдеща конкурентоспособност, ливъридж, парични потоци, лихвено покритие и рейтинг на дълга. Освен това се извършва преглед на правилата на продавача за кредитиране, способността за обслужване и процедурите по събиране на вземанията;
й)
стандартите за емитиране на програмата за търговски книжа, покрити с активи, установяват минимални критерии, на които трябва да отговарят активите, които в частност:
i)
изключват закупуването на активи, които са със значително просрочие или в неизпълнение;
ii)
ограничават свръхконцентрация към отделни длъжници или по географски области;
iii)
ограничават максималния падеж на закупуваните активи;
к)
програмата за търговски книжа, покрити с активи, съдържа политики и процедури за събиране на вземания, отчитащи оперативния капацитет и кредитното качество на обслужващото дружество. Програмата за търговски книжа, покрити с активи, предвижда редуциране на рисковете, свързани с резултатите от дейността на продавача или обслужващото лице, посредством различни методи като например механизми за реагиране, базирани на актуалното кредитно качество, които не биха позволили нежелано смесване на средства;
л)
оценката на общата очаквана загуба на групата от активи, която програмата за търговски книжа, покрити с активи, разглежда за закупуване, отчита всички източници на потенциален риск, включително кредитен риск и риск от разсейване. Ако размерът на предоставеното от продавача кредитно подобрение се базира единствено на размера на загубите от кредитен характер, се създават отделен резерв за покриване на риска от разсейване, когато този риск е съществен за конкретната група от експозиции. Освен това при определяне на размера на изискваното подобрение програмата анализира историческа информация от последните няколко години, включително за загуби, просрочия, случаите на разсейване и заменяемостта на вземанията;
м)
програмата за търговски ценни книжа, покрити с активи, включва определени структурни елементи при закупуването на експозиции, включително механизми за прекратяване на програмата, с цел редуциране на потенциалното влошаване на кредитното качество на базисния портфейл.
4. При подхода на вътрешна оценка институцията отнася позиция без рейтинг към един от рейтинговите класове, посочени в параграф 3, буква д). Позицията получава същия рейтинг въз основа на кредитните оценки, съответстващи на този рейтингов клас, както е изложено в параграф 3, буква д). Когато в началото на секюритизацията този производен рейтинг е на ниво инвестиционен рейтинг или по-добро, той се счита за еквивалентен на признатата кредитна оценка, присъдена от АВКО, за целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции.
5. Институциите, които са получили разрешение да използват подхода на вътрешна оценка, не възобновят използването на други методи, освен ако не е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
институцията е удостоверила по удовлетворителен за компетентния орган начин, че има сериозни основания да го направи;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
Член 260
Максимален размер на рисково претеглените експозиции
Институция инициатор, институция спонсор или други институции, които могат да изчислят стойността на коефициента KIRB, могат да ограничат размерите на рисково претеглените експозиции, изчислени във връзка с позициите им в секюритизация, до това, което би дало като резултат капиталовото изискване по член 92, параграф 3, равно на сумата от 8 % от размера на рисково претеглените експозиции, които биха се получили, ако секюритизираните активи не бяха секюритизирани и представляваха в балансова позиция на институцията, плюс размера на съответната очакваната загуба.
Член 261
Рейтингов метод
1. При рейтинговия метод институцията изчислява рисково претегления размер на рейтингована секюритизираща или пресекюритизираща позиция, като прилага съответното рисково тегло към стойността на експозицията и умножава получения резултат по 1,06.
Приложимото рисково тегло, което съответства на кредитната оценка на позицията съгласно раздел 4, е посочено в таблица 4.
Таблица 4
Степен на кредитно качество
Секюритизиращи позиции
Пресекюритизиращи позиции
Кредитни оценки, които не са краткосрочни
Краткосрочни кредитни оценки
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
всички други и без рейтинг
1 250 %
Рисковите тегла в колона C на таблица 4 се прилагат, ако секюритизиращата позиция не е пресекюритизираща позиция и ако ефективният брой на секюритизираните експозиции е по-малък от шест.
За останалата част от секюритизиращите позиции, които не са пресекюритизиращи позиции, се прилагат рисковите тегла в колона B, освен ако позицията е в най-първостепенния транш на дадена секюритизация, когато се прилагат рисковите тегла в колона A.
За пресекюритизиращите позиции се прилагат рисковите тегла в колона E, освен ако пресекюритизиращата позиция е в най-първостепенния транш на пресекюритизацията и никоя от базисните експозиции не представлява сама по себе си пресекюритизираща експозиция, когато се прилагат рисковите тегла в колона D.
Когато се определя дали даден транш е първостепенен, не се изисква да се вземат предвид сумите, дължими по лихвени или валутни дериватни договори, дължими такси или други подобни плащания.
При изчисляването на ефективния брой на секюритизираните експозиции няколко на брой експозиции към един длъжник се третират като една експозиция. Ефективният брой на експозициите се изчислява, като:
където EADi представлява сумата от стойностите на всички експозиции към i-ия длъжник. Ако е известен делът от портфейла, съответстващ на най-голямата експозиция C1, институцията може да изчисли N като 1/C1.
2. Редуцирането на кредитния риск по секюритизиращите позиции може да бъде признато съгласно член 264, параграфи 1 и 4, ако бъдат спазени посочените в член 247 условия.
Член 262
Метод на надзорната формула
1. При метода на надзорната формула рисковото тегло на секюритизираща позиция се изчислява по следния начин, като то не може да бъде по-малко от 20 % за пресекюритизиращи позиции и 7 % за всички други секюритизиращи позиции:
където:
S[x] =
x,
когато x ≤ K IRBR
,
когато x K IRBR
където:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= функцията на бета разпределението с параметри а и b за съответната стойност на x;
T= относителният дял на транша, в който се съдържа позицията, измерен като съотношение на а) номиналния размер на транша към б) сумата на номиналните размери на експозициите, които са били секюритизирани. За дериватните инструменти, изброени в приложение II, вместо условния размер се използва сборът от текущата разменна стойност и потенциалната бъдеща кредитна експозиция, изчислена в съответствие с глава 6;
KIRBR = съотношението на а) KIRB към б) сумата на стойностите на експозициите, които са били секюритизирани, представено като десетична дроб;
L= нивото на кредитно подобрение, измерено като съотношение между номиналния размер на всички траншове, подчинени на транша, в който се държи позицията, и сумата на номиналните размери на експозициите, които са били секюритизирани. Капитализираният бъдещ доход не участва в изчислението на L. Сумите, дължими от контрагенти по посочените в приложение II дериватни инструменти, които представляват траншове, подчинени на въпросния транш, може да се измерват по тяхната текуща разменна стойност,без потенциалната бъдеща кредитна експозиция, при изчисляването на нивото на кредитното подобрение;
N= ефективният брой на експозициите, изчислен съгласно член 261. В случаите на пресекюритизация институцията разглежда броя на секюритизиращите експозиции в групата, а не броя на базисните експозиции в първоначалните групи, от които произхождат базисните секюритизиращи експозиции;
ELGD= средно претеглената според експозициите загуба при неизпълнение, изчислена по следния начин:
където:
LGDi = средната стойност на параметъра LGD, свързан с всички експозиции на i-тия пореден длъжник, където LGD се определя съгласно глава 3. В случаите на пресекюритизация прилаганата за секюритизиращите позиции стойност на параметъра LGD е 100 %. Когато при секюритизация рисковете от неизпълнение и разсейване за закупени вземания се третират в съвкупност, стойността на параметъра LGDi се изчислява като средно претеглена от приложимата стойност на параметъра LGD за кредитен риск и стойност от 75 % за параметъра LGD за риск от разсейване. Използваните тегла са изчислените поотделно капиталови изисквания за кредитен риск и съответно риск от разсейване.
2. Когато номиналната стойност на най-голямата секюритизирана експозиция C1 не превишава 3 % от сумата на номиналните стойности на секюритизираните експозиции, за целите на метода на надзорната формула институцията може да използва стойност на параметъра LGD от 50 % в случаите на секюритизации, които не представляват пресекюритизации, а N се определя съгласно една от следните две формули:
където:
Cm
=
съотношението между сумата на номиналните стойности на m-те най-големи експозиции и сумата на номиналните стойности на секюритизираните експозиции. Нивото на m може да бъде определено от институцията.
За секюритизации, при които всички секюритизирани експозиции представляват на практика експозиции на дребно, с разрешение от компетентния орган институциите могат да използват метода на надзорната формула, прилагайки опростяванията h=0 и ν=0, при условие че ефективният брой на експозициите не е малък и че експозициите не са силно концентрирани.
3. Компетентните органи информират ЕБО относно случаите, при които институциите прилагат параграф 2. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Редуцирането на кредитния риск по секюритизиращите позиции може да се признае съгласно член 264, параграфи 2-4, ако се спазят посочените в член 247 условия.
Член 263
Ликвидни улеснения
1. За да се определи стойността на експозицията на секюритизираща позиция без рейтинг във вид на улеснения под формата на парични аванси, може да се прилага конверсионен коефициент от 0 % към номиналната стойност на ликвидното улеснение, което отговаря на посочените в член 255, параграф 2 условия.
2. Когато за институцията не е възможно да изчисли рисково претегления размер на секюритизираните експозиции, все едно че те не са били секюритизирани, институцията може, по изключение и ако получи разрешение от компетентните органи, временно да прилага определения в параграф 3 метод за изчисляване на рисково претегления размер на секюритизиращи позиции без рейтинг във вид на ликвидни улеснения, които отговарят на условията по член 255, параграф 1. Институциите уведомяват компетентните органи относно прилагането на първо изречение, заедно със съответните обосновка и предвидения срок на прилагане.
Изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция по принцип се смята за невъзможно, ако институцията не прилага рейтинг по подразбиране, подхода на вътрешна оценка и подхода на надзорната формула.
3. Най-високото рисково тегло, което би било приложимо по глава 2 за секюритизираните експозиции, ако те не бяха секюритизирани, може да бъде приложено спрямо секюритизиращата позиция, представлявана от ликвидно улеснение, което отговаря на условията по член 255, параграф 1. За определяне на стойността на експозицията на тази позиция се прилага конверсионен коефициент от 100 %.
Член 264
Редуциране на кредитен риск за секюритизиращи позиции, за които се прилага вътрешнорейтинговият подход
1. Когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на рейтинговия метод, стойността на експозицията или рисковото тегло за дадена секюритизираща позиция, по отношение на която е получена кредитна защита, могат да бъдат променени в съответствие с разпоредбите на глава 4, както те се прилагат за изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция по глава 2.
2. При пълна кредитна защита, когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на метода на надзорната формула, се прилагат следните изисквания:
а)
институцията определя „ефективното рисково тегло“ на позицията. Тя прави това като разделя рисково претегления размер на позицията на стойността на позицията и умножи резултата по 100;
б)
при обезпечена кредитна защита рисково претегления размер на секюритизиращата позиция се изчислява, като се умножи рисково претегленият размер на позицията, коригиран с размера на обезпечената кредитна защита (E*), изчислен съгласно глава 4, за изчисляване на размера на рисково претеглената експозиция по глава 2, приемайки размера на секюритизиращата позиция за E, по ефективното рисково тегло;
в)
при кредитна защита с гаранции рисково претегления размерна секюритизиращата позиция се изчислява, като се умножи размерът на защитата, коригиран за валутно несъответствие и падежно несъответствие (GA) в съответствие с разпоредбите на глава 4, с рисковото тегло на доставчика на защитата; така полученото произведение се добавя към произведението, което се получава при умножаването на разликата между секюритизиращата позиция и GA, по ефективното рисково тегло.
3. При частична кредитна защита, когато размерът на рисково претеглената експозиция се изчислява посредством използването на метода на надзорната формула, се прилагат следните изисквания:
а)
ако редуцирането на кредитния риск покрива на пропорционална основа първата загуба или загуби в секюритизиращата позиция, институцията може да приложи параграф 2;
б)
в останалите случаи институцията третира секюритизиращата позиция като две или повече позиции, като за непокрита част се счита позицията с по-ниско кредитно качество. За да се изчисли рисково претегления размер на тази позиция, се прилагат разпоредбите на член 262, при условие че T се коригира на e* в случаите на обезпечена кредитна защита, и на T-g в случаите на кредитна защита с гаранции, където e* обозначава съотношението на E* към общата номинална стойност на базисната съвкупност, а E* е коригираният размер на експозицията на секюритизиращата позиция, изчислен в съответствие с разпоредбите на глава 4, както те се прилагат за изчисляването на размера на рисково претеглената експозиция съгласно глава 2, приемайки размера на секюритизиращата позиция за Е; и g е съотношението на номиналната стойност на кредитната защита, коригирана за валутно и падежно несъответствие в съответствие с разпоредбите на глава 4, към сумата на секюритизираните експозиции. При кредитна защита с гаранции рисковото тегло на доставчика на защитата се прилага към тази част от позицията, която не попада в коригираната стойност на T.
4. Когато при кредитна защита с гаранции компетентните органи са разрешили на институцията да изчислява размера на рисково претеглените експозиции за подобни преки експозиции към доставчика на защитата в съответствие с глава 3, рисковото тегло g за експозициите към доставчика на защитата съгласно член 235 се определя, както е с посоченото в глава 3.
Член 265
Допълнителни капиталови изисквания при секюритизация на револвиращи експозиции с предвидена клауза за предсрочна амортизация
1. В допълнение към размера на рисково претеглените експозиции, изчислен по отношение на секюритизиращите ѝ позиции, институцията инициатор изчислява размера на рисково претеглените експозиции съгласно изложената в член 256 методология, когато продава револвиращи експозиции чрез секюритизация, която съдържа клауза за предсрочна амортизация.
2. Чрез дерогация от член 256 стойността на експозицията на участието на инициатора е сумата от следните елементи:
а)
стойността на експозицията на онази номинална част от съвкупността от усвоени суми, продадени чрез секюритизация, която съотнесена към размера на общата съвкупност, продадена в структурата, определя частта на паричните потоци, генерирани от събраните суми по главниците и лихвите и други свързани суми, които не са предназначени за извършване на плащания към тези, които притежават секюритизиращи позиции в секюритизацията;
б)
стойността на експозициите на онази част от съвкупността от неусвоени суми по кредитните линии, чиито усвоени суми са били продадени чрез секюритизация, която като дял от общия размер на тези неусвоени суми съответства на дела на стойността на експозицията, разгледана в буква а), от стойността на експозицията на съвкупността от усвоени суми, продадени чрез секюритизацията.
Участието на инициатора не е подчинено спрямо участието на инвеститорите.
Стойността на експозицията на участието на инвеститорите е стойността на експозицията на номиналната част на съвкупността от усвоени суми, невключени в буква а), плюс стойността на експозицията на онази част от съвкупността от неусвоени суми по кредитни линии, усвоените суми по които са продадени в секюритизацията, невключена в буква б).
3. Размерът на рисково претеглената експозиция по отношение на стойността на експозицията на участието на инициатора съгласно параграф 2, буква а) се изчислява като пропорционална експозиция към секюритизираните усвоени експозиции,все едно че те не са били секюритизирани, и като пропорционална експозиция към неусвоените суми по кредитните линии, усвоените суми по които са продадени чрез секюритизация.
Член 266
Намаления в размера на рисково претеглените експозиции
1. Рисково претегления размер на дадена секюритизираща позиция, на която е присъдено рисково тегло от 1 250 %, може да бъде намален с умножения по 12,5 размер на специфичните корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110, направени от институцията по отношение на секюритизираните експозиции. Доколкото за тази цел се отчитат специфични кредитни корекции, същите не се отчитат за целите на изчислението, посочено в член 159.
2. Рисково претегления размер на дадена секюритизираща позиция може да бъде намален с умножения по 12,5 размер на специфичните корекции за кредитен риск, третирани в съответствие с член 110, направени от институцията по отношение на тази позиция.
3. Както е предвидено в член 36, параграф 1, буква к), по отношение на секюритизираща позиция, за която се прилага рисково тегло от 1 250 %, институциите могат, като алтернатива на включването на позицията в изчисленията си на размера на рисково претеглените експозиции, да приспаднат от собствения си капитал рисково претегления размер на позицията при спазване на следните условия:
а)
стойността на експозицията на позицията може да се изключи от размера на рисково претеглените експозиции, като се отчетат и намаленията, направени в съответствие с параграфи 1 и 2;
б)
изчисляването на стойността на експозицията може да отрази призната обезпечена защита, по начин който е в съответствие с методологията по членове 247 и 264;
в)
когато за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции се използва методът на надзорната формула и L KIRBR и [L+T] KIRBR, позицията може да се третира като две позиции с L равно на KIRBR за позицията с по-висок ранг.
4. Когато институцията прилага предвидената в параграф 3 възможност, тя може от посочената в член 260 сума да извади сумата, приспадната съгласно въпросния параграф, умножена по 12,5, до която стойност се ограничава рисково претегления размер на позициите й в секюритизацията.
Раздел 4
Външни кредитни оценки
Член 267
Използване на кредитните оценки на АВКО
При определянето на рисковото тегло на дадена секюритизираща позиция институциите могат да използват кредитните оценки само когато те са били присъдени или са били одобрени от АВКО в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009.
Член 268
Изисквания към кредитните оценки на АВКО
За целите на изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции съгласно раздел 3 институциите използват кредитната оценка на АВКО само когато са изпълнени следните условия:
а)
не съществува несъответствие между видовете плащания, отразени в кредитната оценка, и видовете плащания, на които кредитната институция има право по договора, пораждащ въпросната секюритизираща позиция;
б)
АВКО оповестява анализа на загубите и на паричните потоци, както и на чувствителността на рейтингите към промени в основните допускания, използвани при определянето на рейтингите, включително риска и доходността на групата от активи, както и кредитните оценки, процедури, методологии, допускания и ключовите елементи, които стоят в основата на оценките в съответствие с Регламент (ЕО) № 1060/2009. Информацията, която се предоставя единствено на ограничен брой лица, не се счита за оповестена. Кредитните оценки се включват в миграционната таблица на АВКО;
в)
кредитната оценка не се базира изцяло или частично на подкрепа с гаранции, предоставена от самата институция. В този случай при изчисляването на размера на рисковопретеглените експозиции съгласно раздел 3 институцията разглежда съответната позиция като такъв без рейтинг.
АВКО поема ангажимент да оповести и изясни начина, по който риска и доходността на групата от активи влияе върху въпросната кредитна оценка.
Член 269
Използване на кредитните оценки
1. Институцията може да избере една или повече АВКО, чиито кредитни оценки да се използват при изчисляването на размера на нейните рисково претеглени експозиции по настоящата глава („избрана АВКО“).
2. По отношение на своите секюритизиращи позиции институцията използва кредитните оценки последователно, а не избирателно, като се ръководи от следните принципи:
а)
институцията не може да използва кредитните оценки, присъдени от дадена АВКО за нейните позиции в някои траншове, и кредитни оценки на друга АВКО за позициите ѝ в други траншове по същата секюритизация, независимо дали те са били оценени от първата АВКО;
б)
когато дадена позиция има две кредитни оценки от избрани АВКО, институцията използва по-малко благоприятната кредитна оценка;
в)
когато дадена позиция има повече от две кредитни оценки от избрани АВКО, се използват двете най-благоприятни кредитни оценки. Когато двете най-благоприятни кредитни оценки са различни, се използва по-малко благоприятната от двете;
г)
институцията не изисква активно оттеглянето на по-неблагоприятни рейтинги.
3. Когато кредитната защита, отговаряща на условията по глава 4, е предоставена пряко на дружество със специална цел - секюритизация, и защитата е отразена в кредитната оценка на позицията от избрана АВКО, може да се използва рисковото тегло, свързано с тази кредитна оценка. Когато защитата не отговаря на условията по глава 4, кредитната оценка не се признава. Когато кредитната защита е предоставена пряко на друга секюритизираща позиция, а не на самото дружество със специална цел - секюритизация, кредитната оценка не се признава.
Член 270
Съотнасяне
ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение с цел за всички АВКО да бъде установено кои от посочените в настоящата глава степени на кредитно качество отговарят на съответните кредитни оценки на определенаАВКО. Съотнасянето трябва да е обективно и последователно и да се извършва в съответствие със следните принципи:
а)
ЕБО прави разграничение между съответните степени на риск, изразени чрез всяка кредитна оценка;
б)
ЕБО отчита количествени фактори, като например проценти на неизпълнение и/или на загуба, както и историческите данни за представянето на кредитните оценки на всяка АВКО за различни класове активи;
в)
ЕБО разглежда качествени фактори, като например разнообразието от сделки, оценявани от АВКО, нейната методология и значението на кредитните ѝ оценки, по-специално дали са основани на очакваната загуба или на първата парична загуба и на своевременното изплащане на лихвите или на евентуалното изплащане на лихвите;
г)
ЕБО се стреми да гарантира, че за секюритизиращи позиции, за които въз основа на кредитните оценки на АВКО се прилага едно и също рисково тегло, се прилагат еквивалентни степени на кредитен риск. При необходимост ЕБО разглежда възможността за промяна на съотнасянето на дадена степен на кредитно качество спрямо конкретна кредитна оценка.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 6
Кредитен риск от контрагента
Раздел 1
Определения
Член 271
Определяне на стойността на експозицията
1. Институцията определя стойността на експозицията на дериватните инструменти, изброени в приложение II, в съответствие с настоящата глава.
2. Институцията може да определя стойността на експозицията на репо сделки, сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, транзакции с удължен сетълмент и маржин заемни сделки в съответствие с настоящата глава, вместо да се прилага глава 4.
Член 272
Определения
За целите на настоящата глава и на дял VI от настоящата част се прилагат следните определения:
Общи понятия
1)
„кредитен риск от контрагента“ или „CCR“ означава рискът контрагентът по определена сделка да изпадне в неизпълнение преди окончателния сетълмент на паричните потоци по сделката;
Видове сделки
2)
„транзакции с удължен сетълмент“ означава трансакции, при които контрагентът поема задължение да достави ценна книга, стока или сума в чуждестранна валута срещу парични средства, други финансови инструменти или стоки - или обратно - на договорно определена дата на сетълмент или доставка, която е по-късна от пазарно установения срок за подобен вид сделки или е пет работни дни след датата, на която институцията е сключила сделката, което от двете настъпи по-рано;
3)
„маржин заемни сделки“ означава сделки, при които институцията предоставя кредит във връзка с покупката, продажбата, държането или търгуването на ценни книжа. Маржин заемните сделки не включват други заеми, които са подсигурени чрез обезпечение във вид на ценни книжа;
Нетираща съвкупност, хеджиращи съвкупности и свързани с тях понятия
4)
„нетираща съвкупност“ означава група от сделки между институцията и един контрагент, които са предмет на правно изпълнимо двустранно споразумение за нетиране, което е признато по раздел 7 и глава 4.
Всяка сделка, която не е предмет на правно изпълнимо двустранно споразумение за нетиране, което е признато по раздел 7, се разглежда като отделна нетираща съвкупност за целите на настоящата глава.
Съгласно метода на вътрешните модели изложен в раздел 6, всички нетиращи съвкупности с един контрагент могат да се третират като една нетираща съвкупност, ако симулираните отрицателни пазарни стойности на отделните нетиращи съвкупности са получили стойност 0 в оценката на очакваната експозиция (наричана по-долу „ЕЕ“).
5)
„рискова позиция“ означава стойността на риска, която се определя за дадена трансакция съгласно стандартизирания метод, изложен в раздел 5, по предварително определен алгоритъм;
6)
„хеджираща съвкупност“ означава група от рискови позиции, произтичащи от трансакциите в рамките на една нетираща съвкупност, като за определянето на стойността на експозицията по изложения в раздел 5 стандартизиран метод е използван единствено балансът на тези рискови позиции;
7)
„маржин споразумение“ означава споразумение или клаузи от споразумение, съгласно които даден контрагент трябва да предостави обезпечение на втори контрагент, когато експозицията на втория контрагент към първия надхвърли определено равнище;
8)
„маржин праг“ означава най-големият размер на определена експозиция, след достигането на който едната от страните има правото да изиска допълнително обезщетение;
9)
„рисков маржин период“ означава периодът от последната размяна на обезпечение по определена нетираща съвкупност от сделки с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който експозицията към контрагента са ликвидира и остатъчният пазарен риск се хеджира отново;
10)
„ефективен падеж по метода на вътрешните модели за нетираща съвкупност с падеж над една година“ означава съотношението между размера на очакваната експозиция при отчитане на пълната продължителност на трансакциите от нетиращата съвкупност, дисконтиран с безрисковия лихвен процент, и размера на очакваната експозиция за една година от нетиращото множество, дисконтиран с безрисковия лихвен процент;
Ефективният падеж може да бъде коригиран, така че да отразява риска от подновяване, чрез заместване на очакваната експозиция с ефективната очаквана експозиция при прогнозен хоризонт под една година;
11)
„кръстосано нетиране на продукти“ означава включването на трансакции с различни категории продукти в една нетираща съвкупност в съответствие с правилата за кръстосано нетиране на продукти, изложени в настоящата глава;
12)
„текуща пазарна стойност“ (наричана по-долу „CMV“) за целите на раздел 5 означава нетната пазарна стойност на портфейл от сделки в рамките на нетираща съвкупност, като за изчисляването на CMV се използват както положителните, така и отрицателните пазарни стойности;
Разпределения
13)
„разпределение на пазарните стойности“ е прогнозата на вероятностното разпределение на нетните пазарни стойности към определена бъдеща дата (прогнозен хоризонт) на сделки от една нетираща съвкупност въз основа на реализируемата пазарна стойност на тези сделки към датата на прогнозата;
14)
„разпределение на експозициите“ означава прогнозата на вероятностното разпределение на пазарните стойности, получено след заместване на отрицателните нетни пазарни стойности от прогнозата с нулеви стойности;
15)
„риск-неутрално разпределение“ означава разпределение на пазарните стойности или експозициите за бъдещ период от време, изчислено с помощта на производни пазарни величини, като например производна променливост;
16)
„действително разпределение“ означава разпределение на пазарните стойности или експозициите за бъдещ период от време, като разпределението се изчислява въз основа на исторически или реализирани стойности, като например стойностите на променливостта, изчислени с помощта на минали промени на цени или лихви;
Измерване и корекция на експозициите
17)
„текуща експозиция“ означава положителната пазарна стойност на сделка или портфейл от сделки, включени в нетираща съвкупност с контрагент, която ще бъде загубена при неизпълнение от страна на контрагента, като се приема, че при производство по несъстоятелност или по ликвидация възстановимата стойност на тези сделки ще бъде нулева;
18)
„върхова експозиция“ означава висок процентил на разпределението на експозициите към определена бъдеща дата преди датата на падежа на най-дългосрочната сделка в нетиращата съвкупност;
19)
„очаквана експозиция“ (наричана по-долу „ЕЕ“) означава средната стойност на разпределението на експозициите към определена бъдеща дата преди падежа на най-дългосрочната сделка в нетиращата съвкупност;
20)
„ефективна очаквана експозиция към определена дата“ (по-долу „ефективна ЕЕ“) означава максималната стойност на очакваната експозиция за тази или предходна дата. Като алтернатива, тя може да бъде определена за конкретна дата като най-голямата очаквана експозиция на тази дата или като ефективната очаквана експозиция на която е да било предходна дата;
21)
„очаквана положителна експозиция“ (наричана по-долу „EPE“) означава среднопретеглените във времето очаквани експозиции, като теглата представляват делът на целия времеви интервал, през който съществува отделната очаквана експозиция.
При изчисляването на капиталовото изискване институциите правят осредняване за първата година, а когато падежът на всички договори, включени в нетиращата съвкупност, настъпва преди изтичането на една година, осредняване се извършва за времевия интервал до настъпването на падежа на най-дългосрочния договор в нетиращата съвкупност;
22)
„ефективна очаквана положителна експозиция“ (наричана по-долу „ефективна EPE“) означава среднопретеглената ефективна очаквана експозиция през първата година на нетиращата съвкупност или, когато падежът на всички договори, включени в нетиращата съвкупност, настъпва преди изтичането на годината, осредняване се извършва за времевия период на най-дългосрочния договор в нетиращата съвкупност, като теглата представляват делът на целия времеви интервал, през който съществува отделната очаквана експозиция;
Рискове, свързани с CCR
23)
„риск от подновяване“ означава сумата, с която е подценена EPE, поради продължаващото сключване на сделки със съответния контрагент.
Допълнителната експозиция, създадена от тези бъдещи сделки, не се включва в изчислението на EPE;
24)
„контрагент“ за целите на раздел 7 означава всяко юридическо или физическо лице, което участва в споразумение за нетиране и притежава необходимата за целта договорна правоспособност;
25)
„договорно споразумение за кръстосано нетиране на продукти“ означава двустранно договорно споразумение между институция и контрагент, с което се създава единично правно задължение (базирано на нетирането на обхванатите сделки), обхващащо всички двустранни генерални споразумения и сделки, принадлежащи към включените в споразумението различни продуктови категории;
За целите на настоящото определение „различни продуктови категории“ означава:
а)
репо сделки или сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
б)
маржин заемни сделки;
в)
договори, изброени в приложение II;
26)
„платежно рамо“ означава плащане, договорено в сделка с извънборсов дериватен инструмент с линеен рисков профил, който предвижда размяна на финансов инструмент срещу плащане.
При сделки, които предвиждат размяна на едно плащане срещу друго, тези две платежни рамена обхващат договорно установените брутни плащания, включително условната стойност по сделката.
Раздел 2
Методи за изчисляване на стойността на експозицията
Член 273
Методи за изчисляване на стойността на експозицията
1. Институциите определят стойността на експозицията за изброените в приложение II договори въз основа на един от методите, посочени в раздели 3-6 в съответствие с настоящия член.
Институциите, които не отговарят на условията за третирането, изложено в член 94, не използват метода, посочен в раздел 4. За определяне на стойността на експозицията за договорите, изброени в приложение II, точка 3, институциите не използват метода, посочен в раздел 4. Институциите могат да използват непрекъснато в комбинация методите, изложени в раздели 3-6 в рамките на дадена група. Отделните институции не използват в комбинация методите, изложени в раздели 3-6, непрекъснато, но имат право да използват в комбинация изложените в раздели 3 и 5 методи, когато един от тях е използван за посочените в член 282, параграф 6 случаи.
2. Ако компетентните органи са дали разрешение в съответствие с член 283, параграфи 1 и 2, институцията може да определи стойността на експозицията за следните позиции, прилагайки изложения в раздел 6 метод на вътрешните модели:
а)
договори, изброени в приложение II;
б)
репо сделки;
в)
сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
г)
маржин заемни сделки;
д)
транзакции с удължен сетълмент.
3. Когато институцията придобие защита чрез кредитен дериват срещу експозиция от банковия портфейл или срещу експозиция към риск от контрагента, тя може да изчисли своите капиталови изисквания за хеджираната експозиция в съответствие с едно от следните:
а)
членове 233-236;
б)
в съответствие с член 153, параграф 3 или член 183, когато е получено разрешение в съответствие с член 143.
Стойността на експозицията за CCR за тези кредитни деривати е нула, освен ако институцията не прилага подхода по член 299, параграф 2, буква з), подточка ii).
4. Независимо от параграф 3 институцията може да избере да включва по един и същ начин за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента всички кредитни деривати, невключени в търговския портфейл и закупени като защита срещу експозиция от банковия портфейл или срещу експозиция към кредитен риск от контрагента, когато кредитната защита се признава съгласно настоящия регламент.
5. Когато продаваните от институцията суапове за кредитно неизпълнение се третират от нея като кредитна защита, предоставена от въпросната институция, и подлежат на капиталови изисквания за кредитен риск на базисния инструмент върху цялата главница, за целите на CCR стойността на тяхната експозиция в банковия портфейл е нула.
6. Съгласно всички методи, изложени в раздели 3-6, стойността на експозицията за даден контрагент е равна на сбора от стойностите на експозициите, изчислени за всяка нетираща съвкупност от сделки с този контрагент.
За даден контрагент стойността на експозицията за дадена нетираща съвкупност от изброените в приложение II извънборсови дериватни инструменти, изчислена в съответствие с настоящата глава, е по-голямата от следните стойности: нула и разликата между сумата от стойностите на експозициите във всички нетиращи съвкупности от сделки с контрагента и сумата на CVA за въпросния контрагент, която е призната от институцията като извършени обезценки. Корекциите на кредитната оценка се изчисляват, без да се вземат предвид балансиращите корекции на стойността на дебита на собствения кредитен риск на дружеството, които вече са били изключени от собствения капитал съгласно член 33, параграф 1, буква в).
7. Институциите определят стойността на породените от транзакции с удължен сетълмент експозиции, чрез който и да било от методите, посочени в раздели 3-6, независимо от метода, който институцията е избрала за третирането на сделки с извънборсови деривати, репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки. При изчисляване на капиталовите изисквания за транзакции с удължен сетълмент, институцията, която използва изложения в глава 3 подход, може да присъжда рискови тегла в съответствие с подхода, предвиден в глава 2, постоянно и независимо от това доколко съществени са тези позиции.
8. По отношение на методите, изложени в раздели 3 и 4, институцията приема последователна методика за определяне на условния размер на различните видове продукти и гарантира, че условният размер, който трябва да се вземе предвид, осигурява подходящо покритие на свързания с договора риск. Когато договорът предвижда мултиплициране на паричните потоци, институцията коригира условната сума, за да отчете последиците от мултиплицирането върху структурата на риска по този договор.
По отношение на методите, изложени в раздели 3-6, институциите третират сделките с установен специфичен утежняващ риск в съответствие с член 291, параграфи 2, 4, 5 и 6, в зависимост от случая.
Раздел 3
Метод на пазарната оценка
Член 274
Метод на пазарната оценка
1. За да определят текущата разменна стойност на всички договори с положителни стойности, институциите определят текущите пазарни стойности по договорите.
2. За да определят потенциалната бъдеща кредитна експозиция, институциите умножават условните стойности или съответно базисните стойности по коефициентите, посочени в таблица 1, в съответствие със следните принципи:
а)
договори, които не попадат в една от петте категории, посочени в таблица 1, се третират като договори за стоки, различни от благородни метали;
б)
за договори, при които главницата се разменя повече от веднъж, коефициентите се умножава по броя на оставащите плащания, които все още трябва да бъдат направени съгласно договора;
в)
за договори, при които остатъчната експозиция се преизчислява на предварително зададени дати на плащане и условията по които се коригират така, че пазарната стойност на договора да бъде нула на тези дати, остатъчният матуритет е времето до следващата дата на корекция. При лихвени договори, отговарящи на тези условия и с общ остатъчен матуритет над една година, коефициентът е не по-малък от 0,5 %.
Таблица 1
Остатъчен матуритет
Лихвени договори
Валутни договори и договори за злато
Договори за капиталови инструменти
Договори за благородни метали, с изключение на злато
Договори за стоки, различни от благородни метали
1 година или по-малко
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Над 1 година, но не повече от 5 години
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Над 5 години
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. По отношение на договорите за стоки, различни от злато, които са посочени в приложение II, точка 3, вместо коефициентите в таблица 1 институцията може да прилага коефициентите в таблица 2, при условие че за тези договори институцията прилага посочения в член 361 разширен подход на падежната стълбица.
Таблица 2
Остатъчен матуритет
Благородни метали
(с изключение на злато)
Неблагородни метали
Селскостопански продукти
(нетрайни продукти)
Други, включително енергийни продукти
1 година или по-малко
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Над 1 година, но не повече от 5 години
5 %
4 %
5 %
6 %
Над 5 години
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. Стойността на експозицията е сборът от текущата разменна стойност и потенциалната бъдеща кредитна експозиция.
Раздел 4
Метод на първоначалната експозиция
Член 275
Метод на първоначалната експозиция
1. Стойността на експозицията е условният размер на всеки инструмент, умножен по заложените в таблица 3 коефициенти.
Таблица 3
Първоначален матуритет
Лихвени договори
Валутни договори и договори за злато
1 година или по-малко
0,5 %
2 %
Над 1 година, но не повече от 2 години
1 %
5 %
Допълнително начисление за всяка следваща година
1 %
3 %
2. За изчисляването на стойността на експозицията на лихвени договори институцията може да избере дали да използва първоначалния или остатъчния матуритет.
Раздел 5
Стандартизиран метод
Член 276
Стандартизиран метод
1. Институциите могат да използват стандартизирания метод само при изчисляването на стойност на експозиция за извънборсови деривати и за транзакции с удължен сетълмент.
2. При прилагането на стандартизирания метод институциите изчисляват стойността на експозицията отделно за всяка нетираща съвкупност, след отчитане на обезпеченията, по следния начин:
където:
CMV
=
текущата пазарна стойност, преди отчитане на обезпеченията, на портфейла от сделки с контрагент, включени в нетиращата съвкупност, като:
където:
CMVi
=
текущата пазарна стойност на сделка i;
CMC
=
текущата пазарна стойност на обезпеченията за тази нетираща съвкупност, като:
където
CMCl
=
текущата пазарна стойност на обезпечение l;
i
=
индекс на сделките;
l
=
индекс на обезпеченията;
j
=
индекс на категорията хеджираща съвкупност;
Хеджиращите съвкупности съответстват на рисковите фактори, за които рискови позиции с различни знаци могат да се нетират и измерването на експозицията да става посредством получената по този начин нетна позиция;
RPTij = рискова позиция от сделка i по отношение на хеджираща съвкупност j;
RPClj = рисковатa позиция от обезпечение l по отношение на хеджираща съвкупност j;
CCRMj = множителят на CCR от таблица 5 по отношение на хеджираща съвкупност j;
β= 1,4.
3. За целите на изчислението по параграф 2:
а)
приемливите обезпечения, получени от контрагента, имат положителен знак, а обезпеченията, дадени на контрагента, имат отрицателен знак;
б)
само обезпеченията, които са приемливи съгласно член 197, член 198 и член 299, параграф 2, буква г), се използват при стандартизирания метод;
в)
институцията може да пренебрегне лихвения риск, свързан с платежните рамена с остатъчен матуритет под една година;
г)
институцията може да третира сделки с две платежни рамена в една валута като една съвкупна сделка. Третирането на платежните рамена се прилага за съвкупната сделка.
Член 277
Сделки с линеен рисков профил
1. Институциите отнасят сделките с линеен рисков профил към рисковите позиции в съответствие със следните разпоредби:
а)
сделки с линеен рисков профил, използващи като базисен инструмент капиталови инструменти (включително индекси върху капиталови инструменти), злато, други благородни метали или други стоки, се отчитат като рискова позиция в съответния капиталов инструмент (или индекс върху капиталови инструменти) или стока и лихвена рискова позиция, съответстваща на платежното рамо;
б)
сделки с линеен рисков профил, използващи като базисен инструмент дългови инструменти, се отчитат като лихвена рискова позиция за дълговия инструмент и още една лихвена рискова позиция за платежното рамо;
в)
сделки с линеен рисков профил, които предвиждат размяната на едно плащане срещу друго, включително и валутни форуърди, се отчитат като лихвена рискова позиция за всяко от платежните рамена.
Когато при някоя от сделките, посочени в буква а), б) или в), платежното рамо или базисният дългов инструмент е в чужда валута, това платежно рамо или базисен инструмент се отчита като рискова позиция в тази валута.
2. За целите на параграф 1 размерът на дадена рискова позиция, произтичаща от сделка с линеен рисков профил, е ефективната условна стойност (пазарна цена, умножена по количеството) на базисните финансови инструменти или стоки, преобразувани чрез умножаване по съответния обменен курс в националната валута на институцията, с изключение на дълговите инструменти.
3. При дългови инструменти и при платежни рамена размерът на рисковата позиция е ефективната условна стойност на остатъчните брутни плащания (включително условната стойност), преизчислена в националната валута на държавата членка по произход и умножена съответно по модифицираната дюрация на дълговия инструмент или платежното рамо.
4. Размерът на дадена рискова позиция за суап за кредитно неизпълнение е условната стойност на референтния дългов инструмент, умножена по остатъчния матуритет на суапа за кредитно неизпълнение.
Член 278
Сделки с нелинеен рисков профил
1. Институциите определят размера на рисковите позиции за сделки с нелинеен рисков профил съгласно параграфите по-долу.
2. Размерът на рискова позиция от извънборсов дериват с нелинеен рисков профил, включително опции и суапции, чийто базисен инструмент не е дългов инструмент или платежно рамо, е равен на делта еквивалента на ефективната условна стойност на базисния финансов инструмент на сделката в съответствие в член 280, параграф 1.
3. Размерът на рисковите позиции от извънборсов дериват с нелинеен рисков профил, включително опции и суапции, чийто базисен инструмент е дългов инструмент или платежно рамо, е равен на делта еквивалента на ефективната условна стойност на финансовия инструмент или платежното рамо, умножен съответно по модифицираната дюрация на дълговия инструмент или на платежното рамо.
Член 279
Третиране на обезпеченията
За определяне на рисковите позиции институциите третират обезпеченията по следния начин:
а)
обезпечение, получено от контрагента, се третира като вземане от контрагента по дериватен договор (дълга позиция) с падеж на деня на определянето;
б)
предоставеното на контрагента обезпечение се третира като задължение към контрагента (къса позиция) с падеж на деня на определянето.
Член 280
Изчисляване на рисковите позиции
1. Институцията определя размера и знака на рисковите позиции по следния начин:
а)
за всички инструменти, които не са дългови:
i)
като ефективната условна стойност при сделка с линеен рисков профил;
ii)
като делта еквивалентната условна стойност,
, при сделка с нелинеен рисков профил,където:
Pref
=
цената на базисния инструмент в референтната валута;
V
=
стойността на финансовия инструмент (при опция стойността е цената на опцията);
P
=
цената на базисния инструмент, изразена в същата валута като V;
б)
за дългови инструменти и за платежните рамена на всички сделки:
i)
като ефективната условна стойност, умножена по модицифираната дюрация, при сделка с линеен рисков профил;
ii)
като делта еквивалентната условна стойност, умножена по модицифираната дюрация,
, при сделка с нелинеен рисков профил,където:
V
=
стойността на финансовия инструмент (при опция това е цената на опцията);
r
=
ниво на лихвения процент.
Ако V е деноминирана в различна от референтната валута, дериватът се преизчислява в референтната валута, като се умножи по съответния обменен курс.
2. Институциите групират рисковите позиции в хеджиращи съвкупности. За всяка хеджираща съвкупност се изчислява абсолютната стойност на сумата от получените рискови позиции. В резултат на това изчисление се получава нетната рискова позиция, която за целите на член 276, параграф 2 се изчислява, както следва:
Член 281
Лихвени рискови позиции
1. За изчисляване на лихвените рискови позиции институциите прилагат изложените по-долу разпоредби.
2. За лихвени рискови позиции, произтичащи от:
а)
парични влогове, получени от контрагента като обезпечение;
б)
платежни рамена;
в)
базисни дългови инструменти,
по отношение на които във всеки случай се прилага капиталово изискване от не повече от 1,60 % в съответствие с член 336, таблица 1, като институциите отнасят тези позиции към една от шестте хеджиращи съвкупности, изложени в таблица 4, за всяка отделна валута.
Таблица 4
Референтни лихвени проценти по ДЦК
Други референтни лихвени проценти
Матуритет
1 година
1 ≤ 5 години
5 години
1 година
1 ≤ 5 години
5 години
3. За лихвени рискови позиции от базисни дългови инструменти или от платежни рамена, при които лихвеният процент е обвързан с референтен лихвен процент, който отразява общото лихвено равнище на пазара, остатъчният матуритет е продължителността на времевия период до следващата промяна на лихвения процент. Във всички останали случаи се ползва остатъчният матуритет на базисния дългов инструмент, а при платежните рамена се ползва остатъчният срок на съответната сделка.
Член 282
Хеджиращи съвкупности
1. Институциите формират хеджиращи съвкупности в съответствие с параграфи 2-5.
2. Отделна хеджираща съвкупност се обособява за всеки емитент на референтен дългов инструмент, който е базисен за кредитен суап за неизпълнение.
При n-тото неизпълнение, кредитните суапове за неизпълнение, част от съвкупност от експозиции, се третират, както следва:
а)
размерът на рисковата позиция в референтен дългов инструмент, част от съвкупността от експозиции, която е базисна за n-тото неизпълнение на кредитни суапове за неизпълнение, представлява ефективната условна стойност на референтния дългов инструмент, умножена по модифицираната дюрация на деривата при n-тото неизпълнение по отношение на промяна в кредитния спред на референтния дългов инструмент;
б)
за всеки референтен дългов инструмент, част от съвкупността от експозиции, която е базисна при дадено n-то неизпълнение на кредитен суап за неизпълнение, се обособява отделна хеджираща съвкупност. Рисковите позиции, произтичащи от n-тото неизпълнение на различни кредитни суапове за неизпълнение, не се включват в една и съща хеджираща съвкупност;
в)
множителят на CCR, приложим за всяка хеджираща съвкупност, създадена за даден референтен дългов инструмент в дериват при n-тото неизпълнение, е равен на:
i)
0,3 % за референтен дългов инструмент с присъдена кредитна оценка от призната АВКО, съответстваща на степен за кредитно качество от 1 до 3;
ii)
0,6 % за останалите дългови инструменти.
3. За лихвени рискови позиции, произтичащи от:
а)
парични влогове, предоставени като обезпечение на контрагент, когато този контрагент няма собствени дългови инструменти с нисък специфичен риск;
б)
базисни дългови инструменти, към които се прилага капиталово изискване, по-голямо от 1,60 % в съответствие с член 336, таблица 1;
За всеки емитент има една хеджираща съвкупност.
Когато дадено платежно рамонаподобява такъв дългов инструмент, също се обособява една хеджираща съвкупност за всеки емитент на референтния дългов инструмент.
Институцията може да включва в една и съща хеджираща съвкупност рисковите позиции в дългови инструменти на определен емитент или в референтните дългови инструменти на същия емитент, които са равностойни на платежни рамена или са базисни инструменти по суапове за кредитно неизпълнение.
4. Само еднаквите или подобни базисни финансови инструменти, различни от дългови, се включват в една и съща хеджираща съвкупност. Във всички други случаи те се включват в отделни хеджиращи съвкупности.
За целите на настоящия параграф институциите определят дали базисните инструменти са подобни, в съответствие със следните принципи:
а)
по отношение на капиталовите инструменти - емитираните от един емитент капиталови инструменти представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху капиталови инструменти се третира като отделен емитент;
б)
по отношение на благородните метали - активите в един и същ благороден метал представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху благородни метали се третира като отделен благороден метал;
в)
по отношение на електроенергията - базисните инструменти са подобни, ако правата и задълженията за доставка на електроенергия се отнасят до един и същ период на върхово или невърхово натоварване в рамките на 24 часа;
г)
по отношение на стоките - активите в една и съща стока представляват подобни базисни инструменти. Индексът върху стоки се третира като отделна стока.
5. Множителите за CCR (наричани по-долу „CCRM“) за различните категории хеджиращи съвкупности са посочени в следната таблица:
Таблица 5
Категории хеджиращи съвкупности
Множител
1.
Лихвени позиции
0,2 %
2.
Лихви за рискови позиции, произтичащи от референтни дългови инструменти, които са базисни инструменти по суап за кредитно неизпълнение и за които капиталовото изискване по дял IV, глава 2, таблица 1 е по-малко или равно на 1,60 %.
0,3 %
3.
Лихви за рискови позиции, произтичащи от дългови инструменти или от референтни дългови инструменти, за които капиталовото изискване по дял IV, глава 2, таблица 1 е по-голямо от 1,60 %.
0,6 %
4.
Валутни позиции
2,5 %
5.
Позиции от инструменти за доставка на електроенергия
4 %
6.
Позиции в злато
5 %
7.
Позиции в капиталови инструменти
7 %
8.
Позиции в благородни метали (с изключение на злато)
8,5 %
9.
Позиции в други стоки (без благородни метали и електроенергия)
10 %
10.
Позиции в други базисни инструменти по извънборсови деривати, които не са включени в категориите по-горе
10 %
Базисните инструменти по извънборсови деривати, посочени в таблица 5, точка 10, се включват в отделни хеджиращи съвкупности за всяка категория базисни инструменти.
6. За сделки с нелинеен рисков профил или за платежни рамена и сделки с базисен актив дългов инструмент, за които институцията не може да определи делтата или модифицираната дюрация, с оценъчен модел, одобрен от компетентния орган за целите на определянето на капиталовите изисквания за пазарен риск, компетентният орган определя консервативно размера на рисковите позиции и приложимите CCRMj или изисква от институцията да използва определения в раздел 3 метод. Нетирането не се отчита (т.е. стойността на експозицията се определя при допускане за нетираща съвкупност, състояща се само от тази отделна сделка).
7. Институцията разполага с вътрешни процедури, чрез които да потвърди, че съответната сделка е обхваната от правно изпълним договор за нетиране, отговарящ на изискванията по раздел 7, преди сделката да бъде включена в определена хеджираща съвкупност.
8. Преди да признае влиянието на обезпеченията в своите изчисления, институцията, използваща обезпечения за редуциране на CCR, прилага вътрешни процедури, с които да потвърди, че обезпеченията съответстват на стандартите за правна сигурност по глава 4.
Раздел 6
Метод на вътрешните модели
Член 283
Разрешение за използване на метода на вътрешните модели
1. При условие че компетентните органи се уверят, че институцията е изпълнила посоченото в параграф 2 изискване, те разрешават на въпросната институция да използва метода на вътрешните модели (наричан по-долу „МВМ“) за изчисляване на стойността на експозицията за която и да е от следните сделки:
а)
сделки по член 273, параграф 2, буква а);
б)
сделки по член 273, параграф 2, букви б), в) и г);
в)
сделки по член 273, параграф 2, букви а)-г),
Когато на институцията е разрешено да използва МВМ за изчисляване на стойността на експозицията за която и да е от сделките, посочени в букви а)-в) от първа алинея, тя може също така да използва МВМ за сделките по член 273, параграф 2, буква д).
Независимо от член 273, параграф 1, трета алинея институцията може да реши да не прилага този метод към несъществени по размер и риск експозиции. В такъв случай институцията прилага към тези експозиции един от методите, посочени в раздели 3-5, когато са изпълнени съответните изисквания за всеки от методите.
2. Компетентните органи разрешават на институцията да използва МВМ за изчисленията, посочени в параграф 1, само ако институцията е удостоверила, че отговаря на изискванията, посочени в настоящия раздел, и компетентните органи са установили, че поддържаните от институцията системи за управление на CCR са надеждни и се прилагат правилно.
3. Компетентните органи могат да разрешат на институциите в рамките на определен период от време да въвеждат поетапно МВМ за различните видове сделки. През този период на поетапно въвеждане институциите могат да използват методите, установени в раздел 3 или раздел 5, по отношение на видовете сделки, за които те не използват МВМ.
4. За всички сделки с извънборсови деривати и транзакции с удължен сетълмент, за които институцията не е получила разрешение съгласно параграф 1 за използване на МВМ, институцията използва методите, посочени в раздел 3 или раздел 5.
Тези методи могат да бъдат използвани комбинирано и на непрекъсната основа в рамките на дадена група. В рамките на една институцията тези методи могат да бъдат използвани комбинирано само когато един от методите се използва в случаите, предвидени в член 282, параграф 6.
5. Институцията, която в съответствие с параграф 1 е получила разрешение да използва МВМ, не възобновява използването на методите, посочени в раздел 3 или раздел 5, освен ако не е получила съответното разрешение от компетентния орган. Компетентните органи дават такова разрешение, ако институцията е посочила основателна причина.
6. Ако институцията престане да изпълнява посочените в настоящия раздел изисквания, тя уведомява компетентния орган и предприема едно от следните действия:
а)
представя на компетентния орган план за своевременно достигане на изискванията;
б)
доказва пред компетентния орган, че въздействието на това неизпълнение е несъществено.
Член 284
Стойност на експозицията
1. Когато на институцията е разрешено в съответствие с член 283, параграф 1 да използва МВМ за изчисляване на стойността на експозицията на някои или на всички сделки, посочени в същия параграф, тя измерва стойността на експозицията на тези сделки на ниво нетираща съвкупност.
Моделът, използван за тази цел от институцията:
а)
определя прогнозното разпределение на промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност, дължащи се на съвместно изменение на съответните пазарни променливи, като например лихвени проценти и валутни курсове;
б)
изчислява стойността на експозицията за нетиращата съвкупност за всяка бъдеща дата въз основа на съвместното изменение на пазарните променливи.
2. С цел моделът да отчете ефекта от допълването до минималния размер на обезпечението, моделът на стойността на обезпечението отговаря на качествените и количествените изисквания и изискванията за данни по отношение на МВМ в съответствие с настоящия раздел, като в своето прогнозно разпределение на промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност институцията може да включи единствено приемливото финансово обезпечение, съгласно посоченото в членове 197 и 198, и в член 299, параграф 2, букви в) и г).
3. Капиталовото изискване за кредитен риск от контрагента по отношение на експозициите към CCR, спрямо които институцията прилага МВМ, е по-високата от следните стойности:
а)
капиталовото изискване за тези експозиции, изчислено на базата на ефективната EPE чрез използване на текущи пазарни данни;
б)
капиталовото изискване за тези експозиции, изчислено на базата на ефективната EPE чрез използване на единно последователно калибриране при стрес за всички експозиции към CCR, спрямо които се прилага МВМ.
4. Освен при контрагентите, които са определени като носители на специфичен утежняващ риск и попадат в обхвата на член 291, параграфи 4 и 5, институциите изчисляват стойността на експозицията като произведение на коефициента (α) по ефективната очаквана положителна експозиция:
където:
α
=
1,4, освен когато компетентните органи не изискват по-висока стойност на α или не разрешават на институциите да използват своите собствени оценки в съответствие с параграф 9;
Ефективната EPE се изчислява чрез оценяване на очакваната експозиция (EEt) като средната експозиция на бъдеща дата t, където средната стойност се изчислява на базата на възможните бъдещи стойности на съответните фактори на пазарен риск.
Моделът оценява EE към поредица от бъдещи дати t1, t2, t3 и т.н.
5. Ефективната EE се изчислява рекурсивно като:
където:
текущата дата е обозначена като t0;
ефективната EEt0 е равна на текущата експозиция.
6. Ефективната EPE е средната ефективна EE през първата година на бъдещата експозиция. Ако падежът на всички договори в нетиращата съвкупност е в рамките на по-малко от една година, EPE е средната ЕЕ до момента на настъпване на падежа на всички договори в нетиращата съвкупност. Ефективната EPE се изчислява като среднопретеглената стойност на ефективната ЕЕ:
където теглата дават възможност бъдещата експозиция да бъде изчислена към дати, които не са равномерно разположени във времето.
7. Институциите изчисляват EE или върховата експозиция въз основа на разпределение на експозициите, което отчита възможните отклонения от нормалното разпределение на експозициите.
8. Институцията може да използва изчисленото по модела разпределение, което е по-консервативно от произведението на α и ефективната EPE, изчислено за всеки контрагент в съответствие с формулата по параграф 4.
9. Независимо от параграф 4 компетентните органи могат да разрешат на институциите да използват своите собствени оценки за параметъра α, когато:
а)
α се равнява на съотношението на вътрешния капитал на базата на пълна симулация на експозицията към CCR при различните контрагенти (като числител) и вътрешния капитал на базата на EPE (като знаменател);
б)
EPE се използва в знаменателя при допускане, че е фиксирана остатъчна сума.
Когато е изчислен в съответствие с настоящия параграф, параметърът α е не по-малък от 1,2.
10. За да бъде определен параметърът α съгласно параграф 9, институцията гарантира, че числителят и знаменателят се изчисляват по начин, съвместим с методиката за моделиране, спецификациите на параметрите и състава на портфейлите. Използваният при определянето на параметъра α подход се основава на вътрешния капиталов подход на институцията, той е добре документиран и подлежи на независимо утвърждаване. Освен това институциите правят преглед на оценките си на α най-малко веднъж на тримесечие и по-често, когато съставът на портфейла се променя с времето. Институцията оценява също и свързания с модела риск.
11. Институцията доказва пред компетентния орган, че нейните вътрешни оценки на параметъра α отразяват в числителя съществени източници на зависимост на разпределението на пазарните стойности на сделките или портфейлите от сделки за различните контрагенти. Във вътрешните оценки на параметъра α е отчетена нееднородността на портфейлите.
12. При надзора на използването на оценките по параграф 9 компетентните органи вземат предвид значителното отклонение в оценките на α, което възниква поради възможността за неточно определяне, която се проявява при моделите, използвани за определяне на числителя, особено при наличието на изпъкналост.
13. Променливостта и корелациите на факторите на пазарния риск, използвани при съвместното моделиране на пазарния и кредитния риск, се определят, когато е уместно, в зависимост от кредитните рискови фактори с цел отразяване на потенциалното увеличаване на променливостта или корелациите при икономически спад.
Член 285
Стойност на експозицията за нетираща съвкупност, предмет на маржин споразумение
1. Ако нетиращата съвкупност е предмет на маржин споразумение и ежедневна пазарна оценка, институцията може да използва една от следните величини за определяне на EPE:
а)
ефективната EPE, без отчитане на обезпеченията, получени или предоставени по маржин споразумението, плюс всички предоставени на контрагента обезпечения, които не подлежат на ежедневна оценка и допълване до минималния размер на обезпечението или текущата експозиция;
б)
надбавка, която отразява очакваното увеличение на експозицията по време на рисковия маржин период плюс по-голямата от посочените по-долу експозиции:
i)
текущата експозиция, включително всички получени или предоставени в момента обезпечения, които не са изисквани или оспорвани;
ii)
най-голямата нетна експозиция, включително обезпеченията по маржин споразумението, която не би довела до изискване на обезпечението. Тази сума отразява всички приложими прагове, минимални размери на прехвърляеми средства, независими суми и първоначални маржове по маржин споразумението;
в)
ако при изчисляване на EE моделът отчита ефектите от допълване до минималния размер на обезпечението, след разрешение от компетентния орган институцията може да използва изчислената чрез модела ЕЕ пряко във формулата по член 284, параграф 5. Компетентните органи дават такова разрешение само ако потвърдят, че при изчисляването на ЕЕ моделът надлежно отчита ефектите от допълване до минималния размер на обезпечението.
За целите на буква б) институциите изчисляват добавката като очакваната положителна промяна на пазарната стойност на трансакциите по време на рисковия маржин период. Промените в стойността на обезпечението биват отразявани чрез използване на надзорните корекции за променливост в съответствие с глава 4, раздел 3 или чрез собствени оценки на корекциите за променливост по разширения метод за финансово обезпечение, като обаче по време на рисковия маржин период не се допускат плащания по обезпеченията. Минималната продължителност на рисковия маржин период е посочена в параграфи 2-5.
2. При сделките, за които се извършва ежедневно пазарна оценка и допълване до минималния размер на обезпечението, рисковият маржин период, използван за моделирането на стойността на експозицията при маржин споразуменията, е не по-кратък от:
а)
5 работни дни за нетиращите съвкупности, състоящи се единствено от репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки и маржин заемни сделки;
б)
10 работни дни за всички други нетиращи съвкупности.
3. Букви а) и б) от параграф 2 се прилагат при спазването на следните изключения:
а)
за всички нетиращи съвкупности, при които броят на сделките надвишава 5 000 във всеки един момент от тримесечието, рисковият маржин период за следващото тримесечие е не по-кратък от 20 работни дни. Това изключение не се прилага спрямо експозициите по търговско финансиране на институцията;
б)
за нетиращите съвкупности, съдържащи една или повече сделки, включващи неликвидно обезпечение или извънборсов дериват, които не могат да бъдат лесно подменени, рисковият маржин период не е по-кратък от 20 работни дни.
Институцията определя дали обезпечението е неликвидно или дали извънборсовите деривати не могат да бъдат лесно подменени при стресирани пазарни условия, които се характеризират с липсата на постоянно работещи пазари, на които контрагентът би получил в рамките на най-много два дни голям брой ценови котировки, без това да влияе на пазарните цени или цената да бъде формирана с пазарна отстъпка (при обезпеченията) или премия (при извънборсовите деривати).
Институцията преценява дали сделките или ценните книжа, които тя държи като обезпечение, са съсредоточени към даден контрагент и дали институцията би била в състояние да подмени тези сделки или ценни книжа, ако въпросният контрагент напусне неочаквано пазара.
4. Ако в рамките на непосредствено предшестващите две тримесечия институцията е участвала в повече от два спора по изисквания за допълване на маржин депозита към дадена нетираща съвкупност, които са продължили по-дълго от приложимия рисков маржин период по параграфи 2 и 3, през следващите две тримесечия институцията използва рисков маржин период, който е поне двойно по-дълъг от посочения в параграфи 2 и 3 период, за тази нетираща съвкупност.
5. Когато периодичността на допълването до минималния размер на обезпечението е N дни, рисковият маржин период е най-малко равен на периода, посочен в параграфи 2 и 3 (F), плюс N дни минус един ден. Т.е.:
6. Ако вътрешният модел включва ефекта от допълване до минималния размер на обезпечението при промени в пазарната стойност на нетиращата съвкупност, при изчисляването на стойността на експозициите за извънборсови деривати и сделки, финансирани чрез ценни книжа, институцията моделира обезпечение, различно от парични средства във валутата на самата експозиция, съвместно с експозицията.
7. Ако институцията не е в състояние да моделира обезпечението съвместно с експозицията, при изчисляването на стойността на експозициите за извънборсови деривати и сделки, финансирани чрез ценни книжа, тя не отчита ефект от обезпечение, различно от парични средства във валутата на самата експозиция, освен когато институцията не използва корекции за променливост, които отговарят на стандартите на разширения метод за финансово обезпечение със собствени оценки на корекциите за променливост, или стандартните данни за надзорни корекции за променливост в съответствие с глава 4.
8. Институцията, която използва МВМ, не може да отчита в своите модели ефекта от намаляване на стойността на експозицията вследствие на клаузи в споразумението за предоставяне на обезпечение, изискващи получаване на обезпечение при влошаване на кредитното качество на контрагента.
Член 286
Управление на CCR - политики, процедури и системи
1. Институцията установява и поддържа рамка за управление на CCR, състояща се от:
а)
политики, процеси и системи, осигуряващи установяването, измерването, управлението, одобрението и вътрешното отчитане на CCR;
б)
процедури, гарантиращи съблюдаването на тези политики, процеси и системи.
Тези политики, процеси и системи са концептуално издържани, прилагат се цялостно и биват документирани. Документацията съдържа обяснение на емпиричните техники, използвани за измерване на CCR.
2. Изискваната по параграф 1 рамка за управление на CCR отчита пазарните, ликвидните, правните и операционните рискове, които са свързани с CCR. Рамката конкретно гарантира, че институцията спазва следните принципи:
а)
тя не встъпва в стопански отношения с контрагент, без да оцени неговата кредитоспособност;
б)
тя надлежно отчита кредитния риск, възникващ преди и по време на сетълмента;
в)
тя управлява тези рискове по възможно най-всеобхватен начин на ниво отделен контрагент, обединявайки експозициите към CCR с другите кредитни експозиции, и на ниво предприятие.
3. Институцията, която използва МВМ, доказва пред компетентния орган, че при определяне на ликвидните рискове нейната рамка за управление на CCR отчита всеки един от следните елементи:
а)
евентуалните входящи изисквания за допълване на маржин депозита в контекста на обмена на вариационния маржин или на друг вид маржин обезпечение, например първоначален или независим маржин, при неблагоприятни пазарни сътресения;
б)
евентуалните искове за връщане на излишъка по обезпечението, предоставено от контрагентите;
в)
претенции, произтичащи от евентуално понижаване на собствената външна оценка на кредитното качество.
Институцията гарантира, че естеството и времевият хоризонт на повторно използване на обезпечението са в съответствие с необходимата ѝ ликвидност и не застрашават способността ѝ своевременно да предоставя или връща обезпечения.
4. Управителният орган и висшето ръководство на институцията участват активно и гарантират, че за управлението на CCR се отделят необходимите ресурси. В рамките на официална процедура висшето ръководство бива запознато с ограниченията и допусканията на използвания модел и влиянието на тези ограничения и допускания върху достоверността на изходните данни. Висшето ръководство бива също така осведомявано за несигурността на пазарната среда и оперативните проблеми, както и за отразяването им в модела.
5. Ежедневните отчети, изготвяни в съответствие с член 287, параграф 2, буква б) за експозициите на институцията към CCR, се преглеждат от членове на ръководството с достатъчен ранг и правомощия да разпоредят на отделни служители, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, да намалят заетите позиции и да разпоредят намаление на цялостната експозиция на институцията към CCR.
6. Рамката за управление на CCR, която институцията е установила в съответствие с параграф 1, се ползва заедно с вътрешните кредитни ограничения и ограниченията за търгуване. Кредитните ограничения и ограниченията за търгуване са свързани с модела за измерване на риска на институцията по начин, който е предвидим във времето и който е добре разяснен на служителите, които управляват кредитни позиции или търгуват, както и на висшето ръководство. Институцията е въвела официална процедура за докладване на нарушенията на праговете на риска на съответно ръководно ниво.
7. Системата за измерване на CCR на институцията включва измерване на използваните кредитни линии през и в края на деня. Институцията измерва текущата експозиция със и без отчитане на обезпеченията. Институцията изчислява и наблюдава върхова експозиция или потенциална бъдеща експозиция на ниво портфейл и на ниво отделен контрагент при избран от нея доверителен интервал. Институцията отчита големите или концентрираните позиции, включително по групи свързани контрагенти, по отрасли и по пазари.
8. Институцията създава и поддържа редовно прилагана и изчерпателна програма за стрес тестове. Резултатите от стрес тестовете се преглеждат периодично, и най-малко веднъж на тримесечие от висшето ръководство, и се отразяват в политиките и лимитите за CCR, приети от ръководния орган или висшето ръководство. Ако стрес тестовете установят конкретна уязвимост при определени обстоятелства, институцията предприема незабавни мерки за справяне с тези рискове.
Член 287
Организационна структура на управлението на CCR
1. Институцията, която използва МВМ, създава и поддържа:
а)
звено за контрол на риска в съответствие с параграф 2;
б)
звено за управление на обезпеченията в съответствие с параграф 3.
2. Звеното за контрол на риска отговаря за разработването и прилагането на процеса по управление на CCR, включително първоначалното и текущо утвърждаване на модела, като изпълнява следните функции и отговаря на следните изисквания:
а)
отговаря за разработване и прилагане на системата за управление на CCR на институцията;
б)
изготвя ежедневни отчети и анализи на резултатите, получени чрез модела на институцията за измерване на риска. Анализите включват оценка на взаимовръзката между големината на експозициите към CCR и наличните лимити за търгуване;
в)
контролира целостта на входящите данни и изработва и анализира отчети относно резултатите, получени чрез модела на институцията за измерване на риска, включващи оценка на връзката между големината на рисковите експозиции и лимитите за кредитиране и търгуване;
г)
независимо е от звената, отговарящи за поемането, подновяването или търгуването на експозициите и не е обект на неправомерно въздействие;
д)
то разполага с подходящо квалифициран персонал;
е)
отчита се пряко на висшето ръководство на институцията;
ж)
дейността му е тясно свързана с процеса по ежедневно управление на кредитния риск на институцията;
з)
резултатите от дейността му са неразделна част от процеса на планиране, наблюдение и контрол на кредитния и общия рисков профил на институцията.
3. Звеното за управление на обезпеченията изпълнява следните задачи и функции:
а)
изчислява и изисква допълване на маржин депозита, разглежда спорове по изисквания за допълване на маржин депозита, както и ежедневно и точно докладва нивата на независимите суми, първоначалния маржин и вариационния маржин;
б)
контролира целостта на данните, използвани при изисквания за допълване на маржин депозита, и осигурява тяхното съответствие и редовното им съгласуване със съответните източници на данни в рамките на институцията;
в)
проследява степента на повторно използване на обезпечения и на всички изменения на правата на институцията по предоставените от нея обезпечения или във връзка с тях;
г)
докладва на съответното ниво на управление за видовете активи, служещи като обезпечение, които се използват повторно, и за условията на това повторно използване, включително инструмент, кредитно качество и падеж;
д)
проследява концентрацията по отделни видове активи, приети от институцията като обезпечение;
е)
редовно и най-малко веднъж на всяко тримесечие докладва пред висшето ръководство информация относно управлението на обезпеченията, включително информация за вида на получените и предоставените обезпечения, както и размера, продължителността и причините за спорове по изисквания за допълване на маржин депозита. При това вътрешно отчитане се отразяват и тенденциите в данните.
4. Висшето ръководство осигурява достатъчно средства на предвиденото в параграф 1, буква б) звено за управление на обезпеченията, за да гарантира, че чрез неговите системи се постига необходимото равнище на оперативна функционалност, което се измерва със своевременното и точно изискване от страна на институцията за допълване на маржин депозитите, както и със своевременното реагиране на институцията на изискванията на нейните контрагенти за допълване на маржин депозитите. Висшето ръководство гарантира, че звеното разполага с необходимия персонал, за да може дори и при тежки пазарни кризи да обработва своевременно изискванията и споровете и да даде възможност на институцията да ограничи броя на спорове, предизвикани от големи по обем трансакции.
Член 288
Преглед на системата за управление на CCR
Институцията редовно извършва независим преглед на системата за управление на CCR в рамките на процедурата си за вътрешен одит. Този преглед включва дейността на звената по контрол и управление на обезпеченията, установени по член 287, и по-специално обхваща най-малко следното:
а)
наличието на подходяща документация за системата и процеса за управление на CCR, изисквани съгласно член 286;
б)
организацията на звеното за контрола на CCR, изисквано съгласно член 287, параграф 1, буква а);
в)
организацията на звеното за управление на обезпеченията, изисквано съгласно член 287, параграф 1, буква б);
г)
включването на мерки в резултат на CCR в ежедневното управление на риска;
д)
процеса на одобрение на моделите на ценообразуване, съобразено с риска, и на системите за оценка, използвани от персонала на фронт-офиса и бек-офиса;
е)
утвърждаването на всички значими промени в процеса на измерване на CCR;
ж)
обхвата на CCR, отразен в модела за измерване на риска;
з)
целостта на управленската информационна система;
и)
точността и изчерпателността на данните за CCR;
й)
точното отразяване на правните условия по споразуменията за предоставяне на обезпечение и нетиране при определяне на стойността на експозициите;
к)
проверката на последователността, своевременността и надеждността на информационните източници, използвани за прилагане на вътрешните модели, както и на тяхната независимост;
л)
точността и уместността на допусканията за променливостта и корелационните коефициенти;
м)
точността на изчисленията, свързани с оценяването и преобразуването на риска;
н)
проверката на точността на модела чрез чести бек-тестове, съгласно посоченото по член 293, параграф 1, букви б)-д);
о)
съблюдаването на приложимите регулаторни изисквания от страна на звеното за контрол на CCR и звеното по управление на обезпеченията.
Член 289
Критерии за цялостно използване
1. Институциите гарантират, че разпределението на експозициите, генерирано от модела, който се използва за изчисляване на ефективната EPE, е неразделна част от ежедневния процес на институцията по управление на CCR и че резултатите от модела се отчитат при процеса на разрешаване на кредити, управление на CCR, вътрешно разпределение на капитала и корпоративно управление.
2. Институцията доказва пред компетентните органи, че най-малко една година преди да получи разрешение от компетентните органи да използва МВМ в съответствие с член 283, е използвала модел за изчисляване на разпределението на експозициите, въз основа на което се изчислява EPE, който като цяло отговаря на изложените в настоящия раздел изисквания.
3. Моделът, използван за генериране на разпределение на експозициите към CCR, е част от рамката за управление на CCR, изисквана съгласно член 286. Тази рамка включва измерване на използването на кредитните линии чрез сумиране на експозициите към CCR с други кредитни експозиции и вътрешно разпределение на капитала.
4. В допълнение към EPE институцията измерва и управлява текущи експозиции. Когато е уместно, институцията измерва текущата експозиция със и без отчитане на обезпеченията. Критериите за използване са изпълнени, ако институцията използва и други показатели за измерване на CCR, като например върховата експозиция, които се основават на разпределението на експозициите, генерирано от модела за изчисляване на EPE.
5. Институцията трябва да разполага със системен капацитет, даващ възможност очакваната експозиция да се оценява при необходимост ежедневно, освен ако институцията не докаже пред компетентните органи, че предвид характера на експозициите ѝ към CCR са оправдани по-редките изчисления. Институцията оценява EE в рамките на времеви профил на прогнозните хоризонти, който отразява адекватно времевата структура на бъдещите парични потоци и падежните дати на договорите, и по начин, който съответства на съществеността и състава на експозициите.
6. Експозицията се измерва, наблюдава и контролира за целия срок на договорите в нетиращата съвкупност, а не само в рамките на едногодишен хоризонт. Институцията разполага с процедури за установяване и контрол на рисковете от контрагенти, към които експозицията се увеличава след едногодишния хоризонт. Прогнозното увеличение на експозицията се отчита от модела за вътрешния капитал на институцията.
Член 290
Стрес тестове
1. Институцията трябва да разполага с цялостна програма за извършване на стрес тестове за CCR, която да се използва и при оценката на капиталовите изисквания за CCR и да е съобразена с изискванията по параграфи 2-10.
2. Чрез тази програма се установяват възможни събития или бъдещи промени в икономическите условия, които биха могли да имат неблагоприятно влияние върху кредитните експозиции на институцията, и се оценяват възможностите на институцията за противодействие на такива промени.
3. Получените резултати от стрес тестове се съпоставят с лимита за риск и се възприемат от институцията като част от процеса, установен по член 81 от Директива 2013/36/ЕС.
4. Програмата обхваща изцяло всички форми на кредитен риск от контрагента по сделките с и сумарните експозиции към отделните контрагенти, обхващащи период от време, позволяващ извършването на редовни стрес тестове.
5. В нея се предвижда най-малко веднъж месечно експозициите да бъдат подлагани на стрес тестове за основните фактори на пазарния риск като лихвени проценти, валутни котировки, капиталови инструменти, кредитни спредове и цени на стоки, по отношение на всички контрагенти на институцията, за да може институцията да установи и при необходимост да намали прекомерните концентрации в конкретни рискове, от заетата следваща пазара позиция. Стрес тестването на експозиции, включващо единичен фактор, множество фактори и рискове в резултат на заемането на позиция, без да е водеща посоката на пазара, и съвместното стрес тестване на експозиции и кредитоспособност, се извършват на нивото на CCR по отношение на отделен контрагент, група контрагенти и съвкупна институция.
6. Тя прилага най-малко веднъж на тримесечие сценарии за многофакторно стрес тестване и оценява съществените рискове в резултат на заемането на позиция, без да е водеща посоката на пазара, включващи експозиция по кривата на доходност и базисни рискове. Многофакторното стрес тестване включва най-малко следните сценарии, при които:
а)
са настъпили сериозни икономически или пазарни събития;
б)
общата пазарна ликвидност е намаляла значително;
в)
голям финансов посредник закрива позиции.
7. Сериозността на сътресенията при базисните рискови фактори, съответства на целите на стрес теста. Когато в рамките на стрес тестовете се оценява платежоспособността, сътресенията при базисните рискови фактори са достатъчно сериозни, за да пресъздадат историческа извънредна пазарна среда и извънредни, но реалистични пазарни условия на стрес. При стрес тестовете се оценява въздействието от подобни сътресения върху собствения капитал, капиталовите изисквания и печалбите. За целите на ежедневното наблюдение, хеджиране и управление на концентрациите по портфейла, в програмата се предвиждат сценарии с по-слабо въздействие и по-голяма вероятност.
8. В програмата се предвижда прилагане при необходимост на обратни стрес тестове, за да се набележат извънредни, но реалистични сценарии, които биха имали съществени неблагоприятни последствия. При обратните стрес тестове се отчита въздействието на съществената нелинейност в портфейла.
9. Резултатите от стрес тестовете по програмата се докладват редовно, поне веднъж на тримесечие, пред висшето ръководство. Докладите и анализът на резултатите обхващат най-значителните влияния на ниво контрагент за целия портфейл, съществените концентрации в сегменти от портфейла (по отрасъл или регион) и съответните специфични тенденции по портфейл и контрагент.
10. Висшето ръководство поема водеща роля при включването на стрес тестовете в рамката на управлението на риска и културата на институцията по отношение на рисковете и гарантира, че резултатите са смислени и се използват за управление на CCR. Резултатите от стрес тестовете на значителни експозиции се оценяват съгласно насоки за определяне на склонността на институцията към поемане на риск и при установяване на прекомерни или концентрирани рискове, на висшето ръководство се обръща внимание, за да ги обсъди и предприеме действия.
Член 291
Утежняващ риск
1. За целите на настоящия член:
а)
„общ утежняващ риск“ е рискът, възникващ при положителна корелация между вероятността от неизпълнение от контрагенти и факторите на общия пазарен риск;
б)
„специфичен утежняващ риск“ е рискът, възникващ при положителна корелация между бъдеща експозиция към конкретен контрагент и PD от страна на контрагента, произтичаща от естеството на сделките с този контрагент. Институцията се разглежда като изложена на специфичен утежняващ риск, ако бъдещата експозиция към конкретен контрагент се очаква да е голяма, когато вероятността от неизпълнение от страна на контрагента също е голяма.
2. Институцията надлежно взема под внимание експозиции, пораждащи значителни нива на общ и специфичен утежняващ риск.
3. За да установи съществуването на общ утежняващ риск, институцията разработва стрес тестове и анализи на сценарии, предвиждащи рискови фактори, които влияят неблагоприятно върху кредитоспособността на контрагента. В рамките на тези тестове се разглежда вероятността от настъпване на сериозни сътресения при изменение на взаимовръзката между рисковите фактори. Институцията следи общия утежняващ риск по продукти, по райони, по отрасли или по други категории, които имат отношение към нейната дейност.
4. Институцията разполага с процедури за установяване, наблюдение и контрол на случаите на специфичен утежняващ риск за всяко юридическо лице от началото на съответната сделка до окончателното ѝ уреждане.
5. Институциите изчисляват капиталовите изисквания за CCR във връзка със сделки, при които е установен специфичен утежняващ риск и при които съществува правно отношение между контрагента и емитента на базисния извънборсов дериват или на базисните сделки, съгласно посоченото в член 273, параграф 2, букви б), в) и г), в съответствие със следните принципи:
а)
инструментите, които съдържат специфичен утежняващ риск, не се включват в същата нетираща съвкупност като другите сделки с контрагента, и всеки от тях се третира като отделна нетираща съвкупност;
б)
във всяка такава отделна нетираща съвкупност стойността на експозицията за суапове за кредитно неизпълнение, издадени върху задължения на едно лице, е равна на пълния размер на очакваната загуба от стойността на оставащата справедлива стойност на базисните инструменти, като се допусне, че основният емитент е в производство по ликвидация;
в)
LGD за институциите, прилагащи изложения в глава 3 подход, се определя на 100 % за такива суапови операции;
г)
за институциите, използващи изложения в глава 2 подход, приложимото рисково тегло е равно на присъденото по необезпечена сделка;
д)
за всички останали сделки, които формират отделна нетираща съвкупност с едно референтно лице, изчисляването на стойността на експозицията отговаря на допускането за внезапно неизпълнение на тези базисни задължения, при които съществува правна връзка между емитента и контрагента. За сделки, които се отнасят до референтна съвкупност от лица или индекс, внезапното неизпълнение на съответните базисни задължения, при които съществува правна връзка между емитента и контрагента, се отчита, ако има съществено значение;
е)
доколкото се използват вече съществуващи изчисления за пазарен риск при определянето на капиталовите изисквания за допълнителния риск от неизпълнение и миграционния риск, посочени в дял IV, глава 5, раздел 4, които вече съдържат допускания за LGD, стойността на LGD в използваната формула е 100 %.
6. Институциите представят пред висшето ръководство и съответния комитет на ръководния орган редовни отчети за общите и специфичните утежняващи рискове и за действията, които се предприемат за тяхното управление.
Член 292
Цялостност на процеса по моделиране
1. Институциите гарантират целостта на процеса по моделиране, описан в член 284, като приемат най-малко следните мерки:
а)
моделът отразява своевременно, пълно и консервативно условията и обстоятелствата на сделките;
б)
тези условия включват най-малко условните стойности на договорите, датите на падеж, референтните активи, наличните споразумения за нетиране и маржин споразумения;
в)
условията и обстоятелствата се съхраняват в база данни, предмет на официален и периодичен одит;
г)
процесът по признаване на споразуменията за нетиране включва преглед от съответния правен отдел за потвърждаване на правната изпълнимост на нетирането по тях;
д)
изискваното по буква г) потвърждение се записва в посочената в буква в) база данни от независимо звено;
е)
въвеждането на условията и обстоятелствата на сделките в модела на EPE подлежи на вътрешен одит;
ж)
разработен е процес, чрез който се осигурява формално съответствие между модела и системите, съдържащи входните данни, и се извършва текуща проверка дали условията и обстоятелствата се отразяват правилно или поне консервативно при изчисляване на очакваната положителна експозиция.
2. Текущите пазарни данни се използват за определяне на текущите експозиции. Институцията може да калибрира своя модел на EPE, използвайки историческа пазарна информация или извлечени от пазарни данни за установяване на параметрите на базисните стохастични процеси като отклонение, променливост и корелация. Ако институцията използва исторически данни, те обхващат поне три години. Данните се актуализират най-малко на тримесечие, а при необходимост и по-често, за да се отразят пазарните условия.
За изчисляването на ефективната EPE чрез калибриране при стрес институцията калибрира ефективната EPE, като използва данни за период от три години, които включват стрес период спрямо спредовете за кредитно неизпълнение на нейните контрагенти, или извлечени от пазарни данни от такъв стрес период.
За тази цел институцията прилага изискванията по параграфи 3, 4 и 5.
3. Поне веднъж на тримесечие институцията удостоверява пред компетентните органи, че стрес периодът, използван за изчисленията по настоящия параграф, съвпада с периода на увеличен суап за кредитно неизпълнение или други кредитни спредове (например по заеми или корпоративни облигации) за представителна извадка на нейните контрагенти с търгувани кредитни спредове. Когато институцията не разполага с достатъчно данни за кредитния спред на контрагента, тя отнася този контрагент към специфични данни за кредитния спред по регион, вътрешен рейтинг и бизнес модел.
4. Моделът за определяне на EPE за всички контрагенти използва исторически или извлечени текущо данни, които включват данни от кредитен период при стрес, като използването им става по начин, съвместим с използвания метод за калибриране на модела на EPE по текущи данни.
5. За да се оцени ефективността на стрес калибрирането на ефективната EPE, институцията създава няколко сравнителни портфейла, които са уязвими спрямо основните рискови фактори, на които е изложена институцията. Експозициите по тези сравнителни портфейли се изчисляват, като се използва а) методика при стрес, основана на текущите пазарни стойности и примерни параметри, калибрирани спрямо стресирани пазарни условия; и б) експозицията, създадена през стрес периода, но като се прилага изложеният в настоящия раздел метод (пазарна стойност в края на стрес периода, стойности за променливост и корелация от стрес период от три години).
Компетентните органи изискват от институцията да адаптира стрес калибрирането, ако експозициите по тези сравнителни портфейли се отклоняват съществено една от друга.
6. Институцията подлага модела на процес по утвърждаване, който е ясно обособен в политиките и процедурите на институцията. Процесът по утвърждаване:
а)
определя необходимия вид тестове за осигуряване на целостта на модела и установява условията, при които допусканията на модела са нарушени и следователно могат да доведат до подценяване на очакваната положителна експозиция;
б)
включва преглед на изчерпателността на модела.
7. Институцията трябва да наблюдава присъщите рискове и да разполага с процеси за коригиране на своята оценка на ефективната EPE при значителни нива на тези рискове. В съответствие с настоящия параграф институцията:
а)
установява и управлява своите експозиции към специфичен утежняващ риск, посочен в член 291, параграф 1, буква б), и експозиции към общ утежняващ риск, посочен в член 291, параграф 1, буква а);
б)
периодично сравнява оценката за съответния размер на експозицията за едногодишен период с оценката, отчитаща цялата продължителност на експозицията, когато експозицията е с нарастващ рисков профил отвъд едногодишния хоризонт;
в)
периодично сравнява разменната стойност (текущата експозиция) и реализирания профил за експозиции с остатъчен матуритет под една година и съхранява данни, които биха позволили подобно сравнение.
8. Преди да включи в нетираща съвкупност съответната сделка, институцията прилага вътрешна процедура за потвърждаване, че тази сделка е обхваната от правно изпълним договор за нетиране, който отговоря на изискванията, посочени в раздел 7.
9. Преди да отчете влиянието на обезпеченията в своите изчисления, институцията, използваща обезпечения за намаляване на CCR, прилага вътрешна процедура, с която да потвърди, че обезпечението съответства на стандартите за правна сигурност, посочени в глава 4.
10. ЕБО следи различните практики в тази област и в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 изготвя насоки за прилагането на настоящия член.
Член 293
Изисквания към системата за управление на риска
1. Институцията трябва да спазва следните изисквания:
а)
спазва качествените изисквания, установени в част трета, дял IV, глава 5;
б)
провежда редовна програма за бек-тестове, сравнявайки реализираните стойности на риска със стойностите, генерирани от модела, както и хипотетични промени на базата на статични позиции с реализирани стойности;
в)
извършва първоначално утвърждаване и текущ периодичен преглед на модела за измерване на експозицията към CCR и на генерираните от него стойности на риска. Процесът на утвърждаване и прегледът са независими от процеса на разработване на модела;
г)
управителният орган и висшето ръководство участват в процеса на контрол на риска и гарантират предоставянето на необходимите ресурси за контрол на кредитния риск и на кредитния риск от контрагента. Във връзка с това ежедневните отчети, изготвяни от създаденото в съответствие с член 287, параграф 1, буква а) независимо звено за контрол на риска, се преглеждат от членове на ръководството с достатъчен ранг и правомощия да разпоредят на отделни служители, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, да намалят заетите позиции и да разпоредят намаление на цялостната рискова експозиция на институцията;
д)
вътрешният модел на институцията за измерване на риска е част от ежедневния процес по управлението на риска на институцията;
е)
системата за измерване на риска се използва заедно с вътрешните лимити за търгуване и по експозиции. Във връзка с това лимитите по експозициите са свързани с модела за измерване на риска на институцията по последователен във времето начин, който е добре разяснен на служителите, управляващи или търгуващи с кредитни позиции, и на висшето ръководство;
ж)
институцията гарантира, че нейната система за управление на риска е надлежно документирана. По-специално тя поддържа документиран набор от вътрешни политики, контролни механизми и процедури във връзка с функционирането на системата за измерване на риска, както и мерки, гарантиращи спазването на тези политики;
з)
в рамките на вътрешния си одит институцията редовно осъществява независим преглед на системата за измерване на риска. Този преглед обхваща дейностите на звената, ангажирани в търговската дейност, и на независимото звено за контрол на риска. Прегледът на цялостния процес по управление на риска се провежда на редовни интервали (не по-рядко от веднъж годишно) и специално разглежда най-малко всяка една от точките, посочени в член 288;
и)
текущото утвърждаване на моделите за кредитен риск от контрагента, включително бек-тестването, подлежи на редовен преглед от членове на ръководството, разполагащи с достатъчно правомощия за предприемане на действия за отстраняване на слабостите в моделите.
2. Компетентните органи вземат под внимание доколко дадена институция отговаря на изискванията по параграф 1, когато определят равнището на параметъра α, установен в член 284, параграф 4. Само институциите, които отговарят изцяло на въпросните изисквания, имат право да прилагат минималния мултипликационен коефициент.
3. Институцията документира процеса по първоначално и текущо утвърждаване на модела на експозицията към CCR и изчисляването на генерираните от модела рискови стойности с ниво на детайлност, което би позволило на трети лица да пресъздадат съответните анализи и стойности на риска. В тази документация се определя честотата, с която ще се извършват анализите на бек-тестове и другите видове текущо утвърждаване, както и начинът, по който се извършва утвърждаването по отношение на информационните потоци, портфейлите и анализите, които се използват.
4. Институцията определя критериите, по които оценява моделите си за експозиция към CCR и моделите, които спомагат за изчисляване на експозицията, и поддържа писмена политика, която описва процедурата за установяване и отстраняване на неприемливите резултати.
5. Институцията определя как се изграждат представителните портфейли от сделки с контрагенти за целите на утвърждаването на модела на експозицията към CCR и генерираните от него стойности на риска.
6. При утвърждаването на модели за измерване на експозицията към CCR и на генерираните от тях стойности на риска, при които се получават прогнозни разпределения, се вземат предвид статистически данни, които не се базират единствено на прогнозното разпределение.
Член 294
Изисквания за утвърждаване
1. Като част от първоначалното и текущото утвърждаване на своя модел на експозицията към CCR и на генерираните от него стойности на риска институцията гарантира, че са изпълнени следните изисквания:
а)
институцията провежда бек-тестове, използвайки исторически данни за движението на факторите на пазарен риск преди получаването на разрешение от компетентните органи в съответствие с член 283, параграф 1. Бек-тестовете обхващат множество отделни прогнозни времеви хоризонти с минимална продължителност от една година, с различни дати на инициализиране и при широк набор от пазарни условия;
б)
институцията, прилагаща изложения в член 285, параграф 1, буква б) подход, утвърждава редовно своя модел с цел да провери дали реализираните текущи експозиции са в съответствие с прогнозите през всички маржин периоди в рамките на една година. Ако падежът на някои от сделките в нетиращата съвкупност е по-малък от една година и рисковите фактори на нетиращата съвкупност са с по-висока чувствителност при изключване на тези сделки, това бива отчетено при утвърждаването;
в)
институцията подлага на бек-тестове резултатите от своя модел на експозицията към CCR, генерираните от него стойности на риска и прогнозните фактори на пазарния риск. При обезпечените сделки разглежданият прогнозен времеви хоризонт обхваща сделките, отразяващи обичайните рискови маржин периоди, прилагани при обезпечената търговия или при маржин търговията;
г)
ако при утвърждаването на модела е посочено, че ефективната EPE е подценена, институцията предприема необходимите действия с цел отстраняване на неточностите на модела;
д)
институцията проверява ценовите модели, използвани при изчисляването на експозицията към CCR при определен сценарий на бъдещи шокови промени във факторите на пазарния риск, в рамките на процеса по първоначално и текущо утвърждаване на модела. Моделите за оценяване на опции вземат предвид нелинейността на стойността на опциите по отношение на факторите на пазарен риск;
е)
моделът на експозицията към CCR обхваща специфичната информация за всяка сделка, която е необходима за обобщаване на експозициите на ниво нетираща съвкупност. Институцията се уверява, че сделките са отнесени към подходящата нетираща съвкупност в рамките на модела;
ж)
моделът на експозицията към CCR обхваща специфична информация за всяка сделка с цел отразяване на ефекта от допълването до минималния размер на обезпечението. Той взема предвид както текущия размер на маржин депозита, така и размера на маржин обезпечението, което ще бъде прехвърляно между контрагентите в бъдеще. Този модел отчита естеството на маржин споразуменията (едностранни или двустранни), честотата на изискванията за допълване на маржин депозита, рисковия маржин период, минималния праг за необезпечените експозиции, които институцията е готова да приеме, и минималния размер на прехвърляемите средства. Моделът оценява пазарната промяната в стойността на обезпечението или прилага изискванията по глава 4;
з)
процесът по утвърждаването на модела включва постоянно, историческо бек-тестване на представителни портфейли от сделки с контрагенти. Институцията периодично подлага на такова бек-тестване редица представителни действителни или хипотетични портфейли от сделки с контрагенти. Тези представителни портфейли се избират въз основа на тяхната чувствителност към съществените рискови фактори и комбинациите от рисковите фактори, на които е изложена институцията;
и)
институцията извършва бек-тестване, с което се цели проверка на ключовите предположения на модела за изчисляване на експозицията към CCR и съответните стойности на риска, включително моделираната връзка между тенденциите при отделните рискови фактори и моделираната връзка между рисковите фактори;
й)
резултатите от моделите за изчисляване на експозицията към CCR и генерираните от тях стойности на риска са обект на подходящи процедури по бек-тестване. Програмата за бек-тестване е в състояние да установи неточностите в генерираните от модела на EPE стойности на риска;
к)
институцията утвърждава своите модели за изчисляване на експозицията към CCR и всички генерирани от тях стойности на риска във времеви хоризонти, съизмерими с падежа на сделките, за които експозицията е изчислена с използването на МВМ в съответствие с член 283;
л)
в рамките на процеса по текущо утвърждаване на модела институцията редовно подлага на проверка ценовите модели, използвани при изчисляването на експозицията от контрагента, спрямо подходящи независими сравнителни показатели;
м)
текущото утвърждаване на модела на експозицията към CCR на институцията и на съответните стойности на риска включва оценка на целесъобразността на текущите резултати;
н)
институцията определя честотата, с която биват актуализирани параметрите на модела на експозицията към CCR, в рамките на процеса по първоначално и текущо утвърждаване;
о)
при първоначалното и текущото утвърждаване на моделите за измерване на експозицията към CCR се определя дали са подходящи изчисленията на експозициите на ниво отделен контрагент и нетираща съвкупност.
2. След като е получено предварително разрешение от компетентните органи, при изчисляване на регулаторната стойност на експозицията за всеки контрагент може да се използва мярка, която е по-консервативна от произведението на параметъра α и ефективната EPE. Степента на относителна консервативност ще бъде определена при първоначалното одобрение от компетентните органи и при редовните надзорни прегледи на моделите на EPE. Институцията утвърждава редовно степента на консервативност. Текущото оценяване на резултатите на модела обхваща всички контрагенти, спрямо които се прилага моделът.
3. Ако бек-тестването покаже, че моделът не е достатъчно точен, компетентните органи отнемат разрешението за използването му или налагат подходящи мерки, за да гарантират бързото подобряване на модела.
Раздел 7
Договорно нетиране
Член 295
Признаване на договорното нетиране като намаляващо риска
В съответствие с член 298 институциите, отговарящи на изискванията по член 297, могат да третират като намаляващи риска единствено следните видове споразумения за нетиране, които са били признати от компетентните органи в съответствие с член 296:
а)
двустранни договори за новация между институцията и неин контрагент, съгласно които вземанията и задълженията между тях се окрупняват автоматично по такъв начин, че новацията установява една нетна сума всеки път, когато се прилага, така че да се създаде нов правно обвързващ договор, който заменя всички предходни договори и всички произтичащи от тях задължения между страните;
б)
други двустранни споразумения между институцията и неин контрагент;
в)
договорни споразумения за кръстосано нетиране на продукти за институциите, които са получили одобрение да използват изложения в раздел 6 метод за сделки, попадащи в неговия обхват. Компетентните органи докладват на ЕБО списъка с одобрени договорни споразумения за кръстосано нетиране на продукти.
Нетирането между сделки, сключени от различни юридически лица от една група, не се признава за целите на изчисляването на капиталовите изисквания.
Член 296
Признаване на договорни споразумения за нетиране
1. Компетентните органи признават договорните споразумения за нетиране единствено когато са изпълнени условията по параграф 2 и когато е приложимо - параграф 3.
2. Всички договорни споразумения за нетиране, използвани от институцията за определяне на стойността на експозиция в настоящата част, трябва да отговарят на следните условия:
а)
институцията е сключила договорно споразумение за нетиране със свой контрагент, с което се създава само едно правно задължение, обхващащо всички включени сделки, така че в случай на неизпълнение от страна на контрагента, институцията ще има правото да получи или задължението да плати единствено нетната сума от положителните и отрицателните пазарни стойности на отделните включени сделки;
б)
институцията е предоставила на компетентните органи писмени мотивирани правни становища, потвърждаващи, че в случай на правно оспорване на споразумението за нетиране, вземанията и задълженията на институцията биха били ограничени до сумата по буква а). Правното становище е съобразено с приложимото право:
i)
на юрисдикцията, в която е регистриран контрагентът;
ii)
в случаите, когато участва клон на предприятие, намиращ се в държава, различна от държавата, в която е регистрирано предприятието - на юрисдикцията, в която се намира клонът;
iii)
на юрисдикцията, чието право урежда отделните сделки, включени в споразумението за нетиране;
iv)
на юрисдикцията, чието право урежда договорите или споразуменията, необходими за изпълнение на договорното нетиране;
в)
кредитният риск към всеки контрагент е сумиран по начин, водещ до една от юридическа гледна точка експозиция, обхващаща сделките с всеки контрагент. Резултатът от това сумиране се използва при определянето на кредитните лимити и изискванията за вътрешен капитал;
г)
договорът не съдържа никакви клаузи, които при неизпълнение на контрагент да позволяват на изправната страна да извършва само ограничени плащания или да не извършва никакви плащания към неизправната страна, дори и в случаите, когато неизправната страна е кредитор по нетната сума (т.е. клауза, освобождаваща от задължения).
Ако някой от компетентните органи не е убеден в действителността и изпълнимостта на договорното нетиране съгласно правната уредба на всяка от посочените в буква б) юрисдикции, договорното споразумение за нетиране не се признава за намаляващо риска за никоя от страните по договора. Компетентните органи се информират взаимно за това.
3. Посочените в буква б) правни становища могат да бъдат изготвени по отношение на видове договорното нетиране. Договорните споразумения за кръстосано нетиране на продукти трябва да отговарят на следните допълнителни условия:
а)
нетната сума, посочена в параграф 2, буква а), е нетната сума на положителните и отрицателните крайни стойности на всички включени отделни двустранни рамкови споразумения и на положителните и отрицателните пазарни стойности на отделните сделки („нетна сума при кръстосано нетиране на продукти“);
б)
правните становища, посочени в параграф 2, буква б) разглеждат действителността и изпълнимостта на цялостното договорно споразумение за кръстосано нетиране на продукти съгласно неговите условия и влиянието на споразумението за нетиране върху основните клаузи на всички включени отделни двустранни рамкови споразумения.
Член 297
Задължения на институциите
1. Институцията установява и поддържа процедури, за да гарантира, че правната действителност и изпълнимост на нейното договорно нетиране се преразглежда съобразно промените в правната рамка на съответните юрисдикции, посочени в член 296, параграф 2, буква б).
2. Институцията поддържа архив на цялата документация, изисквана във връзка с нейното договорно нетиране.
3. Институцията отчита въздействието от нетирането в своята оценка на сумарната експозиция към кредитен риск на всеки контрагент и управлява кредитния риск от контрагентите, отчитайки това въздействие върху оценката.
4. При договорните споразумения за кръстосано нетиране на продукти, посочени в член 295, институцията прилага процедурите по член 296, параграф 2, буква в), за да провери дали по отношение на всяка сделка, която ще бъде включена в нетиращата съвкупност, съществува правно становище, посочено в член 296, параграф 2, буква б).
Като отчита договорното споразумение за кръстосано нетиране на продукти, институцията продължава да спазва изискванията за признаване на двустранно нетиране и изискванията по глава 4 за признаване на редуцирането на кредитния риск, ако е приложимо, по отношение на всяко включено отделно двустранно рамково споразумение и сделка.
Член 298
Ефекти от признаването на нетирането като намаляващо риска
1. Договорните споразумения за нетиране биват третирани по следния начин:
а)
нетиране за целите на раздели 5 и 6 се признава съгласно посоченото в тези раздели;
б)
при договори за новация могат да бъдат претеглени по-скоро установените по тези договори единични нетни суми, а не включените брутни суми.
Когато прилагат раздел 3, институциите могат да вземат предвид договора за новация при определяне на:
i)
текущата разменна стойност, посочена в член 274, параграф 1;
ii)
условните стойности по главницата или базисните стойности, посочени в член 274, параграф 2.
В приложение на раздел 4, при определянето на условната стойност, посочена в член 275, параграф 1, институциите могат да вземат предвид договора за новация за целите на изчисляването на условните стойности по главницата. В такъв случай институциите прилагат процентите от таблица 3.
в)
При други споразумения за нетиране институциите прилагат раздел 3 по следния начин:
i)
текущата разменна стойност, посочена в член 274, параграф 1, за договорите, включени в споразумение за нетиране, се получава, като се отчете действителната хипотетична нетна разменна стойност, която произтича от споразумението; когато нетирането поражда нетно задължение за институцията, изчисляваща нетната разменна стойност, текущата разменна стойност се изчислява като „0“;
ii)
размерът на потенциалната бъдеща кредитна експозиция, посочена в член 274, параграф 2, за всички договори, включени в споразумение за нетиране, се намалява в съответствие със следната формула:
където:
PCEred
=
намаленото число за потенциална бъдеща кредитна експозиция за всички договори с определен контрагент, включено в правно валидно двустранно споразумение за нетиране;
PCEgross
=
сборът на съставните части на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори с определен контрагент, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране и изчислени посредством умножаване на условните стойности на главницата по тях с процентите, посочени в таблица 1;
NGR
=
коефициент нето/бруто, изчислен като частното от нетната разменна стойност за всички договори, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране с определен контрагент (числител), и брутната разменна стойност за всички договори, включени в правно действително двустранно споразумение за нетиране с този контрагент (знаменател).
2. При изчисляване на потенциалната бъдеща кредитна експозиция в съответствие с посочената в параграф 1 формула институциите могат да третират напълно съчетани договори, включени в споразумението за нетиране, като един договор с условна стойност по главницата, равна на нетните постъпления.
При прилагането на член 275, параграф 1 институциите могат да третират напълно съчетани договори, включени в споразумението за нетиране, като един договор с условна стойност по главницата, равна на нетните постъпления, като условните стойности по главницата се умножават по процентите от таблица 3.
За целите на настоящия параграф напълно съчетани договори са валутни форуърдни договори или подобни на тях, при които условната стойност по главницата е равна на паричните потоци, когато паричните потоци стават дължими на една и съща дата и са деноминирани изцяло в една и съща валута.
3. За всички други договори, включени в споразумение за нетиране, приложимите проценти могат да бъдат намалени съгласно посоченото в таблица 6:
Таблица 6
Първоначален матуритет
Лихвени договори
Валутни договори
1 година или по-малко
0,35 %
1,50 %
Над 1 година, но не повече от 2 години
0,75 %
3,75 %
Допълнително начисление за всяка следваща година
0,75 %
2,25 %
4. При лихвени договори институциите могат, със съгласието на компетентните органи, да изберат първоначалния или остатъчния матуритет.
Раздел 8
Позиции в търговския портфейл
Член 299
Позиции в търговския портфейл
1. За целите на прилагането на настоящия член приложение II съдържа препратка към дериватни инструменти за трансфер на кредитен риск, както е посочено в раздел В, точка 8 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО.
2. При изчисляване на размера на рисково претеглена експозиция за риск от контрагента по позиции в търговския портфейл институциите спазват следните принципи:
а)
при кредитни деривати - суап за обща доходност и суап за кредитно неизпълнение, за да се определи потенциалната бъдеща кредитна експозиция по посочения в раздел 3 метод, условната стойност на инструмента се умножава по следните проценти:
i)
5 %, когато референтното задължение е такова, че ако породи пряка експозиция на институцията, би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2;
ii)
10 %, когато референтното задължение е такова, че ако породи пряка експозиция на институцията, не би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2.
Институция, за която експозицията, възникваща от суап за кредитно неизпълнение, представлява дълга позиция в базисния инструмент, може да използва 0 % за потенциалната бъдеща кредитна експозиция, освен ако суапът за кредитно неизпълнение не подлежи на прекратяване поради неплатежоспособност на субекта, за който експозицията, възникваща от суапа, представлява къса позиция в базисния инструмент, дори и когато базисният инструмент не е в неизпълнение.
Когато кредитният дериват осигурява защита за n-то неизпълнение сред няколко базисни задължения, институцията определя кой от установените в първа алинея проценти се прилага, като се позовава на задължението с n-тото най-ниско кредитно качество, което, ако възникне за институцията, би представлявало квалифицирана позиция за целите на трета част, дял IV, глава 2;
б)
институциите не използват опростения метод за финансово обезпечение, установен в член 222, за признаване на ефекта от финансовото обезпечение;
в)
при репо сделки и сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки, включени в търговския портфейл, институциите могат да признават като приемливо обезпечение всички финансови инструменти и стоки, които отговарят на изискванията за включване в търговския портфейл;
г)
при експозиции, произтичащи от извънборсови дериватни инструменти, включени в търговския портфейл, институциите могат да признават като приемливо обезпечение стоките, които отговарят на изискванията за включване в търговския портфейл;
д)
при изчисляване на корекциите за променливост, когато финансовите инструменти или стоки, които не са приемливи по глава 4, са предоставени в заем, продадени или предоставени, или са получени в заем, купени или получени като обезпечение или под друга форма в рамките на такава сделка, и институцията използва подхода на надзорни корекции за променливост по глава 4, раздел 3, институцията третира тези инструменти и стоки по същия начин като капиталови инструменти от неосновен индекс, търгувани на призната борса;
е)
когато институцията използва подхода на собствените оценки на корекциите за променливост съгласно глава 4, раздел 3 по отношение на финансови инструменти или стоки, които не са приемливи по глава 4, тя изчислява корекциите за променливост за всяка отделна позиция. Когато институцията е получила одобрение за използването на подхода на вътрешните модели, определен в глава 4, тя може да прилага този подход в търговския портфейл;
ж)
във връзка с признаването на рамкови споразумения за нетиране, обхващащи репо сделки, сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки или други сделки, обусловени от капиталовите пазари, институциите признават нетирането между позиции в търговския портфейл и банковия портфейл единствено когато нетираните сделки отговарят на следните условия:
i)
всички сделки се оценяват ежедневно по пазарни цени;
ii)
всички позиции, получени в заем, закупени или получени в резултат на сделките, могат да бъдат признати като приемливо финансово обезпечение съгласно глава 4, без да се прилагат букви в)-е) от настоящия параграф;
з)
когато кредитен дериват, включен в търговския портфейл, е част от вътрешно хеджиране и в съответствие с член 204 кредитната защита е призната съгласно настоящия регламент, институциите прилагат един от следните подходи:
i)
третират деривата по начин, който не отчита риска от контрагента, произтичащ от позицията в този кредитен дериват;
ii)
систематично включват в изчислението на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента всички кредитни деривати, включени в търговския портфейл, които са част от вътрешно хеджиране или са закупени като защита срещу CCR, когато кредитната защита е призната за приемлива съгласно глава 4.
Раздел 9
Капиталови изисквания за експозиции към централен контрагент
Член 300
Определения
За целите на настоящия раздел се прилагат следните определения:
1)
„защитен от несъстоятелност“ при активи на клиент означава, че съществуват ефективни механизми, които гарантират, че тези активи няма да бъдат достъпни за кредиторите на ЦК или на клирингов член в случай на несъстоятелност съответно на този ЦК или клирингов член или че активите няма да бъдат на разположение на клиринговия член, за да покрие загубите, понесени от него вследствие на неизпълнение на клиент или клиенти, различни от клиентите, предоставили тези активи;
2)
„сделка, свързана с ЦК“ означава сделка или договор, посочен в член 301, параграф 1, между клиент и клирингов член, който е пряко свързан с договор или сделка, изброени в посочения параграф, между този клирингов член и ЦК;
3)
„клирингов член“ означава клирингов член по смисъла на член 2, точка 14 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
4)
„клиент“ означава клиент по смисъла на член 2, точка 15 от Регламент (ЕС) № 648/2012 или предприятие, което е сключило непреки споразумения за клиринг с клирингов член, в съответствие с член 4, параграф 3 от посочения регламент.
Член 301
Материален обхват
1. Настоящият раздел се прилага за следните договори и сделки, доколкото те са в процес на осъществяване чрез ЦК:
а)
договорите, изброени в приложение II, и кредитни деривати;
б)
репо сделки;
в)
сделки по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или стоки;
г)
транзакции с удължен сетълмент;
д)
маржин заемни сделки.
2. Институциите могат да избират дали да прилагат едно от следните две третирания към изброените в параграф 1 договори и сделки в процес на осъществяване с КЦК:
а)
третирането на експозициите по търговско финансиране и експозициите от вноските към гаранционния фонд, предвидено в член 306, с изключение на третирането, предвидено съответно в параграф 1, буква б) от посочения член, и в член 307;
б)
третирането, предвидено в член 310.
3. Институциите прилагат третирането, предвидено в член 306, изключение на третирането, предвидено в параграф 1, буква а) от посочения член, и в член 309, в зависимост от случая, към изброените в параграф 1 от настоящия член договори и сделки в процес на осъществяване с неквалифициран ЦК.
Член 302
Наблюдение на експозиции към ЦК
1. Институциите наблюдават всичките си експозиции към ЦК и разработват процедури за редовното предоставяне на информация за тези експозиции на висшето ръководство и съответната комисия или комисии на ръководния орган.
2. Чрез подходящ сценариен анализ и стрес тестове институциите преценяват дали размерът на собствения капитал, държан срещу експозиции към ЦК, включително потенциални бъдещи кредитни експозиции, експозиции от вноски в гаранционен фонд и, когато институцията действа като клирингов член - експозиции, произтичащи от посочените в член 304 договорни споразумения, е адекватен спрямо произтичащите от тези експозиции рискове.
Член 303
Третиране на сделките на клиринговите членове и на клиентите
1. Когато институцията действа като клирингов член за собствените си нужди или като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява капиталовите изисквания за своите експозиции към ЦК в съответствие с член 301, параграфи 2 и 3.
2. Когато институцията изпълнява функциите на клирингов член и в това си качество действа като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиента в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, както е приложимо.
3. Когато институцията е клиент на клирингов член, тя изчислява изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиринговия член в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, както е приложимо.
4. Като алтернатива на подхода, посочен в параграф 4, когато институцията е клиент, тя може да изчисли изискванията за собствен капитал за свързаните с ЦК сделки с клиринговия член в съответствие с член 305, параграф 2, при условие че са спазени следните две условия:
а)
свързаните с тези сделки позиции и активи на въпросната институция са разграничени и отделени по смисъла на член 39 от Регламент (ЕС) № 648/2012, както на ниво клирингов член, така и на ниво ЦК, от позициите и активите на клиринговия член и на останалите клиенти на въпросния клирингов член. В резултат на разделянето тези позиции и активи са защитени от несъстоятелност в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член или на един или повече от останалите му клиенти;
б)
съответните закони, наредби, правила и договорни споразумения, приложими или обвързващи тази институция или ЦК, осигуряват в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член прехвърлянето на позициите на институцията, свързани с тези договори и сделки, и на съответните обезпечения, към друг клирингов член в рамките на съответния рисков маржин период.
5. Когато институцията, действаща като клирингов член, сключи договорно споразумение с клиент на друг клирингов член, целящо да се гарантира на този клиент преносимостта на посочените в параграф 4, буква б) активи и позиции, въпросната институция може да придаде нулева стойност на експозицията към условното задължение, създадено по силата на въпросното договорно споразумение.
Член 304
Третиране на експозициите на клирингови членове към клиенти
1. Когато институцията изпълнява функциите на клирингов член и в това си качество действа като финансов посредник между клиент и ЦК, тя изчислява капиталовите изисквания за свързаните с ЦК сделки с клиента в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава и с трета част, дял VI, в зависимост от случая.
2. Когато институцията, действаща като клирингов член, сключи договорно споразумение с клиент на друг клирингов член, което улеснява, в съответствие с член 48, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 648/2012, прехвърлянето на позициите и обезпеченията, посочени в член 305, параграф 2, буква б) от настоящия регламент, за въпросния клиент, и това договорно споразумение поражда условно задължение за институцията, въпросната институция може да придаде нулева стойност на експозицията към това условно задължение.
3. Институция, действаща като клирингов член, може да приложи по-кратък рисков маржин период при изчисляване на капиталовото изискване за експозициите си към клиент по метода на вътрешните модели.Приложеният от институцията рисков маржин период не трябва да е по-кратък от 5 дни.
4. Институция, действаща като клирингов член, може да умножи своята експозиция при неизпълнение по скалар при изчисляване на капиталовото изискване за експозициите си към клиент по метода на пазарната оценка, стандартизирания метод или метода на първоначалната експозиция. Институцията може да използва следните скалари:
а)
0,71 за рисков маржин период от пет дни;
б)
0,77 за рисков маржин период от шест дни;
в)
0,84 за рисков маржин период от седем дни;
г)
0,89 за рисков маржин период от осем дни;
д)
0,95 за рисков маржин период от девет дни;
е)
1 за рисков маржин период от десет или повече дни.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди, които могат да използват институциите за целите на параграфи 3 и 4.
При разработването на тези проекти на регулаторни технически стандарти ЕБО прилага следните принципи:
а)
той определя рисковите маржин периоди за всички видове договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1;
б)
рисковите маржин периоди съгласно буква а) отразяват периода на закриване за посочените в тази буква договори и сделки.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 305
Третиране на експозициите на клиенти
1. Когато институцията е клиент, тя изчислява капиталовите изисквания за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с други раздели 1- 8 от настоящата глава и с трета част, дял VI, в зависимост от случая.
2. Без да се засяга подходът, посочен в параграф 1, когато институцията е клиент, тя може да изчисли капиталовите изисквания за своите експозиции по търговско финансиране за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с член 306, при условие че са спазени всички посочени по-долу условия:
а)
свързаните с тези сделки позиции и активи на въпросната институция са разграничени и отделени както на ниво клирингов член, така и на ниво ЦК, от позициите и активите на клиринговия член и на останалите клиенти на въпросния клирингов член. В резултат на разграничението и отделянето тези позиции и активи са защитени от несъстоятелност в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на клиринговия член или на един или повече от останалите му клиенти;
б)
законите, подзаконовите актове, правилата и договорните споразумения, приложими към или обвързващи тази институция или ЦК, улесняват прехвърлянето на позициите на клиента, свързани с тези договори и сделки, и на съответните обезпечения към друг клирингов член в рамките на приложимия рисков маржин период в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на първоначалния клирингов член. При тези обстоятелства позициите и обезпеченията на клиента ще бъдат прехвърлени по пазарна стойност, освен ако клиентът не поиска да закрие позицията по пазарна стойност;
в)
институцията разполага с независимо писмено мотивирано правно становище, съгласно което в случай на правен спор съответните съдебни и административни органи биха стигнали до заключение, че клиентът няма да понесе загуби, произтичащи от неплатежоспособността на клиринговия му член или на който и да било от клиентите на този клирингов член, съгласно законите на юрисдикцията на институцията, нейния клирингов член и ЦК, правото, уреждащо сделките и договорите, на които институцията извършва клиринг чрез ЦК правото, уреждащо обезпечението, както и правото, уреждащо който и да било договор или споразумение, необходими, за да бъде изпълнено условието в буква б);
г)
ЦК е КЦК.
3. Без да се засягат условията по параграф 2, когато институция, която е клиент, не е защитена от загуби в случай на съвместно неизпълнение от страна на клиринговия член и друг клиент на клиринговия член, но са изпълнени всички други условия по параграф 2, клиентът може да изчисли капиталовите изисквания за своите експозиции по търговско финансиране за свързаните с ЦК сделки със своя клирингов член в съответствие с член 306, при условие че замени рисковото тегло от 2 % в параграф 1, буква а) от този член с рисково тегло от 4 %.
4. Когато институция, която е клиент, се ползва от услугите на ЦК чрез непреки споразумения за клиринг в съответствие с член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, тя може да приложи третирането, предвидено в параграф 2 или 3, само ако условията, предвидени във всеки параграф, са спазени на всяко ниво от веригата на посредниците.
Член 306
Капиталови изисквания за експозиции по търговско финансиране
1. Институцията прилага следното третиране за експозициите по търговско финансиране към ЦК:
а)
тя прилага рисково тегло от 2 % спрямо стойността на всичките си експозиции по търговско финансиране към КЦК;
б)
тя прилага рисковото тегло, използвано при стандартизирания подход към кредитния риск, както е определено в член 107, параграф 2, буква б), за всичките си експозиции по търговско финансиране към неквалифицирани ЦК;
в)
когато институцията действа като финансов посредник между клиент и ЦК и условията на свързаната с ЦК сделка предвиждат, че институцията не е задължена да възстанови на клиента каквито и да било загуби, произтичащи от промени в стойността на тази сделка в случай на неизпълнение от страна на ЦК. Стойността на експозицията за сделката с ЦК, съответстваща на тази свързана с ЦК сделка, е равна на нула.
2. Независимо от параграф 1, когато активите, заложени като обезпечение при ЦК или клирингов член, са защитени от несъстоятелност, в случай че ЦК, клиринговият член или един или няколко от останалите клиенти на клиринговия член изпадне в неплатежоспособност, институцията може да придаде нулева стойност на експозицията към CCR за тези активи.
3. Институцията изчислява стойностите на експозициите по търговско финансиране към ЦК в съответствие с раздели 1-8 от настоящата глава, зависимост от случая.
4. За целите на член 92, параграф 3 институцията изчислява размерите на рисково претеглените експозиции за своите експозиции по търговско финансиране към ЦК като сумата от стойностите на експозициите си по търговско финансиране към ЦК, изчислена в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член, умножена по определеното в съответствие с параграф 1 от настоящия член рисково тегло.
Член 307
Капиталови изисквания за предварителните вноски към гаранционен фонд на ЦК
Институцията, действаща като клирингов член, прилага следното третиране към експозициите, произтичащи от нейните вноски в гаранционния фонд на ЦК:
а)
изчислява капиталовото изискване за предварителните си вноски към гаранционния фонд на ЦЦК в съответствие с изложения в член 308 подход.
б)
изчислява капиталовото изискване за предварителните си вноски към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК в съответствие с изложения в член 309 подход.
Член 308
Капиталови изисквания за предварителни вноски към гаранционния фонд на КЦК
1. Стойността на експозицията на предварителна вноска на дадена институция към гаранционния фонд на КЦК (DFi) е сумата, платена за доставените от тази институция активи, или пазарната им стойност, намалена със стойността на вноската, вече използвана от КЦК за поемане на неговите загуби, произтичащи от неизпълнението от страна на един или повече от клиринговите му членове.
2. Институцията изчислява капиталовите изисквания (Ki) за покриване на експозицията, произтичаща от нейната предварителна вноска (DFi), по следния начин:
където:
β
=
големината на коефициентът на концентрация, съобщен на институцията от ЦК;
N
=
броят на клиринговите членове, съобщен на институцията от ЦК;
DFCM
=
сумата на предварителните вноски на всички клирингови членове на ЦК , съобщена на институцията от ЦК;
KCM
=
сумата на капиталовите изисквания на всички клирингови членове на ЦК, изчислена в съответствие с приложимата формула по параграф 3 .
3. Институциите изчисляват KCM по следния начин:
а)
когато KCCP ≤ DFCCP, институцията използва следната формула:
;
б)
когато DFCCP KCCP ≤DF*, институцията използва следната формула:
;
в)
когато DF* KCCP, институцията използва следната формула:
където:
DFCCP
=
размерът на предварително предоставените на ЦК финансови средства, съобщен на институцията от ЦК;
KCCP
=
размерът на хипотетичният капитал на ЦК, съобщен на институцията от ЦК;
DF*
=
;
=
=
средната предварителна вноска, , съобщена на институцията от ЦК;
c1
=
капиталов коефициент, равен на
c2
=
капиталов коефициент, равен на 100 %;
μ
=
1,2.
4. Институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции, произтичащи от предварителна вноска на институцията за целите на член 92, параграф 3, като капиталовото изискване (Ki), определено в съответствие с параграф 2, бъде умножено по 12,5.
5. Когато KCCP е равно на нула, за целите на изчисленията по параграф 3 институциите придават на c1 стойност от 0,16 %.
Член 309
Капиталови изисквания за предварителни вноски към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК и за вноските с гаранция към гаранционния фонд на неквалифициран ЦК
1. Институцията използва следната формула за изчисляване на капиталовото изискване (Ki) за експозициите, произтичащи от нейните предварителни вноски в гаранционния фонд на неквалифициран ЦК (DFi) и от вноските с гаранция (UCi) към такъв ЦК:
където c2·и μ са определените в член 308, параграф 3.
2. За целите на параграф 1 вноски с гаранция са вноските, които действаща като клирингов член институция е договорно обвързана да предостави на ЦК, след като той е изчерпал своя гаранционен фонд, за да покрие загубите от неизпълнението на един или повече клирингови членове.
3. Институцията изчислява размера на рисково претеглените експозиции, произтичащи от предварителна вноска на институцията за целите на член 92, параграф 3, като капиталовото изискване (Ki), определено в съответствие с параграф 1, бъде умножено по 12,5.
Член 310
Алтернативно изчисляване на капиталовото изискване за експозиции към квалифициран ЦК
Институцията използва следната формула за изчисляване на капиталовото изискване (Ki) за експозициите, произтичащи от експозициите ѝ по търговско финансиране, експозициите по търговско финансиране на нейния клиент (TEi) и предварителните вноски (DFi) в гаранционния фонд на КЦК:
Член 311
Изисквания за собствен капитал за експозиции към ЦК, които престават да отговарят на определени условия
1. Институцията прилага предвиденото в настоящия член третиране, когато е изпълнено едното или и двете следни условия:
а)
институцията е получила от ЦК уведомлението, изисквано по член 50б, буква й, подточка ii) от Регламент (ЕС) № 648/2012, че ЦК е преустановил изчисляването на KCCP;
б)
на институцията е станало известно - чрез публично съобщение или уведомление от компетентния орган на използвания от институцията ЦК или от самия ЦК - че ЦК вече не отговаря на условията за предоставяне на разрешение или признаване, в зависимост от случая.
2. Когато е изпълнено само предвиденото в параграф 1, буква а) условие, компетентният орган на институцията проверява поради какви причини ЦК е преустановил изчисляването на KCCP.
Когато компетентният орган прецени, че посочените в първа алинея причини са основателни, той може да разреши на институциите в своята държава членка да приложат предвиденото в член 310 третиране към експозициите си по търговско финансиране и вноските в гаранционния фонд на този ЦК. При предоставяне на такова разрешение, той разкрива основанията за решението си.
Когато компетентният орган прецени, че посочените в първа алинея причини не са основателни, всички институции в неговата държава членка прилагат третирането, предвидено в параграф 3, букви а)-г) от настоящия член, независимо от избраното от тях третиране в съответствие с член 301, параграф 2.
3. Когато е спазено условието, предвидено в параграф 1, буква б), независимо дали е спазено условието в буква а) от посочения параграф, в срок от три месеца след възникването на предвиденото в буква б) от същия параграф обстоятелство или в по-кратък срок, ако компетентният орган на институцията го изисква, институцията предприема следните действия по отношение на експозициите си към този ЦК:
а)
престава да прилага третирането, което е избрала в съответствие с член 301, параграф 2;
б)
прилага третирането, предвидено в член 306, параграф 1, буква б), към експозициите си по търговско финансиране към този ЦК;
в)
прилага предвиденото в член 309 третиране към предварителните си вноски в гаранционния фонд на този ЦК и към вноските си с гаранция в този ЦК;
г)
третира експозициите към този ЦК, различни от посочените в букви б) и в), като експозиции към предприятие в съответствие със стандартизирания подход за кредитен риск, установен в глава 2.
ДЯЛ III
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОПЕРАЦИОНЕН РИСК
ГЛАВА 1
Общи принципи относно използването на различните подходи
Член 312
Разрешаване и уведомяване
1. За да имат право да използват стандартизирания подход, в допълнение към общите стандарти за управление на риска по членове 74 и 85 от Директива 2013/36/ЕС институциите трябва да отговарят и на критериите по член 320. Институциите уведомяват компетентните органи, преди да използват стандартизирания подход.
Компетентните органи разрешават на институциите да използват алтернативен съответен индикатор за групите дейности „банкиране на дребно“ и „търговско банкиране“, когато са спазени условията по член 319, параграф 2 и член 320.
2. Компетентните органи разрешават на институциите да използват усъвършенствани подходи за измерване, основаващи се на собствените им системи за измерване на операционния риск, когато са спазени всички качествени и количествени критерии по членове 321 и 322 съответно и когато институциите спазват общите норми за управление на риска по членове 74 и 85 от Директива 2013/36/ЕСи дял VII, глава 3, раздел II от посочената директива.
Институциите искат разрешение от компетентните органи и когато желаят да въведат съществени допълнения и изменения в посочените усъвършенствани подходи за измерване. Компетентните органи дават разрешение само ако институциите ще продължат да спазват посочените в първата алинея критерии и след съществените допълнения и изменения.
3. Институциите уведомяват компетентните органи за всички изменения в техните модели на усъвършенствани подходи за измерване.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
методологията за оценка, съгласно която компетентните органи разрешават на институциите да използват усъвършенствани подходи за измерване;
б)
условията, въз основа на които се преценява дали допълненията и измененията в усъвършенстваните подходи за измерване са съществени;
в)
условията, свързани с уведомяването по параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 313
Преминаване към по-опростени подходи
1. Институциите, които използват стандартизирания подход, преминават към използване на подхода на базисния индикатор само ако са спазени условията по параграф 3.
2. Институциите, които използват усъвършенствани подходи за измерване, преминават към използване на стандартизирания подход или на подхода на базисния индикатор само ако са спазени условията по параграф 3.
3. Дадена институция може да премине към използването на по-опростен подход за измерване на операционния риск само когато е спазено всяко едно от следните условия:
а)
институцията е представила на компетентния орган убедителни доказателства, че използването на по-опростен подход не е предложено с цел намаляване на капиталовите изисквания, свързани с операционния риск на институцията, че то е необходимо с оглед на характера и сложността на институцията и че не би оказало съществено отрицателно въздействие върху платежоспособността на институцията или способността ѝ да управлява ефективно операционния риск;
б)
институцията е получила предварително разрешение от компетентния орган.
Член 314
Комбинирано използване на различни подходи
1. Институциите могат да използват комбинация от подходи, ако това им бъде разрешено от компетентните органи. Компетентните органи дават такова разрешение, когато са спазени изискванията по параграфи 2-4, в зависимост от случая.
2. Дадена институция може да използва усъвършенстван подход за измерване в комбинация с подхода на базисния индикатор или стандартизирания подход, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
комбинацията от използваните от институцията подходи обхваща всичките ѝ операционни рискове, а компетентните органи са уверени, че използваната от институцията методология обхваща различни дейности, географски райони, правни структури или други съответни поделения на институцията, определени в рамките ѝ;
б)
критериите по член 320 и стандартите по членове 321 и 322 са изпълнени за тази част от дейностите, които са обхванати съответно от стандартизирания подход и от усъвършенстваните подходи за измерване.
3. За институциите, които желаят да използват усъвършенстван подход за измерване в комбинация с подхода на базисния индикатор или стандартизирания подход, компетентните органи налагат следните допълнителни условия за даване на разрешение:
а)
към датата на въвеждане на усъвършенствания подход за измерване значителна част от операционните рискове на институцията да бъдат обхванати от този подход;
б)
институцията да поеме ангажимент да прилага усъвършенствания подход за измерване за съществена част от операциите си в рамките на времеви график, представен на компетентните органи и одобрен от тях.
4. Дадена институция може да поиска от компетентния орган разрешение да използва комбинация от подхода на базисния индикатор и стандартизирания подход само в изключителни случаи като неотдавнашно придобиване на нова дейност, което може да изисква преходен период за прилагане на стандартизирания подход.
Компетентният орган дава такова разрешение само ако институцията е поела задължението да приложи стандартизирания подход в рамките на времеви график, представен на компетентния орган и одобрен от него.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, въз основа на които компетентните органи оценяват методологията по параграф 2, буква а);
б)
условията, въз основа на които компетентните органи решават дали да наложат допълнителни условия съгласно параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 2
Подход на базисния индикатор
Член 315
Капиталово изискване
1. Съгласно подхода на базисния индикатор капиталовото изискване за операционен риск е равно на 15 % от средната стойност за три години на съответния индикатор, съгласно предвиденото в член 316.
Институциите изчисляват средната стойност за три години на съответния индикатор въз основа на последните три дванадесетмесечни стойности в края на финансовата година. Когато няма одитирани данни, институциите могат да използват приблизителни бизнес оценки.
2. Когато институцията е осъществявала дейност по-малко от три години, тя може да използва приблизителни бизнес оценки при изчисляването на съответния индикатор, при условие че започне да използва исторически данни веднага щом станат достъпни.
3. Ако дадена институция може да докаже пред компетентния орган, че поради сливане, придобиване или освобождаване от субекти или дейности, използването на средната стойност за три години за изчисляване на съответния индикатор би довело до неточна оценка за капиталовото изискване за операционен риск, компетентният орган може да разреши на институцията да промени начина на изчисляване, така че да бъдат взети предвид подобни събития, като надлежно уведомява ЕБО за това. При такива обстоятелства компетентният орган може и по собствена инициатива да изиска от институцията да промени начина на изчисляване.
4. Когато за дадена година съответният индикатор е отрицателен или равен на нула, институциите не включват тази стойност при изчисляването на средната стойност за три години. Институциите изчисляват средната стойност за три години като сбор от положителните стойности, разделен на броя на положителните стойности.
Член 316
Съответен индикатор
1. За институциите, прилагащи счетоводните стандарти по Директива 86/635/ЕИО, въз основа на позициите от отчета за приходите и разходите на институциите съгласно член 27 от посочената директива, съответният индикатор е сборът на елементите, изброени в таблица 1 от настоящия параграф. Институциите включват в сбора всеки елемент с неговия положителен или отрицателен знак.
Таблица 1
1
Вземания по лихви и други подобни доходи
2.
Задължения по лихви и други подобни разходи
3.
Доход от акции и други ценни книжа с променлива/фиксирана доходност
4.
Вземания по комисиони и такси
5.
Задължения по комисиони и такси
6.
Нетна печалба или нетна загуба от финансови операции
7.
Други оперативни доходи
Институциите адаптират тези елементи, за да отразят следното:
а)
институциите изчисляват съответния индикатор преди приспадането на всякакви провизии и оперативни разходи. Институциите включват в оперативните разходи възнагражденията за външни услуги, предоставени от трети лица, които не са предприятие майка или дъщерно предприятие на институцията или дъщерно предприятие на предприятие майка, което е предприятие майка и на институцията. Институциите могат да използват разходите за външни услуги, предоставени от трети лица, за намаляване на съответния индикатор, ако разходите са извършени от предприятие, за което се прилагат разпоредбите на настоящия регламент или равностойни разпоредби;
б)
при изчисляването на съответния индикатор институциите не включват следните елементи:
i)
реализирани печалби/загуби от продажба на активи, включени в банковия портфейл;
ii)
доходи от извънредни или нерегулярни източници;
iii)
доходи от застрахователни обезщетения.
в)
когато преоценката на позициите от търговския портфейл е част от отчета за приходите и разходите, институциите могат да я включат. Когато институциите прилагат член 36, параграф 2 от Директива 86/635/ЕИО, те включват преоценката, отразена в отчета за приходите и разходите.
2. Когато институциите прилагат счетоводни стандарти, различни от установените с Директива 86/635/ЕИО, те изчисляват съответния индикатор на базата на данните, които най-добре отразяват определението по настоящия член.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за определяне на методологията за изчисляване на съответния индикатор по параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2017 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 3
Стандартизиран подход
Член 317
Капиталово изискване
1. Съгласно стандартизирания подход институциите разделят дейностите си по групи, посочени в таблица 2 от параграф 4, и в съответствие с принципите по член 318.
2. Институциите изчисляват капиталовото изискване за операционен риск като средната стойност за три години на сбора на годишните капиталови изисквания за всички групи дейности съгласно таблица 2 от параграф 4. Годишното капиталово изискване за всяка група дейности е равно на произведението на съответстващия бета коефициент, посочен в таблицата, по частта от съответния индикатор, отговаряща на съответната група дейности.
3. За всяка година институциите могат да приспадат неограничено отрицателните капиталови изисквания, произтичащи от отрицателната част на съответния индикатор, от положителните капиталови изисквания по други групи дейности. Когато обаче съвкупното капиталово изискване за всички групи дейности през дадена година е отрицателно, институциите използват нулева стойност за числителя във формулата за съответната година.
4. Институциите изчисляват средната стойност за три години на сбора по параграф 2 въз основа на последните три дванадесетмесечни стойности в края на финансовата година. Когато няма одитирани данни, институциите могат да използват приблизителни бизнес оценки.
Ако дадена институция може да докаже пред компетентния орган, че поради сливане, придобиване или освобождаване от субекти или дейности, използването на средната стойност за три години за изчисляване на съответния индикатор би довело до неточна оценка за капиталовото изискване за операционен риск, компетентният орган може да разреши на институциите да променят начина на изчисляване, така че да бъдат взети предвид подобни събития, като надлежно уведомява ЕБО за това. При такива обстоятелства компетентният орган може и по собствена инициатива да изиска от институцията да промени начина на изчисляване.
Когато институцията е функционирала по-малко от три години, тя може да използва приблизителни бизнес оценки при изчисляването на съответния индикатор, при условие че започне да използва исторически данни веднага щом станат достъпни.
Таблица 2
Група дейности
Списък на дейностите
Процент
(бета коефициент)
Корпоративно финансиране
Поемане на емисии на финансови инструменти или предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти при неотменяемо задължение
Услуги, свързани с поемането на емисии
Инвестиционни консултации
Консултации за предприятия относно капиталовата им структура, отрасловата им стратегия и свързани с това въпроси; консултации и услуги, свързани със сливания и купуване на предприятия
Инвестиционни проучвания и финансов анализ и други форми на общи препоръки по сделки с финансови инструменти
18 %
Търгуване и продажби
Търгуване за собствена сметка
Парично брокерство
Приемане и предаване на нареждания във връзка с един или повече финансови инструменти
Изпълнение на нареждания от името на клиенти
Предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти без безусловно и неотменяемо задължение
Организиране на многостранни системи за търговия
18 %
Брокерство на дребно
(Дейности с отделни физически лица или с МСП, изпълняващи критериите на член 123 за класа експозиции на дребно)
Приемане и предаване на нареждания във връзка с един или повече финансови инструменти
Изпълнение на нареждания от името на клиенти
Предлагане за първоначална продажба на финансови инструменти без безусловно и неотменяемо задължение
12 %
Търговско банкиране
Приемане на депозити и други възстановими средства
Кредитиране
Финансов лизинг
Гаранции и ангажименти
15 %
Банкиране на дребно
(Дейности с отделни физически лица или с МСП, изпълняващи критериите на член 123 за класа експозиции на дребно)
Приемане на депозити и други възстановими средства
Кредитиране
Финансов лизинг
Гаранции и ангажименти
12 %
Плащания и сетълмент
Парични преводи
Издаване и администриране на средства за плащане
18 %
Агентски услуги
Съхранение и администриране на финансови инструменти за сметка на клиенти, включително попечителство и свързани с това услуги като управление на парични средства/обезпечения
15 %
Управление на активи
Управление на портфейли
Управление на ПКИПЦК
Други форми на управление на активи
12 %
Член 318
Принципи за разпределение по групи дейности
1. Институциите разработват и приемат в писмен вид конкретни политики и критерии за разпределение на съответния индикатор по съществуващите дейности и групи дейности в стандартизираната рамка по член 317. Те преглеждат и коригират тези политики и критерии по подходящ начин при въвеждане на нови или при промяна на вече съществуващи дейности и рискове.
2. Институциите спазват следните принципи за разпределянето на дейностите по групи:
а)
институциите разпределят всички дейности в съответните групи по изключващ повторенията и изчерпателен начин;
б)
институциите разпределят всяка дейност, която не може ясно да бъде съотнесена към определена група, но която е спомагателна спрямо друга дейност от рамката, към групата на дейността, която подпомага. Когато повече от една група дейности се подпомага от спомагателна дейност, институциите използват обективен критерий за съотнасяне;
в)
ако дадена дейност не може да бъде съотнесена към определена група, тогава институциите използват групата дейности с най-висок процент. Към същата група дейности се отнасят и всички свързани с тази дейност спомагателни дейности;
г)
институциите могат да използват методи за вътрешно ценообразуване за разпределянето на съответния индикатор между групите дейности. Разходите, които са извършени в дадена група дейности, но които се отнасят към друга група, могат да бъдат преразпределени към групата, към която се отнасят;
д)
съотнасянето на дейностите по групи за изчисляване на капиталовото изискване за операционен риск е в съответствие с категориите, използвани от институциите за кредитен и пазарен риск;
е)
висшето ръководство отговоря за политиката по съотнасяне на дейностите по групи под контрола на ръководния орган на институцията;
ж)
институциите подлагат процедурата по съотнасяне на дейностите по групи на независим преглед.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията за прилагане на принципите на съотнасяне на дейностите по групи съгласно настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 декември 2017 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 319
Алтернативен стандартизиран подход
1. Съгласно алтернативния стандартизиран подход за групите дейности „банкиране на дребно“ и „търговско банкиране“ институциите прилагат следното:
а)
съответният индикатор е нормализиран индикатор за дохода, равен на номиналния размер на заемите и авансите, умножен по 0,035;
б)
заемите и авансите се състоят от всички изтеглени суми в съответните кредитни портфейли. За групата дейности „търговско банкиране“ в номиналния размер на заемите и авансите институциите включват и ценните книжа, държани в банковия портфейл.
2. За да получи разрешение да използва алтернативния стандартизиран подход, институцията отговаря на всяко едно от следните условия:
а)
дейностите ѝ по банкиране на дребно или търговско банкиране генерират най-малко 90 % от доходите ѝ;
б)
значителен дял от дейностите ѝ по банкиране на дребно или търговско банкиране включва отпускането на заеми, свързани с висока вероятност от неизпълнение;
в)
алтернативният стандартизиран подход осигурява подходяща основа за изчисляване на капиталовото изискване за операционен риск.
Член 320
Критерии за стандартизирания подход
Критериите, посочени в член 312, параграф 1, първа алинея, са следните:
а)
институцията трябва да разполага с добре документирана система за оценка и управление на операционния риск, с ясно определени отговорности за тази система. Тя идентифицира експозициите си към операционен риск и проследява свързаните с операционния риск данни, включително за претърпени съществени загуби. Тази система се подлага на редовен независим преглед, осъществяван от вътрешен или външен орган, притежаващ необходимите знания за извършване на подобен преглед;
б)
системата на институцията за оценка на операционния риск е тясно интегрирана в нейните процеси за управление на риска. Нейните резултати са неразделна част от процеса за наблюдение и контрол на профила на операционния риск на институцията;
в)
институцията въвежда система за докладване до висшето ръководство, чрез която се предоставят доклади за операционния риск на съответните звена в институцията. Институцията трябва да разполага с процедури за предприемане на подходящи действия в зависимост от информацията в докладите за ръководството.
ГЛАВА 4
Усъвършенствани подходи за измерване
Член 321
Качествени критерии
Качествените критерии, посочени в член 312, параграф 2, са следните:
а)
вътрешната система на институцията за измерване на операционния риск е тясно интегрирана в ежедневните ѝ процеси за управление на риска;
б)
институцията разполага с независима функция за управление на операционния риск;
в)
институцията поддържа редовна отчетност за експозициите към операционен риск и събитията, водещи до загуба, и процедури за предприемане на целесъобразни корективни действия;
г)
системата за управление на риска на институцията е добре документирана. Институцията има рутинни процедури за осигуряване на спазването на изискванията, както и политики за отстраняване на нарушенията;
д)
институцията подлага своите процеси за управление на операционния риск и системите за измерването му на редовни прегледи, извършвани от вътрешни или външни одитори;
е)
процесите на институцията за вътрешно утвърждаване работят надеждно и ефективно;
ж)
информационните потоци и процесите, свързани със системата на институцията за измерване на риска, са прозрачни и достъпни.
Член 322
Количествени критерии
1. Количествените критерии, посочени в член 312, параграф 2, включват критериите, отнасящи се до процесите, вътрешните данни, външните данни, сценарийния анализ, стопанската среда и свързаните с вътрешния контрол фактори, предвидени съответно в параграфи 2-6.
2. Критериите, отнасящи се до процесите, са следните:
а)
институцията изчислява своето капиталово изискване като включващо очакваната и неочакваната загуба, освен ако очакваната загуба не е адекватно обхваната в техните вътрешни търговски практики. Измерването на операционния риск обхваща потенциалните сериозни случаи, свързани с „опашката“ на разпределението на загубите, като се постига стандарт за надеждност, съпоставим с 99,9-процентов доверителен интервал в рамките на едногодишен период;
б)
системата на институцията за измерване на операционния риск включва използването на вътрешни данни, външни данни, сценариен анализ и фактори, отразяващи стопанската среда, и системи за вътрешен контрол съгласно параграфи 3-6. Институцията разполага с добре документиран подход за претегляне на използването на тези четири елемента в цялостната си система за измерване на операционния риск;
в)
системата на институцията за измерване на риска обхваща основните рискови фактори, влияещи на формата на „опашката“ на очакваното разпределение на загубите;
г)
институцията може да признават зависимостите в загубите от операционен риск между отделни оценки за операционния риск само когато системите ѝ за измерване на зависимостите са надеждни, цялостно прилагани и отчитат несигурността, свързана с всякакви подобни оценки за зависимостите, особено в стрес периоди. Институцията потвърждават допусканията си за зависимостите чрез използване на подходящи количествени и качествени техники;
д)
системата на институцията за измерване на риска е вътрешно последователна и избягва повторното отчитане на количествени оценки или техники за редуциране на риска, признати в други области от настоящия регламент.
3. Критериите, отнасящи се до вътрешните данни, са следните:
а)
вътрешно създадените измерители за операционен риск на институцията се основават на минимален исторически период на наблюдение от пет години. Когато дадена институция прилага за първи път усъвършенстван подход за измерване, тя може да използва тригодишен исторически период на наблюдение;
б)
институцията е в състояние да разпредели своите вътрешни исторически данни за загубите по групите дейности, определени в член 317, и по видовете събития, определени в член 324, и да предостави тези данни на компетентните органи при поискване. При изключителни обстоятелства дадена институция може да разпредели водещите до загуби събития, които засягат цялата институция, в допълнителна група дейности, наречена „корпоративни позиции“. Институцията има документирани обективни критерии за разпределяне на загубите по посочените групи дейности и видове събития. Загубите от операционен риск, които са свързани с кредитния риск и в минали периоди са включвани във вътрешните бази данни за кредитен риск, се включват в базите данни за операционен риск и се класифицират отделно от институцията. Такива загуби не подлежат на изискване за покритие за операционен риск, при условие, че от институцията се изисква да продължи да ги третира като кредитен риск за целите на изчисляването на капиталовите изисквания. Институцията включва загубите от операционен риск, които са свързани с пазарни рискове, в обхвата на капиталовото изискване за операционен риск:
в)
вътрешните данни за загубите на институцията са изчерпателни, т.е. обхващат всички съществени дейности и експозиции от всички съответни подсистеми и географски райони. Институцията е в състояние да докаже, че всички невключени от нея дейности или експозиции, както поотделно, така и заедно, не биха имали съществено влияние върху цялостните оценки на риска. Институцията определя подходящи минимални прагове на загуба при събирането на вътрешни данни относно загубите;
г)
освен информация относно брутните размери на загубите институцията събира и информация за датата на събитието, за всички възстановявания на брутните загуби, както и описателна информация за факторите или причините за събитието, водещо до загуба;
д)
институцията прилага конкретни критерии за разпределяне на данните за загубите, възникнали вследствие на събитие в централизирано звено или дейност, обслужваща повече от една група дейности, както и на загубите от свързани във времето събития;
е)
институцията разполага с документирани процедури за оценка на текущата приложимостта на историческите данни за загуби, включително за тези случаи, при които може да се приложи субективна преценка, мащабиране или други корекции, степента до която тези корекции могат да бъдат използвани и кой е оправомощен да взема такива решения.
4. Критериите за приемливост, отнасящи се до външните данни, са следните:
а)
системата на институцията за измерване на операционния риск използва подходящи външни данни, особено когато има причина да се счита, че институцията е изложена на риск от редки, но потенциално тежки загуби. Институцията има систематична процедура за определяне на ситуациите, при които се използват външни данни, и на методологиите за включване на данните в нейната система за измерване;
б)
институцията редовно преглежда условията и практиките за използване на външни данни, документират ги и ги подлага на периодичен независим преглед.
5. Институцията използва и сценариен анализ от експерти, заедно с външните данни, за оценяване на експозицията си към особено неблагоприятни събития. С течение на времето институцията утвърждава и проверява повторно тези оценки, като ги сравнява с действителните загуби, за да гарантира тяхната основателност.
6. Критериите за приемливост, отнасящи се до стопанската среда, и свързаните с вътрешния контрол фактори, са следните:
а)
методологията на институцията за оценка на риска за цялата институция обхваща основните фактори на стопанската среда и основните свързани с вътрешния контрол фактори, които могат да променят профила ѝ във връзка с операционния риск;
б)
институцията обосновава избора си на всеки фактор като значим източник на риск въз основа на натрупания опит и на експертна преценка на засегнатите стопански области;
в)
институцията може да обоснове пред компетентните органи чувствителността на оценките на риска към промени във факторите и относителната тежест на различните фактори. Освен промените в риска, дължащи се на подобрение в механизмите за вътрешен контрол, системата на институцията за измерване на риска обхваща и потенциалното нарастване на риска поради повишаване на сложността на дейностите или поради нарасналия им обем;
г)
институцията документира системата си за измерване на риска и я подлага на независим преглед в рамките на институцията и от страна на компетентните органи. С течение на времето институцията утвърждава и извършват повторна оценка на процедурата и резултатите, като ги сравняват с действителните вътрешни загуби и съответните външни данни.
Член 323
Ефект на застраховането и други механизми за прехвърляне на риска
1. Компетентните органи разрешават на институциите да признават ефекта на застраховането при условията по параграфи 2-5 и други механизми за прехвърляне на риска, когато институцията може да докаже, че е постигнат забележим ефект по редуциране на риска.
2. Застрахователят е лицензиран да извършва застраховане или презастраховане и има присъдена оценка от АВКО за минимална способност за изплащане на обезщетения, отговаряща според ЕБО на трета или по-благоприятна степен на кредитно качество съгласно разпоредбите за рисково претегляне на експозициите за институциите по дял II, глава 2.
3. Застраховката и застрахователната рамка на институцията отговарят на всяко едно от следните условия:
а)
застрахователната полица има първоначален срок, не по-малък от една година. За полиците с остатъчен срок под една година институцията прави подходящи процентни намаления, отразяващи намаляващия остатъчен срок на полицата, до пълно 100-процентно намаление за полиците с остатъчен срок от 90 дни или по-малко;
б)
застрахователната полица има минимален срок на предизвестие за прекратяване на договора от 90 дни;
в)
застрахователната полица не съдържа изключения или ограничения, свързани с надзорни действия, или, в случай на институция в несъстоятелност, които не позволяват на синдика или ликвидатора на институцията да възстановят понесените от институцията щети или разходи освен по отношение на събития, възникнали след откриване на производството по несъстоятелност или ликвидация на институцията. Покритието на застрахователната полица обаче може да изключва всякакви глоби, санкции или наказателни обезщетения, произтичащи от действия на компетентните органи;
г)
изчисленията за редуциране на риска отразяват застрахователното покритие по начин, който е прозрачен и съответстващ по отношение на действителната вероятност за възникване на загуби и последиците от тях, използвани при цялостното определяне на размера на капитала за операционен риск;
д)
застраховката се предоставя от трето лице. В случай на застраховане чрез каптивни или свързани дружества експозицията трябва да се прехвърли на независимо трето лице, което отговаря на критериите за допустимост по параграф 2;
е)
условията за признаване на застраховката са добре обосновани и документирани.
4. Методологията за признаване на застраховката отразява всеки един от следните елементи чрез дисконтиране или процентни намаления от размера на застраховката при признаването ѝ:
а)
остатъчният срок на застрахователната полица, когато той е под една година;
б)
условията за прекратяване на застрахователната полица, когато те са под една година;
в)
несигурността на плащанията, както и несъответствията на покритието по застрахователните полици.
5. Намалението на капиталовото изискване, произтичащо от признаването на застраховките и другите механизми за прехвърляне на риск, не превишава 20 % от капиталовото изискване за операционен риск преди признаването на техниките за редуциране на риска.
Член 324
Класификация на видовете събития, водещи до загуба
Водещите до загуба събития, посочени в член 322, параграф 3, буква б), са следните:
Таблица 3
Вид събитие
Определение
Вътрешни измами
Загуби, дължащи се на умишлени действия с цел измама, присвояване на собственост или заобикаляне на подзаконовите и законовите разпоредби или политиката на дружеството, с изключение на събития, свързани с многообразие/дискриминация, и които включват поне едно вътрешно лице.
Външни измами
Загуби, дължащи се на умишлени действия с цел измама, присвояване на собственост или заобикаляне на законовите разпоредби от трети лица.
Практики в областта на заетостта и безопасност на работното място
Загуби, възникващи от действия, които са в противоречие със законовите разпоредби или споразуменията в областта на заетостта, здравето или безопасността, от плащания по претенции за обезщетения при злополуки или от събития, свързани с многообразие/дискриминация
Клиенти, продуктови и търговски практики
Загуби, дължащи се на неспазване на професионалните задължения към определени клиенти - непредумишлено или поради небрежност (включително изисквания за доверителност и правилен подбор) или от естеството или характеристиките на продукта.
Повреди на физически активи
Загуби, възникващи от унищожаване или нанасяне на щети на физически активи от природни бедствия или други събития
Прекъсване на дейността и срив на системите
Загуби, възникващи от прекъсване на дейността или срив на системите.
Изпълнение, доставка и управление на процеси
Загуби, възникващи от неуспешна обработка на сделки или лошо управление на процеси и от отношения с търговски партньори и доставчици.
ДЯЛ IV
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПАЗАРЕН РИСК
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 325
Разпоредби за консолидираните изисквания
1. При спазване на параграф 2 и единствено за целите на изчисляването на нетните позиции и капиталовите изисквания съгласно настоящия дял на консолидирана основа институциите могат да използват позициите си в дадена институция или предприятие за компенсиране на позициите си в друга институция или предприятие.
2. Институциите могат да прилагат параграф 1 само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
налице е задоволително разпределение на собствения капитал в рамките на групата;
б)
регулаторната, правната или договорната рамка, в която институциите извършват дейност, е такава, че гарантира взаимна финансова помощ в рамките на групата.
3. Когато има предприятия, намиращи се в трети държави, освен условията по параграф 2 се спазва и всяко едно от следните условия:
а)
тези предприятия са лицензирани в трета държава и отговарят на определението за кредитна институция или са признати инвестиционни посредници от трета държава;
б)
тези предприятия спазват на индивидуална основа капиталовите изисквания, които са равностойни на определените в настоящия регламент;
в)
не съществуват разпоредби в съответните трети държави, които биха могли да засегнат в значителна степен прехвърлянето на средства в рамките на групата.
ГЛАВА 2
Капиталови изисквания за позиционен риск
Раздел 1
Общи разпоредби и специални инструменти
Член 326
Капиталови изисквания за позиционен риск
Капиталовото изискване за позиционен риск за дадена институция е равно на сбора от капиталовите изисквания за общ и специфичен риск, свързан с позициите в дългови и капиталови инструменти. Секюритизиращите позиции в търговския портфейл се третират като дългови инструменти.
Член 327
Нетиране
1. Абсолютната стойност на превишението на дългите (късите) позиции на институцията над късите (дългите) позиции в еднакви капиталови, дългови и конвертируеми инструменти и идентични финансови фючърси, опции, варанти и покрити варанти е нетната позиция във всеки от тези различни инструменти. При изчисляването на нетната позиция позициите в дериватни инструменти се третират съгласно посоченото в членове 328-330. Държаните от институциите собствени дългови инструменти не се включват при изчисляването на капиталовите изисквания за специфичен риск по член 336.
2. Не се допуска нетиране между конвертируем инструмент и съчетана позиция в базисния инструмент, освен ако компетентните органи не приемат подход, при който се отчита вероятността конкретен конвертируем инструмент да се конвертира, или те не въведат капиталово изискване за покриване на всички загуби в резултат на конвертирането. ЕБО се уведомява за тези подходи или капиталови изисквания. ЕБО следи различните практики в тази област и издава насоки в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. Всички нетни позиции, независимо от техните знаци, се преизчисляват всекидневно в отчетната валута на съответната институция по текущия спот валутен курс преди сборуването им.
Член 328
Лихвени фючърси и форуърди
1. Лихвените фючърси, споразуменията за форуърдния курс (СФК) и форуърдните ангажименти за покупка или продажба на дългови инструменти се третират като комбинации от дълги и къси позиции. Така дълга позиция в лихвен фючърс се третира като комбинация от получен заем с падеж на датата на доставка по фючърсния договор и притежаване на актив със същия падеж като този на инструмента или условната позиция, която е базисна за съответния фючърсен договор. По същия начин продадено СФК се третира като дълга позиция с падеж, определян като датата на сетълмента, към която се добавя срокът на договора, и къса позиция, чийто падеж съвпада с датата на сетълмента. Както заемът, така и активът се включват в първата категория по таблица 1 от член 336 за изчисляване на капиталовото изискване за специфичен риск за лихвените фючърси и СФК. Форуърден ангажимент за покупка на дългов инструмент се третира като комбинация от получен заем с падеж на датата на доставка и дълга (спот) позиция в самия дългов инструмент. Заемът се включва в първата категория по таблица 1 от член 336 за целите на специфичния риск, а дълговият инструмент - в съответстващата му колона в същата таблица.
2. За целите на настоящия член „дълга позиция“ означава позиция, в която институцията е определила лихвения процент, който тя ще получи в определен бъдещ момент, а „къса позиция“ означава позиция, в която тя е определила лихвения процент, който тя ще изплати в определен бъдещ момент.
Член 329
Опции и варанти
1. Опциите и варантите върху лихвени проценти, дългови инструменти, капиталови инструменти, индекси върху капиталови инструменти, финансови фючърси, суапове и чуждестранни валути се третират като позиции, еквивалентни по стойност на размера на базисния инструмент, към който се отнася опцията, умножен по нейния делта коефициент за целите на настоящата глава. Тези позиции могат да се нетират срещу съчетани позиции в идентичните базисни ценни книжа или деривати. Използваният делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи, институцията може сама да изчисли този коефициент, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
2. Освен делта риска институциите трябва да отразяват по подходящ начин и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта риска в капиталовите изисквания съгласно параграф 2 по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции и варанти.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме на посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в параграф 3, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако компетентните органи са прилагали тези видове третиране преди 31 декември 2013 г.
Член 330
Суапове
Суаповете се третират за целите на лихвения риск на същата основа като балансовите инструменти. Така лихвеният суап, по който институцията получава променлив лихвен процент и плаща фиксиран лихвен процент, се третира като равностоен на дълга позиция в инструмент с променлив лихвен процент със срок до падежа, равен на срока до следващото фиксиране на лихвата, и като къса позиция в инструмент с фиксиран лихвен процент със същия срок до падежа като този на самия суап.
Член 331
Лихвен риск във връзка с дериватни инструменти
1. Институциите, които изчисляват пазарната стойност и управляват лихвения риск на дериватните инструменти, обхванати от членове 328-330, въз основа на дисконтирани парични потоци, могат с разрешението на компетентните органи да използват модели на чувствителност за изчисление на позициите, посочени в тези членове, и да ги използват за всяка облигация, която се погасява през остатъчния си матуритет, а не чрез еднократно окончателно изплащане на главницата. Разрешение се дава, ако тези модели генерират позиции, които имат същата чувствителност към промените в лихвените проценти както базисните парични потоци. Тази чувствителност се оценява по отношение на независими промени в извадка от лихвени проценти за цялата крива на доходността, с поне един пункт на чувствителност за всеки от матуритетните интервали, включени в таблица 2 от член 339. Позициите се включват в изчислението на капиталовите изисквания за общ риск във връзка с дългови инструменти.
2. Институциите, които не използват моделите по параграф 1, могат да третират като напълно компенсиращи се всички позиции в дериватни инструменти по членове 328-330, които отговарят най-малко на следните условия:
а)
позициите са с една и съща стойност и в една и съща валута;
б)
референтните лихвени проценти (за позициите с променлив лихвен процент) или купони (за позициите с фиксиран лихвен процент) си съответстват в голяма степен;
в)
следващата дата на фиксиране на лихвения процент или - за позициите с фиксиран купон - остатъчният матуритет съответства на следните граници:
i)
по-малко от един месец: същия ден,
ii)
между един месец и една година: до седем дни,
iii)
над една година: до 30 дни.
Член 332
Кредитни деривати
1. Освен ако не е определено друго, при изчисляване на капиталовото изискване за общ и специфичен риск от лицето, което поема кредитния риск („продавачът на защита“), се използва условната стойност по договора за кредитен дериват. Независимо от първото изречение, институцията може да избере да замени условната стойност с условната стойност плюс нетната промяна на пазарната стойност на кредитния дериват от началото на търговията, като от гледна точка на продавача на защита нетното намаление е с отрицателен знак. За изчисляването на изискването за специфичен риск, освен за суаповете за обща доходност, се прилага матуритетът на договора за кредитен дериват вместо матуритета на задължението. Позициите се определят, както следва:
а)
суап за обща доходност създава дълга позиция в общия риск на референтното задължение и къса позиция в общия риск на държавна облигация с матуритет, равен на срока до следващото фиксиране на лихвения процент, на която се присъжда рисково тегло от 0 % по дял II, глава 2. Той също така създава дълга позиция в специфичния риск на референтното задължение;
б)
суап за кредитно неизпълнение не създава позиция за общ риск. За целите на специфичния риск институцията трябва да запише синтетична дълга позиция в задължение на референтното лице, освен ако дериватът не е с присъдена външна кредитна оценка и отговаря на условията за квалифицирана дългова позиция, като в този случай се записва дълга позиция в деривата. Ако по продукта са дължими плащания на премия или лихва, тези парични потоци трябва да бъдат представени като условни позиции в държавни облигации;
в)
дългова ценна книга, обвързана със заеми към едно лице, създава дълга позиция в общия риск на самата ценна книга като лихвен продукт. За целите на специфичния риск се създава синтетична дълга позиция в задължение на референтното лице. Допълнителна дълга позиция се създава към емитента на ценната книга. Когато дългова ценна книга, обвързана със заеми, има присъдена външна кредитна оценка и отговаря на условията за квалифицирана дългова позиция, е достатъчно да се запише една дълга позиция в специфичния риск на ценната книга;
г)
като допълнение към дълга позиция в специфичния риск на емитента на ценната книга, дългова ценна книга, обвързана със заеми към няколко лица, която осигурява пропорционална защита, създава позиция към всяко референтно лице, като общата номинална сума по договора се разпределя между позициите съгласно дела от общата номинална стойност, който отговаря на всяка експозиция към отделно референтно лице. Когато може да бъде избрано повече от едно задължение на референтно лице, задължението с най-високо рисково тегло определя специфичния риск;
д)
кредитен дериват за първо неизпълнение създава позиция в размер на условната стойност на задължението на всяко референтно лице. Ако размерът на максималното плащане по кредитно събитие е по-нисък от капиталовото изискване по метода в първото изречение от настоящата буква, този размер може да бъде приет като капиталово изискване за специфичен риск.
Кредитен дериват за n-то неизпълнение създава позиция за условния размер на задължението на всяко референтно лице с изключение на референтните лица n-1 с най-ниски капиталови изисквания за специфичен риск. Ако размерът на максималното плащане по кредитно събитие е по-нисък от капиталовото изискване по метода в първото изречение от настоящата буква, този размер може да бъде приет като капиталово изискване за специфичен риск.
Ако кредитен дериват за n-то неизпълнение има присъдена външна кредитна оценка, продавачът на защита изчислява капиталовото изискване за специфичен риск, като използва оценката на деривата и прилага съответните приложими секюритизиращи рискови тегла, когато това е приложимо.
2. За страната, която прехвърля кредитен риск („купувач на защита“), позициите се определят въз основа на огледалния принцип спрямо позициите на продавача на защита, освен в случая на дългова ценна книга, обвързана със заеми (която не води до създаване на къса позиция към емитента). При изчисляването на капиталовото изискване за купувача на защита се използва условната стойност на договора за кредитен дериват. Независимо от първото изречение, институцията може да избере да замени условната стойност с условната стойност плюс нетната промяна на пазарната стойност на кредитния дериват от началото на сделката, като от гледна точка на продавача на защита нетното намаление е с отрицателен знак. Ако в определен момент има опция за покупка в комбинация с повишение на цената, този момент се третира като падеж на защитата.
3. Кредитните деривати съгласно член 338, параграф 1 или параграф 3 се включват единствено при определянето на капиталовото изискване за специфичен риск съгласно член 338, параграф 4.
Член 333
Ценни книжа, продавани съгласно репо споразумение или отдавани назаем
Прехвърлящият ценни книжа или обезпечени права, свързани с правото на собственост върху ценни книжа, при репо споразумение и заемодателят при отдаване на ценни книжа в заем, включват тези ценни книжа при изчислението на изискването им за собствен капитал по настоящата глава, при условие че тези ценни книжа са позиции от търговския портфейл.
Раздел 2
Дългови инструменти
Член 334
Нетни позиции в дългови инструменти
Нетните позиции се класифицират в съответствие с валутата, в която са деноминирани, а капиталовите изисквания за общ и специфичен риск се изчисляват за всяка валута поотделно.
Подраздел 1
Специфичен риск
Член 335
Ограничение на капиталовото изискване за нетна позиция
Институцията може да наложи ограничение на капиталовото изискване за специфичен риск за нетна позиция в дългов инструмент, което да бъде равно на максималния размер на евентуалната загуба, свързана с риск от неизпълнение. За късите позиции това ограничение може да се изчисли като промяна в стойността, дължаща се на незабавно елиминиране на риска от неизпълнение за инструмента или базисните лица, когато е приложимо.
Член 336
Капиталово изискване за несекюритизиращи дългови инструменти
1. Институцията причислява нетните позиции от търговския си портфейл в инструменти, които не са секюритизиращи позиции, изчислени в съответствие с член 327, към съответните категории в таблица 1 въз основа на техния емитент или длъжник, вътрешната или външната кредитна оценка и остатъчния матуритет, като след това ги умножава по теглата, посочени в същата таблица. Тя събира своите претеглени позиции, получени от прилагането на настоящия член, независимо дали са дълги или къси, за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
Таблица 1
Категории
Капиталово изискване за специфичен риск
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 0 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
0 %
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 20 % или 50 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск, и други квалифицирани позиции, определени в параграф 4.
0,25 % (остатъчен срок до окончателния матуритет до шест месеца включително)
1,00 % (остатъчен срок до окончателния матуритет над шест месеца и до 24 месеца включително)
1,60 % (остатъчен срок до матуритета над 24 месеца)
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 100 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
8,00 %
Дългови ценни книжа, които биха получили рисково тегло 150 % съгласно стандартизирания подход за кредитен риск.
12,00 %
2. За да могат институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход спрямо класа експозиции, към който спада емитентът на дълговия инструмент, да използват рисково тегло по стандартизирания подход за кредитен риск съгласно параграф 1, емитентът на експозицията има вътрешна оценка с параметър PD, равен или по-нисък от присъщия на съответната степен на кредитно качество съгласно стандартизирания подход.
3. Институциите могат да изчислят изискванията за специфичен риск за всички облигации, които получават рисково тегло 10 % съгласно третирането, предвидено в член 129, параграфи 4, 5 и 6, третирайки го като половината от приложимото капиталово изискване за специфичен риск за втората категория в таблица 1.
4. Други квалифицирани позиции са:
а)
дългите и късите позиции в активи, за които няма кредитна оценка от одобрена АВКО и които отговарят на всяко едно от следните условия:
i)
смятани са от съответната институция за достатъчно ликвидни;
ii)
инвестиционното им качество според преценката на институцията е поне равностойно на качеството на активите по таблица 1, втори ред;
iii)
търгувани са на поне един регулиран пазар в държава членка или на фондова борса в трета държава, при условие че тази борса е призната от компетентните органи на съответната държава членка;
б)
дългите и късите позиции в активи, емитирани от институции, за които се прилагат капиталовите изисквания по настоящия регламент, които са смятани от съответната институция за достатъчно ликвидни и чието инвестиционно качество според преценката на институцията е поне равностойно на качеството на активите по таблица 1, втори ред;
в)
ценните книжа, емитирани от институции, за които се счита, че имат кредитно качество, равностойно или по-високо от кредитното качество от втора степен съгласно стандартизирания подход за кредитен риск на експозициите към институции, и за които се прилагат надзорни и регулаторни разпоредби, съпоставими с тези по настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС
Институциите, които използват разпоредбите по буква а) или буква б), трябва да имат документирана методология, с чиято помощ преценяват дали активите отговарят на изискванията по посочените букви, и уведомят компетентните органи за тази методология.
Член 337
Капиталово изискване за секюритизиращи инструменти
1. По отношение на инструментите в търговския портфейл, които са секюритизиращи позиции, институцията претегля своите нетни позиции, изчислени в съответствие с член 327, параграф 1, със следните тегла:
а)
за секюритизиращи позиции, за които в банковия портфейл на същата институция би се прилагал стандартизираният подход за кредитен риск: 8 % от рисковото тегло съгласно стандартизирания подход по дял II, глава 5, раздел 3;
б)
за секюритизиращи позиции, за които в банковия портфейл на същата институция би се прилагал вътрешнорейтинговият подход: 8 % от рисковото тегло съгласно вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 5, раздел 3.
2. Изложеният в член 262 метод на надзорната формула може да бъде използван, когато институцията може да представи оценки на PD и, ако е приложимо, на стойността на експозицията и LGD, използвани при метода на надзорната формула, в съответствие с изискванията за оценка на тези параметри съгласно вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 3.
Институция, различна от институция инициатор, която би могла да прилага този метод за същата секюритизираща позиция в банковия си портфейл, може да го използва само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако институцията изпълнява условието по първа алинея
Оценките на PD и LGD като входящи данни по метода на надзорната формула могат да бъдат определени и въз основа на оценките, получени при прилагане на модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск от институция, на която е дадено разрешение да използва вътрешен модел за специфичен риск за дългови инструменти. Вторият вариант може да се използва само с разрешението на компетентните органи, което се дава, ако тези оценки отговарят на количествените изисквания за вътрешнорейтинговия подход по дял II, глава 3.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 ЕБО издава указания за използването на оценки за PD иLGD като входящи данни, когато тези оценки се основават на модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск.
3. За секюритизиращите позиции, за които се изисква допълнително рисково тегло съгласно член 3407, се прилага тегло в размер на 8 % от общото рисково тегло.
С изключение на секюритизиращите позиции, третирани съгласно член 338, параграф 4, институцията събира своите претеглени позиции, получени от прилагането на настоящия член (независимо дали са дълги или къси), за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
4. Чрез дерогация от параграф 3, втора алинея за преходния период до 31 декември 2014 г. институцията събира отделно своите претеглени нетни дълги позиции и своите претеглени нетни къси позиции. По-големият сбор представлява капиталовото изискване за специфичен риск. Институцията обаче отчита на всеки три месеца пред компетентния орган на държавата членка по произход общия размер на своите претеглени нетни дълги и нетни къси позиции, разпределени по видове базисни активи.
5. Когато институцията - инициатор на традиционна секюритизация, не отговаря на условията за прехвърляне на значителен риск по член 243, при изчислението на капиталовото изискване съгласно настоящия член, тя включва секюритизираните експозиции вместо секюритизиращите си позиции от тази секюритизация.
Когато институцията-инициатор на синтетична секюритизация, не отговаря на условията прехвърляне на значителен риск по член 244, при изчислението на капиталовото изискване съгласно настоящия член, тя включва секюритизираните експозиции от тази секюритизация, но не и получената за секюритизирания портфейл кредитна защита, ако има такава.
Член 338
Капиталови изисквания за портфейла за корелационно търгуване
1. Портфейлът за корелационно търгуване се състои от секюритизиращи позиции и кредитни деривати за n-то неизпълнение, които отговарят на всеки един от следните критерии:
а)
позициите не са нито пресекюритизиращи позиции, нито опции върху секюритизационен транш, нито каквито и да било други деривати по секюритизирани експозиции, които не предоставят пропорционален дял от приходите от секюритизационен транш;
б)
всички референтни инструменти са едно от следните:
i)
издадените върху задължения на едно лице инструменти, включително издадените върху задължения на едно лице кредитни деривати, за които съществува ликвиден двупосочен пазар;
ii)
обичайно търгувани индекси, базирани на тези референтни лица.
Приема се, че двупосочен пазар съществува, когато има независими добросъвестни предложения за покупка и продажба, така че в рамките на един ден може да бъде определена цена, достатъчно близка до последната продажна цена или до текущите добросъвестни конкурентни котировки за покупка и продажба, и на тази цена може да бъде извършен сетълмент за относително кратко време съобразно обичайната търговска практика.
2. Позиции, които се отнасят до някой от следните елементи, не са част от портфейла за корелационно търгуване:
а)
базисен актив, който може да бъде отнесен към класа експозиции „експозиции на дребно“ или към класа експозиции „експозиции, обезпечени с ипотека върху недвижим имот“ съгласно стандартизирания подход за кредитен риск в банковия портфейл на институцията;
б)
вземане от дружество със специална цел, обезпечено, пряко или косвено, с позиция, която сама по себе си не би отговаряла на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване съгласно параграф 1 и настоящия параграф.
3. Институцията може да включи в портфейла за корелационно търгуване позиции, които не са нито секюритизиращи позиции, нито кредитни деривати за n-то неизпълнение, но които хеджират други позиции от този портфейл, при условие че за инструмента или базисните му инструменти съществува ликвиден двупосочен пазар, както е описано в параграф 1, последна алинея.
4. Институцията определя по-голямата от посочените по-долу суми като капиталовото изискване за специфичен риск на портфейла за корелационно търгуване:
а)
общото капиталово изискване за специфичен риск, което би било приложимо само за нетните дълги позиции от портфейла за корелационно търгуване;
б)
общото капиталово изискване за специфичен риск, което би било приложимо само за нетните къси позиции от портфейла за корелационно търгуване.
Подраздел 2
Общ риск
Член 339
Матуритетен подход за изчисляване на общия риск
1. С цел изчисляване на капиталовите изисквания за общ риск всички позиции се претеглят според своя матуритет съгласно параграф 2, за да се пресметне размерът на собствения капитал, необходим за покриването им. Това изискване се намалява, когато една претеглена позиция се държи заедно с противоположна претеглена позиция в рамките на същия матуритетен интервал. Намаление на изискването се извършва също така, когато противоположните претеглени позиции спадат към различни матуритетни интервали, като размерът на това намаление зависи едновременно от това дали двете позиции се числят към една и съща зона или не, както и от конкретните зони, към които се числят.
2. Институцията разпределя нетните си позиции в съответните матуритетни интервали в колона 2 или колона 3, в зависимост от случая, в таблица 2 от параграф 4. Тя прави това въз основа на остатъчния матуритет в случаите на инструменти с фиксиран лихвен процент и въз основа на срока до следващото определяне на лихвения процент в случаите на инструменти, по които лихвеният процент се променя преди окончателния матуритет. Тя също така прави разграничение между дългови инструменти с купон от 3 % или повече и тези с купон под 3 %, като по този начин ги включва в колона 2 или колона 3 на таблица 2. След това тя умножава всяка от позициите с теглото за съответния матуритетен интервал, посочено в колона 4 на таблица 2.
3. След това институцията изчислява сбора на претеглените дълги позиции и сбора на претеглените къси позиции във всеки матуритетен интервал. Частта на претеглените дълги позиции, която се съчетава с частта на претеглените къси позиции в даден матуритетен интервал, представлява съчетаната претеглена позиция в този матуритетен интервал, докато остатъчните дълги или къси позиции съставляват несъчетаната претеглена позиция за същия матуритетен интервал. След това се изчислява общият размер на съчетаните претеглени позиции във всички матуритетни интервали.
4. Институцията изчислява общите размери на несъчетаните претеглени дълги позиции за интервалите, включени във всяка от зоните в таблица 2, за да получи несъчетаната претеглена дълга позиция за всяка зона. По същия начин се изчислява сборът на несъчетаните претеглени къси позиции за всеки интервал в конкретна зона, за да се изчисли несъчетаната претеглена къса позиция за тази зона. Частта от несъчетаната претеглена дълга позиция за дадена зона, която се съчетава с несъчетаната претеглена къса позиция за същата зона, е съчетаната претеглена позиция за тази зона. Частта от несъчетаната претеглена дълга или несъчетаната претеглена къса позиция за зона, която не може да се съчетае по този начин, представлява несъчетаната претеглена позиция за тази зона.
Таблица 2
Зона
Матуритетен интервал
Тегло в (%)
Предполагаема промяна в лихвения процент (%)
Купон от 3 % или повече
Купон от по-малко от 3 %
I
0 ≤ 1 месец
0 ≤ 1 месец
0,00
-
1 ≤ 3 месеца
1 ≤ 3 месеца
0,20
1,00
3 ≤ 6 месеца
3 ≤ 6 месеца
0,40
1,00
6 ≤ 12 месеца
6 ≤ 12 месеца
0,70
1,00
II
1 ≤ 2 години
1,0 ≤ 1,9 години
1,25
0,90
2 ≤ 3 години
1,9 ≤ 2,8 години
1,75
0,80
3 ≤ 4 години
2,8 ≤ 3,6 години
2,25
0,75
III
4 ≤ 5 години
3,6 ≤ 4,3 години
2,75
0,75
5 ≤ 7 години
4,3 ≤ 5,7 години
3,25
0,70
7 ≤ 10 години
5,7 ≤ 7,3 години
3,75
0,65
10 ≤ 15 години
7,3 ≤ 9,3 години
4,50
0,60
15 ≤ 20 години
9,3 ≤ 10,6 години
5,25
0,60
20 години
10,6 ≤ 12,0 години
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 години
8,00
0,60
20 години
12,50
0,60
5. Размерът на несъчетаната претеглена дълга или къса позиция в зона I, която се съчетава с несъчетаната претеглена къса или дълга позиция в зона II, представлява съчетаната претеглена позиция между зони I и II. Същото изчисление се прави за оставащата част от несъчетаната претеглена позиция в зона II и несъчетаната претеглена позиция в зона III, за да се изчисли съчетаната претеглена позиция между зона II и зона III.
6. Институцията може да обърне реда на изчисление по параграф 5, за да изчисли съчетаната претеглена позиция между зона II и зона III, преди да изчисли позицията между зона I и зона II.
7. Останалата част от несъчетаната претеглена позиция в зона I след това се съчетава с това, което е останало в зона III след съчетаването със зона II, за да се получи съчетаната претеглена позиция между зона I и зона III.
8. Остатъчните позиции след трите отделни изчисления за съчетаване по параграфи 5, 6 и 7 се събират.
9. Капиталовото изискване на институцията се изчислява като сбор от:
а)
10 % от сбора на съчетаните претеглени позиции във всички матуритетни интервали;
б)
40 % от съчетаната претеглена позиция в зона I;
в)
30 % от съчетаната претеглена позиция в зона II;
г)
30 % от съчетаната претеглена позиция в зона III;
д)
40 % от съчетаната претеглена позиция между зона I и зона II и между зона II и зона III;
е)
150 % от съчетаната претеглена позиция между зона I и зона III;
ж)
100 % от остатъчните несъчетани претеглени позиции.
Член 340
Дюрационен подход за изчисляване на общия риск
1. За изчисляването на капиталовото изискване за общ риск по дългови инструменти институциите могат да използват подход, който отразява дюрацията, вместо подхода по член 339, при условие че това се извършва последователно.
2. При дюрационния подход по параграф 1 институцията взема пазарната стойност на всеки дългов инструмент с фиксиран лихвен процент и на тази основа изчислява доходността му до падежа, която представлява вътрешната норма на дисконтиране за този инструмент. В случаите на инструменти с променлив лихвен процент институцията взема пазарната стойност на всеки инструмент и на тази основа изчислява доходността му, като допуска, че главницата е дължима при следващата промяна на лихвения процент.
3. След това институцията изчислява модифицираната дюрация на всеки дългов инструмент по следната формула:
където:
D
=
дюрацията, изчислена по следната формула:
където:
R
=
доходността до падежа;
Ct
=
паричният поток в момент t;
M
=
общият матуритет.
В изчислението на модифицираната дюрация се прави корекция за дълговите инструменти, при които има риск от предсрочно изплащане. ЕБО издава насоки за начина на прилагане на тези корекции в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. След това институцията отнася всеки дългов инструмент към съответната зона в таблица 3. Тя прави това въз основа на модифицираната дюрация за всеки инструмент.
Таблица 3
Зона
Модифицирана дюрация
(в години)
Предполагаема промяна на лихвения процент (в %)
I
0 ≤ 1,0
1,0
II
1,0 ≤ 3,6
0,85
III
3,6
0,7
5. След това институцията изчислява дюрационно претеглената позиция за всеки инструмент, като умножава пазарната му стойност по модифицираната дюрация и по предполагаемата промяна на лихвения процент за инструмент с конкретната модифицирана дюрация (вж. колона 3 от таблица 3).
6. Институцията изчислява дюрационно претеглените си дълги и къси позиции в рамките на всяка зона. Размерът на дюрационно претеглените дълги позиции, които са съчетани с дюрационно претеглените къси позиции в рамките на всяка зона, представлява съчетаната дюрационно претеглена позиция за тази зона.
След това институцията изчислява несъчетаните дюрационно претеглени позиции за всяка зона. После институцията следва процедурите, предвидени за несъчетаните претеглени позиции в член 339, параграфи 5-8.
7. След това капиталовото изискване на институцията се изчислява като сбор от следните:
а)
2 % от съчетаната дюрационно претеглена позиция за всяка зона;
б)
40 % от съчетаните дюрационно претеглени позиции между зони I и II и между зони II и III;
в)
150 % от съчетаната дюрационно претеглена позиция между зони I и III;
г)
100 % от остатъчните несъчетани дюрационно претеглени позиции.
Раздел 3
Капиталови инструменти
Член 341
Нетни позиции в капиталови инструменти
1. Институцията сборува поотделно всички свои нетни дълги позиции и всички свои нетни къси позиции в съответствие с член 327. Сборът от абсолютните стойности на двете числа представлява общата брутна позиция.
2. Институцията изчислява поотделно за всеки пазар разликата между сбора на нетните дълги позиции и нетните къси позиции. Сборът от абсолютните стойности на тези разлики представлява общата нетна позиция.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на понятието „пазар“, използвано в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първата алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 342
Специфичен риск на капиталови инструменти
Институцията умножава общия размер на брутната си позиция по 8 %, за да изчисли своето капиталово изискване за специфичен риск.
Член 343
Общ риск на капиталови инструменти
Капиталовото изискване за общ риск е общият размер на нетната позиция на институцията, умножен по 8 %.
Член 344
Борсови индекси
1. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, посочващи борсовите индекси, за които може да се ползват методите за третиране, предвидени в параграф 4, второ изречение.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
2. Преди влизането в сила на техническите стандарти по параграф 1 институциите могат да продължат да прилагат третирането по параграфи 3 и 4, ако компетентните органи са прилагали този начин на третиране преди 1 януари 2014 г.
3. Фючърсите върху борсови индекси, делта претеглените еквиваленти на опциите при фючърсите върху борсови индекси и борсовите индекси, събирателно наричани „фючърси върху борсови индекси“, могат да бъдат разпределени по позиции във всеки от съставящите ги капиталови инструменти. Тези позиции могат да се третират като базисните позиции в съответните капиталови инструменти и могат да бъдат нетирани срещу противоположни позиции в самите базисни капиталови инструменти. Институциите уведомяват компетентния орган за начина, по който използват този метод на третиране.
4. Ако даден фючърс върху борсови индекси не е разпределен по базисните си позиции, той се третира като отделен капиталов инструмент. Въпреки това специфичният риск по такъв отделен капиталов инструмент може да не се взема предвид, ако съответният фючърс върху борсови индекси се търгува на борсата и представлява приложим и подходящо диверсифициран индекс.
Раздел 4
Поемане на емисии
Член 345
Намаляване на нетните позиции
1. При поемане на емисия на дългови и капиталови инструменти институцията може да използва описаната по-долу процедура за изчисляване на капиталовите изисквания. Първо, тя изчислява нетните си позиции чрез приспадане на поетите позиции, които са записани или препоети от трети лица въз основа на официални споразумения. След това институцията намалява нетните позиции с редуциращите коефициенти от таблица 4 и изчислява капиталовите изисквания, използвайки намалените поети позиции.
Таблица 4
работен ден 0:
100 %
работен ден 1:
90 %
работни дни 2 и 3:
75 %
работен ден 4:
50 %
работен ден 5:
25 %
след работен ден 5:
0 %.
За „работен ден 0“ се счита работният ден, в който институцията поема безусловно задължение да приеме определено количество ценни книжа по договорена цена.
2. Институцията уведомява компетентните органи, когато прилага начина на третиране по параграф 1.
Раздел 5
Капиталови изисквания за специфичен риск за позиции, хеджирани с кредитни деривати
Член 346
Признаване на хеджирането с кредитни деривати
1. Хеджирането с кредитни деривати се признава в съответствие с принципите, изложени в параграфи 2-6.
2. Институциите третират позицията в кредитен дериват като първото рамо на позицията, а хеджираната позиция със същата номинална или в съответните случаи условна стойност - като второто рамо на позицията.
3. Пълно признаване на защитата се дава, когато стойностите на двете рамена на позицията се изменят винаги в противоположни посоки и с приблизително един и същи размер. Такъв е случаят, когато:
а)
двете рамена на позицията се състоят от напълно идентични инструменти;
б)
дългата директна позиция е хеджирана със суап за обща доходност (или обратно) и има съвпадение между съответното задължение и базисната експозиция (тоест директната позиция). Матуритетът на суапа може да се различава от този на базисната експозиция.
В тези случаи капиталови изисквания за специфичен риск не се прилагат за нито едно от рамената на позицията.
4. Ще се прилага приспадане на 80 % от специфичния риск, когато стойностите на двете рамена се изменят винаги в противоположна посока и когато има съвпадение по отношение на референтното задължение, на матуритетите на референтното задължение и на кредитния дериват, както и на валутата на базисната експозиция. Освен това основните характеристики на договора за кредитен дериват не водят до промени в цената му, които съществено се различават от ценовите промени на касовата позиция. В случай че със сделката се прехвърля риск, приспадането на 80 % от специфичния риск ще се прилага към страната на сделката с по-високо капиталово изискване, а изискванията за специфичен риск на другата страна са нулеви.
5. Частично признаване извън случаите по параграфи 3 и 4 се дава в следните случаи:
а)
позицията попада в обхвата на параграф 3, буква б), но е налице несъответствие в активите между референтното задължение и базисната експозиция. Позициите обаче отговарят на следните изисквания:
i)
референтното задължение е със същия или по-нисък ранг спрямо базисното задължение;
ii)
базисното и референтното задължение имат един и същ длъжник, като имат правно задължителни клаузи във връзка със свързаното неизпълнение или свързаното предсрочно погасяване.
б)
позицията попада в обхвата на параграф 3, буква а) или параграф 4, но е налице валутно или падежно несъответствие между кредитната защита и базисния актив. Това валутно несъответствие се отразява в капиталовото изискване за валутен риск;
в)
позицията попада в обхвата на параграф 4, но е налице несъответствие в активите между касовата позиция и кредитния дериват. Базисният актив обаче се включва в задълженията (за доставка) в документацията по кредитния дериват.
За да се даде частично признаване, вместо да се събират капиталовите изисквания за специфичен риск за всяко от рамената на сделката, се прилага само по-високото от двете капиталови изисквания.
6. Във всички случаи извън обхвата на параграфи 3-5 се прилага капиталово изискване за специфичен риск отделно за двете рамена на позицията.
Член 347
Признаване на хеджирането с кредитни деривати за първо и n-то неизпълнение
В случая на кредитните деривати за първо неизпълнение и кредитните деривати за n-то неизпълнение се прилага следният начин на третиране за признаването, което трябва да се даде по член 346:
а)
когато дадена институция получава кредитна защита за няколко референтни лица - страни по кредитен дериват, при условие че първото неизпълнение измежду активите води до плащане и че с това кредитно събитие се прекратява договорът, институцията може да компенсира специфичния риск за референтното лице, за което съгласно таблица 1 от член 336 се прилага най-ниското изискване за специфичен риск измежду всички базисни референтни лица.
б)
когато n-тото неизпълнение сред експозициите доведе до плащане по кредитната защита, купувачът на защита може да компенсира специфичния риск само ако защитата е била получена и за неизпълненията от 1 до n-1 или когато вече са настъпили n-1 неизпълнения. В тези случаи описаната в буква а) методология за кредитни деривати за първо неизпълнение се следва, с подходящи изменения, и за продуктите за n-то неизпълнение.
Раздел 6
Капиталови изисквания за позиции в пки
Член 348
Капиталови изисквания за позиции в ПКИ
1. Без да се засягат други разпоредби в настоящия раздел, за позициите в ПКИ се прилага капиталово изискване за позиционен риск (включващ специфичния и общия риск) от 32 %. Без да се засяга член 353, заедно с промененото третиране на инвестициите в злато по член 352, параграф 4, и член 367, параграф 2, буква б), за позициите в ПКИ се прилага капиталово изискване за позиционен риск, включващо специфичния и общия риск, и за валутен риск в размер на 40 %.
2. Освен ако в член 350 не е предвидено друго, не се разрешава нетиране между базисните инвестиции на ПКИ и други позиции на институцията.
Член 349
Общи критерии за ПКИ
ПКИ отговаря на критериите за прилагане на подхода по член 350, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
проспектът на ПКИ или равностоен документ съдържа всеки един от следните елементи:
i)
категориите активи, в които на ПКИ е разрешено да инвестира;
ii)
когато се прилагат лимити на инвестиране - относителните лимити и методологията за изчисляването им;
iii)
когато е разрешен ливъридж - максималното равнище на ливъридж;
iv)
когато е разрешено сключването на сделки с извънборсови финансови деривати или на репо сделки или предоставянето или получаването на ценни книжа в заем - политика за ограничаване на риска от контрагента по тези сделки;
б)
дейността на ПКИ се отчита чрез шестмесечни и годишни отчети, за да може да се извършва оценяване на активите, пасивите, приходите и дейността през съответния отчетен период;
в)
акциите или дяловете на ПКИ подлежат на обратно изкупуване с плащане в брой за сметка на активите на предприятието на ежедневна основа по искане на държателя им;
г)
инвестициите в ПКИ са отделени от активите на управляващото го дружество;
д)
налице е адекватна оценка на риска на ПКИ от страна на инвестиращата институция;
е)
ПКИ се управлява от лица, подлежащи на надзор в съответствие с Директива 2009/65/ЕО(или равностоен законодателен акт.
Член 350
Специални методи за ПКИ
1. Когато институцията получава ежедневно сведения за базисните инвестиции на ПКИ, тя може да проучва тези базисни инвестиции, за да изчислява капиталовите изисквания за позиционен риск, включващ специфичния и общия риск. Съгласно този подход позициите в ПКИ се разглеждат като позиции в базисните инвестиции на ПКИ. Допустимо е нетиране между позициите в базисните инвестиции на ПКИ и други позиции, държани от институцията, при условие, че тя притежава достатъчно количество акции или дялове, така че да е възможно обратно изкупуване или размяна срещу базисните инвестиции.
2. Институциите могат да изчисляват капиталовите изисквания за позиционен риск (включващ специфичния и общия риск) за позициите си в ПКИ, като допускат позиции, представляващи позициите, необходими за репликирането на състава и доходността на външно създадения индекс или фиксирана съвкупност от капиталови инструменти или дългови ценни книжа по буква а), при спазване на следните условия:
а)
целта на ПКИ е да копира състава и доходността на външно създаден индекс или фиксирана съвкупност от капиталови инструменти или дългови ценни книжа;
б)
минимален корелационен коефициент между дневните промени в цените на ПКИ и индекса или съвкупността от капиталови инструменти или дългови ценни книжа, които той отразява, е не по-малък от 0,9 и може да бъде надеждно изчислен за период от най-малко шест месеца.
3. Когато институцията не получава ежедневно сведения за базисните инвестиции на ПКИ, тя може да изчислява капиталовите изисквания за позиционен риск (включващ общия и специфичния риск) при спазване на следните условия:
а)
допуска се, че ПКИ първо инвестира в максимален размер според своите инвестиционни ограничения в класовете активи с най-високо капиталово изискване поотделно за общ риск и специфичен риск, а последващите си инвестиции извършва в низходящ ред до достигане на максималния общ лимит за инвестиране. Позицията в ПКИ ще се третира като пряко притежаване на поетата позиция;
б)
институциите отчитат максималната непряка експозиция, която биха могли да достигнат при заемане на позиции чрез ливъридж чрез ПКИ, когато изчисляват своето капиталово изискване поотделно за специфичен и общ риск, като увеличават пропорционално позицията в ПКИ до максималната експозиция към базисните инвестиционни позиции според инвестиционните ограничения на ПКИ;
в)
ако общото капиталово изискване за специфичен и общ риск съгласно настоящия параграф превишава посоченото в член 348, параграф 1, капиталовото изискване се ограничава до този размер.
4. Институциите могат да разчитат на следните трети лица за изчисляването и отчитането на капиталовите изисквания за позициите си в ПКИ по параграфи 1-4 съгласно методите, изложени по настоящата глава:
а)
депозитаря на ПКИ, ако ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всичките си ценни книжа при този депозитар;
б)
за другите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, ако това дружество отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
ГЛАВА 3
Капиталови изисквания за валутен риск
Член 351
Минимум и претегляне във връзка с валутния риск
Ако сборът на общата нетна позиция на институцията в чуждестранна валута и на нетната позиция в злато, изчислен съгласно процедурата по член 352, включително за всички позиции в чуждестранна валута и в злато, за които капиталовите изисквания са изчислени чрез вътрешен модел, надхвърля 2 % от общия размер на собствения капитал, институцията изчислява капиталово изискване за валутен риск. Капиталовото изискване за валутен риск е равно на сбора на общата нетна позиция в чуждестранна валута и нетната позиция в злато (изразена в отчетната валута), умножен по 8 %.
Член 352
Изчисляване на общата нетна позиция в чуждестранна валута
1. Нетната открита позиция на институцията във всяка валута (включително в отчетната валута) и в злато се изчислява като сбор от следните елементи (положителни или отрицателни):
а)
нетната спот позиция (т.е. всички активи минус всички пасиви, включително начислената лихва, в съответната валута или съответно нетната спот позиция в злато);
б)
нетната форуърдна позиция (тоест всички суми, които трябва да бъдат получени, минус всички суми, които трябва да бъдат платени по форуърдни валутни сделки и форуърдни сделки за злато, включително валутни фючърси и фючърси върху злато, и главницата по валутни суапове, които не са включени в спот позицията);
в)
неотменяемите гаранции и подобни инструменти, които със сигурност ще станат изискуеми и най-вероятно са неотменяеми;
г)
нетната делта равностойност или основана на делта коефициент равностойност на всички валутни опции и опции върху злато;
д)
пазарната стойност на другите опции.
Използваният за целите на буква г) делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи институцията може сама да изчисли делта коефициента, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
Институцията може да включи нетните бъдещи доходи или разходи, които още не са начислени, но вече са напълно хеджирани, ако прави това последователно.
Нетните позиции в съставните валути могат да бъдат разпределени от институцията до валутите, които ги съставляват, в съответствие с действащите квоти.
2. Всички позиции, които институцията съзнателно поема за хеджиране срещу неблагоприятния ефект от валутния курс върху показателите по член 92, параграф 1, могат да бъдат изключени от изчислението на нетните открити валутни позиции с разрешението на компетентните органи. Тези позиции са с нетърговски или структурен характер, а за всяка промяна в условията на изключването им се изисква отделно съгласие на компетентните органи. Същият начин на третиране при спазване на същите условия може да се прилага за позициите на институцията, които са свързани с елементи, които вече са приспаднати при изчислението на собствения капитал.
3. Институцията може да използва нетната настояща стойност при изчисляването на нетната си открита позиция във всяка валута и в злато, ако прилага този подход последователно.
4. Нетните къси и дълги позиции във всяка валута, различна от отчетната валута, и нетната дълга или къса позиция в злато се преизчисляват по спот курсовете в отчетната валута. След това те се събират поотделно, за да се получат съответно общите нетни къси позиции и общите нетни дълги позиции. По-големият от двата сбора представлява общата нетна позиция на институцията в чуждестранна валута.
5. Освен делта-риска институциите адекватно отразяват и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта риска в капиталовите изисквания по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в първа алинея, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако вече са прилагали тези видове третиране преди 31 декември 2013 г.
Член 353
Валутен риск за позиции в ПКИ
1. За целите на член 352 по отношение на ПКИ се вземат предвид действителните позиции на ПКИ в чуждестранна валута.
2. Институциите могат да използват отчетността на следните трети лица във връзка с позициите в чуждестранна валута в ПКИ:
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция;
б)
за другите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, ако това дружество отговаря на критериите по член 132, параграф 3,буква а).
Коректността на изчисленията се потвърждава от външен одитор.
3. Ако институцията не разполага с достатъчно информация за валутните позиции на ПКИ, се приема, че инвестициите на ПКИ в чуждестранна валута са в максимално позволения размер съгласно инвестиционните им ограничения, а институциите при изчисление на своите капиталови изисквания за валутен риск за своите позиции в търговския портфейл вземат предвид максималната непряка експозиция, която биха могли да достигнат чрез поемане на позиции с ливъридж чрез ПКИ. Това се извършва чрез пропорционално увеличаване на позицията в ПКИ до максимално възможната експозиция към базисните инвестиции съгласно инвестиционните ограничения. Поетата позиция на ПКИ в чуждестранна валута се третира като отделна валута, подобно на третирането на инвестициите в злато, като към общата дълга позиция се добавя общата дълга открита валутна позиция, а общата къса позиция се добавя към общата къса открита валутна позиция, когато насоката на инвестициите на ПКИ е известна. Преди изчислението не се допуска нетиране между такива позиции.
Член 354
Валути с висока взаимосвързаност
1. Институциите могат да предвидят по-ниски капиталови изисквания за покриване на позициите си в приложимите валути с висока взаимосвързаност. Две валути се смятат за валути с висока взаимосвързаност само ако за възникването на загуба, изчислена на базата на всекидневните данни за валутния курс за предходните три или пет години и проявяваща се при еднакви и противоположни позиции в тези валути през следващите 10 работни дни, която възлиза на 4 % или по-малко от стойността на съответната съчетана позиция (оценена в отчетната валута), съществува вероятност от поне 99 %, когато се използва тригодишен период на наблюдение, и от 95 %, когато се използва петгодишен период на наблюдение. Капиталовото изискване за съчетаната позиция при две валути с висока взаимосвързаност е 4 %, умножено по стойността на съчетаната позиция.
2. При изчисляването на изискванията по настоящата глава институциите могат да не отчитат позициите във валути, за които има сключено правно обвързващо междуправителствено споразумение за ограничаване на измененията на курса спрямо други валути, обхванати от същото споразумение. Институциите изчисляват съчетаните си позиции по тези валути и прилагат за тях капиталово изискване, което е не по-малко от половината от максимално допустимото изменение, предвидено в съответното междуправителствено споразумение по отношение на съответните валути.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, за които може да се използва третирането по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Капиталовото изискване за съчетаните позиции във валутите на държавите членки, участващи във втория етап на икономическия и паричен съюз, може да бъде изчислено като 1,6 % от стойността на тези съчетани позиции.
5. Само несъчетаните позиции във валутите по настоящия член се включват в общата нетна открита позиция съгласно член 341, параграф 4.
6. Когато ежедневните данни за валутния курс за предходните три или пет години, при еднакви и противоположни позиции в две валути през следващите 10 работни дни, показват, че тези две валути се намират в перфектна положителна корелация и институцията във всеки един момент може да е изправена пред нулева разлика между цените „продава“ и „купува“ в съответните сделки, институцията може след изрично разрешение от компетентния орган да приложи капиталово изискване от 0 % до края на 2017 г.
ГЛАВА 4
капиталови изисквания за стоков риск
Член 355
Избор на метод във връзка със стоковия риск
При спазване на членове 356-358 институциите изчисляват капиталовото изискване за стоков риск по един от методите, изложени в член 359, 360 или 361.
Член 356
Спомагателна дейност във връзка със стоки
1. Институциите, които извършват спомагателна дейност със селскостопански продукти, могат да определят капиталовите изисквания за наличните си стоки към края на всяка година по отношение на следващата година, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
по всяко време на годината институцията притежава за този риск собствен капитал, който е не по-нисък от средното капиталово изискване за този риск, предвидено чрез консервативен подход за следващата година;
б)
институцията извършва консервативна оценка на очакваната променливост за изчисления резултат по буква а);
в)
средното капиталово изискване за този риск не надхвърля 5 % от собствения капитал или 1 милион евро, а при отчитане на прогнозираната променливост по буква б) очакваният максимален размер на капиталовите изисквания не надхвърля 6,5 % от собствения капитал;
г)
институцията следи постоянно дали оценките, извършени съгласно букви а) и б), все още отразяват действителността.
2. Институцията уведомява компетентните органи за начина, по който използват варианта по параграф 1.
Член 357
Позиции в стоки
1. Всяка позиция в стоки или стокови деривати се изразява посредством стандартната мерна единица. Спот цената за всяка стока се изразява в отчетната валута.
2. Счита се, че позициите в злато или деривати върху злато са изложени на валутен риск, и с цел изчисление на стоковия риск те се третират съгласно глава 3 или 5, в зависимост от случая.
3. За целите на член 360, параграф 1, превишението на дългите позиции на институцията над късите позиции или обратно в една и съща стока и идентични стокови фючърси, опции и варанти е нейната нетна позиция във всяка стока. Дериватните инструменти се третират съгласно член 358 като позиции в базисната стока.
4. За изчисляването на дадена позиция в стока следните позиции се разглеждат като позиции в една и съща стока:
а)
позициите в различни подкатегории стоки в случаите, когато стоките от подкатегориите са взаимозаменяеми;
б)
позициите в подобни стоки, ако те са близки заместители и ако може ясно да се установи минимален корелационен коефициент от 0,9 между ценовите промени за период от най-малко една година.
Член 358
Специални инструменти
1. Стоковите фючърси и форуърдните ангажименти за покупка или продажба на отделни стоки се включват в системата за измерване като условни стойности, изразени в стандартната мерна единица, и им се определя матуритет според техния краен срок.
2. Стоковите суапове, при които едната част на сделката е по фиксирана цена, а другата - по текущата пазарна цена, се третират като поредица от позиции, равни на условната стойност по договора, като на всяко от плащанията по суапа съответства една позиция в съответния матуритетен интервал в член 359, параграф 1. Позициите са дълги, ако институцията плаща по фиксирана цена и получава по променлива цена, и къси, ако институцията получава по фиксирана цена и плаща по променлива цена. Стоковите суапове, при които частите на сделката са в различни стоки, трябва да се отчитат по съответните отчетни таблици съгласно подхода на матуритетната стълбица.
3. Опциите и варантите върху стоки или върху стокови деривати се третират като позиции, равни по стойност на размера на базисния актив, за който се отнася опцията, умножен по съответния делта коефициент за целите на настоящата глава. Тези позиции могат да се нетират срещу всички позиции в идентична базисна стока или стоков дериват. Използваният делта коефициент е този на съответната борса. За извънборсови опции или когато липсва делта коефициентът на съответната борса, след разрешение от компетентните органи институцията може сама да изчисли делта коефициента, като използва подходящ модел. Разрешение се дава, ако с модела правилно се оценява процентното изменение на стойността на опцията или варанта при малки промени в пазарната цена на базисния инструмент.
Освен делта-риска институциите адекватно отразяват и другите рискове, свързани с опциите, в капиталовите изисквания.
4. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на набор от методи за отразяване на другите рискове освен делта-риска в капиталовите изисквания по начин, който да бъде съразмерен спрямо мащаба и сложността на дейностите на институциите във връзка с опции.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2013 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в първа алинея, компетентните органи могат да продължат да прилагат съществуващите видове национално третиране, ако вече са ги прилагали преди 31 декември 2013 г.
5. Институцията включва съответните стоки в изчислението на своето капиталово изискване за стоков риск в един от следните случаи:
а)
когато институцията е прехвърлителят на стоките или гарантираните права върху стоките при репо споразумение;
б)
когато институцията е заемодателят при споразумение за отдаване на стоки в заем.
Член 359
Подход на матуритетната стълбица
1. Институцията използва отделна матуритетна стълбица в съответствие с таблица 1 за всяка стока. Всяка позиция в тази стока се включва в подходящия матуритетен интервал. Стоките в наличност се включват в първия матуритетен интервал от 0 до 1 месец включително.
Таблица 1
Матуритетен интервал
(1)
Спред (в %)
(2)
0 ≤ 1 месец
1,50
1 ≤ 3 месеца
1,50
3 ≤ 6 месеца
1,50
6 ≤ 12 месеца
1,50
1 ≤ 2 години
1,50
2 ≤ 3 години
1,50
3 години
1,50
2. Следните позиции в една и съща стока могат да бъдат прихващани и включвани в подходящите матуритетни интервали в нетен размер:
а)
позиции в договори, чиито падежи са на една и съща дата;
б)
позиции в договори, чиито падежи се различават с не повече от 10 дни, ако договорите се търгуват на пазари, на които има ежедневни доставки.
3. След това институцията изчислява сбора на дългите позиции и сбора на късите позиции във всеки матуритетен интервал. Сборът на дългите позиции, които са съчетани с късите в даден матуритетен интервал, представлява съчетаната позиция в този интервал, а остатъчната дълга или къса позиция е несъчетаната позиция за същия интервал.
4. Частта от несъчетаната дълга позиция за даден матуритетен интервал, която е съчетана с несъчетаната къса позиция (или обратното) за следващия матуритетен интервал, е съчетаната позиция между двата матуритетни интервала. Частта на несъчетаната дълга или несъчетаната къса позиция, която не може да бъде съчетана по този начин, е несъчетаната позиция.
5. Капиталовите изисквания на институцията за всяка стока се изчисляват въз основа на съответната матуритетна стълбица като сбор от следното:
а)
сбора на съчетаните дълги и къси позиции, умножен по съответния спред от втората колона на таблица 1 за всеки падежен интервал и по спот цената на стоката;
б)
съчетаната позиция между два матуритетни интервала за всеки матуритетен интервал, в който се пренася несъчетана позиция, умножена по 0,6 % (коефициент на пренос) и по спот цената на стоката;
в)
остатъчните несъчетани позиции, умножени по 15 % (окончателен коефициент) и по спот цената на стоката.
6. Общото капиталово изискване на институцията за стоков риск се изчислява като сбор от капиталовите изисквания, изчислени за всяка стока в съответствие с параграф 5.
Член 360
Опростен подход
1. Капиталовото изискване на институцията за всяка стока се изчислява като сбор от:
а)
15 % от нетната позиция (дълга или къса), умножена по спот цената на стоката;
б)
3 % от брутната позиция (дълга плюс къса), умножена по спот цената на стоката.
2. Общото капиталово изискване на институцията за стоков риск се изчислява като сбор от капиталовите изисквания, изчислени за всяка стока съгласно параграф 1.
Член 361
Разширен подход на матуритетната стълбица
Институциите могат да използват минималния спред, минималния коефициент на пренос или минималния окончателен коефициент, изложени в таблица 2 по-долу, вместо посочените в член 359, при условие че институциите:
а)
осъществяват значителна търговия със стоки;
б)
имат подходящо диверсифициран портфейл от стоки;
в)
все още не са в състояние да използват вътрешни модели с цел изчисляване на капиталовото изискване за стоков риск.
Таблица 2
Благородни метали
(с изключение на злато)
Неблагородни метали
Селскостопански продукти
(нетрайни продукти)
Други, включително енергийни продукти
Спред (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Коефициент на пренос (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Окончателен коефициент (%)
8
10
12
15
Институциите уведомяват компетентните органи за начина, по който използват настоящия член, като представят и доказателство за усилията си да въведат вътрешен модел за изчисляване на капиталовото изискване за стоков риск.
ГЛАВА 5
Използване на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания
Раздел 1
Разрешение и капиталови изисквания
Член 362
Специфичен и общ риск
За целите на настоящата глава позиционният риск по търгуван дългов или капиталов инструмент или по базиран на тях дериват може да бъде разделен на два компонента. Първият е неговият специфичен рисков компонент и включва риска от промяна в цената на инструмента в резултат на фактори, свързани с неговия емитент или - в случай на дериват - с емитента на базисния инструмент. Вторият компонент включва общия риск от промяна в цената на инструмента, дължаща се на промяна в равнището на лихвените проценти (в случай на търгуван дългов инструмент или дългов дериват) или на цялостно движение на пазара на капиталови инструменти, което не е свързано с конкретни характеристики на отделните ценни книжа (в случай на капиталов инструмент или капиталов дериват).
Член 363
Разрешение за използване на вътрешни модели
1. След като са се уверили, че институцията спазва съответните изисквания по раздели 2, 3 и 4, компетентните органи дават на институцията разрешение да изчислява своите капиталови изисквания за една или няколко от посочените по-долу категории рискове чрез вътрешни модели вместо или в комбинация с методите по глави 2-4:
а)
общ риск по капиталови инструменти;
б)
специфичен риск по капиталови инструменти;
в)
общ риск по дългови инструменти;
г)
специфичен риск по дългови инструменти;
д)
валутен риск;
е)
стоков риск.
2. За категориите рискове, за които на институцията не е дадено разрешение да използва вътрешни модели съгласно параграф 1, институцията продължава да изчислява капиталовите изисквания съответно по глави 2, 3 и 4. Разрешение от компетентните органи за използване на вътрешни модели се изисква за всяка категория риск и се предоставя само ако вътрешният модел обхваща съществена част от позициите на определена категория риск.
3. За съществените промени в използването на вътрешни модели, които институцията е получила разрешение да използва, разширяването на употребата им, особено чрез включване на допълнителни категории рискове, и първоначалното изчисление на стресираната стойност под риск съгласно член 365, параграф 2, се изисква отделно разрешение от компетентния орган.
Институциите уведомяват компетентните органи за всички други разширявания на употребата и промени в използването на тези вътрешни модели, които институцията е получила разрешение да използва.
4. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията, съгласно които се преценява дали разширенията и измененията в употребата на вътрешните модели са съществени;
б)
методологията за оценка, съгласно която компетентните органи разрешават на институциите да използват вътрешни модели.
в)
условията, при които обхванатата от вътрешния модел част от позициите в дадена рискова категория се счита за „съществена“, както е посочено в параграф 2.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 364
Капиталови изисквания при използването на вътрешни модели
1. Всяка институция, която използва вътрешен модел, освен капиталовите изисквания, изчислени съгласно глави 2, 3 и 4 за категориите рискове, за които не е получила разрешение да използва вътрешен модел, изпълнява и капиталови изисквания, изчислени като сбор от сумите по букви а) и б):
а)
по-високата измежду следните стойности:
i)
нейната стойност под риск за предходния ден, изчислена съгласно член 365, параграф 1 (VaRt-1);
ii)
средната величина на измерените дневни стойности под риск в съответствие с член 365, параграф 1 за всеки от предходните шестдесет работни дни (VaRavg), умножена по мултипликационния коефициент (mc) съгласно член 366;
б)
по-високата измежду следните стойности:
i)
последната известна стресирана стойност под риск, изчислена съгласно член 365, параграф 2 (sVaRt-1); и
ii)
средната величина на стресираните стойности под риск, изчислени по начина и с честотата, посочени в член 365, параграф 2, през предходните 60 работни дни (sVaRavg), умножена по мултипликационния коефициент (ms) съгласно член 366;
2. Институциите, които използват вътрешен модел за изчисляване на своето капиталово изискване за специфичен риск по дългови инструменти, спазват допълнително капиталово изискване, определено като сбор от сумите по букви а) и б) по-долу:
а)
капиталовото изискване, изчислено съгласно членове 337 и 338 за специфичния риск по секюритизиращи позиции и кредитни деривати за n-то неизпълнение в търговския портфейл, с изключение на включените в капиталовото изискване за специфичния риск по портфейла за корелационно търгуване съгласно раздел 5 и - в съответните случаи - капиталовото изискване за специфичен риск съгласно глава 2, раздел 6, за тези позиции в ПКИ, за които не са изпълнени нито условията по член 350, параграф 1, нито условията по член 350, параграф 2;
б)
по-високата измежду следните стойности:
i)
последната известна величина на показателя за риск за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск, изчислена съгласно раздел 3;
ii)
средната величина на този показател за предходните 12 седмици.
3. Институциите, които имат портфейл за корелационно търгуване, отговарящ на изискванията по член 338, параграфи 1-3, могат да спазват капиталово изискване въз основа на член 377 вместо член 338, параграф 4, изчислявано като по-високата измежду следните стойности:
а)
последната известна величина на показателя за риск за портфейла за корелационно търгуване, изчислен съгласно раздел 5;
б)
средната величина на тази стойност за предходните 12 седмици;
в)
8 % от капиталовото изискване, което съгласно член 338, параграф 4 би било определено към момента на изчисляване на последната величина на показателя за риск, посочен в буква а) за всички позиции, включени във вътрешния модел за портфейла за корелационно търгуване.
Раздел 2
Общи изисквания
Член 365
Изчисляване на стойността под риск и стресираната стойност под риск
1. При изчисляването на стойността под риск съгласно член 353 се спазват следните изисквания:
а)
стойността под риск се изчислява ежедневно;
б)
използва се 99-процентов едностранен доверителен интервал;
в)
използва се 10-дневен период на държане;
г)
използва се ефективен исторически период на наблюдение от най-малко една година, освен когато е оправдан по-кратък период на наблюдение поради значително рязко увеличение на променливостта на цените;
д)
множеството от данни се актуализира най-малко веднъж месечно.
Институцията може да използва стойности под риск, изчислени при използване на периоди на държане под 10 дни, които се приравняват към период от 10 дни с помощта на подходяща методология, която подлежи на периодичен преглед.
2. Освен това институцията изчислява най-малко веднъж седмично стресираната стойност под риск за текущия портфейл съгласно изискванията по параграф 1, като входящите данни за модела за изчисляване на стойността под риск се съобразяват с историческите данни от непрекъснат 12-месечен период на значителен финансов стрес, свързан с портфейла на институцията. Изборът на такива исторически данни се подлага на поне ежегоден преглед от институцията, която съобщава резултатите на компетентните органи. ЕБО следи различните практики на изчисляване на стресираната стойност под риск и издава насоки за тези практики в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 366
Регулаторни бек-тестове и мултипликационни коефициенти
1. Резултатите от изчисленията по член 365 се умножават по мултипликационните коефициенти (mc) и (ms).
2. Всеки един от мултипликационните коефициенти (mc) и (ms) представлява сбор от най-малко 3 и надбавка между 0 и 1 съгласно таблица 1. Надбавката зависи от броя на превишенията за последните 250 работни дни според данните от бек-тестовете на институцията, проведени по отношение на стойността под риск съгласно член 365, параграф 1.
Таблица 1
Брой превишения
Надбавка
По-малко от 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 или повече
1,00
3. Институциите броят превишения за деня въз основа на бек-тестове на хипотетичните и действителните промени в стойността на портфейла. Превишение е еднодневна промяна в стойността на портфейла, която надвишава съответната получена по модела на институцията еднодневна мярка за стойността под риск. С цел определяне на надбавката броят на превишенията се измерва поне веднъж на всяко тримесечие и се равнява на по-големия измежду броя на превишенията при хипотетичните и при действителните промени в стойността на портфейла.
Бек-тестването за хипотетични промени в стойността на портфейла се основава на сравнение между стойността на портфейла в края на деня и стойността му в края на следващия ден при допускане, че позициите са непроменени.
Бек-тестването за действителните промени в стойността на портфейла се основава на сравнение между стойността на портфейла в края на деня и стойността му в края на следващия ден, без таксите, комисионите и нетния доход от лихви.
4. В отделни случаи компетентните органи могат да ограничат надбавката до размера, който произтича от превишенията при хипотетични промени, когато броят на превишенията при действителните промени не произтича от недостатъци на вътрешния модел.
5. За да могат компетентните органи непрекъснато да следят дали мултипликационните коефициенти са подходящи, институциите своевременно, при всички случаи в срок от пет работни дни, уведомяват компетентните органи за превишенията, установени чрез програмите им за бек-тестване.
Член 367
Изисквания за измерване на риска
1. Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, валутен риск и стоков риск, и всеки вътрешен модел, използван за корелационното търгуване, трябва да отговаря на всяко едно от следните изисквания:
а)
моделът обхваща точно всички съществени рискове;
б)
моделът отчита достатъчен брой рискови фактори в зависимост от степента на активност на институцията на съответните пазари. Когато рисков фактор е включен в модела за ценообразуване на институцията, но не е включен в модела за измерване на риска, институцията може да обоснове този пропуск по задоволителен за компетентните органи начин. Моделът за измерване на риска обхваща нелинейността на опциите и другите инструменти, както и корелационния риск и базисния риск. Когато се използват приближения за рисковите фактори, те се подкрепят от надеждни исторически данни за действителната държана позиция.
2. Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен риск, валутен риск или стоков риск, отговаря на всяко едно от следните изисквания:
а)
моделът включва набор от рискови фактори, съответстващи на лихвените проценти във всяка валута, в която институцията има балансови или задбалансови позиции, чувствителни към лихвените проценти. Институцията моделира кривите на доходността, като използва един от общоприетите подходи. За съществените експозиции към лихвен риск в основните валути и на основните пазари кривата на доходността се разделя на най-малко шест матуритетни интервала, за да обхване колебанията на променливостта на лихвените проценти по цялата крива на доходността. Моделът обхваща и риска от движения с непълна функционална зависимост между различните криви на доходност;
б)
моделът включва рисковите фактори, съответстващи на златото и на отделните чуждестранни валути, в които са деноминирани позициите на институцията. По отношение на ПКИ се вземат предвид действителните им валутни позиции. Институциите могат да използват отчетността на трето лице за позицията на ПКИ в чуждестранна валута, когато точността на тази отчетност е надлежно осигурена. Ако институцията няма сведения за валутните позиции на ПКИ, тази позиция се измерва и третира в съответствие с член 353, параграф 3;
в)
моделът използва отделен рисков фактор най-малко за всеки от капиталовите пазари, на които институцията държи значителни позиции;
г)
моделът използва отделен рисков фактор най-малко за всяка стока, в която институцията държи значителни позиции. Моделът трябва да обхваща и риска от движения с непълна функционална зависимост между подобни, но нееднакви стоки и експозицията към промените на форуърдните цени, възникващи от несъответствия на матуритетите. Той също така отчита пазарните характеристики, особено датите на доставка и възможността на търговците да закриват позиции;
д)
с вътрешния модел на институцията се оценява консервативно рискът от нисколиквидни позиции и позиции с ограничена ценова прозрачност посредством реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
3. Във всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, институциите могат да използват емпирични зависимости в рамките на категориите рискове и между тях само ако подходът им за измерване на зависимостите е надежден и въведен изцяло.
Член 368
Качествени изисквания
1. Всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, е надеждно разработен и обхваща всички операции на институцията, и по-специално, се спазва всяко едно от следните качествени изисквания:
а)
всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен, валутен или стоков риск е добре интегриран в ежедневния процес на институцията по управление на риска и служи за основа на отчитането на рисковите експозиции пред висшето ръководство;
б)
институцията има звено за контрол на риска, което е независимо от звената, участващи в търговската дейност, и се отчита директно пред висшето ръководство. Това звено отговаря за разработването и прилагането на всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава. Звеното извършва първоначалното и текущото утвърждаване на всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, като носи отговорност за цялостната система за управление на риска. Звеното ежедневно изготвя и анализира отчети за резултатите от прилагането на всички вътрешни модели, използвани за изчисляване на капиталовите изисквания за позиционен, валутен и стоков риск, и за необходимите мерки, които трябва да бъдат предприети по отношение на лимитите за търгуване;
в)
управителният орган и висшето ръководство на институцията участват активно в процеса по контрол на риска, а всекидневните отчети, изготвяни от звеното за контрол на риска, се преглеждат от лица на такова ниво в йерархията, което им дава достатъчно правомощия да налагат както намаляване на позициите, заемани от отделните търговци, така и намаляване на общата рискова експозиция на институцията;
г)
институцията разполага с достатъчно на брой служители, които имат умения за използването на усъвършенствани вътрешни модели в търговията, контрола на риска, одитирането и дейностите на звеното за отчитане на сделките (бек-офис), включително моделите, използвани за целите на настоящата глава;
д)
институцията има установени процедури за наблюдение и осигуряване на спазването на набор от документирани вътрешни правила и разпоредби за контрол във връзка с цялостното функциониране на вътрешните модели, включително моделите, използвани за целите на настоящата глава;
е)
за всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава, е доказано в практиката, че измерва рисковете с приемлива точност;
ж)
институцията периодично извършва стрес тестове, включително обратни стрес тестове, по определена стриктна програма, която обхваща всички вътрешни модели за целите на настоящата глава, а резултатите от тези стрес тестове се преглеждат от висшето ръководство и отразяват в политиката и лимитите, които то налага. В този процес по-специално се вземат предвид неликвидността на пазарите при стресирани пазарни условия, рискът от концентрация, рискът от еднопосочността на пазарите, събитийният риск и рискът от внезапно неизпълнение, нелинейността на продуктите, позициите в опции с висока отрицателна вътрешна стойност, позициите с прекъсване на цените и други рискове, които не могат да бъдат включени по подходящ начин във вътрешните модели. Приложените сътресения отразяват характера на портфейлите и времето, което би било необходимо за хеджиране или управление на рисковете при неблагоприятни пазарни условия;
з)
като част от процеса си на редовно вътрешно одитиране институцията извършва независим преглед на вътрешните си модели, включително на използваните за целите на настоящата глава модели.
2. Прегледът, посочен в параграф 1, буква з), включва както дейностите на търговските звена, така и звеното за независим контрол на риска. Най-малко веднъж годишно институцията извършва преглед на цялостния си процес на управление на риска. Прегледът обхваща следното:
а)
адекватността на документацията на системата и процеса на управление на риска и организацията на звеното за контрол на риска;
б)
отразяването на оценките на рисковете във всекидневното управление на риска и надеждността на управленската информационна система;
в)
процеса, използван от институцията за одобряване на моделите за ценообразуване въз основа на риска и системите за оценка, които се използват от служителите в звеното за сключване на сделките (фронт-офис) и в звеното за отчитане на сделките (бек-офис);
г)
обхвата на рисковете, включени в модела за измерване на риска, и утвърждаването на всички съществени промени в процеса на измерване на риска;
д)
точността и пълнотата на данните за позициите, точността и целесъобразността на допусканията за променливостта и корелационната зависимост, както и точността на оценките и изчисленията за чувствителността към риск;
е)
проверките, извършвани от институцията за оценка на последователността, навременността и надеждността на източниците на данни, използвани за вътрешните модели, включително независимостта на такива източници на данни;
ж)
проверките, извършвани от институцията за оценка на бек-тестовете, провеждани за оценка на точността на модела.
3. Тъй като техниките и най-добрите практики се променят, институциите прилагат новите техники и практики във всеки вътрешен модел, използван за целите на настоящата глава.
Член 369
Вътрешно утвърждаване
1. Институциите имат въведени процеси, осигуряващи надлежно утвърждаване на всичките им вътрешни модели, използвани за целите на настоящата глава, от страна на лица с подходяща квалификация, които не са свързани с процеса на разработване на моделите, за да се гарантира, че те са надеждно разработени и обхващат всички съществени рискове по подходящ начин. Утвърждаването се извършва при първоначалната разработка на вътрешния модел и при въвеждане на значителни изменения във вътрешния модел. Утвърждаването се извършва също така периодично, особено когато има значителни структурни промени на пазара или промени в състава на портфейла, които биха могли да доведат до неадекватност на вътрешния модел. Тъй като техниките и най-добрите практики за вътрешно утвърждаване се променят, институциите прилагат съответните нововъведения. Утвърждаването на вътрешния модел не се ограничава до бек-тестване, а също така включва поне следното:
а)
тестове с цел проверка дали допусканията, направени във вътрешния модел, са подходящи и не подценяват или надценяват риска;
б)
в допълнение към надзорните програми за бек-тестване институциите извършват свои собствени вътрешни тестове за утвърждаване на вътрешните модели, включващи бек-тестове и съответстващи на рисковете и структурата на портфейлите им;
в)
използване на хипотетични портфейли, за да се гарантира, че вътрешният модел е в състояние да отчита особени структурни характеристики, които биха могли да възникнат, като например съществен базисен риск и риск от концентрация.
2. Институцията извършва бек-тестове във връзка както с действителните, така и с хипотетичните изменения на стойността на портфейла.
Раздел 3
Особени изисквания във връзка с моделите за специфичен риск
Член 370
Изисквания във връзка с моделите за специфичен риск
Всеки вътрешен модел, използван за изчисляване на капиталовите изисквания за специфичен риск, както и всеки вътрешен модел за корелационно търгуване, отговаря на следните допълнителни изисквания:
а)
обяснява историческите промени на цените на активите в портфейла;
б)
обхваща концентрациите по отношение на размера и промените на състава на портфейла;
в)
устойчив e при неблагоприятни условия;
г)
утвърден e чрез бек-тестове, чиято цел е да се прецени дали специфичният риск е правилно обхванат. Ако институцията извършва такива бек-тестове въз основа на съответните подпортфейли, тези подпортфейли трябва да бъдат подбрани по последователен начин;
д)
отчита индивидуалния за институцията базисен риск, по-специално чувствителен е към съществените характерни различия между подобни, но нееднакви позиции;
е)
обхваща събитийния риск.
Член 371
Изключения от моделите за специфичен риск
1. Институцията може да избере да изключи от изчислението на изискването си за собствен капитал за специфичен риск, което извършва с помощта на вътрешен модел, онези позиции, за които изпълнява капиталовото изискване за специфичен риск съгласно член 332, параграф 1, буква д) или член 337, с изключение на позициите, спрямо които се прилага подходът, изложен в член 377.
2. Институцията може да не включва риска от неизпълнение и миграционния риск по търгуваните дългови инструменти в своя вътрешен модел, когато покрива тези рискове чрез изискванията по раздел 4.
Раздел 4
Вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Член 372
Изискване за вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Всяка институция, която използва вътрешен модел за изчисляване на изискванията си за собствен капитал за специфичен риск по търгувани дългови инструменти, разполага и с вътрешен модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск, за да обхваща риска от неизпълнение и миграционния риск по позициите от търговския си портфейл, които са допълнителни спрямо рисковете, обхванати от мярката за стойност под риск съгласно член 365, параграф 1. Институцията доказва, че нейният вътрешен модел отговаря на следните стандарти при допускане за постоянно равнище на риска, с корекции при необходимост с цел да се отрази въздействието на ликвидността, концентрациите, хеджирането и възможностите за избор:
а)
вътрешният модел осигурява смислена диференциация на рисковете и точни и последователни прогнозни оценки за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск;
б)
прогнозните оценки на вътрешния модел за потенциалните загуби играят съществена роля в управлението на риска от страна на институцията;
в)
пазарните данни и данните за позициите, използвани във вътрешния модел, са актуални и са предмет на подходяща оценка за качество;
г)
изискванията, изложени в член 367, параграф 3, член 368, член 369, параграф 1 и в член 370, букви б), в), д) и е) са изпълнени.
ЕБО публикува насоки относно изискванията, изложени в членове 373-376.
Член 373
Обхват на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
Вътрешният модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск обхваща всички позиции, за които се прилага капиталово изискване за специфичен лихвен риск, включително за позициите, за които капиталовото изискване за специфичен риск е 0 % съгласно член 336, но не включва секюритизиращите позиции и кредитните деривати за n-то неизпълнение.
С разрешението на компетентните органи институцията може да избере да включи последователно всички котирани позиции в капиталови инструменти и всички дериватни позиции, базирани на допуснати за търговия капиталови инструменти. Разрешение се дава, ако включването на тези позиции и инструменти съответства на начина, по който институцията вътрешно измерва и управлява риска.
Член 374
Параметри на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Институциите използват вътрешния модел, за да изчислят величината на показател, с който се измерват загубите в резултат на неизпълнение, както и вътрешната или външната миграция на експозициите между рейтинговите класове при 99,9-процентов доверителен интервал за времеви хоризонт от една година. Институциите изчисляват величината на този показател най-малко веднъж седмично.
2. Корелационните допускания се подкрепят от анализ на обективни данни в надеждно разработена система. Вътрешният модел отразява по подходящ начин концентрациите по отношение на емитентите. Отразяват се също концентрациите, които могат да възникнат в рамките на един клас или в различни класове инструменти в условия на стрес.
3. Вътрешният модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск отразява въздействието на зависимостта между събитията на неизпълнение и събитията на миграция. Не се отразява въздействието на диверсифицирането между събитията на неизпълнение и на миграция, от една страна, и другите рискови фактори, от друга страна.
4. Вътрешният модел се основава на допускането за постоянно ниво на риск за едногодишен времеви хоризонт, което предполага, че отделните позиции или групи позиции в търговския портфейл, при които е настъпило неизпълнение или миграция през техния хоризонт на ликвидност, се ребалансират в края на своя хоризонт на ликвидност, за да се достигне първоначалното ниво на риск. Другият възможен вариант е институцията да използва последователно допускането за постоянна позиция за период от една година.
5. Хоризонтите на ликвидност се определят съгласно времето, необходимо за продажбата на позицията или за хеджиране на всички съответни съществени ценови рискове при пазарен стрес, като се отчита специално размерът на позицията. Хоризонтите на ликвидност отразяват действителната практика и опит по време на периоди както на системен или идиосинкратичен стрес. Хоризонтът на ликвидност се измерва съгласно консервативни допускания и е достатъчно дълъг, така че актът на продажбата или хеджирането сам по себе си да не повлияе съществено върху цената, по която биха се извършили продажбата или хеджирането.
6. Подходящият хоризонт на ликвидност за дадена позиция или група позиции не може да бъде по-кратък от три месеца.
7. При определяне на подходящия хоризонт на ликвидност за дадена позиция или група позиции се вземат предвид вътрешните правила на институцията, свързани с корекцията на стойността и управлението на нетъргуваните позиции. Когато дадена институция определя хоризонтите на ликвидност за групи позиции вместо за индивидуални позиции, критериите за определяне на групите позиции се определят по начин, който правилно отразява различията в ликвидността. Хоризонтите на ликвидност са по-големи за концентрираните позиции, което отразява по-дългия срок, необходим за реализацията на такива позиции. Хоризонтът на ликвидност за „лицето, опериращо секюритизационна схема“ отразява времето за натрупване, продажба и секюритизация на активите или за хеджиране на съществените рискове в условия на пазарен стрес.
Член 375
Признаване на хеджирането при прилагане на вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Техники за хеджиране могат да бъдат включени във вътрешния модел на институцията за отчитане на допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск. Позициите могат да бъдат нетирани, когато дълги и къси позиции се отнасят до един и същ финансов инструмент. Ефектите от хеджирането или диверсификацията, свързани с дългите и късите позиции, включващи различни инструменти или различни ценни книжа на един длъжник, както и дългите и късите позиции към различни емитенти, могат да бъдат признати само чрез изрично моделиране на брутните дълги и къси позиции в различните инструменти. Институциите отчитат въздействието на съществените рискове, които могат да възникнат в интервала между падежа на хеджираните позиции и хоризонта на ликвидност, както и възможните съществени базисни рискове в стратегиите за хеджиране по продукти, ранг в капиталовата структура, вътрешен или външен рейтинг, падеж, година на емитиране и други разлики в инструментите. Институцията отразява хеджираната позиция само до степента, до която тя може да бъде поддържана, дори когато длъжникът наближава кредитно или друго събитие.
2. За позициите, които са хеджирани посредством динамични стратегии за хеджиране, ребалансирането на хеджираните позиции в рамките на хоризонта на ликвидност на хеджираната позиция може да бъде признато, при условие че институцията:
а)
избере да моделира последователно ребалансирането на хеджираната позиция за цялата съответна група позиции в търговския портфейл;
б)
докаже, че включването на резултатите от ребалансирането води до по-добро измерване на риска;
в)
докаже, че пазарите на използваните за хеджиране инструменти са достатъчно ликвидни, за да позволят такова ребалансиране дори в периоди на стрес. Всички остатъчни рискове, произтичащи от динамичните стратегии за хеджиране, трябва да бъдат отразени в капиталовото изискване.
Член 376
Специални изисквания за вътрешния модел за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск
1. Вътрешният модел за обхващане на допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск отразява нелинейното въздействие на опциите, структурираните кредитни деривати и другите позиции със съществено нелинейно поведение по отношение на промени в цените. Институцията надлежно отчита степента на моделен риск, присъщ на оценката и изготвянето на приблизителни оценки на ценовите рискове, свързани с такива продукти.
2. Вътрешният модел се основава на обективни и актуални данни.
3. Като част от независимия преглед и утвърждаването на вътрешните си модели, използвани за целите на настоящата глава, включително за целите на системата за измерване на риска, институцията по-конкретно извършва всичко посочено по-долу:
а)
потвърждава, че подходът на моделиране на зависимостите и ценовите промени е подходящ за нейния портфейл, включително изборът и теглата на факторите на системния риск;
б)
извършва различни стрес тестове, включително анализ на чувствителността и сценариен анализ, за да оцени количествената и качествената надеждност на вътрешния модел, особено по отношение на третирането на концентрациите. Тези тестове не се ограничават до различните събития, наблюдавани в миналото;
в)
извършва подходящо утвърждаване чрез количествени техники, включително подходящи сравнителни показатели за вътрешно моделиране.
4. Вътрешният модел отговаря на прилаганите от институцията вътрешни методи за управление на риска с цел установяване, измерване и управление на рисковете, свързани с търгуването.
5. Институциите документират вътрешните си модели, така че корелационните и другите допускания за модела да бъдат прозрачни за компетентните органи.
6. Вътрешният модел оценява консервативно риска от нисколиквидни позиции и от позиции с ограничена ценова прозрачност при реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и могат да се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
Раздел 5
Вътрешен модел за отчитане на корелационното търгуване
Член 377
Изисквания към вътрешния модел за отчитане на корелационното търгуване
1. Компетентните органи дават разрешение да се използва вътрешен модел за определяне на капиталовото изискване за портфейла за корелационно търгуване, вместо да се прилага капиталовото изискване по член 338, на институциите, на които е разрешено да използват вътрешен модел за специфичен риск по дългови инструменти и които отговарят на изискванията по параграфи 2-6 от настоящия член, както и по член 367, параграфи 1 и 3, член 368, член 369, параграф 1 и член 370, букви а), б), в), д) и е).
2. Институциите използват този вътрешен модел, за да изчислят величината на показател, който отразява по подходящ начин всички ценови рискове при 99,9-процентов доверителен интервал за времеви хоризонт от една година, при допускане за постоянно равнище на риска, с корекции при необходимост с цел да се отрази влиянието на ликвидността, концентрациите, хеджирането и възможността за избор. Институциите изчисляват величината на този показател най-малко веднъж седмично.
3. Моделът по параграф 1 адекватно обхваща следните рискове:
а)
кумулативния риск, възникващ от неизпълнение на повече от един длъжник, включително реда на неизпълненията, при продуктите, разделени на траншове;
б)
риска от кредитния спред, включително ефектите, свързани с гама коефициента и кръстосания гама коефициент;
в)
променливостта на присъщите зависимости, включително кръстосания ефект между спредовете и зависимостите;
г)
базисният риск, включващ следните два елемента:
i)
разликата между спреда на индекс и спредовете на съставляващите го задължения на отделни длъжници; и
ii)
разликата между присъщия корелационен коефициент на индекс и на специално съставените портфейли;
д)
променливостта на процента на събиране на вземанията, доколкото е свързана със склонността на процента на събиране на вземанията да оказва влияние върху цените на траншовете;
е)
доколкото цялостният измерител на риска включва ползите от динамичното хеджиране - риска от несъвършено хеджиране и потенциалните разходи за ребалансиране на хеджираните позиции;
ж)
всички други съществени ценови рискове по позиции в портфейла за корелационно търгуване.
4. Институцията използва достатъчно пазарни данни в рамките на модела по параграф 1, за да гарантира, че обхваща напълно характерните рискове по тези експозиции в своя вътрешен подход съгласно изискванията по настоящия член. Тя трябва да е в състояние да докаже пред компетентните органи с помощта на бек-тестове или други подходящи средства, че с модела може адекватно да се обясни изменението на цените на тези продукти в миналото.
Институцията има подходящи правила и процедури, за да може да разделя своите позиции, които е разрешено да включи в капиталовото изискване съгласно настоящия член, от другите си позиции, за които няма такова разрешение.
5. Институцията редовно прилага поредица от специални, предварително определени стрес сценарии по отношение на портфейла с всички позиции, включени в модела по параграф 1. С тези стрес сценарии се изследват ефектите от напрежението върху процента на случаите на неизпълнение, процента на събиране на вземанията, кредитните спредове, базисните рискове, зависимостите и други значими рискови фактори, свързани с портфейла за корелационно търгуване. Институцията прилага тези стрес сценарии поне веднъж седмично и поне веднъж на всяко тримесечие се отчита пред компетентните органи за резултатите, като представя и сравнения с капиталовото изискване на институцията в съответствие с настоящия член. За всички случаи, в които резултатите от стрес тестовете съществено превишават изискването за собствен капитал за портфейла за корелационно търгуване, своевременно се съобщава на компетентните органи. ЕБО разработва насоки за прилагането на стрес сценариите спрямо портфейла за корелационно търгуване.
6. Вътрешният модел оценява консервативно риска от нисколиквидни позиции и от позиции с ограничена ценова прозрачност при реалистични пазарни сценарии. Освен това вътрешният модел отговаря на минималните стандарти по отношение на данните. Приближенията са достатъчно консервативни и могат да се използват само когато наличните данни са недостатъчни или не отразяват реалната променливост на позицията или портфейла.
ДЯЛ V
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА СЕТЪЛМЕНТ РИСК
Член 378
Сетълмент риск и риск при доставка
При сделки с дългови или капиталови инструменти, чуждестранна валута или стоки (с изключение на репо сделките и сделките по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки), по които не е извършен сетълмент до договорената дата за доставка, институцията изчислява ценовата разлика, във връзка с която тя е изложена на риск.
Ценовата разлика се изчислява като разликата между договорената цена на сетълмент за съответния дългов или капиталов инструмент, чуждестранна валута или стоки и неговата/нейната текуща пазарна стойност, когато тази разлика може да доведе до загуба за кредитната институция.
Институцията умножава ценовата разлика по съответния коефициент от дясната колона на следната таблица 1, за да изчисли изискването си за собствен капитал за сетълмент риск.
Таблица 1
Брой работни дни след договорената дата на сетълмента
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 или повече
100
Член 379
Свободни доставки
1. Институцията е длъжна да задели собствен капитал съгласно таблица 2 в следните случаи:
а)
институцията е платила за ценни книжа, чуждестранна валута или стоки, преди да ги получи, или е доставила ценни книжа, чуждестранна валута или стоки, преди да ѝ бъде платено за тях;
б)
в случай на трансгранични сделки са изминали един или повече дни от извършване на плащането или доставката от страна на институцията.
Таблица 2
Капиталово третиране на свободни доставки
Колона 1
Колона 2
Колона 3
Колона 4
Вид на сделката
До първото договорно плащане или доставка
От първото договорно плащане или доставка до четири дни след второто договорно плащане или доставка
От 5 работни дни след второто договорно плащане или доставка до приключването на сделката
Свободна доставка
Няма капиталово изискване
Третира се като експозиция
Третира се като експозиция, претеглена с рисково тегло от 1 250 %
2. При прилагането на рискови тегла към експозиции в резултат на свободни доставки, третирани съгласно колона 3 от таблица 2, институциите, прилагащи вътрешнорейтинговия подход, изложен в трета част, дял II, глава 3, могат да присъдят оценка на PD за контрагентите, към които нямат друга експозиция от банковия портфейл, като използват външния рейтинг на контрагентите. Институциите, които използват собствени оценки на параметъра LGD, могат да прилагат този параметър съгласно член 161, параграф 1 към експозициите в резултат на свободни доставки, третирани съгласно колона 3 от таблица 2, при условие че прилагат същия параметър за всички експозиции от този вид. Като алтернатива институциите, които прилагат вътрешнорейтинговия подход, изложен в трета част, дял II, глава 3, могат да прилагат рисковите тегла по стандартизирания подход съгласно трета част, дял II, глава 2, при условие че прилагат тези тегла към всички експозиции от този вид, или могат да прилагат рисково тегло от 100 % към всички експозиции от този вид.
Ако размерът на положителната експозиция, произтичаща от свободна доставка, не е съществен, институциите могат да прилагат рисково тегло от 100 % към тези експозиции, освен когато се изисква прилагането на рисково тегло от 1 250 % съгласно колона 4 от таблица 2 в параграф 1.
3. Вместо да прилагат рисково тегло от 1 250 % за експозициите в резултат на свободна доставка съгласно колона 4 от таблица 2 в параграф 1, институциите могат да приспадат прехвърлената вече стойност плюс текущата положителна стойност на тези експозиции от елементите на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 36, параграф 1, буква к).
Член 380
Освобождаване от третирането
В случай на пълен срив на система за сетълмент, на система за клиринг или на ЦК компетентните органи могат да освобождават временно институциите от прилагането на капиталовите изисквания, изчислени съгласно членове 378 и 379, до нормализиране на положението. В този случай неизвършването на сетълмент по сделка от страна на контрагента не се счита за неизпълнение за целите на кредитния риск.
ДЯЛ VI
КАПИТАЛОВИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА РИСК ПРИ КОРЕКЦИЯТА НА КРЕДИТНАТА ОЦЕНКА
Член 381
Значение на корекцията на кредитната оценка
За целите на настоящия дял и дял II, глава 6 „корекция на кредитната оценка (ККО)“ означава корекция на оценката, изчислена по средни пазарни цени, на портфейла от сделки с даден контрагент. Тази корекция отразява текущата пазарна стойност на кредитния риск от контрагента за институцията, но не отразява текущата пазарна стойност на кредитния риск от институцията за контрагента.
Член 382
Обхват
1. Институцията изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно настоящия дял за всички извънборсови дериватни инструменти по отношение на всички свои стопански дейности, освен за кредитните деривати, признати за редуциране на размерите на рисковопретеглените експозиции при изчисляване на кредитния риск.
2. Институцията включва сделките по финансиране с ценни книжа в изчислението на собствения капитал, изискван по параграф 1, ако компетентният орган установи, че експозициите на институцията към риск при ККО, произтичащи от тези сделки, са съществени.
3. Сделките с квалифициран централен контрагент и сделките на клиент с клирингов член, при които клиринговият член действа като посредник между клиента и квалифициран централен контрагент и които пораждат експозиция по търговско финансиране на клиринговия член към квалифицирания централен контрагент, са изключени от капиталовите изисквания за риск при ККО.
4. Следните сделки са изключени от капиталовите изисквания за риск при ККО:
а)
сделки с нефинансови контрагенти, както са определени в член 2, точка 9 от Регламент (ЕС) № 648/2012, или с нефинансови контрагенти, установени в трета държава, при които не се превишават клиринговите прагове, посочени в член 10, параграфи 3 и 4 от същия регламент.
б)
вътрешногрупови транзакции, предвидени в член 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012, освен ако държавите членки не въведат национални закони, изискващи структурно разделение в рамките на банкова група, в който случай компетентните органи могат да изискат за вътрешногруповите трансакции на структурно разделените институции да се прилагат капиталовите изисквания;
в)
сделки с контрагенти, предвидени в член 2, точка 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012 и обхванати от преходните разпоредби на член 85, параграф 2 от посочения регламент, докато тези преходни разпоредби престанат да се прилагат;
г)
сделки с контрагенти, посочени в член 1, параграф 4, букви а) и б) и параграф 5, букви а)-в) от Регламент (ЕС) № 648/2012, и сделки с контрагенти, за които в член 115 от настоящия регламент се предвижда рисково тегло от 0 % за експозициите към този контрагент.
Освобождаването от изискване относно риска при ККО на сделките, посочени в член 382, параграф 4, буква в) от настоящия регламент, които са сключени по време на преходния период по член 85, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 648/2012, следва да се прилага за продължителността на договора по тази сделка.
5. До 1 януари 2015 г. и на всеки две години след това ЕБО извършва преглед с оглед на международното регулаторно развитие, включително потенциалните подходи за калибрирането и праговете за прилагане на изисквания относно риска при ККО, спрямо нефинансови контрагенти от трети държави.
ЕБО разработва в сътрудничество с ЕОЦКП проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на процедурите за изключване на сделките с нефинансови контрагенти, установени в трета държава, от капиталовите изисквания за риск при ККО.
ЕБО представя тези проекти на регулаторни технически стандарти в рамките на шест месеца от датата на прегледа, посочена в първа алинея.
На Комисията се делегира правомощието да приеме регулаторните технически стандарти, посочени във втора алинея, в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 383
Усъвършенстван подход
1. Институция, на която е разрешено да използва вътрешен модел за специфичен риск по дългови инструменти съгласно член 363, параграф 1, буква г), определя - за всички сделки, за които има разрешение да използва МВМ за определяне на стойността на експозицията към кредитен риск от контрагента съгласно член 283 - капиталовите изисквания за риск при ККО, като създава модел, описващ начина по който промените в кредитните спредове на контрагенти влияят върху ККО на всички контрагенти по тези сделки, отчитайки хеджиранията на риска във връзка с ККО, които са допустими съгласно член 386.
Институцията използва своя вътрешен модел, за да определи капиталовите изисквания за специфичен риск, свързан с търгуваните дългови позиции, и използва 99 % доверителен интервал и приравнен период на държане от 10 дена. Вътрешният модел се конструира така, че да симулира промени в кредитните спредове на контрагентите, но не моделира чувствителност на ККО към промени на другите пазарни фактори, включително към промени на стойността на референтния актив, стока, валута или лихвен процент на даден дериват.
Капиталовите изисквания за риск при ККО за всеки контрагент се изчисляват по следната формула:
където:
ti
=
моментът на i-тата преоценка, като се започва от t0=0;
tT
=
най-дългият договорен матуритет измежду всички нетиращи съвкупности с контрагента;
si
=
кредитният спред на контрагента в момент ti, използван за изчисляване на ККО на контрагента. Когато спредът по суап за кредитно неизпълнение на контрагента е известен, институцията използва този спред. Когато не е известен спредът по такъв суап за кредитно неизпълнение, институцията използва като приближение друг спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента;
LGDMKT
=
LGD на контрагента, която се основава на спреда на пазарен инструмент на контрагента, ако такъв инструмент е наличен. Когато такъв инструмент не е налице, се използва като приближение друг спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента.
Първият коефициент в сбора представлява приближение на присъщата за пазара пределна вероятност да настъпи неизпълнение в периода между момент ti-1 и момент ti;
EEi
=
очакваната експозиция към контрагента към момента на преоценяване ti, според което експозиции от различни нетиращи съвкупности към този контрагент се добавят и според което най-дългият матуритет на всяка нетираща съвкупност се определя от най-дългия договорен матуритет в рамките на съответната нетиращата съвкупност; институцията прилага начина на третиране, предвиден в параграф 3 при маржин сделки, ако използва мярката за очаквана положителна експозиция (ЕРЕ) съгласно член 285, параграф 1, буква а) или буква б) за маржин сделките;
Di
=
безрисковият дисконтов фактор към момент ti, като D0 = 1.
2. Когато изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО за даден контрагент, институцията получава всички входящи данни, необходими й за вътрешния й модел за специфичен риск по дългови инструменти, по следните формули (избирайки подходящата в зависимост от случая):
а)
когато моделът е основан на изцяло ново ценообразуване, формулата в параграф 1 се използва директно;
б)
когато моделът е основан на чувствителността на кредитните спредове за определени моменти, институцията изчислява чувствителността за всеки кредитен спред („Regulatory CS01“) по следната формула:
За крайния времеви интервал i=T съответната формула е
в)
когато в модела се използва чувствителност на кредитни спредове към паралелни измествания на кредитни спредове, институцията използва следната формула:
г)
когато в модела се използва чувствителност от втори ред към изменения на кредитни спредове (гама коефициент на спреда), гама коефициентите се изчисляват по формулата в параграф 1.
3. Когато изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно параграф 1, всяка институция, която използва мярката за EPE за обезпечени извънборсови деривати съгласно член 285, параграф 1, буква а) или буква б), извършва следните две действия:
а)
прави допускане за постоянен профил на очакваната експозиция;
б)
приравнява очакваната експозиция към ефективната очаквана експозиция, изчислявана съгласно член 285, параграф 1, буква б), за матуритет, равен на по-големия от следните срокове:
i)
половината от най-дългия матуритет в нетиращата съвкупност;
ii)
среднопретегления матуритет на всички сделки в нетиращата съвкупност.
4. Всяка институция, на която компетентните органи са разрешили съгласно член 283 да използва МВМ за изчисляване на стойностите на експозициите по отношение на повечето от дейностите си, но която използва методите, предвидени в дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 за по-малките си портфейли и която има разрешение да използва вътрешен модел за пазарен риск за специфичния риск на дългови инструменти в съответствие с член 363, параграф 1, буква г), може с разрешение на компетентните органи да изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно параграф 1 за нетиращите съвкупности, към които не се прилага МВМ. Компетентните органи дават такова разрешение само ако институцията използва методите по дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 за ограничен брой по-малки портфейли.
За извършване на изчислението съгласно предходната алинея и когато резултатът, получен чрез МВМ се разминава с профилa на очакваната експозиция (EE), институцията извършва следните две действия:
а)
прави допускане за постоянен профил на EE;
б)
приравнява EE към стойността на експозицията, изчислена чрез методите по дял II, глава 6, раздел 3, раздел 4 или раздел 5 или чрез МВМ за матуритет, равен на по-големия от следните срокове:
i)
половината от най-дългия матуритет в нетиращата съвкупност;
ii)
среднопретегления матуритет на всички сделки в нетиращата съвкупност.
5. Институцията определя капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно член 364, параграф 1 и членове 365 и 367 като сбор от стойността под риск при нормални условия и стресираната стойност под риск, които се изчисляват по следния начин:
а)
за стойността под риск при нормални условия се прилага текущото калибриране на параметрите за очакваната експозиция, както е изложено в член 292, параграф 2, първа алинея;
б)
за стресираната стойност под риск се използват бъдещите профили на EE на контрагентите чрез прилагане на съобразено с предполагаемия стрес калибриране съгласно член 292, параграф 2, втора алинея. Периодът на стрес за параметрите на кредитния спред е най-неблагоприятният едногодишен период на стрес в рамките на тригодишния стрес период, използван за параметрите на експозицията;
в)
при тези изчисления ще се прилага трикратният множител, използван при изчисляването на капиталовите изисквания, базиран на стойността под риск и на стресираната стойност под риск в съответствие с член 364 параграф 1. ЕБО следи за съгласуваност при всяко правомощие за преценка, което надзорните органи упражняват с цел прилагане на по-голям от трикратния множител спрямо данните за оценка под риск и стресирана оценка под риск по отношение на капиталовите изисквания за риск при ККО. Компетентните органи, прилагащи по-голям от трикратния множител, предоставят писмена обосновка на ЕБО;
г)
изчислението се прави най-малко веднъж месечно, като използваната EE се изчислява със същата честота. Ако за целите на изчислението, посочено в член 364, параграф 1, буква а), подточка ii) и буква б), подточка ii), не се използват ежедневни стойности, а такива с по-рядка честота, институциите използват средните стойности за тримесечие.
6. За експозициите към контрагент, за които при използване на одобрения вътрешен модел на институцията за специфичния риск по дългови инструменти се получава приближение на спред, което не съответства на рейтинга, сектора и района на контрагента, институцията използва метода, предвиден в член 384, за изчисляване на капиталовите изисквания за риск при ККО.
7. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за по-подробно определяне на това:
а)
как да се избере даден спред, който да бъде използван като приближение чрез одобрения вътрешен модел на институцията за специфичния риск по дългови инструменти, с цел установяване на посочените в параграф 1 si и LGDMKT;
б)
броят и размерът на портфейлите, които отговарят на критерия за ограничен брой по-малки портфейли по параграф 4.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 384
Стандартизиран метод
1. Всяка институция, която не изчислява капиталовите изисквания за риск при ККО за своите контрагенти съгласно член 373, изчислява портфейлни капиталови изисквания за риск при ККО за всеки контрагент по следната формула, отчитайки хеджиранията за редуциране на риска при ККО, които са допустими съгласно член 386:
където:
h
=
едногодишният хоризонт на риска (в години); h = 1;
wi
=
теглото, приложимо за контрагент „i“.
На контрагент „i“ се присъжда едно от шестте тегла wi въз основа на външна кредитна оценка от избрана АВКО съгласно таблица 1. За контрагент, за който няма присъдена кредитна оценка от избрана АВКО:
а)
институция, използваща подхода по дял II, глава 3, съотнася вътрешния рейтинг на контрагента към една от външните кредитни оценки;
б)
институция, използваща подхода по дял II, глава 2, присъжда wi=1,0 % на този контрагент. Въпреки това се установява wi=3,0 %, ако институция използва член 128 за рисково претегляне за кредитен риск от контрагента по отношение на експозициите към този контрагент.
=
общата стойност на експозицията към кредитен риск от контрагента за контрагент „i“ (изчислена като сбор за всички нетиращи съвкупности), включително ефекта на обезпечението съгласно методите по дял II, глава 6, раздели 3-6, приложима към изчислението на капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента за този контрагент. Институция, която използва един от методите по дял II, глава 6, раздели 3 и 4, може да използва като EADitotal напълно коригираната стойност на експозицията в съответствие с член 223, параграф 5.
Институция, която не използва метода по дял II, глава 6, раздел 6, дисконтира експозицията чрез прилагане на следния коефициент:
Bi
=
условната стойност на закупената защита чрез суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице (сбора им, ако позициите са повече от една), свързани с контрагент „i“ и използвани за хеджиране на риска при ККО.
Тази условна стойност се дисконтира чрез прилагане на следния коефициент:
Bind
=
пълната условна стойност на един или повече индексни суапове за кредитно неизпълнение на закупена защита, използвани за хеджиране на риска при ККО.
Тази условна стойност се дисконтира чрез прилагане на следния коефициент:
wind
=
теглото, приложимо за индексното хеджиране.
Институцията определя Wind чрез изчисляване на среднопретеглените wi, приложими за отделните компоненти на индекса;
Mi
=
ефективният матуритет на сделките с контрагент i.
Институция, използваща метода по дял II, глава 6, раздел 6, изчислява Mi съгласно член 162, параграф 2, буква ж). За тази цел обаче Mi не е ограничен до пет години, а до най-дългия договорен остатъчен матуритет в нетиращата съвкупност;
За институция, която не използва метода по дял II, глава 6, раздел 6, Mi е среднопретегления матуритет съгласно член 162, параграф 2, буква б). За тази цел обаче Mi не е ограничен до пет години, а до най-дългия договорен остатъчен матуритет в нетиращата съвкупност;
=
матуритетът на хеджиращия инструмент с условна стойност Bi (количествата Mi hedge Bi се събират, ако позициите са повече от една);
Mind
=
матуритетът на индексното хеджиране.
Когато позициите за индексно хеджиране са повече от една, Mind е матуритет, среднопретеглен спрямо условната стойност.
2. Когато даден контрагент е включен в индекс, на който се базира суап за кредитно неизпълнение, използван за хеджиране на кредитния риск от контрагента, институцията може да извади условната стойност, която може да бъде отнесена към този контрагент според теглото му в индекса, от условната стойност на индексния суап за кредитно неизпълнение и да я третира като хеджиране (Bi) на индивидуалния контрагент с матуритет, основаващ се на матуритета на индекса.
Таблица 1
Степен на кредитно качество
Тегло wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Член 385
Алтернатива на използването на методите за ККО при изчисляването на капиталовите изисквания
Като алтернатива на член 384, за посочените в член 382 инструменти и с предварителното съгласие на компетентния орган институциите, използващи метода на първоначалната експозиция, изложен в член 275, могат да прилагат мултипликационен коефициент 10 към получения размер на рисково претеглените експозиции за кредитен риск от контрагента по отношение на тези експозиции, вместо да изчисляват капиталовите изисквания за риск при ККО.
Член 386
Допустимо хеджиране
1. Хеджирането е „допустимо“ за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО съгласно членове 383 и 384 само когато се използва за редуциране на риска при ККО и се управлява с тази цел, както и когато е под една от следните форми:
а)
суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице или други равностойни инструменти за хеджиране, които се отнасят пряко до контрагента;
б)
индексни суапове за кредитно неизпълнение, при условие че базисната разлика между всеки спред на отделен контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение се отразява, по задоволителен за компетентните органи начин, в стойността под риск.
Изискването по буква б) базовата разлика между всеки спред на отделен контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение да се отразява в стойността под риск се прилага и в случаите, когато като приближение за спред на контрагента се използва друг спред.
За всички контрагенти, за които като приближение се използва друг спред, институцията използва подходящи базисни времеви редове, получени от представителна група подобни лица, за чийто спред има данни.
Ако базовата разлика между спреда на отделния контрагент и спредовете по хеджирането чрез индексни суапове за кредитно неизпълнение не е отразена по задоволителен за компетентните органи начин, институцията отразява само 50 % от условната стойност на индексното хеджиране в стойността под риск.
Не е разрешено прекомерно хеджиране на експозициите със суапове за кредитно неизпълнение върху задължения на едно лице по метода, посочен в член 383.
2. Институцията не отразява други видове хеджиране за риск от контрагента при изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО. По-специално, траншираните суапове за кредитно неизпълнение или суаповете за n-то кредитно неизпълнение и дълговите ценни книжа, обвързани със заеми, не са допустимо хеджиране при изчисляването на капиталовите изисквания за риск с ККО.
3. Допустимото хеджиране, включено в изчислението на капиталовите изисквания за риск при ККО, не се включва в изчислението на капиталовите изисквания за специфичен риск съгласно дял IV,нито третира като редуциране на кредитния риск, освен за кредитния риск от контрагента за същия портфейл сделки.
ЧЕТВЪРТА ЧАСТ
ГОЛЕМИ ЕКСПОЗИЦИИ
Член 387
Предмет
Институциите следят и контролират големите си експозиции съгласно настоящата част.
Член 388
Изключения от обхвата
Настоящата част не се прилага за инвестиционните посредници, които отговарят на критериите по член 95, параграф 1 или член 96, параграф 1.
Настоящата част не се прилага по отношение на консолидирана група, ако тази група включва единствено инвестиционни посредници, посочени в член 95, параграф 1 или член 96, параграф 1, и спомагателни дружества и която не включва кредитни институции.
Член 389
Определение
За целите на настоящата част „експозиция“ означава всеки актив или задбалансова позиция съгласно трета част, дял II, глава 2, без прилагане на рисковите тегла или степените на риск.
Член 390
Изчисляване на стойността на експозицията
1. Експозициите, произтичащи от инструментите по приложение II, се изчисляват по един от методите, изложени в трета част, дял II, глава 6.
2. Институциите, на които е разрешено да използват метода на вътрешния модел, съгласно член 283, могат за използват метода на вътрешния модел, за да изчисляват стойността на експозицията при репо сделки, сделки по предоставяне или получаване в заем на ценни книжа или стоки, маржин заемни сделки и транзакции с удължен сетълмент.
3. Институциите, които изчисляват капиталовите изисквания за дейностите в рамките на търговския си портфейл съгласно трета част, дял IV, глава 2, член 299, съгласно трета част, дял V и в съответните случаи съгласно трета част, дял IV, глава 5, изчисляват стойността на експозициите си към отделни клиенти, които възникват в рамките на търговския портфейл, като сбор от следните елементи:
а)
положителното превишение на дългите позиции на институцията над късите ѝ позиции във всички финансови инструменти, емитирани от съответния клиент, като нетната позиция във всеки отделен инструмент се изчислява по методите, посочени в трета част, дял IV, глава 2;
б)
нетната експозиция - в случаите на поемане на дългов или капиталов инструмент;
в)
експозициите в резултат на сделки, споразумения и договори, посочени в членове 299 и 378-380, със съответния клиент, като тези експозиции се изчисляват по начина за изчисление на стойностите на експозиции, изложен в посочените членове.
За целите на буква б) нетната експозиция се изчислява чрез приспадане на тези позиции, които са записани или препоети от трети лица въз основа на официално споразумение, намалени с коефициентите, посочени в член 345.
За целите на буква б) институциите създават системи за наблюдение и контрол на експозициите, произтичащи от поемане на емисии, за периода между първоначалното поемане на задължението и следващия работен ден с оглед на естеството на поетите рискове на въпросните пазари.
За целите на буква в) трета част, дял II, глава 3 се изключва от позоваването в член 299.
4. Общата експозиция към отделен клиент или към група от свързани клиенти се изчисляват чрез събиране на експозициите от търговския портфейл и експозициите от банковия портфейл.
5. Експозициите към групи от свързани клиенти се изчисляват чрез събиране на експозициите към отделните лица, отнесени в една група.
6. Експозициите не включват следното:
а)
при сделки с чуждестранна валута - експозициите, възникнали при обичайния период на сетълмент в рамките на два работни дни след плащането;
б)
при сделки за покупка или продажба на ценни книжа - експозициите, възникнали при обичайния период на сетълмент в рамките на пет работни дни след плащането или доставката на ценните книжа, в зависимост от това кое от двете настъпва по-рано;
в)
при извършване на парични преводи, включително изпълнение на платежни услуги, клиринг и сетълмент във всяка валута и кореспондентски банкови отношения или услуги за клиентите по клиринг, сетълмент и доверителни услуги, свързани с финансови инструменти - забавеното получаване на средствата, както и другите експозиции, произтичащи от дейността на клиента, чийто падеж е най-късно на следващия работен ден;
г)
при извършване на парични преводи, включително изпълнение на платежни услуги, клиринг и сетълмент във всяка валута и кореспондентски банкови отношения - експозициите в рамките на един ден към институции, предоставящи тези услуги;
д)
експозициите, с които е намален собственият капитал съгласно членове 36, 56 и 66.
7. За да се определи цялостната експозиция към клиент или група от свързани клиенти, по отношение на клиенти, към които институцията има експозиции чрез сделки по член 112, букви м) и о) или чрез други сделки, когато има експозиция към базисни активи, институцията прави оценка на базисните експозиции, като отчита икономическата същност на структурата на сделката и рисковете, присъщи на структурата на сделката, за да определи дали тя представлява допълнителна експозиция.
8. ЕБО разработва проекти за регулаторни технически стандарти за определяне на следното:
а)
условията и методологиите, които се използват, за да се определи цялостната експозиция към клиент или група от свързани клиенти по отношение на видовете експозиции, посочени в параграф 7;
б)
условията, при които структурата на сделката по параграф 7 не представлява допълнителна експозиция;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 391
Определение на понятието „институция“ за целите на големите експозиции
За целите на изчисляването на стойността на експозициите по настоящата част понятието „институция“ включва всяко частно или публично предприятие, включително неговите клонове, което, ако беше установено в Съюза, би отговаряло на определението за „институция“ и което е лицензирано в трета държава, която прилага пруденциални надзорни и регулаторни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
Член 392
Определение на понятието „голяма експозиция“
Експозиция на институция към клиент или група от свързани клиенти се счита за голяма експозиция, когато нейната стойност е по-голяма или равна на 10 % от приемливия капитал на институцията.
Член 393
Способност за установяване и управление на големите експозиции
Институцията трябва да разполага с надеждни административни и счетоводни процедури и подходящи механизми за вътрешен контрол, за да установява, управлява, следи, отчита и регистрира всички големи експозиции и последващите изменения в тях съгласно настоящия регламент.
Член 394
Изисквания за предоставяне на информация
1. Всяка институция представя на компетентните органи посочената по-долу информация за всяка голяма експозиция, включително за големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага:
а)
идентификационни данни на клиента или групата от свързани клиенти, към които институцията има голяма експозиция;
б)
стойността на експозицията преди отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато е приложимо;
в)
вида на кредитната защита с обезпечения или гаранции, когато се използват такива;
г)
стойността на експозицията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, изчислен за целите на член 395, параграф 1.
Когато по отношение на институцията се прилага трета част, дял II, глава 3, на компетентните органи се представя информация за нейните 20 най-големи експозиции на консолидирана основа, с изключение на големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага.
2. В допълнение към предоставената информация по параграф 1, институцията докладва на компетентните органи следната информация за своите 10 най-големи експозиции на консолидирана основа към институции, както и за своите 10 най-големи експозиции на консолидирана основа към нерегулирани финансови предприятия, включително големите експозиции, за които член 395, параграф 1 не се прилага:
а)
самоличността на клиента или групата от свързани клиенти, към които институцията има голяма експозиция;
б)
стойността на експозицията преди отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, когато е приложимо;
в)
вида на кредитната защита с обезпечения или гаранции, когато се използват такива;
г)
стойността на експозицията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск, изчислен за целите на член 395, параграф 1;
д)
очакваното погасяване на експозицията, изразено като падежираща сума в рамките на месечни матуритетни съвкупности до една година, тримесечни матуритетни съвкупности до три години, а след това ежегодно.
3. Тази информация се представя поне два пъти годишно.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единните формати за отчитане на информацията по параграф 3, съобразени с естеството, мащаба и сложността на дейностите на институциите, и указанията за използването на тези формати;
б)
честотата и датите на представяне на информацията по параграф 3;
в)
информационните технологични решения за представяне на информацията по параграф 3.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с процедурата, предвидена в член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 395
Максимални размери на големите експозиции
1. Институцията не формира към даден клиент или група от свързани клиенти експозиция, чиято стойност надвишава 25 % от приемливия капитал на институцията след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403. Когато този клиент е институция или когато група от свързани клиенти включва една или повече институции, тази стойност не надвишава по-голямата от следните две стойности: 25 % от приемливия капитал на институцията или 150 милиона евро, при условие че сборът на стойностите на експозициите, след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403, към всички свързани клиенти, които не са институции, не надвишава 25 % от приемливия капитал на институцията.
Ако размерът на 25 % от приемливия капитал на институцията е под 150 милиона евро, стойността на експозицията, след отчитане на ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-4023 не надвишава разумен максимален размер от приемливия капитал на институцията. Този максимален размер се определя от институцията съгласно правилата и процедурите по член 81 от Директива 2013/36/ЕС, за да се преодолява и контролира риска от концентрация. Максималният размер не надвишава 100 % от приемливия капитал на институцията.
Компетентните органи могат да определят максимален размер, по-нисък от 150 милиона евро, като уведомяват ЕБО и Комисията за това.
2. В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и като отчита ефекта от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403, както и резултатите от тенденциите в Съюза и на международно равнище в областта на паралелната банкова система и големите експозиции, ЕБО издава до 31 декември 2014 г. насоки за определяне на подходящи общи изисквания за максималния размер на такива експозиции или по-строги индивидуални изисквания за максималния размер на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка.
При разработването на тези насоки ЕБО взема под внимание дали въвеждането на допълнителни изисквания за максималния размер ще окаже значително отрицателно въздействие върху рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху кредитирането на реалната икономика или върху стабилността и нормалното функциониране на финансовите пазари.
До 31 декември 2015 г. Комисията оценява целесъобразността и въздействието от налагането на изисквания за максималния размер на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка, като отчита развитието в Съюза и на международно равнище в областта на паралелната банкова система и големите експозиции, както и редуцирането на кредитния риск съгласно членове 399-403. Комисията представя доклада на Европейския парламент и на Съвета, по целесъобразност заедно със законодателно предложение за максималните размери на експозициите към паралелни банкови предприятия, които извършват банкови дейности извън регулирана рамка.
3. При спазване на член 396 институцията трябва във всеки един момент да съблюдава съответния максимален размер, определен в параграф 1.
4. За активите, представляващи вземания, и другите експозиции към признати инвестиционни посредници от трети държави може да се приложи същият начин на третиране като предвидения в параграф 1.
5. Експозициите от търговския портфейл на институцията могат да надвишат максималните размери по настоящия член, ако са спазени следните условия:
а)
експозицията към съответния клиент или група от свързани клиенти по позиции от банковия портфейл не надвишава максималния размер по параграф 1, изчислен по отношение на приемливия капитал, така че превишението произтича изцяло от позиции от търговския портфейл;
б)
институцията спазва допълнително капиталово изискване за превишението над максималния размер по параграф 1, като това изискване се изчислява съгласно членове 397 и 398;
в)
когато са изминали 10 дни или по-малко от възникването на превишението, експозицията по търговския портфейл към съответния клиент или група от свързани клиенти не превишава 500 % от приемливия капитал на институцията;
г)
всички превишения, продължили повече от 10 дни, сумарно не превишават 600 % от приемливия капитал на институцията.
При всяко превишение на максималния размер институцията своевременно съобщава на компетентните органи размера на превишението и наименованието на съответния клиент и когато е приложимо - наименованието на групата от съответните свързани клиенти.
6. За целите на настоящия параграф структурни мерки означава мерки, приети от държава членка и прилагани от съответните компетентни органи на тази държава членка преди влизането в сила на правен акт, който изрично хармонизира мерките, с които от лицензираните в тази държава членка кредитни институции се изисква да намалят експозициите си към различни юридически лица в зависимост от дейностите им, без значение къде се извършват тези дейности, с цел да се защитят вложителите и да се запази финансовата стабилност.
Независимо от параграф 1 от настоящия член и член 400, параграф 1, буква е), когато държавите членки приемат национални закони, с които се налага приемането на структурни мерки в рамките на банкова група, компетентните органи могат да изискват от институциите на банковата група, които държат депозити, обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити (30) или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, да прилагат максимален размер на големите експозиции под 25 %, но не под 15 %, между 31 декември 2014 г. и и 30 юни 2015 г. и не под 10 % от 1 юли 2015 г. нататък, на подконсолидирана основа в съответствие с член 11, параграф 5 спрямо вътрешногруповите експозиции, когато тези експозиции се състоят от експозиции към субект, който не принадлежи към същата подгрупа за целите на структурните мерки.
За целите на настоящия параграф, трябва да са спазени следните условия:
а)
всички субекти, които спадат към една и съща подгрупа за целите на структурните мерки, се разглеждат като един клиент или група от свързани клиенти;
б)
компетентните органи прилагат еднакъв максимален размер към експозициите, посочени в първа алинея.
Прилагането на този подход не засяга ефективния надзор на консолидирана основа и не трябва да води до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, нито да представлява или да създава пречка пред функционирането на вътрешния пазар.
7. Преди приемането на конкретните структурни мерки, посочени в параграф 5, по отношение на големите експозиции, компетентните органи уведомяват Съвета, Комисията, съответните компетентни органи и ЕБО поне два месеца преди публикуването на решението за приемане на структурните мерки и представят подходящи количествени и качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи:
а)
обхвата на дейностите, спрямо които се прилагат структурни мерки;
б)
обяснение защо тези проекти за мерки се считат за подходящи, ефективни и пропорционални за защита на вложителите;
в)
оценка на възможното положително или отрицателно въздействие на мерките върху вътрешния пазар въз основа на информацията, с която разполага държавата членка.
8. На Комисията се предоставя правомощие, като действа в съответствие с процедурата по член 464, параграф 2, да приеме акт за изпълнение, с който да одобри или да отхвърли предлаганите национални мерки, посочени в параграф 7.
В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 7 ЕБО представя становището си по посочените в същия параграф елементи на Съвета Комисията и на съответната държава членка. Съответните компетентни органи също могат да представят становищата си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка.
Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни и надеждни доказателства, че мерките ще окажат отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, Комисията отхвърля предлаганите национални мерки в срок от два месеца от получаване на уведомлението. В противен случай Комисията одобрява предлаганите национални мерки за първоначален срок от две години, като по целесъобразност в мерките могат да бъдат внесени изменения.
Комисията отхвърля предлаганите национални мерки само когато счита, че те водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, като по този начин представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар или пред свободното движение на капитали в съответствие с разпоредбите на ДФЕС.
В оценката си Комисията взема под внимание становището на ЕБО и доказателствата, представени в съответствие с параграф 7.
Преди срокът на действие на мерките да изтече, компетентните органи могат да предложат нови мерки за удължаване на срока на прилагане всеки път с още две години. В този случай те уведомяват Комисията, Съвета, съответните компетентни органи и ЕБО. За одобряването на новите мерки се прилага посочената в настоящия член процедура. Настоящият член не засяга член 458.
Член 396
Спазване на изискванията във връзка с големите експозиции
1. Ако по изключение експозициите превишават максималния размер по член 395, параграф 1, институцията своевременно докладва стойността на експозицията на компетентните органи, които могат, когато обстоятелствата го изискват, да определят на институцията срок, в който да започне да съблюдава максималния размер.
Когато за максимален размер се прилага сумата от 150 милиона евро, посочена в член 395, параграф 1, компетентните органи могат да разрешават за всеки отделен случай превишаване на максималния размер от 100 % от приемливия капитал на институцията.
2. Когато спазването от страна на дадена институция на индивидуална или подконсолидирана основа на задълженията по настоящата част отпадне съгласно член 7, параграф 1 или когато разпоредбите на член 9 се прилагат в случая на институции майки в държава членка, трябва да бъдат предприети мерки за осигуряване на задоволително разпределение на рисковете в рамките на групата.
Член 397
Изчисляване на допълнителните капиталови изисквания за големите експозиции в търговския портфейл
1. Превишението по член 395, параграф 5, буква б) се изчислява чрез подбор на тези компоненти от общата търговска експозиция към съответното лице или група лица, които пораждат най-високите изисквания за специфичен риск по трета част, дял IV, глава 2 и/или изисквания по член 299 и трета част, дял V, чийто сбор се равнява на размера на превишението по член 395, параграф 5, буква а).
2. Когато превишението не е продължило повече от 10 дни, допълнителното капиталово изискване за тези компоненти е 200 % от изискванията по параграф 1.
3. От 10-ия ден от възникване на превишението компонентите му, подбрани в съответствие с параграф 1, се отнасят към съответния ред в колона 1 на таблица 1 във възходящ ред на изискванията за специфичен риск по част трета, дял IV, глава 2 и/или изискванията по член 299 и част трета, дял V. Допълнителното капиталово изискване е равно на сбора от изискванията за специфичен риск по трета част, дял IV, глава 2 и/или изискванията по член 299 и трета част, дял V за тези компоненти, умножен по съответстващия коефициент от колона 2 на таблица 1.
Таблица 1
Колона 1: превишение на максималните размери
(като процент от приемливия капитал)
Колона 2: коефициенти
До 40 %
200 %
От 40 % до 60 %
300 %
От 60 % до 80 %
400 %
От 80 % до 100 %
500 %
От 100 % до 250 %
600 %
Над 250 %
900 %
Член 398
Процедури за предотвратяване на избягването от страна на институциите на допълнителното капиталово изискване
Институциите нямат право умишлено да избягват допълнителните капиталови изисквания по член 397, които биха възникнали за тях във връзка с експозициите, които са в превишение на максималния размер по член 395, параграф 1, след като тези експозиции вече са били поддържани повече от 10 дни, посредством временно прехвърляне на тези експозиции на друго дружество, независимо дали е в същата група или не, и/или чрез предприемане на изкуствени сделки за закриване на експозицията през 10-дневния период и създаване на нова експозиция.
Институциите поддържат системи, които осигуряват незабавното предаване на компетентните органи на информация за всяко прехвърляне, имащо ефекта по първа алинея.
Член 399
Допустими техники за редуциране на кредитния риск
1. За целите на членове 400-403 понятието „гаранция“ включва кредитните деривати, признати съгласно трета част, дял II, глава 4 и различни от дългови ценни книжа, обвързани със заеми.
2. При спазване на параграф 3 от настоящия член, когато съгласно членове 400-403 е разрешено признаването на обезпечена кредитна защита или кредитна защита с гаранции, това зависи от спазването на изискванията за допустимост и останалите изисквания по трета част, дял II, глава 4.
3. Когато дадена институция се позовава на член 401, параграф 2, признаването на обезпечена кредитна защита се извършва, при условие че са изпълнени съответните изисквания съгласно трета част, дял II, глава 3. За целите на настоящата част институцията не отчита обезпечението, посочено в член 199, параграфи 5-7, освен ако това е разрешено съгласно член 402.
4. Институциите анализират, доколкото е възможно, експозициите си към доставчиците на обезпечения, кредитна защита с гаранции и базисни активи съгласно член 390, параграф 7 от гледна точка на евентуална концентрация и при необходимост предприемат действия и съобщават на компетентния орган всички съществени констатации.
Член 400
Изключения
1. Член 384, параграф 1 не се прилага за следните експозиции:
а)
активи, които представляват вземания от централни правителства, централни банки или субекти от публичния сектор и които при липса на обезпечение биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
б)
активи, които представляват вземания от международни организации или многостранни банки за развитие и които при липса на обезпечение биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
активи, които представляват вземания с изрични гаранции от централни правителства, централни банки, международни организации, многостранни банки за развитие или субекти от публичния сектор, когато необезпечените вземания към съответния субект, който предоставя гаранцията, биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
г)
други експозиции, които могат да се отнесат към или са гарантирани от централни правителства, централни банки, международни организации, многостранни банки за развитие или субекти от публичния сектор, когато необезпечените вземания към съответния субект, към когото се отнася експозицията или от когото тя се гарантира, биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
д)
активите, представляващи вземания от регионални правителства или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални правителства или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
е)
експозиции към контрагентите, посочени в член 113, параграфи 6 или 7, в случай че те биха получили рисково тегло от 0 % съгласно трета част, дял II, глава 2. Експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1;
ж)
активи и други експозиции, обезпечени чрез парични депозити в кредитиращата институция или в институция, която е предприятието майка или дъщерно предприятие на кредитиращата институция;
з)
активи и други експозиции, обезпечени чрез депозитни сертификати, издадени от кредитиращата институция или от институция, която е предприятието майка или дъщерно предприятие на кредитиращата институция, и депозирани в някоя от тях;
и)
експозиции, произтичащи от неусвоени кредитни улеснения, които в приложение I са класифицирани като нискорискови задбалансови позиции, при условие че с клиента или групата от свързани клиенти е сключено споразумение, съгласно което улеснението може да се усвоява само ако е било установено, че това няма да доведе до превишаване на приложимия максимален размер съгласно член 395, параграф 1;
й)
експозиции по търговско финансиране към централни контрагенти и вноски в гаранционните фондове на централните контрагенти;
к)
експозиции към схеми за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО, произтичащи от финансирането на тези схеми, ако институциите - членки на схемата, имат законово или договорно задължение да я финансират.
За паричните средства, получени по дългова ценна книга, обвързана със заеми, емитирана от институцията, и за заемите или депозитите на контрагент към или в институцията, които са предмет на споразумение за балансово нетиране, признато съгласно трета част, дял II, глава 4, се счита, че попадат в обхвата на буква ж).
2. Компетентните органи могат напълно или частично да освобождават следните експозиции:
а)
покритите облигации, попадащи в обхвата на член 129, параграфи 1, 3 и 5;
б)
активите, представляващи вземания от регионални правителства или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални правителства или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
експозициите, включително различни видове участия, на институция към нейното предприятие майка, към други дъщерни предприятия на това предприятие майка или към нейни собствени дъщерни предприятия, доколкото тези предприятия са обхванати от надзора на консолидирана основа, на който подлежи самата институция в съответствие с настоящия регламент, Директива 2002/87/ЕО или с равностойни действащи стандарти в трета държава; експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1;
г)
активите, представляващи вземания и други експозиции, включително различни видове участие, към регионални или централни кредитни институции, с които кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законови или други нормативни разпоредби и които съгласно тези разпоредби отговарят за паричните клирингови операции в рамките на мрежата;
д)
активи, представляващи вземания и други експозиции към кредитни институции, поети от кредитни институции, една от които действа с нестопанска цел и отпуска заеми в рамките на законоустановени програми или съгласно собствения си устав за насърчаване на конкретни стопански сектори при наличието на определена форма на правителствен контрол и ограничения върху използването на тези заеми, при условие че съответните експозиции произтичат от заемите, които са отпуснати на крайните получатели, посредством кредитните институции, или от гаранциите по тези заеми;
е)
активите, представляващи вземания или други експозиции към институции, при условие че тези експозиции не са включени в собствения капитал на съответните институции, падежът им настъпва не по-късно от следващия работен ден и не са деноминирани в основна търговска валута;
ж)
активите, които представляват вземания към централни банки под формата на задължителни минимални резерви, депозирани в тези централни банки, и които са деноминирани в техните национални валути;
з)
активите, представляващи вземания от централното правителство под формата на държавни ценни книжа, държани поради нормативно установени ликвидни изисквания, деноминирани и финансирани в националната валута на правителството, при условие че по преценка на компетентния орган присъдената от призната АВКО кредитна оценка на тези централни правителства е еквивалентна на инвестиционен рейтинг;
и)
50 % от средно- или нискорисковите задбалансови документарни акредитиви и средно- или нискорисковите задбалансови неусвоени кредитни улеснения, посочени в приложение I, и - при съгласие на компетентните органи - 80 % от стойността на гаранциите, различни от гаранции по кредити, които имат законово или подзаконово основание и се предоставят в полза на членовете от взаимни схеми за гарантиране, имащи статус на кредитни институции;
й)
правно изискваните гаранции, в случаите когато ипотечен кредит, финансиран чрез издаване на ипотечни облигации, се отпуска на получателя на ипотечния кредит преди окончателното вписване на ипотеката в имотния регистър, при условие че гаранцията не се използва за намаляване на риска при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции;
к)
активите, представляващи вземания и други експозиции към признати борси.
3. Компетентните органи могат да използват предвиденото в първото изречение изключение само ако са изпълнени следните условия:
а)
специфичното естество на експозицията, контрагента или връзката между институцията и контрагента премахва или намалява риска от експозицията; и
б)
по отношение на остатъчния риск от концентрация могат да се предприемат други мерки, които са също толкова ефективни, като правила, процеси и механизми, предвидени в член 81 от Директива 2013/36/ЕС.
Компетентните органи информират ЕБО дали възнамеряват да използват някое от предвидените в параграф 2 изключения в съответствие с букви а) и б) от настоящия параграф и се консултират с ЕБО по направения избор.
Член 401
Изчисляване на ефекта от използването на техники за редуциране на кредитния риск
1. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1 институцията може да използва параметъра „напълно коригирана стойност на експозицията“, изчислен съгласно трета част, дял II, глава 4 чрез отчитане на редуцирането на кредитния риск, корекциите за променливост и всички падежни несъответствия (Е*).
2. Всяка институция, на която е разрешено да използва собствени оценки на параметъра LGDи конверсионните коефициенти за всеки клас експозиции по трета част, дял II, глава 3, може с разрешението на компетентните органи да признава ефектите от финансовите обезпечения при изчисляването на стойностите на експозициите за целите на член 395, параграф 1.
Компетентните органи дават разрешението по предходната алинея само ако институцията може да направи оценка на ефектите от финансовите обезпечения за своите експозиции отделно от другите аспекти, свързани с параметъра LGD.
Направените от институцията оценки трябва да са достатъчно подходящи за намаляването на стойността на експозицията с цел спазване на разпоредбите на член 395.
Когато на дадена институция е разрешено да използва собствени оценки на ефекта от използването на финансови обезпечения, тя прави това по начин, който отговаря на подхода, възприет при изчисляването на капиталовите изисквания съгласно настоящия регламент.
Институциите, на които е разрешено да използват собствени оценки на параметъра LGD и конверсионни коефициенти за даден клас експозиции съгласно трета част, дял II, глава 3, но които не изчисляват стойността на своите експозиции чрез подхода по първа алинея от настоящия параграф, могат да използват разширения метод за финансово обезпечение или подхода, изложен в член 403, параграф 1, буква б), за изчисляване на стойността на експозициите.
3. Всяка институция, която използва разширения метод за финансово обезпечение или има разрешение да използва метода, описан в параграф 2 от настоящия член, за изчисляване на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1, провежда периодични стрес тестове във връзка с концентрациите на кредитен риск, включително във връзка с реализируемата стойност на всяко прието обезпечение.
Периодичните стрес тестове, посочени в първа алинея, са ориентирани към рисковете, произтичащи от потенциални промени в пазарните условия, които биха могли да окажат отрицателно въздействие върху адекватността на собствения капитал на институцията, както и към рисковете, произтичащи от реализацията на обезпечения в ситуации на напрежение.
Извършваните стрес тестове са подходящи за оценяването на тези рискове.
В случай че периодичният стрес тест покаже по-ниска реализируема стойност на приетото обезпечение в сравнение със стойността, за която би било разрешено да бъде отчетена при използването на разширения метод за финансово обезпечение или по целесъобразност на метода, изложен в параграф 2, стойността на обезпечението, за която се разрешава да бъде призната при изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, параграф 1, се намалява съответно.
Институциите по първа алинея включват следните елементи в своите стратегии за преодоляване на риска от концентрация:
а)
правила и процедури за справяне с рисковете, произтичащи от несъответствия в падежа на експозициите и предоставената кредитна защита за тези експозиции;
б)
правила и процедури за случаите, когато стрес тестовете показват по-ниска реализируема стойност на обезпечението в сравнение с отчетената при използването на разширения метод за финансово обезпечение или метода, описан в параграф 2;
в)
правила и процедури, свързани с риска от концентрация, произтичащ от прилагането на техники за редуциране на кредитния риск, и по-конкретно с непреките големи кредитни експозиции, например към отделен емитент на ценни книжа, приети като обезпечение.
Член 402
Експозиции, произтичащи от ипотечно кредитиране
1. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, институцията може да редуцира стойността на експозицията или на която и да е част от експозицията, която e напълно обезпечена с недвижима собственост в съответствие с член 125, параграф 1, с размера на заложената пазарна или ипотечна заемна стойност на въпросния имот, но като не надхвърля 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност в държавите членки, които са установили строги критерии за определяне на ипотечната заемна стойност в законови или подзаконови разпоредби, ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентните органи на държавите членки не са определили рисково тегло, по-голямо от 35 %, за експозициите или частите от експозиции, обезпечени с жилищен имот в съответствие с член 124, параграф 2;
б)
експозицията или част от нея е обезпечена напълно с
i)
ипотеки върху жилищни имоти; или
ii)
жилищен имот, предмет на лизингова сделка, при която лизингодателят запазва пълно право на собственост върху жилищния имот и лизингополучателят все още не е упражнил правото си на закупуване;
в)
изискванията, установени в член 208 и член 229, параграф 1 са изпълнени.
2. За изчисляването на стойността на експозициите за целите на член 395, институцията може да намали стойността на експозицията или на която и да е част от експозицията, която e напълно обезпечена с недвижима собственост в съответствие с член 125, параграф 1, с размера на пазарната или ипотечната заемна стойност на въпросния имот, но като не надхвърля 50 % от пазарната стойност или 60 % от ипотечната заемна стойност в държавите членки, които са установили строги критерии за определяне на ипотечната заемна стойност в законови или подзаконови разпоредби, ако са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
компетентните органи на държавите членки не са определили рисково тегло, по-голямо от 50 %, за експозициите или частите от експозиции, обезпечени с търговска недвижима собственост в съответствие с член 124, параграф 2;
б)
експозицията е напълно обезпечена със:
i)
ипотеки върху офиси или други търговски помещения; или
ii)
офиси или други търговски помещения и експозиции, свързани с лизингови сделки със собственост.
в)
изискванията, установени в член 125, параграф 2, буква а), член 208 и член 229, параграф 1 са изпълнени;
г)
търговският имот е напълно завършен.
3 Институцията може да третира експозиция към контрагент, която произтича от обратно репо споразумение, съгласно което институцията е закупила от контрагента неакцесорни независими ипотечни тежести върху недвижими имоти на трети лица, като няколко отделни експозиции към всяко от тези трети лица, при условие че са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
контрагентът е институция;
б)
експозицията е напълно обезпечена с ипотеки върху недвижимите имоти на тези трети лица, които са закупени от институцията, и институцията е в състояние да упражни правата си по тези ипотеки;
в)
институцията е направила необходимото за изпълнение на изискванията по член 208 и член 229, параграф 1;
г)
институцията е бенефициер по вземанията на контрагента към третите лица, в случай на неизпълнение, неплатежоспособност или ликвидация на контрагента;
д)
институцията докладва на компетентните органи в съответствие с член 394 общата сума на експозициите към всяка друга институция, третирани съгласно настоящия параграф.
За тези цели институцията приема, че има експозиция към всяко едно от посочените трети лица за сумата на вземането на контрагента от третото лице, вместо съответна сума на експозиция към контрагента. Остатъкът от експозицията към контрагента, ако има такъв остатък, продължава да се третира като експозиция към контрагента.
Член 403
Подход на заместването
1. Когато експозиция към даден клиент е гарантирана от трето лице или е обезпечена с издадено от трето лице обезпечение, институцията може:
а)
да третира гарантираната част от експозицията като експозиция към гаранта, а не към клиента, при условие че необезпечената експозиция към гаранта би получила същото или по-ниско рисково тегло в сравнение с необезпечената експозиция към клиента съгласно трета част, дял II, глава 2;
б)
да третира частта от експозицията, обезпечена с пазарната стойност на признатото обезпечение, като експозиция към третото лице, а не към клиента, при условие че експозицията е покрита с обезпечение и че обезпечената част от експозицията би получила същото или по-ниско рисково тегло в сравнение с необезпечената експозиция към клиента съгласно трета част, дял II, глава 2.
Институцията не използва посочения в първа алинея, буква б) подход при несъответствие между падежите на експозицията и предоставената кредитна защита.
За целите на настоящата част институцията може да използва както разширения метод за финансово обезпечение, така и предвидения в първа алинея, буква б) подход за третиране, само когато за целите на член 92 е разрешено използването както на разширения метод за финансовото обезпечение, така и на опростения метод за финансово обезпечение.
2. Когато институцията прилага параграф 1, буква а):
а)
когато гаранцията е деноминирана във валута, различна от валутата, в която е деноминирана експозицията, размерът на експозицията, за която се счита, че е обезпечена, се изчислява в съответствие с разпоредбите за третиране на валутни несъответствия при кредитна защита с гаранции, предвидени в трета част, дял II, глава 4;
б)
несъответствието между падежа на експозицията и падежа на защитата се третира в съответствие с разпоредбите за третиране на падежни несъответствия, предвидени в трета част, дял II, глава 4;
в)
частично обезпечение може да бъде признато в съответствие с начина на третиране, изложен в трета част, дял II, глава 4.
ПЕТА ЧАСТ
ЕКСПОЗИЦИИ КЪМ ПРЕХВЪРЛЕН КРЕДИТЕН РИСК
ДЯЛ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ ЗА НАСТОЯЩАТА ЧАСТ
Член 404
Обхват на прилагане
Дялове II и III се прилагат по отношение на новите секюритизации, емитирани на 1 януари 2011 г. или след тази дата. След 31 декември 2014 г. дялове II и III се прилагат по отношение на съществуващите секюритизации в случай на прибавяне на нови базисни експозиции или тяхната замяна след тази дата.
ДЯЛ II
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ИНСТИТУЦИИТЕ ИНВЕСТИТОРИ
Член 405
Запазване на интереса на емитента
1. Институция, която не действа като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, поема кредитния риск по секюритизираща позиция в търговския или банковия си портфейл само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор изрично е обявил пред институцията, че ще запази постоянно значителен нетен икономически интерес, който във всички случаи е не по-малък от 5 %.
За запазване на значителен нетен икономически интерес от най-малко 5 % се смята само следното:
а)
запазване на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на всеки от траншовете, продадени или прехвърлени на инвеститори;
б)
в случай на секюритизация на револвиращи експозиции - запазване на интереса на инициатора в размер на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
в)
запазване на произволно избрани експозиции, съответстващи на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, ако в противен случай тези експозиции биха били секюритизирани при секюритизацията, при условие че броят на потенциално секюритизираните експозиции при инициирането е не по-малък от 100;
г)
запазване на транша за първа загуба и - при необходимост - на други траншове, които имат същия или по-неблагоприятен рисков профил от траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, и чийто падеж не настъпва по-рано от падежа на траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, така че запазеният интерес да се равнява общо на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
д)
запазване на експозицията за първа загуба в размер на не по-малко от 5 % от всяка секюритизирана експозиция при секюритизацията.
Нетният икономически интерес се изчислява при инициирането и се поддържа постоянно. По отношение на нетния икономически интерес, включително запазените позиции, интерес или експозиции, не се извършва редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции или други действия по хеджиране и той не може да бъде продаван. Нетният икономически интерес се определя по условната стойност на задбалансовите позиции.
Не се допуска многократно прилагане на изискванията за запазване за нито една схема за секюритизация.
2. Когато кредитна институция майка от ЕС, финансов холдинг от ЕС, финансов холдинг със смесена дейност от ЕС или някое от нейните/неговите дъщерни предприятия като инициатор или спонсор секюритизира експозиции от няколко кредитни институции, инвестиционни посредници или други финансови институции, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, посоченото в параграф 1 изискване може да бъде изпълнено с оглед на консолидационното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС.
Първа алинея се прилага само ако кредитните институции, инвестиционните посредници или финансовите институции, които са създали секюритизираните експозиции, са се задължили да се придържат към посочените в член 408 изисквания и своевременно предоставят на инициатора или спонсора, както и на кредитната институция майка от ЕС, финансов холдинг от ЕС или финансов холдинг със смесена дейност от ЕС информацията, която е необходима за изпълнение на посочените в член 409 изисквания.
3. Параграф 1 не се прилага, ако секюритизираните експозиции представляват експозиции към посочените по-долу субекти или са изцяло, безусловно и неотменяемо гарантирани от тях:
а)
централни правителства или централни банки;
б)
регионални правителства или местни органи на власт и субекти от публичния сектор на държавите членки;
в)
институции, на които се присъжда рисково тегло от 50 % или по-малко съгласно трета част, дял II, глава 2;
г)
многостранни банки за развитие.
4. Параграф 1 не се прилага по отношение на сделки, основани на ясен, прозрачен и достъпен индекс, при който базисните емитенти са идентични с емитентите, съставляващи широко търгуван индекс от емитенти, или представляват други търгуеми ценни книжа, различни от секюритизиращи позиции;
Член 406
Комплексна проверка
1. Преди да бъдат изложени на рисковете от секюритизация, а при необходимост и след това, институциите трябва да са в състояние да докажат на компетентните органи за всяка от секюритизиращите си позиции, че познават задълбочено и изцяло и са приложили формалните правила и процедури, подходящи за търговския и банковия им портфейл и съобразени с рисковия профил на инвестициите им в секюритизирани позиции, за анализиране и съхраняване на:
а)
информацията, оповестена от инициаторите,спонсорите или първоначалните кредитори съгласно член 405, параграф 1, в която се посочва нетният икономически интерес, поддържан постоянно от тях в секюритизацията;
б)
рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция;
в)
рисковите параметри на базисните експозиции на секюритизиращата позиция;
г)
репутацията и понесените загуби от страна на инициаторите или спонсорите при предишни секюритизации в съответните класове базисни експозиции, съставляващи секюритизиращата позиция;
д)
декларациите и оповестената информация от страна на инициаторите или спонсорите, или техните представители или консултанти за извършения от тях надлежен комплексен анализ по отношение на секюритизираните експозиции и - в съответните случаи - по отношение на качеството на обезпечението на секюритизираните експозиции;
е)
в съответните случаи - методологията и концепциите, на които се основава оценката на обезпеченията на секюритизираните експозиции, както и приетите от инициатора или спонсора правила за гарантиране на независимостта на оценителя;
ж)
всички структурни елементи на схемата за секюритизация, които могат значително да повлияят на ефекта на секюритизиращата позиция на институцията, например договорения план за разпределение на загубите (waterfall) и свързаните с него гранични нива за разпределяне на загубите, кредитните подобрения, ликвидните подобрения, активиращите механизми, свързани с пазарната стойност, и определенията за неизпълнение по конкретните сделки.
Институциите извършват редовно собствени стрес тестове, подходящи за техните секюритизиращи позиции. За целта институциите могат да използват финансови модели, разработени от АВКО, ако при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
2. Институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, установяват формални процедури, подходящи за търговския и банковия им портфейл и съобразени с рисковия профил на инвестициите им в секюритизирани позиции, с цел постоянно и своевременно наблюдение на показателите на базисните експозиции, съставляващи секюритизиращите позиции. Когато е уместно, това включва вида експозиция, относителния дял на заемите с просрочие от повече от 30, 60 и 90 дни, процента на случаите на неизпълнение, процента на предсрочните плащания, заемите, при които има реализиране на обезпечението, вида обезпечение и дали то се използва, както и честотното разпределение на кредитните оценки или другите показатели за качеството на базисните експозиции, отрасловата и географската диверсификация, честотното разпределение на съотношенията между размера на заема и стойността на обезпечението с такива интервали, които улесняват извършването на подходящ анализ на чувствителността. Когато самите базисни експозиции представляват секюритизиращи позиции, институциите разполагат с посочената в настоящата алинея информация не само по отношение на базисните секюритизиращи траншове, например името или наименованието и кредитното качество на емитента, но и по отношение на характеристиките и показателите на базисните пулове, съставляващи тези секюритизиращи траншове.
Институциите прилагат същите стандарти и за анализ на дяловите участия или поетите секюритизиращи емисии, които са закупили от трети лица, независимо дали тези дялови участия или поети емисии са в търговския или банковия им портфейл.
Член 407
Допълнително рисково тегло
Когато дадена институция не изпълнява изискванията по членове 405, 406 или 409 в определен важен аспект поради небрежност или пропуск от страна на институцията, компетентните органи налагат пропорционално допълнително рисково тегло от не по-малко от 250 % от рисковото тегло (с максимален размер 1 250 %), което се прилага спрямо съответните секюритизиращи позиции по начина, описан съответно в член 245, параграф 6 или в член 337, параграф 3. Допълнителното рисково тегло се увеличава постепенно с всяко следващо нарушение на разпоредбите за извършване на комплексна проверка.
Компетентните органи вземат предвид изключенията по отношение на някои от секюритизациите, предвидени в член 405, параграф 3 чрез намаляване на рисковото тегло, което в противен случай биха присъдили съгласно настоящия член по отношение на секюритизация, за която се прилага член 405, параграф 3.
ДЯЛ III
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ИНСТИТУЦИИТЕ СПОНСОРИ И ИНИЦИАТОРИ
Член 408
Критерии за кредитиране
Институции спонсори и инициатори прилагат спрямо подлежащите на секюритизация експозиции същите строги и ясно определени критерии за кредитиране съгласно изискванията по член 79 от Директива 2013/36/ЕС, каквито прилагат по отношение на експозициите, които ще държат в собствения си банков портфейл. За тази цел институциите спонсори и инициатори прилагат същите процедури за одобрение и при необходимост за изменение, подновяване и рефинансиране на кредити.
Ако не са изпълнени посочените в първа алинея от настоящия член изисквания, институцията инициатор не прилага член 245, параграф 1 и няма право да изключва секюритизираните експозиции при изчисляването на капиталовите си изисквания съгласно настоящия регламент.
Член 409
Оповестяване на информация пред инвеститорите
Институциите, действащи като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, оповестяват пред инвеститорите информацията за равнището на задължението, което са поели съгласно член 405 за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация. Институциите спонсори и инициатори гарантират, че на потенциалните инвеститори се предоставя лесен достъп до всички данни от съществено значение във връзка с кредитното качество и показателите на отделните базисни експозиции, паричните потоци и обезпеченията във връзка със секюритизиращите експозиции, както и необходимата информация за провеждането на всеобхватни стрес тестове, основаващи се на достатъчно данни, по отношение на паричните потоци и обезпеченията във връзка с базисните експозиции. За тази цел кои са данните от съществено значение се определя към датата на секюритизацията, а при необходимост с оглед на естеството на секюритизацията - и след това.
Член 410
Еднакви условия на прилагане
1. ЕБО докладва ежегодно на Комисията за мерките, които компетентните органи вземат, за да осигурят спазването на изискванията по дялове II и III от страна на институциите.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за подробно определяне на:
а)
изискванията по членове 405-406, приложими за институции, изложени на риск от секюритизация;
б)
изискването за запазване, включително критериите за запазване на значителен нетен икономически интерес, посочени в член 405, и равнището на запазване;
в)
изискванията за комплексна проверка съгласно член 405 за институции, изложени на риск от секюритизация и
г)
изискванията по членове 408-409, приложими за институциите спонсори и инициатори.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за улесняване на сближаването на надзорните практики във връзка с прилагането на член 407, включително мерките, които трябва да бъдат предприемани в случай на неспазване на задълженията, свързани с комплексната проверка и управлението на риска.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ШЕСТА ЧАСТ
ЛИКВИДНОСТ
ДЯЛ I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ИЗИСКВАНЕ ЗА ЛИКВИДНО ПОКРИТИЕ
Член 411
Определения
За целите на настоящата част се прилагат следните определения:
1)
„финансов клиент“ е клиент, който извършва една или повече от дейностите по приложение I към Директива 2013/36/ЕС като своя основна дейност или е някое от следните:
а)
кредитна институция;
б)
инвестиционен посредник;
в)
дружество със специална инвестиционна цел - секюритизация (ДСИЦС);
г)
ПКИ;
д)
инвестиционна схема от затворен тип;
е)
застрахователно предприятие;
ж)
финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност;
2)
„влог на дребно“ е задължение към физическо лице или към МСП, когато физическото лице или МСП биха отговаряли на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск, или задължение към дружество, което отговаря на условията за третиране, предвидено в член 153, параграф 4, и когато съвкупният размер на влоговете на такива предприятия на групова основа не надвишава 1 милион евро.
Член 412
Изискване за ликвидно покритие
1. Институциите държат ликвидни активи с обща стойност, която покрива разликата между изходящите ликвидни потоци и входящите ликвидни потоци при стресирани условия, за да се гарантира, че институциите поддържат нива на ликвидни буфери, които са достатъчни за преодоляване на всяко възможно неравновесие между входящите и изходящите ликвидни потоци при изключително стресирани условия за период от тридесет дни. През периоди, характеризиращи се със стресирани условия, институциите могат да използват ликвидните си активи, за да покриват своите нетни изходящи ликвидни потоци.
2. Институциите не отчитат двукратно входящите ликвидни потоци и ликвидните активи.
3. Институциите могат да използват ликвидните активи по параграф 1, за да изпълняват задълженията си при стресирани обстоятелства, както е посочено в член 414.
4. Разпоредбите по дял II се прилагат само за определяне на задълженията за отчитане по член 415.
5. Държавите членки могат да запазят или да въведат национални разпоредби в областта на ликвидните изисквания, преди задължителните минимални стандарти за изискването за ликвидно покритие да бъдат уточнени и изцяло въведени в Съюза съгласно член 460. Държавите членки или компетентните органи може да изискват от лицензираните в тяхната юрисдикция институции или от подклас от тези институции да изпълняват изискване за по-високо ликвидно покритие до 100 %, до окончателното въвеждане на задължителен минимален стандарт с ниво от 100 % съгласно член 4460.
Член 413
Стабилно финансиране
1. Институциите гарантират, че дългосрочните задължения се покриват по подходящ начин чрез разнообразие от стабилни инструменти за финансиране както при нормални условия, така и при стресирани обстоятелства.
2. Разпоредбите на дял III се прилагат само за определяне на задълженията за отчитане по член 415.
3. Държавите членки могат да запазят или да въведат национални разпоредби в областта на изискванията за стабилно финансиране преди определянето и въвеждането в Съюза на задължителните минимални стандарти за изискванията за нетно стабилно финансиране съгласно член 510.
Член 414
Спазване на ликвидните изисквания
Когато дадена институция нарушава или очаква да наруши изискването по член 412 или общото задължение по член 413, параграф 1, включително при настъпване на стресирани обстоятелства, тя незабавно уведомява компетентните органи и своевременно им представя план за бързо възобновяване на спазването на разпоредбите на член 412 или член 413, параграф 1. Докато не бъде възобновено спазването на разпоредбите, институцията ежедневно, до края на всеки работен ден, отчита елементите, посочени съответно в дял II или дял III, освен ако компетентният орган не ѝ разреши да ги отчита по-рядко ив рамките на по-дълъг срок. Компетентните органи дават такова разрешение само въз основа на конкретното положение на дадена институция и при отчитане на мащаба и сложността на нейната дейност. Те наблюдават изпълнението на плана за възобновяване на спазването на разпоредбите и при необходимост изискват от институцията да възобнови спазването по-бързо.
ДЯЛ II
ОТЧИТАНЕ НА ЛИКВИДНОСТТА
Член 415
Задължения за отчитане и формат на отчетност
1. Институциите отчитат в една валута, независимо от действителната им деноминация, пред компетентните органи елементите по дял II и дял III и техните компоненти, включително състава на ликвидните си активи съгласно член 416. До окончателното определяне на изискването за ликвидно покритие по шеста част и въвеждането му като минимален стандарт съгласно член 4460, институциите отчитат елементите, посочени в дял II и приложение III. Институциите отчитат елементите, посочени в дял III. Отчитането се извършва не по-рядко от веднъж месечно за елементите, посочени в дял II и приложение III, и не по-рядко от веднъж на всеки три месеца за елементите, посочени в дял III.
Форматите за отчетност включват цялата необходима информация и позволяват на ЕБО да прецени дали обезпечените кредитни сделки и операциите по замяна на обезпечения, при които ликвидни активи, посочени в член 416, параграф 1, букви а), б и в), са получени срещу обезпечение, което не отговаря на изискванията на член 416, параграф 1, букви а), б и в),), са надлежно приключени.
2. Всяка институция отчита отделно пред компетентните органи на държавата членка по произход елементите по параграф 1 в посочената по-долу валута, когато има:
а)
съвкупни задължения във валута, различна от отчетната валута по параграф 1, в размер по-голям или равен на 5 % от общия размер на задълженията на институцията или на обособената ликвидна подгрупа или
б)
значим клон съгласно в съответствие с член 51 от Директива 2013/36/ЕС в приемаща държава членка, в която се използва валута, различна от отчетната валута по параграф 1 от настоящия член.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне:
а)
единни формати за отчетност и информационни решения, заедно със съответните указания за установяване на честотата, датите и сроковете за отчитане. Форматите за отчетност и честотата на отчитане съответстват на естеството, мащаба и сложността на различните дейности на институциите и обхващат отчитането съгласно параграфи 1 и 2;
б)
допълнителни показатели за наблюдение на ликвидността, необходими на компетентните органи за получаване на цялостен поглед върху ликвидния рисков профил, в съответствие с естеството, мащаба и сложността на дейностите на институцията;
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г. - за елементите, посочени в буква а), и до 1 януари 2014 г. - за елементите, посочени в буква б).
До окончателното въвеждане на обвързващи ликвидни изисквания компетентните органи могат да продължат да събират информация посредством инструменти за наблюдение за целите на наблюдението на спазването на съществуващите национални стандарти за ликвидност.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. При поискване компетентните органи на държавата членка по произход предоставят своевременно и по електронен път на компетентните органи и на националната централна банка на приемащата държава членка и на ЕБО индивидуалните отчети съгласно настоящия член.
5. Компетентните органи, които упражняват надзор на консолидирана основа съгласно член 112 от Директива 2013/36/ЕС, при поискване от страна на посочените по-долу органи им предоставят своевременно и по електронен път всички отчети, подадени от институцията съгласно единните формати за отчетност по параграф 3:
а)
компетентните органи и националната централна банка на приемащите държави членки, в които са установени значими клонове в съответствие с член 51 от Директива 2013/36/ЕС на институцията майка или институции, контролирани от един и същ финансов холдинг майка;
б)
компетентните органи, които са издали лиценз на дъщерните предприятия на институцията майка или институциите, контролирани от един и същ финансов холдинг майка, и националната централна банка на тази държава членка;
в)
ЕБО;
г)
ЕЦБ.
6. Компетентните органи, които са издали лиценз на институция, която е дъщерно предприятие на институция майка или финансов холдинг майка, при поискване предоставят своевременно и по електронен път на компетентните органи, които упражняват надзор на консолидирана основа съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, на централната банка на държавата членка, в която е лицензирана институцията, и на ЕБО всички отчети, подадени от институцията в съответствие с единните формати за отчетност по параграф 3.
Член 416
Отчитане на ликвидните активи
1. Институциите отчитат посочените по-долу активи като ликвидни активи, освен ако са изключени съгласно параграф 2 и само ако ликвидните активи отговарят на условията по параграф 3:
а)
парични средства и експозиции към централни банки, доколкото тези експозиции могат да бъдат, при стресирани обстоятелства, изтеглени по всяко време. По отношение на държаните в централни банки депозити, компетентният орган и централната банка се стремят да постигнат общо разбиране за това в каква степен минималните резерви могат да бъдат изтеглени при стресирани обстоятелства;
б)
други прехвърлими активи, които са с изключително висока ликвидност и кредитно качество;
в)
прехвърлими активи, които представляват вземания от посочените по-долу лица или са гарантирани от тях:
i)
централното правителство на държава членка, на фискално автономен регион, който може да определя и събира данъци, или на трета държава в местната валута на централното правителство или регионалните органи на власт, ако институцията е изложена на ликвиден риск в тази държава членка или тази трета държава и покрива този риск с тези ликвидни активи;
ii)
централните банки и субектите от публичния сектор, които не спадат към централното правителство, в местната валута на централната банка и на предприятието от публичния сектор;
iii)
Банката за международни разплащания, Международния валутен фонд, Европейската комисия и многостранните банки развитие;
iv)
Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за стабилност;
г)
прехвърлими активи, които са с висока ликвидност и кредитно качество;
д)
незабавно усвоими кредитни улеснения, отпускани от централните банки в рамките на паричната политика, доколкото тези улеснения не се обезпечават с ликвидни активи и като се изключва извънредната ликвидна подкрепа
е)
ако кредитната институция е включена в мрежа в съответствие със законови или други разпоредби, минималният размер на депозитите в централната кредитна институция според приложимите законови или други нормативни разпоредби и другото нормативно установено или налично по силата на договор ликвидно финансиране от централната кредитна институция или институциите, които са членове на мрежата по член 113, параграф 7 или които отговарят на условията за освобождаване по член 10, доколкото това финансиране не се обезпечава с ликвидни активи.
До приемането на единно определение за понятията за висока и изключително висока ликвидност и високо и изключително високо кредитно качество съгласно член 460 институциите сами определят по валути кои прехвърлими активи са съответно с висока или изключително висока ликвидност и кредитно качество. До изготвянето на единно определение компетентните органи могат въз основа на критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5, да предоставят общи насоки, които институциите да следват при определянето на активите с висока и изключително висока ликвидност и кредитно качество. Ако няма такива насоки, институциите използват прозрачни и обективни критерии за тази цел, включително част от или всички критерии по член 509, параграфи 3, 4 и 5.
2. Следните активи не се смятат за ликвидни:
а)
активите, които са емитирани от кредитна институция, освен ако отговарят на едно от следните условия:
i)
те са облигации, отговарящи на условията за третирането по член 129, параграф 4 или 5, или обезпечени с активи инструменти, ако е доказано, че са с изключително високо кредитно качество, определени от ЕБО в съответствие с критериите в член 509, параграфи 3, 4 и 5;
ii)
те са облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, различни от посочените в подточка i) от същата буква;
iii)
кредитната институция е била създадена от централното правителство или регионални органи на власт на държава членка и това правителство или органи имат задължението да защитава икономическата основа на институцията и да поддържат нейната жизнеспособност, докато тя съществува; или активът се ползва с изричната гаранция на това правителство; или поне 90 % от заемите, отпуснати от институцията, са гарантирани директно или индиректно от това правителство или органи и активът се използва предимно за финансиране на насърчителни заеми, отпускани на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на правителството или органите;
б)
активи, които се предоставят като обезпечение на институцията в рамките на обратни репо сделки и трансакции, финансирани чрез ценни книжа, и които се държат от институцията единствено като средство за редуциране на кредитния риск и които институцията не може да използва по силата нито на нормативна разпоредба, нито на договор;
г)
активи, емитирани от:
i)
инвестиционен посредник;
ii)
застрахователно предприятие;
iii)
финансов холдинг;
iv)
финансов холдинг със смесена дейност;
v)
друг субект, който извършва като основна дейност една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС
3. В съответствие с параграф 1институциите отчитат като ликвидни активите, които отговарят на следните условия:
а)
свободни са от тежести или са на разположение в групи обезпечения, за да бъдат използвани за получаването на допълнително финансиране в рамките на налични договорени, но неусвоени от институцията кредитни линии;
б)
не са емитирани от самата институция, от нейната институция майка, от нейна дъщерна институция, от друго дъщерно предприятие на институцията майка или финансовия холдинг майка;
в)
за цената им е налице принципно съгласие между участниците на пазара и тя може лесно да се наблюдава на него или цената им може да бъде определена по формула, която е лесна за изчисление въз основа на публично достъпни данни и не зависи от хипотетични допускания, както обикновено е при структурираните или екзотичните продукти;
г)
те са приемливо обезпечение при стандартни операции по поддържане на ликвидността на централна банка в държава членка или - ако ликвидните активи се държат за покриване на изходящите ликвидни потоци във валутата на трета държава - на централната банка на съответната трета държава;
д)
допуснати са за търгуване на призната борса или могат да се търгуват на активни пазари чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрени репо пазари. Тези критерии се оценяват поотделно за всеки пазар.
Условията, посочени в първа алинея, букви в), г) и д), не се прилагат за активите, посочени в параграф 1, буква д).
Условието, посочено в първа алинея, буква г), не се прилага за ликвидните активи, държани с цел покриване на изходящи ликвидни потоци във валута, за която съответната централна банка има изключително тясно определение за приемливост. При ликвидни активи, деноминирани във валути на трети държави, това изключение се прилага само ако компетентните органи на съответната трета държава прилагат същото или равностойно изключение.
4. Независимо от разпоредбите на параграфи 1, 2 и 3, до уточняването на задължително ликвидно изискване съгласно член 460 и в съответствие с параграф 1, втора алинея от настоящия член институциите отчитат:
а)
други активи, които не са приемливи за централната банка, но които могат да се търгуват, например капиталови инструменти и злато, на основата на прозрачни и обективни критерии, включително критериите по член 509, параграфи 3, 4, и 5 в тяхната съвкупност или поотделно;
б)
други активи, които са приемливи за централната банка и могат да се търгуват, например обезпечени с активи инструменти с изключително високо кредитно качество, установени от ЕБО в съответствие с критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5;
в)
други активи, които са приемливи за централната банка, но не могат да се търгуват, например кредитни вземания, установени от ЕБО в съответствие с критериите по член 509, параграфи 3, 4 и 5.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, отговарящи на условията по параграф 3, трета алинея.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 31 март 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Преди влизането в сила на техническите стандарти, посочени в трета алинея, институциите могат да продължат да прилагат третирането, посочено в параграф 3, втора алинея, ако компетентните органи са го прилагали преди 1 януари 2014 г..
6. Акциите или дяловете в ПКИ могат да се третират като ликвидни активи до абсолютната сума от 500 милиона евро в портфейла с ликвидни активи на всяка институция, при условие че са спазени изискванията по член 132, параграф 3 и че ПКИ, освен в деривати за редуциране на лихвения или кредитния или валутния риск инвестира само в ликвидните активи, посочени в параграф 1 от настоящия член.
Използването или потенциалното използване на дериватни инструменти с цел хеджиране на риска на разрешените инвестиции от страна на ПКИ не възпрепятства допустимостта на въпросното ПКИ. Когато акциите или дяловете в ПКИ не се оценяват редовно по пазарни цени от трето лице, както е посочено в член 418, параграф 4, букви а) и б), и компетентният орган не се е уверил, че дадена институция е разработила устойчиви методологии и процеси за подобно оценяване, както е посочено в член 406, параграф 4, първо изречение, акциите и дяловете в това ПКИ не се третират като ликвидни активи.
7. Когато определен ликвиден актив престане да отговаря на условията за ликвиден актив, институцията може все пак да продължи да го смята за ликвиден актив за допълнителен период от 30 календарни дни. Ако ликвиден актив в ПКИ престане да отговаря на условията за третирането, посочено в параграф 6, акциите или дяловете в ПКИ може въпреки това да се считат за ликвиден актив за допълнителен период от 30 дни, при условие че тези активи не надвишават 10 % от всички активи на това ПКИ.
Член 417
Оперативни изисквания за притежаваните ликвидни активи
Институциите отчитат като ликвидни активи само притежаваните ликвидни активи, които отговарят на следните условия:
а)
те са подходящо диверсифицирани. Не се изисква диверсификация по отношение на активите, които отговарят на изискванията по член 416, параграф 1, букви а), б) и в);
б)
юридически и фактически по всяко време през следващите 30 дни те са в наличност, за да бъдат реализирани чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрен репо пазар, за да бъдат покривани задълженията, които стават изискуеми. За ликвидните активи по член 416, параграф 1, буква в), които са държани в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, се счита, че са в наличност само доколкото съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута, освен ако институцията може да докаже пред компетентните органи, че е предприела подходящи мерки за хеджиране на произтичащия валутен риск;
в)
те са контролирани от функцията за управление на ликвидността;
г)
част от ликвидните активи, с изключение на посочените в член 416, параграф 1, букви а), в) и д), периодично, поне веднъж годишно, се реализират чрез незабавна продажба или чрез обикновена репо сделка на одобрен репо пазар със следните цели:
i)
за проверка на достъпа до пазара за тези активи;
ii)
за проверка на ефективността на процедурите на институцията за реализация на активите;
iii)
за проверка на използваемостта на активите;
iv)
за намаляване на риска от подаване на отрицателни сигнали при неблагоприятни обстоятелства;
д)
свързаните с активите ценови рискове може да се хеджират, но спрямо ликвидните активи се прилагат целесъобразни вътрешни правила, които гарантират, че тези активи са достъпни по-всяко време за ковчежничеството при необходимост и по-специално, че не се използват при други текущи операции, включително:
i)
хеджиране или други търговски стратегии;
ii)
осигуряване на кредитни подобрения в структурирани трансакции;
iii)
покриване на оперативни разходи.
е)
ликвидните активи са деноминирани във валути по начин, който съответства на разпределението по валути на изходящите ликвидни потоци след приспадане на входящите потоци.
Член 418
Оценяване на ликвидните активи
1. Ликвидните активи се отчитат по пазарната им стойност, намалена подходящо с цел отразяване най-малко на дюрацията, кредитния и ликвидния риск и типичните за репо сделките отбиви при общи стресирани обстоятелства на пазара. Намалението не може да бъде по-малко от 15 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква г). Ако институцията хеджира свързания с даден актив ценови риск, тя отчита паричния поток, произтичащ от възможното закриване на хеджиращата позиция.
2. За акциите или дяловете в ПКИ съгласно член 416, параграф 4 се прилагат процентни намаления въз основа на подробен преглед на базисните активи, както следва:
а)
0 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква а);
б)
5 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, букви б) и в);
в)
20 % за активите, посочени в член 416, параграф 1, буква г).
3. Прилагането на подхода на подробния преглед, посочен в параграф 2, се извършва по следния начин:
а)
когато институцията знае кои са базисните експозиции на дадено ПКИ, тя може да ги прегледа подробно, за да ги отнесе поотделно към член 416, параграф 1, букви а)-г);
б)
когато институцията не знае кои са базисните експозиции на ПКИ, се приема, че ПКИ инвестира в максималната степен, разрешена от неговия мандат, в низходящ ред във видовете активи по член 416, параграф 1, букви а)-г) до достигането на максималния общ лимит на инвестициите.
4. Институциите разработват устойчиви методологии и процеси за изчисляване и докладване на пазарната стойност и отбивите за акциите и дяловете на ПКИ. Само там, където институциите могат да докажат по удовлетворителен за на компетентния орган начин, че съществеността на експозициите не оправдава разработването на техни собствени методологии, институциите могат да разчитат на посочените по-долу трети лица за изчисляването и докладване на отбивите за акциите или дяловете на ПКИ съгласно методите по параграф 3, букви а) и б):
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция;
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а).
Точността на изчисленията на депозитарната институция или управляващото дружество на ПКИ се потвърждава от външен одитор.
Член 419
Валути с ограничения в наличността на ликвидни активи
1. ЕБО преценява дали за институциите съществува достатъчна наличност на ликвидните активи, посочени в член 416, параграф 1, буква б) във валутите, които са от значение за институциите, установени в Съюза.
2. Когато доказаните потребности от ликвидни активи с оглед на изискването по член 412 надхвърлят наличността на тези ликвидни активи в дадена валута, се прилагат една или няколко от следните дерогации:
а)
чрез дерогация от член 417, буква е), ликвидните активи могат да бъдат деноминирани във валути по начин, който не съответства на разпределението по валути на изходящите ликвидни потоци след приспадане на входящите потоци;
б)
за валутите на държава членка или на трети държави изискваните ликвидни активи може да бъдат заменени от кредитни линии от централната банка на съответната държава членка или трета държава, които са отпуснати съгласно на неотменяемо договорно задължение за следващите 30 дни, а цената им е справедлива, независимо от текущо усвоената сума, при условие че компетентните органи на тази държава членка или трета държава прилагат същото третиране и че тази държава членка или трета държава има сходни изисквания за отчитане.
3. Прилаганите съгласно параграф 2 дерогации са обратнопропорционални на наличността на съответните активи. Доказаните потребности на институциите се оценяват с оглед на способността на институциите чрез разумно управление на ликвидността да намалят потребността от такива активи и размера на държаните от други пазарни участници количества от активите.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение, в които се посочват валутите, отговарящи на условията по настоящия член.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 31 март 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
5. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти, за уточняване на дерогациите по параграф 2, включително на условията за тяхното прилагане.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 420
Изходящи ликвидни потоци
1. До уточняването на изискването за ликвидност съгласно член 460 подлежащите на отчитане изходящи ликвидни потоци включват:
а)
текущата дължима сума по влоговете на дребно съгласно член 421;
б)
текущите дължими суми по други задължения, чийто падеж настъпва и чието плащане може да бъде поискано от институциите емитенти или от доставчика на финансирането, или които са свързани с негласно очакване на доставчика на финансирането, че институцията ще изплати задължението си през следващите 30 дни съгласно член 422;
в)
допълнителните изходящи потоци съгласно член 423;
г)
максималната сума, която може да бъде усвоена през следващите 30 дни по неусвоени договорени кредитни и ликвидни улеснения, съгласно член 424;
д)
допълнителните изходящи потоци, установени при оценяването съгласно параграф 2.
2. Институциите редовно оценяват възможността за и потенциалния размер на изходящите ликвидни потоци през следващите 30 дни по отношение на продуктите или услугите, които не са обхванати от членове 422, 423 и 424 и които тези институции предлагат или подпомагат или които потенциалните купувачи биха приели за свързани с тези институции, включително но не само, изходящите ликвидни потоци в резултат на договорни споразумения като други задбалансови и условни задължения за финансиране включително, но не само, договорени финансови улеснения, неусвоени кредити и аванси към контрагенти на едро, ипотечни продукти, които са одобрени, но още не са усвоени, кредитни карти, овърдрафти, планирани изходящи потоци, свързани с подновяване или удължаване на кредити на дребно или на едро, планирани плащания по деривативни договори и по отношение на продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и в приложение I. Тези изходящи потоци се оценяват при допускане за сценарий на едновременното възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институция, и за целия пазар.
При извършването на тази оценка институциите обръщат особено внимание на съществените щети върху репутацията си, които биха могли да възникнат, ако институциите не осигуряват ликвидна подкрепа за тези продукти или услуги. Институциите докладват най-малко веднъж годишно пред компетентните органи онези продукти и услуги, при които възможността а и възможният размер на изходящите ликвидни потоци, посочени в първа алинея, са значителни, а компетентните органи определят съответните изходящи потоци. Компетентните органи могат да приложат ниво в размер до 5 % за изходящите потоци за продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и приложение I.
Най-малко веднъж годишно компетентните органи представят пред ЕБО доклад относно видовете продукти или услуги, за които са определили изходящите потоци въз основа на докладите от институциите. В този доклад компетентните органи разясняват и методологията, която са използвали за определяне на изходящите потоци.
Член 421
Изходящи потоци по влогове на дребно
1. Институциите отчитат отделно размера на влоговете на дребно, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, и умножават най-малко по 5 % във всеки от следните случаи:
а)
когато влогът е част от установено взаимоотношение, поради което изтеглянето му е много малко вероятно;
б)
когато влогът е по разплащателна сметка, включително сметки, по които редовно се превеждат заплати.
2. Институциите умножават размера на другите влогове на дребно, които не са посочени в параграф 1, най-малко по 10 %.
3. Като взема предвид поведението на местните вложители по препоръка на компетентните органи, ЕБО издава до 1 януари 2014 г. насоки относно критериите за определяне на условията за прилагане на параграфи 1 и 2 във връзка с установяването на влоговете на дребно, за които се предвиждат различни изходящи потоци, и определенията за посочените продукти за целите на настоящия дял. В тези насоки се взема предвид възможността тези влогове да доведат до изходящи ликвидни потоци през следващите 30 дни. Тези изходящи потоци се оценяват при допускане за сценарий на едновременно възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институцията и за целия пазар.
4. Независимо от параграфи 1 и 2, институциите умножават размера на влоговете на дребно, които са привлекли в трети държави, с по-висок процент от предвидения в посочените параграфи, ако такъв процент е предвиден в сходни изисквания за отчетност на третата държава.
5. Институциите могат да изключат от изчислението на изходящите потоци някои ясно определени категории влогове на дребно, доколкото институцията винаги спазва стриктно посочените по-долу изисквания за цялата категория влогове, освен в отделни случаи при доказани затруднения на вложителя:
а)
за срок от 30 дни вложителят няма право да тегли влога си; или
б)
при преждевременно теглене преди изтичането на срока от 30 дни вложителят трябва да плати такса, в която се включват загуба на лихва за периода между датата на тегленето и договорената дата на падежа, както и съществена такса, която не се налага да надхвърля дължимата лихва за изминалия период от време между датата на откриване на влога и датата на тегленето.
Член 422
Изходящи потоци за други задължения
1. Институциите умножават задълженията, произтичащи от собствените оперативни разходи на институцията, с 0 %.
2. Институциите умножават задълженията, произтичащи от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар съгласно член 192, точка 3 със:
а)
0 % - до стойността на ликвидните активи съгласно член 418, ако са обезпечени с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
б)
100 % - над стойността на ликвидните активи съгласно член 418, ако са обезпечени с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
в)
100 % - ако са обезпечени с активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, с изключение на трансакциите по букви в) и г) от настоящия параграф;
г)
25 % - ако са обезпечени с активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, и ако кредиторът е централното правителство, субект от публичния сектор на държавата членка, в която кредитната институция е получила лиценз или е открила клон, или многостранна банка за развитие. Това третиране се прилага за субекти от публичния сектор с рисково тегло по-малко или равно на 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
д)
0 % - ако кредиторът е централна банка.
3. Институциите умножават задълженията, произтичащи от влогове, които не могат да се изтеглят:
а)
от вложителя - за да ползва предоставени от институцията услуги по клиринг, попечителство или управление на парични средства или други сравними услуги;
б)
при споделено изпълнение на обща задача в рамките на институционална защитна схема, отговаряща на изискванията по член 113, параграф 7, или като изискван съгласно законова или друга нормативна разпоредба минимален влог на друго лице, което е член на същата институционална защитна схема;
в)
от вложителя в рамките на установено оперативно взаимоотношение, различно от посоченото в буква а);
г)
когато отчитащата се кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законова или друга нормативна разпоредба, от вложителя -за да ползва услуги по парични клирингови операции и услуги от централна кредитна институция;
с 5 % в случая по буква а), доколкото са покрити от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, и с 25 % в останалите случаи.
Депозитите, държани от кредитните институции в централни кредитни институции, които се считат за ликвидни активи съгласно член 416, параграф 1, буква е), се умножават с множител за изходящи потоци от 100 %.
4. Услугите по клиринг, попечителство или управление на парични средства, или други сравними услуги, посочени в параграф 3, букви а) и г), обхващат тези услуги само доколкото те се предоставят в рамките на установено взаимоотношение, от което вложителят има значителна зависимост. Те не се състоят само в кореспондентско банкиране или основни посреднически услуги, а институцията разполага с данни, според които клиентът не може да изтегли средства, правно дължими в срок от 30 дни, без да застраши оперативната си дейност.
До изготвянето на единно определение за установено оперативно взаимоотношение, посочено в параграф 3, буква в), институциите сами приемат критерии за определяне на установено оперативно взаимоотношение, за което разполагат с данни, според които клиентът не може да изтегли средства, правно дължими в срок от 30 дни, без да застраши оперативната си дейност, и докладват тези критерии на компетентните органи. В отсъствието на единно определение компетентните органи могат да предоставят общи насоки, които институциите спазват при установяването на влогове, които в рамките на установено оперативно взаимоотношение,не могат да се изтеглят от вложителя.
5. Институциите умножават по 40 % задълженията, произтичащи от влоговете на клиенти, които не са финансови клиенти, доколкото те не попадат в обхвата на параграфи 3 и 4, и умножават по 20 % размера на тези задължения, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава.
6. Институциите отчитат на нетна основа изходящите и входящи потоци, очаквани в срок от 30 дни по договорите от приложение II за всички контрагенти, и ги умножават по 100 %, ако резултатът е нетен изходящ поток. Отчитане на нетна основа означава и без отчитане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно член 416.
7. Институциите отчитат отделно останалите задължения, които не попадат в обхвата на параграфи 1-5.
8. Компетентните органи могат за отделни случаи да дадат разрешение за прилагане на по-нисък процент на изходящите потоци към задълженията, посочени в параграф 7, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
вложителят е:
i)
институция майка или дъщерна институция на институцията или друго дъщерно предприятие на същата институция майка;
ii)
свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
iii)
институция, която попада в обхвата на същата институционална защитна схема съгласно изискванията на член 113, параграф 7;
iv)
централната институция или участник в мрежа, отговаряща на изискванията съгласно член 400, параграф 2, буква г);
б)
има основания да се очаква по-малък изходящ поток през следващите 30 дни дори при сценарий на едновременното възникване на стресирани обстоятелства, характерни за самата институцията и за целия пазар;
в)
вложителят отчита симетрично или по-консервативно съответстващия входящ поток чрез дерогация от член 425;
г)
институцията и вложителят са установени в една и съща държава членка.
9. Компетентните органи могат да освободят от прилагането на изискванията на параграф 8, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б). В този случай се спазват допълнителни обективни критерии съгласно разпоредбите на делегирания акт, посочен в член 460. Когато разрешат отчитането на по-малък изходящ поток, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б). Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-малки изходящи потоци.
10. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на допълнителните обективни критерии по параграф 8а.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 423
Допълнителни изходящи потоци
1. За обезпечение, различно от активите, посочени в член 416, параграф 1, букви а), б) и в), което е предоставено от институцията по договорите от приложение II и за кредитните деривати, се предвижда допълнителен изходящ поток от 20 %.
2. Институциите уведомяват компетентните органи за всички сключени от тях договори, чиито условия пораждат, в рамките на 30 дни, след съществено влошаване на кредитното качество на институцията, изходящи ликвидни потоци или потребност от допълнителни обезпечения. Ако компетентните органи сметнат подобни договори за значими по отношение на потенциалните изходящи ликвидни потоци на институцията, те изискват от нея да добави за тези договори допълнителен изходящ поток, включително поток, отговарящ на потребността от допълнителни обезпечения, възникваща от съществено влошаване на кредитното качество на институцията като понижаване на външната ѝ кредитна оценка с три степени. Институцията редовно преразглежда степента на това съществено влошаване в контекста на съответните клаузи на сключените от нея договори и уведомява компетентните органи за резултатите от прегледа.
3. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на потребността от обезпечение, която би възникнала в резултат на въздействието на сценарий на неблагоприятно развитие на пазарните условия върху сключените от институцията сделки с деривати, сделки за финансиране и други договори, ако е съществена.
ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за прилагане във връзка с понятието за значимост и методите за измерване на допълнителния изходящ поток.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 март 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените във втора алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
4. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на пазарната стойност на продаваните чрез къси продажби ценни книжа или други активи, които трябва да бъдат доставени в срок от 30 дни, освен ако институцията притежава ценните книжа, предмет на доставката или ги е получила в заем при условия, налагащи връщането им едва след изтичането на 30-дневния срок, и ако ценните книжа не са част от ликвидните активи на институцията.
5. Институцията предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на:
а)
излишъка по обезпечението, който институцията държи и който по договор контрагентът може да поиска да бъде изискан по всяко време;
б)
обезпечението, което трябва да бъде върнато на контрагент;
в)
обезпечението, което съответства на активите, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи за целите на член 416, и което може да бъде заменено, без съгласието на институцията, за активи, които не биха могли да се квалифицират като ликвидни активи за целите на член 416.
6. Влоговете, получени като обезпечение, не се разглеждат като задължения за целите на член 422, но за тях се прилагат разпоредбите на настоящия член, когато е уместно.
Член 424
Изходящи потоци по кредитни и ликвидни улеснения
1. Институциите отчитат изходящи потоци по договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения, определени като процент от максималната сума, която може да бъде усвоена през следващите 30 дни. Максималната сума, която може да бъде усвоена, може да се изчисли без отчитане на изискването за ликвидност по член 420, параграф 2, задължително за търговското финансиране по задбалансови позиции, и без отчитане на стойността на обезпечението по член 418, което трябва да се предостави, ако институцията може да използва това обезпечение повторно и ако то се държи под формата на ликвидни активи съгласно член 416. Обезпечението, което трябва да се предостави, не представлява активи, емитирани от контрагента по улеснението или от свързани с него лица. Ако институцията разполага с необходимата информация, максималната сума, която може да бъде усвоена по кредитни и ликвидни улеснения, се определя като максималната сума, която би могла да бъде усвоена с оглед на собствените задължения на контрагента или с оглед на предварително установения по договора график за усвояване, което се дължи през следващите 30 дни.
2. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни, се умножава по 5 %, ако те могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“ съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск.
3. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни, се умножава по 10 %, когато те отговарят на следните условия:
а)
те не могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“ съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск;
б)
те са били предоставени на клиенти, които не са финансови клиенти;
в)
те не са предоставени с цел осигуряване на финансиране за клиента, когато той не може да задоволи потребностите си от финансиране на финансовите пазари.
4. Договореният размер на ликвидно улеснение, предоставено на дружество със специална цел - секюритизация с оглед да се даде възможност на такова дружество да придобие активи, различни от ценни книжа, от клиенти, които не са финансови клиенти, се умножава по 10 %, доколкото той надвишава размера на закупуваните обикновено активи от клиенти и ако максималната сума, която може да бъде усвоена, е договорно ограничена до размера на закупуваните обикновено активи.
5. Институциите отчитат максималната сума, която може да се усвои по други неусвоени договорени кредитни улеснения и ликвидни улеснения през следващите 30 дни. Това се отнася по-специално за:
а)
ликвидни улеснения, предоставени от институцията на дружества със специална цел - секюритизация, различни от посочените в параграф 3, буква б);
б)
споразуменията, съгласно които от институцията се изисква да купи или замени активи на дружество със специална цел - секюритизация;
в)
улесненията, предоставени на кредитни институции;
г)
улесненията, предоставени на финансови институции и на инвестиционни посредници.
6. Чрез дерогация от параграф 5 институциите, които са създадени и финансирани от централно правителство или регионални органи на власт на поне една държава членка, могат да прилагат третирането, предвидено в параграфи 2 и 3, и за кредитните и ликвидните улеснения, които са предоставени на институции единствено с цел пряко или непряко финансиране на насърчителни заеми, които могат да бъдат отнесени към класовете експозиции, посочени в тези параграфи. Чрез дерогация от член 425, параграф 2, буква г), ако тези насърчителни заеми са отпуснати посредством друга институция, действаща като посредник (заеми, отпускани чрез посредник), институциите могат да приложат симетричен входящ и изходящ поток. Тези насърчителни заеми се отпускат само на лица, които не са финансови клиенти, на неконкурентна основа и с нестопанска цел за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на Съюза и/или на съответното централно правителство или регионални органи на власт на държавата членка. Ползването на такива улеснения е възможно единствено при материализиране на обичайно очакваното търсене за насърчителни заеми и до размера на това търсене, свързано с последващо отчитане за използването на отпуснатите средства.
Член 425
Входящи потоци
1. Институциите отчитат входящите ликвидни потоци. Ограничените входящи ликвидни потоци са входящите ликвидни потоци, ограничени до 75 % от размера на изходящите ликвидни потоци. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите ликвидни потоци от влогове в други институции, за които може да се приложи третирането по член 113, параграф 6 или 7. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите ликвидни потоци от суми, дължими от кредитополучатели и инвеститори в облигации, които са свързани с ипотечно кредитиране, финансирано чрез облигации, за които може да се приложи третирането по член 129, параграфи 4, 5 или 6, или чрез облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО. Институциите могат да изключат от прилагането на този лимит входящите потоци по насърчителни заеми, по които са посредник. След предварително одобрение от компетентния орган, който отговаря за надзора на индивидуална основа, институцията може да изключи напълно или частично входящите потоци от прилагането на този лимит, когато доставчикът е институция майка или дъщерна институция на институцията или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО.
2. Входящите ликвидни потоци се изчисляват за следващите 30 дни. Те обхващат само договорни входящи потоци от експозиции, които не са просрочени и за които институцията няма основания да очаква неизпълнение през следващите 30 дни. Входящите ликвидни потоци се отчитат общо, като следните входящи потоци се отчитат отделно:
а)
дължимите суми от клиенти, които не са финансови клиенти, за целите на плащане по главницата, се намаляват с по-високата от следните две суми - с 50 % от стойността си или със стойността на договорните задължения към тези клиенти за предоставяне на финансирането. Това не се прилага за дължимите суми по обезпечени кредитни сделки и по сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3, които са обезпечени с ликвидни активи съгласно член 416, в съответствие с посоченото в буква г) от настоящия параграф.
Чрез дерогация от първа алинея на настоящата точка институциите, пред които е поето задължение, посочено в член 424, параграф 6, за да могат да предоставят насърчителен заем на краен получател, могат да отчетат входящ поток до размера на изходящия поток, който прилагат към съответното задължение за предоставяне на тези насърчителни заеми;
б)
дължимите суми от операции по търговско финансиране, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б), с остатъчен матуритет до 30 дни, се отчитат изцяло като входящи потоци;
в)
активите без определена крайна договорна дата се отчитат с 20 % входящ поток, при условие че договорът позволява на банката да се откаже и да поиска плащане в рамките на 30 дни.
г)
дължимите суми по обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3, ако са обезпечени с ликвидни активи, по смисъла на член 416, параграф 1, не се отчитат до размера на стойността на ликвидните активи след приспадане на отбивите, а за останалата част от дължимите суми се отчита пълният им размер;
д)
дължимите суми, които институцията длъжник третира съгласно член 422, параграфи 3 и 4, се дублират със съответен симетричен входящ поток.
е)
дължимите суми от позиции в инструменти, включени в основни капиталови индекси, при условие че няма двойно отчитане на ликвидните активи.
ж)
неусвоените кредитни или ликвидни улеснения и всякакви други получени задължения не се отчитат.
3. Изходящите и входящите потоци, очаквани в срок от 30 дни по договорите от приложение II, се отчитат на нетна основа за всички контрагенти и се умножават по 100 %, ако резултатът е нетен входящ поток. Отчитане на нетна основа означава и без отчитане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно член 416.
4. Чрез дерогация от параграф 2, буква ж) компетентните органи могат да дадат разрешение на институцията да прилага в отделни случаи по-голям входящ поток за кредитните и ликвидните улеснения, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
има основания да се очаква по-голям входящ поток дори при едновременното възникване на стресирани обстоятелства за доставчика и за целия пазар;
б)
контрагентът е институция майка или дъщерна институция на институцията, или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, или е член на същата институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7 от настоящия регламент, или е централната институция, или е член на мрежа, за която се прилага освобождаването по член 10 от настоящия регламент;
в)
контрагентът отчита симетрично или по-консервативно съответстващия изходящ поток чрез дерогация от членове 422, 423 и424;
г)
институцията и контрагентът са установени в една и съща държава членка.
5. Компетентните органи могат да освободят от прилагането на изискването по параграф 4, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б). В този случай трябва да се спазват допълнителните обективни критерии съгласно разпоредбите на делегирания акт, посочен в член 460. Когато разрешат приложението на по-голям входящ поток, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б). Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-големи входящи потоци.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на обективните критерии по параграф 5.
ЕБО представя на Комисията проектите на тези регулаторни технически стандарти до 1 януари 2015 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
7. Институциите не могат да отчитат входящи потоци от отчетените съгласно член 416 ликвидни активи, различни от дължимите плащания по активите, които не са отразени в пазарната стойност на актива.
8. Институциите не отчитат входящи потоци от нови задължения, които са поели.
9. Институциите вземат предвид входящите ликвидни потоци, които трябва да се получат в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, само доколкото тези входящи потоци съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута.
Член 426
Актуализиране на бъдещите ликвидни изисквания
След като Комисията приеме делегиран акт за уточняване на характеристиките на изискването за ликвидност съгласно член 460, ЕБО може да изготви проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на условията по член 421, параграф 1, член 422, с изключение на параграфи 8, 9 и 10 от него, и член 424, като се вземат предвид международно договорените стандарти.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
ОТЧИТАНЕ НА СТАБИЛНОТО ФИНАНСИРАНЕ
Член 427
Елементи, осигуряващи стабилно финансиране
1. Институциите отчитат пред компетентните органи в съответствие с изискванията за отчитане по член 415, параграф 1 и единните формати за отчетност по член 415, параграф 3, следните елементи и техните поделементи с оглед извършването на оценка на наличността на стабилно финансиране:
а)
следните елементи на собствения капитал след приспаданията, когато са приложими;
i)
инструменти от капитала от първи ред;
ii)
инструменти от капитала от втори ред;
iii)
други преференциални акции и капиталови инструменти, които надхвърлят позволения размер на капитала от втори ред, с ефективен матуритет от и над една година;
б)
следните задължения, които не са включени в буква а)
i)
влоговете на дребно, които отговарят на условията за третирането по член 421, параграф 1;
ii)
влоговете на дребно, които отговарят на условията за третирането по член 421, параграф 2;
iii)
влоговете, които отговарят на условията за третирането, предвидено в член 422, параграфи 3 и 4;
iv)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава и които попадат в обхвата на член 421, параграф 2;
v)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които попадат в обхвата на член 422, параграф 3, буква б);
vi)
измежду влоговете, посочени в подточка iii) - тези влогове, които попадат в обхвата на член 422, параграф 3, буква г);
vii)
вложени суми, които не попадат в обхвата на подточка i), ii) или iii), когато не са вложени от финансови клиенти;
viii)
цялото финансиране, получено от финансови клиенти;
ix)
отделно за сумите по подточки vii) и viii) съответно - финансирането от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точка 3:
-
обезпечено с активи, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416;
-
обезпечено с други активи;
x)
задължения, които произтичат от емитирани ценни книжа, отговарящи на условията за третирането, предвидено в член 129, параграф 4 или 5, или съгласно посоченото в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
xi)
следните други задължения, които произтичат от емитирани ценни книжа, които не попадат в обхвата на буква а):
-
задължения, които произтичат от ценни книжа с ефективен матуритет от и над една година;
-
задължения, които произтичат от ценни книжа с ефективен матуритет по-малко от една година;
xii)
други задължения.
2. Когато е приложимо, всички елементи се разпределят в посочените по-долу пет групи според по-близката от следните дати: датата на падежа и най-ранната дата, на която съгласно договора може да се поиска изплащане на задължението:
а)
до три месеца,
б)
между три и шест месеца;
в)
между шест и девет месеца;
г)
между девет и 12 месеца;
д)
над 12 месеца.
Член 428
Елементи, изискващи стабилно финансиране
1. Освен ако не са приспаднати от собствения капитал, следните елементи се отчитат отделно пред компетентните органи, за се прецени дали е необходимо стабилно финансиране:
а)
активите, които биха могли да се квалифицират като ликвидни активи съгласно член 416, разпределени по видове;
б)
следните ценни книжа и инструменти на паричния пазар, които не са включени в буква а);
i)
активи, които получават първа степен на кредитно качество съгласно член 122;
ii)
активи, които получават втора степен на кредитно качество съгласно член 122;
iii)
други активи
в)
капиталови ценни книжа на нефинансови лица, включени в основен индекс на призната борса;
г)
други капиталови ценни книжа;
д)
злато;
е)
други благородни метали;
ж)
неподлежащи на подновяване заеми и вземания и отделно онези неподлежащи на подновяване заеми и вземания, длъжниците по които са:
i)
физически лица, различни от едноличните търговци и съдружия;
ii)
МСП, които отговарят на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск или към дружество, което отговаря на условията за третирането по член 153, параграф 4, и когато общият размер на влоговете на съответния клиент или група от свързани клиенти е под 1 милион евро;
iii)
държави, централни банки и субекти от публичния сектор;
iv)
клиенти извън посочените в подточки i) и ii), различни от финансови клиенти;
v)
клиенти извън посочените в подточки i), ii) и iii), които са финансови клиенти, отделно от тях тези, които са кредитни институции и други финансови клиенти.
з)
неподлежащи на подновяване заеми и вземания, посочени в буква ж), и отделно от тях тези, които са:
i)
обезпечени с търговски недвижими имоти;
ii)
обезпечени с жилищни недвижими имоти;
iii)
предмет на съчетано (посредническо) финансиране чрез облигации, отговарящи на условията за третирането по член 129, параграф 4 или 5, или чрез облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО;
и)
вземания по деривати;
й)
други активи;
к)
неусвоени договорени кредитни улеснения, които са със среден риск или със среден/нисък риск съгласно приложение I.
2. Когато е приложимо, всички елементи се разпределят в петте групи по член 427, параграф 2.
СЕДМА ЧАСТ
ЛИВЪРИДЖ
Член 429
Изчисляване на отношението на ливъридж
1. Институциите изчисляват отношението си на ливъридж съгласно методологията по параграфи 2-11.
2. Отношението на ливъридж се изчислява, като мярката за капитал на институцията се разделя на мярката за обща експозиция на тази институция, и се изразява в проценти.
Институциите изчисляват отношението на ливъридж като средноаритметична стойност на месечните стойности на отношението на ливъридж за едно тримесечие.
3. За целите на параграф 2 мярката за капитал е капиталът от първи ред.
4. Мярката за обща експозиция е сборът на стойностите на експозициите по всички активи и задбалансови позиции, които не са приспаднати при определянето на мярката за капитала по параграф 3.
Когато институциите включват предприятие от финансовия сектор, в което имат значителна инвестиция съгласно член 43, в консолидираните си отчети съгласно приложимата нормативна уредба за счетоводната отчетност, но не и в пруденциалната консолидация съгласно първа част, дял II, глава 2, те определят стойността на експозицията на значителната инвестиция не съгласно параграф 5, буква а) от настоящия член, а с произведението, получено чрез умножаване на сумата по буква а) от настоящата алинея с коефициента по буква б) от настоящата алинея:
а)
сборът на стойностите на експозициите на всички експозиции на това предприятие от финансовия сектор, в което имат значителна инвестиция;
б)
за всички преки, непреки и синтетични позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятието от финансовия сектор, общата сума на тези елементи, която не е приспадната съгласно член 47 и член 48, параграф 1, буква б), разделена на общата сума на тези елементи.
5. Институциите определят стойността на експозицията на активите съгласно посочените по-долу принципи:
а)
стойностите на експозициите на активите, с изключение на договорите по приложение II и кредитните деривати, са стойностите на експозициите в съответствие с член 111, параграф 1, първо изречение;
б)
закупено физическо или финансово обезпечение, както и гаранции или редуциране на кредитния риск не се използват за намаляване на стойността на експозицията на активите;
в)
заемите не се нетират с влогове.
6. Институциите определят стойността на експозицията по договорите, посочени в приложение II, и на кредитните деривати, включително такива, които са задбалансови позиции, съгласно метода по член 274.
При определянето на стойността на експозицията по договорите по приложение II и на кредитните деривати институциите отчитат ефектите на договорите за новация и другите споразумения за нетиране, освен на споразуменията за кръстосано нетиране на продукти, съгласно член 295.
7. Чрез дерогация от параграф 6 институциите могат да използват метода по член 275, за да определят стойността на експозицията по договорите в точки 1 и 2 от приложение II, само ако използват този метод и за определяне на стойността на експозицията по тези договори с цел спазване на капиталовите изисквания по член 92.
8. При определянето на потенциалната бъдеща кредитна експозиция на кредитни деривати институциите прилагат посочените в член 299, параграф 2 принципи за всичките си кредитни деривати, а не само за онези, които са включени в търговския портфейл.
9. Институциите определят стойността на експозицията на репо сделките, сделките за отдаване или получаване в заем на стоки или ценни книжа, транзакции с удължен сетълмент и маржин заемните сделки, включително тези, които са задбалансови позиции, в съответствие с член 220, параграфи 1-3 и член 222, и отчитат ефектите от рамковите споразумения за нетиране, с изключение на споразуменията за кръстосано нетиране, в съответствие с член 206.
10. Институциите определят стойността на експозицията на задбалансовите позиции, освен по позициите, посочени в параграфи 6 и 9 от настоящия член, съгласно член 111, параграф 1, след извършване на посочените по-долу изменения на конверсионните коефициенти, изброени в посочения член:
а)
конверсионният коефициент, който се прилага към условната стойност за неусвоени кредитни улеснения, които могат да бъдат отменени безусловно по всяко време без предизвестие, посочени в точка 4, букви а) и б) от приложение I, е 10 %;
б)
конверсионният коефициент за свързаните с търговско финансиране задбалансови позиции със среден/нисък риск, посочени в точка 3, буква а) от приложение I, и за задбалансовите позиции, свързани с официално стимулирано експортно кредитиране, посочени в точка 3, буква б), подточка i) от приложение I, е 20 %;
в)
конверсионният коефициент за свързаните с търговско финансиране задбалансови позиции със среден риск, посочени в точка 2, буква а) и точка 2, буква б), подточка i) от приложение I и за задбалансовите позиции, свързани с официално стимулирано експортно кредитиране, посочени в точка 2, буква б), подточка ii) от приложение I, е 50 %;
г)
конверсионният коефициент за всички други задбалансови позиции от приложение I е 100 %.
11. Когато националните общоприети счетоводни принципи признават балансово активите, предмет на доверително управление, в съответствие с член 10 от Директива 86/635/ЕИО, тези активи могат да бъдат изключени от мярката за общата експозиция, ако отговарят на критериите за непризнаване, предвидени в международните счетоводни стандарти 39 (МСС 39), приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, и, когато е приложимо, на критериите за изключване от обхвата на консолидацията, предвидени в международните стандарти за финансово отчитане 10 (МСФО 10), приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002.
Член 430
Изискване за отчетност
1. Институциите предоставят на компетентните органи цялата необходима информация за отношението на ливъридж и компонентите му съгласно член 429. Компетентните органи вземат предвид тази информация при извършването на надзорния преглед по член 97 от Директива 2013/36/ЕС.
Институциите предоставят на компетентните органи и информацията, която се изисква за целите на изготвянето на доклада по член 511.
Компетентните органи предават получената от институциите информация на ЕБО по негово искане, за да улеснят извършването на прегледа по член 511.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на единна отчетна форма, указанията за попълване на формата, честотата и датите на отчетността и информационните решения, за целите на изискването за отчетност в параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ОСМА ЧАСТ
ОПОВЕСТЯВАНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ ОТ ИНСТИТУЦИИТЕ
ДЯЛ I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 431
Обхват на изискванията за оповестяване на информация
1. Институциите оповестяват информацията по дял II при спазване на разпоредбите по член 432.
2. По отношение на разрешенията, предоставени от компетентните органи съгласно трета част относно инструментите и подходите, посочени в дял III се прилага изискването за публично оповестяване от институциите на предвидената там информация.
3. Институциите приемат официални правила с цел спазване на предвидените в настоящата част изисквания за оповестяване и разполагат с правила за оценка на целесъобразността на извършваните от тях оповестявания, включително за проверка на оповестяваната информация и честотата на оповестяване. Институциите разполагат и с правила за оценка дали оповестената от тях информация е достатъчна, за да могат участниците на пазара да оценят рисковия им профил.
Когато с тези оповестявания на участниците на пазара не се предоставя достатъчно информация относно рисковия профил на институциите, те оповестяват публично необходимата допълнителна информация освен изискваната съгласно параграф 1. От институциите обаче се изисква да оповестяват само информация, която е съществена и която не представлява търговска тайна или поверителна информация съгласно член 432.
4. При поискване институциите обясняват своите решения по отношение на присъдения от тях рейтинг на МСП и на други предприятия кредитоискатели, като предоставят и обяснение в писмена форма, ако това бъде поискано от тях. Административните разходи за обяснението са пропорционални на размера на кредита.
Член 432
Несъществена информация, търговска тайна или поверителна информация
1. Институциите могат да не оповестяват един или повече елементи от информацията за оповестяване по дял II, ако съответната информация не се смята за съществена, с изключение на оповестяванията по член 435, параграф 2, буква в), член 437и член 450.
Информацията за оповестяване се счита за съществена, ако пропускането ѝ или невярното ѝ представяне би могло да промени или да повлияе върху оценката или решението на даден ползвател, разчитащ на тази информация за вземане на икономически решения.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за начина, по който институциите трябва да прилагат принципа на същественост по отношение на изискванията за оповестяване по дял II.
2. Институциите могат да не оповестят също един или повече елементи от информацията за оповестяване по дялове II и III, ако тези елементи съдържат информация, която се смята за търговска тайна или поверителна информация съгласно втора и трета алинея, с изключение на случаите на оповестяване по член 437 и член 450.
Информацията се смята за търговска тайна на дадена институция, ако оповестяването ѝ би нарушило конкурентната позиция на институцията. Тя може да обхваща сведения относно продукти или системи, чието споделяне с конкурентите би намалило стойността на инвестициите на институцията в тях.
Информацията се счита за поверителна, ако са налице задължения към клиенти или други взаимоотношения с контрагенти, съгласно които институцията трябва да запази поверителността на тази информация.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за начина, по който институциите трябва да прилагат принципите на търговска тайна и на поверителност по отношение на изискванията за оповестяване по дялове II и III.
3. В изключителните случаи по параграф 2 при оповестяването на информация институцията обявява факта, че определени елементи от информацията не са оповестени и причината, поради която не са оповестени, и публикува по-обща информация по предмета на изискването за оповестяване, освен когато тези елементи трябва да бъдат класифицирани като търговска тайна или поверителна информация.
4 Параграфи 1, 2 и 3 не засягат обхвата на отговорността при липса на оповестяване на съществена информация.
Член 433
Честота на оповестяването на информация
Институциите оповестяват информацията по настоящата част най-малко веднъж годишно.
Оповестяваната ежегодно информация се публикува в зависимост от датата на публикуване на финансовите отчети.
Институциите преценяват необходимостта от публикуване на част или на цялата оповестявана информация по-често от веднъж годишно с оглед на съответните характеристики на своята дейност, например мащаба на операциите, обхвата на дейностите, извършването на дейност в различни държави и в различни финансови сектори и участието на международните финансови пазари, платежни системи и системи за сетълмент и клиринг. При тази преценка се обръща особено внимание на евентуалната необходимост от по-често оповестяване на информацията по член 437 и член 438, букви в)-е) и информацията за рисковите експозиции и другите елементи, при които често се наблюдават бързи промени.
В съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в срок до 31 декември 2014 г. ЕБО издава насоки за преценката от страна на институциите за необходимостта от по-често оповестяване на информацията по дялове II и III.
Член 434
Средства за оповестяването на информация
1. Институциите могат да определят подходящото средство и място за оповестяване на информацията и начините за проверка с цел действително спазване на изискванията за оповестяване по настоящата част. Доколкото е възможно, оповестяването на цялата информация се извършва чрез едно средство или на едно място. Ако сходна информация се оповестява в две или повече средства за оповестяване на информация, в оповестяването чрез всяко средство се съдържа препратка към еднородната информация, оповестявана чрез други средства.
2. Може да се приеме, че институцията е изпълнила задължението си за оповестяване на информация по настоящата част, ако е оповестила същата информация за целите на счетоводната отчетност, за допускане до търговия на регулиран пазар или съгласно други изисквания. Ако оповестената информация не е включена във финансовите отчети, институциите недвусмислено посочват във финансовите отчети къде тя може да бъде намерена.
ДЯЛ II
ТЕХНИЧЕСКИ КРИТЕРИИ ОТНОСНО ПРОЗРАЧНОСТТА И ОПОВЕСТЯВАНЕТО НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 435
Цели на управлението на риска и политика по управление на риска
1. Институциите оповестяват целите и политиките си във връзка с управлението на риска за всяка отделна категория риск, включително за рисковете по настоящия дял. Оповестява се информация за:
а)
стратегиите и процесите за управление на тези рискове;
б)
структурата и организацията на съответното звено за управление на риска, включително информация за правомощията и статута му или други подходящи правила;
в)
обхвата и естеството на системите за отчитане и измерване на риска;
г)
политиките за хеджиране и редуциране на риска и стратегиите и процесите за наблюдение на текущата ефективност на средствата за хеджиране и редуциране на риска;
д)
одобрено от ръководния орган изявление относно адекватността на механизмите на институцията за управление на риска, за да се гарантира, че въведените системи за управление на риска са адекватни по отношение на профила и стратегията на институцията;
е)
кратък отчет за риска, който е одобрен от ръководния орган и в който се описва накратко цялостният рисков профил на институцията, свързан с търговската ѝ стратегия. В този отчет се включват ключови показатели и данни, осигуряващи на външните заинтересовани лица цялостна представа за управлението на риска от институцията, включително за начина, по който рисковият профил взаимодейства с рисковия толеранс, определен от ръководния орган.
2. Институциите оповестяват посочената по-долу информация относно правилата за управление, като я актуализират редовно, най-малко веднъж годишно:
а)
броя на директорските постове, заемани от членовете на ръководния орган;
б)
политиката за подбор на членовете на ръководния орган и действителните им знания, умения и експертен опит;
в)
политиката за осигуряване на разнообразие при подбора на членовете на ръководния орган, целите на тази политика и всички заложени целеви показатели, както и информация доколко са били изпълнени тези цели и целеви показатели;
г)
информация дали институцията е създала отделен комитет по риска и колко пъти е заседавал този комитет;
д)
описанието на потоците от информация за риска, изпращана към ръководния орган.
Член 436
Приложно поле
Институциите оповестяват следната информация относно приложното поле на изискванията на настоящия регламент съгласно Директива 2013/36/ЕС.
а)
наименованието на институцията, за която се прилагат изискванията на настоящия регламент;
б)
кратко описание на разликите в обхвата на консолидация за счетоводни цели и за целите на пруденциалния надзор с кратко описание на включените предприятия, в което се посочва дали те са:
i)
напълно консолидирани;
ii)
пропорционално консолидирани;
iii)
приспаднати от собствения капитал;
iv)
нито консолидирани, нито приспаднати;
в)
всякакви текущи или предвидими съществени практически или правни пречки за бързо прехвърляне на собствен капитал или изплащане на задължения между предприятието майка и неговите дъщерни предприятия;
г)
общата сума, с която действителният размер на собствения капитал е под изисквания размер във всички дъщерни предприятия, които не са включени в консолидацията, и наименованията на тези предприятия;
д)
ако е приложимо, обстоятелствата, при които се използват разпоредбите на членове 7 и 9.
Член 437
Собствен капитал
1. Институциите оповестяват следната информация относно собствения си капитал:
а)
пълно равнение между елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и филтрите и приспаданията, приложени съгласно членове 32-35, 36, 56, 66 и 79 към собствения капитал на институцията, и баланса ѝ съгласно заверените ѝ финансови отчети;
б)
описание на основните характеристики на инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, емитирани от институцията;
в)
пълните условия, отнасящи се до инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред;
г)
отделна информация за естеството и размерите на следното:
i)
всеки пруденциален филтър, приложен съгласно членове 32-35;
ii)
всички приспадания съгласно членове 36, 56 и 66;
iii)
елементите, които не са приспаднати съгласно членове 47, 48, 56, 66 и 79;
д)
описание на всички ограничения, прилагани при изчисляването на собствения капитал съгласно настоящия регламент, и инструментите, пруденциалните филтри и приспаданията, към които се прилагат тези ограничения;
е)
когато институциите оповестяват съотношенията на капиталовата адекватност, които са изчислени чрез използване на елементи на собствения капитал, определени не по методите съгласно настоящия регламент - пълно описание на методите, по които са изчислени тези съотношения на капиталовата адекватност.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единни форми за оповестяване на информацията по параграф 1, букви а), б), г) и д).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2015 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 438
Капиталови изисквания
Институциите оповестяват следната информация за спазването на изискванията, предвидени в член 92 от настоящия регламент и член 73 от Директива 2013/36/ЕС:
а)
обобщена информация за подхода на институцията към оценяването на адекватността на вътрешния ѝ капитал за поддържане на настоящите и бъдещите ѝ дейности;
б)
при поискване от съответния компетентен орган - резултата от вътрешния процес на оценка на капиталовата адекватност на институцията, включително. състава на допълнителните капиталови изисквания въз основа на процеса на надзорен преглед, съгласно посоченото в член 104, параграф 1, буква а) от Директива 2013/36/ЕС.
в)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 - сумата, равна на 8 % от размера на рисково претеглените експозиции за всеки от класовете експозиции по член 112;
г)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 3 - сумата, равна на 8 % от размера на рисково претеглените експозиции за всеки от класовете експозиции по член 147. За експозициите на дребно това изискване се прилага за всяка от категориите експозиции, на които съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4. За класа експозиции в капиталови инструменти това изискване се прилага за:
i)
всеки от подходите по член 155;
ii)
експозиции в търгувани на борсов пазар капиталови инструменти, експозиции в непублични капиталови инструменти, държани в достатъчно диверсифицирани портфейли и други експозиции;
iii)
експозиции, подлежащи на преходно надзорно третиране във връзка с капиталовите изисквания;
iv)
експозиции, за които се прилагат условията за унаследяване по отношение на капиталовите изисквания;
д)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с член 92, параграф 3, букви б) и в);
е)
капиталовите изисквания, изчислени съгласно трета част, дял III, глави 2, 3 и 4, и оповестявани поотделно.
Институциите, които изчисляват рисково претеглените размери на експозициите съгласно член 153, параграф 5 или член 155, параграф 2, оповестяват експозициите, които са отнесени към всяка от категориите по член 153, параграф 5, таблица 1 или на които е присъдено всяко от рисковите тегла съгласно член 155, параграф 2.
Член 439
Експозиция към кредитен риск от контрагента
Институциите оповестяват следната информация за своята експозиция към кредитен риск от контрагента съгласно посоченото в трета част, дял II, глава 6:
а)
описание на методологията, използвана за определяне на вътрешен капитал и кредитни лимити за експозициите към кредитен риск от контрагента;
б)
описание на правилата за обезпечаване на експозициите и формиране на кредитни резерви;
в)
описание на правилата по отношение на експозициите към утежняващ риск;
г)
описание на влиянието на размера на обезпечението, което институцията трябва да предостави при понижаване на кредитния ѝ рейтинг;
д)
брутната положителна справедлива стойност на договори, ползите при нетиране, нетираната текуща кредитна експозиция, полученото обезпечение и нетната кредитна експозиция по деривати. Нетната кредитна експозиция по деривати е кредитната експозиция по сделки с деривати след отчитането на ползите от изпълнимите споразумения за нетиране и споразумения за обезпечение;
е)
измерители за стойността на експозицията съгласно методите, изложени в трета част, дял II, глава 6, раздели 3-6, според това кой от тези методи е приложим;
ж)
условната стойност на кредитните деривати, използвани за хеджиране, и разпределението на текущата кредитна експозиция по видове кредитни експозиции;
з)
условната стойност на сделките с кредитни деривати, обособена между дейността в собствения кредитен портфейл на институцията, и дейността й като посредник, включително разпределението на използваните кредитни деривативни продукти, разграничено допълнително на закупена и продадена защита за всяка продуктова група;
и)
оценка на коефициента α, ако институцията е получила разрешение от страна на компетентните органи да изготвя такава оценка.
Член 440
Капиталови буфери
1. Всяка институция оповестява следната информация във връзка със спазването на изискването за поддържане на антицикличен капиталов буфер съгласно дял VII, глава 4 от Директива 2013/36/ЕС;
а)
географското разпределение на кредитните експозиции на институцията, свързани с изчислението на антицикличния капиталов буфер;
б)
размера на специфичния за институцията антицикличен капиталов буфер.
2. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за уточняване на изискванията за оповестяване по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 31 декември 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 441
Показатели от глобално системно значение
1. Институциите, определени като глобални системно значими институции (Г-СЗИ) в съответствие с член 131 от Директива 2013/36/ЕС, оповестяват ежегодно стойностите на показателите, използвани за определяне на оценката на институциите в съответствие с методологията за определяне, посочена в същия член.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за уточняване на еднакви форми и на датата за целите на посоченото в параграф 1 оповестяване. При разработването на тези технически стандарти ЕБО взема предвид международните стандарти.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 юли 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 442
Корекции за кредитен риск
Във връзка с експозицията на институциите към кредитен риск и риск от разсейване те оповестяват следната информация:
а)
определенията за просрочие и обезценка за счетоводни цели;
б)
описание на подходите и методите, възприети за определяне на корекциите за общ и специфичен кредитен риск;
в)
общия размер на експозициите след счетоводните прихващания и без да се отчитат ефектите от редуцирането на кредитния риск, както и средния размер на експозициите за периода, разпределен по различни класове експозиции;
г)
географското разпределение на експозициите, разграничени по значими региони по съществени класове експозиции, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
д)
разпределението на експозициите по отрасли и видове контрагенти, разграничени по класове експозиции, включително като се посочват експозициите към МСП, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
е)
разбивка на експозициите по остатъчен падеж, разграничени по класове експозиции, като при необходимост се представя по-подробно разпределение;
ж)
за значимите отрасли или видове контрагенти се посочва размерът на:
i)
обезценените експозиции и просрочените експозиции, представени поотделно;
ii)
корекциите за специфичен и общ кредитен риск;
iii)
отчисленията във връзка с корекциите за специфичен и общ кредитен риск през отчетния период;
з)
размера на обезценените експозиции и просрочените експозиции, представени поотделно, разграничени по значими географски райони, включително, ако е практически възможно, размерите на корекциите за специфичен и общ кредитен риск, свързани с всеки географски район;
и)
равнението на промените на корекциите за специфичен и общ кредитен риск за обезценените експозиции, представени поотделно. Информацията включва:
i)
описание на вида корекции за специфичен и общ кредитен риск;
ii)
началните салда;
iii)
размера на предвидените суми, съответстващи на корекциите за кредитен риск през отчетния период;
iv)
размера на провизиите или намаленията на провизиите във връзка с прогнозните вероятни загуби от експозиции по време на отчетния период, всякакви други корекции, включително тези, свързани с курсови разлики, бизнес комбинации, придобивания на и освобождавания от дъщерни предприятия, както и трансфери между корекциите за кредитен риск;
v)
крайните салда.
Корекциите за специфичен кредитен риск и реинтегриране, отчетени директно в отчета за доходите, се оповестяват отделно.
Член 443
Свободни от тежести активи
В срок до 30 юни 2014 г. ЕБО издава насоки за оповестяването на свободните от тежести активи, като взема предвид Препоръка ЕССР/2012/2на Европейския съвет за системен риск от 20 декември 2012 г. относно финансирането на кредитните институции (31) и по-специално Препоръка Г - Прозрачност на пазара относно тежестите върху активите. Тези насоки се приемат съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ЕБО изготвя проекти на регулаторни технически стандарти за оповестяването на балансовата стойност за всеки клас експозиции, разграничени по качество на активите и на общата балансова стойност, която е свободна от тежести, като взема предвид Препоръка ЕССР/2012/2и при условие че в доклада си ЕБО преценява, че подобно допълнително оповестяване предлага надеждна и смислена информация.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 януари 2016 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 444
Използване на АВКО
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2, оповестяват следната информация за всеки от класовете експозиции, посочени в член 112:
а)
наименованията на признатите АВКО и агенции за експортно застраховане (АЕЗ) и причините за евентуалните промени;
б)
класовете експозиции, за които се използва съответна АВКО или АЕЗ;
в)
описание на процеса, използван за прехвърляне на кредитните оценки на емитента и емисията към позициите, които не са включени в търговския портфейл;
г)
отнасянето на външната кредитна оценка на всяка призната АВКО или АЕЗ към степените на кредитно качество, описани в трета част, дял II, глава 2, като се взема под внимание, че тази информация не е необходимо да се оповестява, ако институцията спазва стандартното съотнасяне на присъдените рейтинги към степени на кредитно качество, публикувано от ЕБО;
д)
стойностите на експозициите преди и след редуцирането на кредитния риск, свързани с всяка степен на кредитно качество по трета част, дял II, глава 2, както и тези, приспаднати от собствения капитал.
Член 445
Експозиция към пазарен риск
Институциите, които изчисляват капиталовите изисквания в съответствие с член 92, параграф 3, букви б) и в), оповестяват тези изисквания поотделно за всеки риск, посочен в тези разпоредби. Освен това капиталовото изискване за специфичен лихвен риск по секюритизиращите позиции се оповестява отделно.
Член 446
Операционен риск
Институциите оповестяват подходите за оценката на капиталовите изисквания за операционен риск, на които отговаря кредитната институция; описание на методологията, изложена в член 312, параграф 2, при положение че институцията я ползва, включително обсъждане на съответните вътрешни и външни фактори, предвидени в подхода на институцията във връзка с измерването и в случай на частично използване, обхвата и покритието на отделните използвани методологии.
Член 447
Експозиции в капиталови инструменти, които не са включени в търговския портфейл
По отношение на експозициите в капиталови инструменти, които не са включени в търговския портфейл, институциите оповестяват следната информация:
а)
разграничение между експозициите, основано на предназначението им, включително капиталови доходи и стратегически цели, и преглед на използваните счетоводни техники и методологии за оценка на стойността, включително основните допускания и практики, оказващи влияние върху оценката на стойността, и всякакви значителни промени в тези практики;
б)
балансовата стойност, справедливата стойност и - за инструментите, които се търгуват на борсов пазар - сравнение с пазарната цена, когато тя се различава съществено от справедливата стойност;
в)
видовете, естеството и размера на експозициите в инструменти, които се търгуват на борсов пазар, експозициите в непублични капиталови инструменти в достатъчно диверсифицирани портфейли и други експозиции;
г)
общия размер на реализираните печалби или загуби от продажби и други начини на реализация през периода; и
д)
общия размер на нереализираните печалби или загуби, общите латентни печалби или загуби от преоценка, и всяка от тези суми, включена в първичния или допълнителния собствен капитал.
Член 448
Експозиция към лихвен риск по позиции, които не са включени в търговския портфейл
Институциите оповестяват следната информация относно своите експозиции към лихвен риск по позиции, които не са включени в търговския портфейл:
а)
естеството на лихвения риск и основните допускания (включително допускания относно плащанията за предсрочно погасяване на кредити и тенденциите по отношение на безсрочните влогове) и честотата на измерване на лихвения риск;
б)
промените в доходите, икономическата стойност или друг подходящ измерител, използвани от ръководството при рязко повишаване или намаляване на лихвените проценти съгласно приетия от него метод за измерване на лихвения риск по валути.
Член 449
Експозиция по секюритизиращи позиции
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 5 или капиталовите изисквания съгласно член 337 или 338, оповестяват следната информация, когато е уместно, поотделно за своя търговски и банков портфейл:
а)
описание на целите на институцията във връзка със секюритизационната дейност;
б)
естеството на другите рискове, включително ликвидния риск, присъщ на секюритизираните активи;
в)
вида рискове по отношение на ранга на базисните секюритизиращи позиции и по отношение на базисните активи на тези секюритизиращи позиции, поети и задържани при пресекюритизационната дейност;
г)
различните функции, които изпълнява институцията в процеса на секюритизация;
д)
степента на участие на институцията във всяка от функциите, посочени в буква г);
е)
описание на наличните процедури за наблюдаване на промените в кредитния и пазарния риск на секюритизираните експозиции, включително как поведението на базисните активи влияе върху секюритизираните експозиции и как тези процеси се различават за пресекюритизираните експозиции;
ж)
описание на правилата на институцията, уреждащи използването на хеджиране и защита с гаранции за редуциране на рисковете на задържаните секюритизирани и пресекюритизирани експозиции, като се посочват и контрагентите по важните операции за хеджиране по съответните видове рискови експозиции;
з)
подходите за изчисляване на размерите на рисково претеглените експозиции, които институцията прилага за своите секюритизиращи дейности, включително видовете секюритизирани експозиции, към които се прилага всеки подход;
и)
видовете дружества със специална цел-секюритизация, които институцията използва в качеството си на спонсор, за да секюритизира експозиции на трето лице, включително дали, под каква форма и до каква степен институцията има експозиции към тези дружества, поотделно за балансовите и задбалансовите експозиции, както и списък на субектите, които институцията управлява или консултира и които инвестират в секюритизиращи позиции, които институцията е секюритизирала, или в дружества със специална цел- секюритизация, за които институцията се явява спонсор;
й)
обобщена информация за счетоводните политики на институцията по отношение на секюритизиращите дейности, включително:
i)
дали сделките се третират като продажби или финансиране;
ii)
признаването на печалбите от продажби;
iii)
методите, основните допускания, входящите данни, както и промените спрямо предходния период, по отношение на оценката на секюритизиращите позиции;
iv)
третирането на синтетичните секюритизации, ако не са обхванати от други счетоводни политики;
v)
как се оценяват активите, които предстои да бъдат секюритизирани, и дали са включени в търговския или в банковия портфейл на институцията;
vi)
правилата за признаване в баланса като пасив на споразумения, по които на институцията би могло да се наложи да осигури финансова подкрепа за секюритизирани активи;
к)
наименованията на АВКО, използвани при секюритизация, и видовете експозиции, за които се използва всяка агенция;
л)
в съответните случаи - описание на подхода на вътрешната оценка съгласно трета част, дял II, глава 5, раздел 3, включително структурата на процеса на вътрешното оценяване и връзката между вътрешната оценка и външните рейтинги, използването на вътрешна оценка за цел, различна от оценка на капитала чрез подхода на вътрешната оценка, контролните механизми за процеса на вътрешна оценка, включително по отношение на независимостта, отчетността и прегледа на процеса на вътрешно оценяване, видовете експозиции, към които се прилага процесът на вътрешна оценка, и стрес факторите за определяне на нивата на кредитното подобрение - по видове експозиции;
м)
обяснение на значителните промени в оповестената количествена информация по букви н)-р), настъпили след последния отчетен период;
н)
отделно за търговския и банковия портфейл - следната информация, разпределена по видове експозиции:
i)
общия текущ размер на експозициите, секюритизирани от институцията, поотделно за традиционните секюритизации, за синтетичните секюритизации и за секюритизациите, за които институцията действа само като спонсор;
ii)
общия размер на задържаните или закупените балансови секюритизиращи позиции и на задбалансовите секюритизирани експозиции;
iii)
общия размер на активите, които предстои да бъдат секюритизирани;
iv)
за секюритизирани улеснения, за които се прилага ранна амортизация - общия размер на усвоените експозиции, съответстващи на участията на инициатора и инвеститора, общия размер на капиталовите изисквания за институцията, свързани с участието на инициатора, и общия размер на капиталовите изисквания за институцията, свързани с дела на инвеститора в усвоените суми и неусвоените линии;
v)
размера на секюритизиращите позиции, които са приспаднати от собствения капитал или са с рисково тегло от 1 250 %;
vi)
обобщена информация за секюритизационната дейност за текущия период, включително размера на секюритизираните експозиции и признатите печалби или загуби от продажби;
о)
поотделно за търговския и банковия портфейл - следната информация:
i)
общия размер на задържаните или закупените секюритизиращи позиции и свързаните с тях капиталови изисквания, разпределени на секюритизиращи и пресекюритизиращи експозиции и допълнително групирани в разумен брой интервали според рисковите тегла или капиталовите изисквания, за всеки от използваните подходи за определяне на капиталовите изисквания;
ii)
общия размер на задържаните или закупените пресекюритизиращи експозиции, разпределен по видове експозиции преди и след хеджирането/застраховането, и експозицията към финансови гаранти, разпределена по категории на кредитоспособност на гаранта или по името на гаранта;
п)
за банковия портфейл и относно експозициите, секюритизирани от институцията - размера на обезценените/просрочените секюритизирани активи и размера на загубите, признати от институцията за текущия период, и двете разграничени по видове експозиции;
р)
за търговския портфейл - общия размер на оставащите експозиции, които са секюритизирани от институцията и за които се прилага капиталово изискване за пазарен риск, разграничен на традиционна/синтетична секюритизация и по видове експозиции;
с)
в съответните случаи - дали институцията е предоставила подкрепа по смисъла на член 248, параграф 1, и въздействието на тази подкрепа върху собствения капитал.
Член 450
Политика за възнагражденията
1. Институциите оповестяват най-малко следната информация относно политиката и практиката за определяне на възнагражденията на институцията за тези категории персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху нейния рисков профил:
а)
информация относно процеса на вземане на решение, използван при определяне на политиката за възнагражденията, както и броя на заседанията, проведени от основния орган, който контролира възнагражденията, през финансовата година, включително -ако е приложимо - информация за състава и мандата на комитета по възнагражденията, външния консултант, чиито услуги са използвани за определяне на политиката за възнагражденията, и ролята на съответните заинтересовани участници;
б)
информация относно връзката между заплащането и постигнатите резултати;
в)
най-важните структурни характеристики на системата за възнагражденията, включително информация относно използваните критерии за измерване на постигнатите резултати и отчитането на риска, политиката за разсрочване на плащанията и критериите за получаване на възнаграждение;
г)
съотношенията между фиксирано и променливо възнаграждение, определени в съответствие с член 94, параграф 1, буква ж) от Директива2013/36/ЕС;
д)
информация относно критериите за постигнатите резултати, на базата на които се определя правото на получаване на акции, опции или променливи елементи на възнаграждението;
е)
основните параметри и логиката на схемите за променливо възнаграждение и другите материални стимули;
ж)
обобщена количествена информация относно възнагражденията, разграничена по видове дейност;
з)
обобщена количествена информация относно възнагражденията, разграничена поотделно за висшето ръководство и за служителите, чиито дейности оказват съществено въздействие върху рисковия профил на институцията, като се посочва следното:
i)
размерите на възнагражденията за финансовата година, разделени на постоянен и променлив елемент, и броят на получателите;
ii)
размерите и вида на променливите елементи на възнагражденията, разделени на парични средства акции, свързани с акции инструменти и други;
iii)
размерите на неизплатените разсрочени възнаграждения, разделени на вече получени и на такива, които предстои да бъдат получени;
iv)
размерите на разсрочените възнаграждения, отпуснати през финансовата година, изплатени и намалени посредством корекции въз основа на постигнатите резултати;
v)
възнагражденията при наемане на работа и обезщетенията при освобождаване от работа, изплатени през финансовата година, и броят на получателите на такива плащания;
vi)
размерите на обезщетенията при освобождаване от работа, отпуснати през финансовата година, броят на получателите на такива обезщетения и най-високият размер на такова обезщетение, отпуснато на отделно лице.
и)
броя на отделните лица, получаващи възнаграждение от 1 милион евро или повече за една финансова година, за възнаграждение от 1 милион евро до 5 милиона евро -разпределени на интервали от по 500 000 EUR, а за възнаграждение от 5 милиона евро и повече -разпределени на интервали от по 1 милион евро.
й)
при поискване от държавата членка или компетентния орган - общото възнаграждение на всеки член на ръководния орган или на висшето ръководство.
2. За институциите, които са значими от гледна точка на техния размер и вътрешна организация, както и от гледна точка на естеството, мащаба и сложността на техните дейности, количествената информация, посочена в настоящия член на равнище членове на ръководния орган на институцията, се предоставя също така и на обществеността.
Институциите спазват изискванията, посочени в настоящия член, по начин, съобразен с техния размер и вътрешна организация, както и с естеството, мащаба и сложността на техните дейности, без да се засягат разпоредбите на Директива 95/46/ЕО.
Член 451
Ливъридж
1. Институциите оповестяват следната информация за своето отношение на ливъридж, изчислено съгласно член 429, и за управлението на риска от прекомерен ливъридж:
а)
отношението на ливъридж и по какъв начин институцията прилага член 499, параграфи 2 и 3;
б)
разпределение на мярката за общата експозиция и равнение между мярката за общата експозиция и съответната информация, оповестена в публикуваните финансови отчети;
в)
размера на отписаните доверителни дейности в съответствие с член 429, параграф 11, когато това е приложимо;
г)
описание на процесите, използвани за управление на риска от прекомерен ливъридж;
д)
описание на факторите, оказали влияние върху отношението на ливъридж през периода, за който се отнася оповестеното отношение на ливъридж.
2. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за установяване на единна форма за оповестяване на информацията по параграф 1 и указания за използването на тази форма.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 30 юни 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ДЯЛ III
ИЗИСКВАНИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ИЗПОЛЗВАНЕТО НА КОНКРЕТНИ ИНСТРУМЕНТИ ИЛИ МЕТОДОЛОГИИ
Член 452
Използване на вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск
Институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените си експозиции чрез вътрешнорейтинговия подход, оповестяват следната информация:
а)
разрешението от компетентния орган за използване на подхода или одобрения преход към използването му;
б)
разяснение и преглед на:
i)
структурата на вътрешнорейтинговите системи и взаимоотношението между вътрешните и външните рейтинги;
ii)
използването на вътрешни приблизителни оценки, различни от използваните за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции, в съответствие с трета част, дял II, глава 3;
iii)
процеса на управление и признаване на редуцирането на кредитния риск;
iv)
контролните механизми за рейтинговите системи, включително по отношение на независимостта, отчетността и прегледа на рейтинговите системи;
в)
описание на процеса на вътрешно присъждане на рейтинги, представено поотделно за следните класове експозиции:
i)
централни правителства и централни банки;
ii)
институции;
iii)
към предприятия, включително МСП, както и специализирано кредитиране и закупени вземания на предприятия;
iv)
експозиции на дребно - за всяка от категориите експозиции, на които съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4;
v)
капиталови инструменти;
г)
стойностите на експозициите за всеки от класовете експозиции, посочени в член 147. Когато институциите използват собствени приблизителни оценки за параметъра загуба при неизпълнение или конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции, експозициите към централни правителства и централни банки, институции и предприятия се оповестяват отделно от експозициите, за които институциите не използват такива оценки;
д)
за всеки от класовете експозиции - към централни правителства и централни банки, институции и предприятия и в капиталови инструменти - разпределени в достатъчен брой категории длъжници (включително в неизпълнение), за разумно разграничение на кредитния риск институциите оповестяват:
i)
общия размер на експозициите, включително за класовете експозиции към централни правителства и централни банки, институции и предприятия, размера на непогасените заеми и стойностите на експозициите по неусвоени суми по поети задължения; и останалия размер на експозициите по капиталови инструменти;
ii)
претегленото според размера на експозициите средно рисково тегло;
iii)
за институциите, използващи собствени приблизителни оценки на конверсионните коефициенти за изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции - размера на неусвоените суми по поети задължения и претеглените според експозициите средни стойности за всеки клас експозиции;
е)
за класа експозиции на дребно и за всяка от категориите, предвидени в буква в), подточка iv) - оповестената информация по буква д) (в съответните случаи -групирано) или анализ на експозициите (непогасени заеми и стойности на експозициите по неусвоени суми по поети задължения), съпоставена с достатъчен брой категории на параметъра очаквана загуба с цел разграничаване на кредитния риск (в съответните случаи -групирано);
ж)
действителните корекции за специфичен кредитен риск през предходния период - за всеки клас експозиции (за експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv), и как се различават от действителните стойности за минали периоди;
з)
описание на факторите, които са оказали влияние върху загубите през предходния период (например дали институцията е регистрирала по-високи от средните проценти на случаите на неизпълнение или по-високи от средните нива на загубата при неизпълнение и конверсионни коефициенти);
и)
приблизителните оценки на институцията, съпоставени с действителните резултати за по-дълъг период. Това включва най-малко информация за оценките на загубите в сравнение с действителните загуби във всеки клас експозиция (по отношение на експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv), за период, който е достатъчен, за да позволи разумна оценка на резултатите на процесите по вътрешно присъждане на рейтинги за всеки клас експозиция (по отношение на експозициите на дребно - за всяка от категориите в буква в), подточка iv). Когато е подходящо, институциите разграничават тази информация допълнително, за да представят анализ на вероятността за неизпълнение, а за институциите, използващи собствени оценки на загубата при неизпълнение и/или конверсионните коефициенти - действителните стойности на загубите при неизпълнение и конверсионните коефициенти, съпоставени с оценките, представени при предвиденото в настоящия член оповестяване на количествена информация за риска;
й)
за всички класове експозиции по член 147 и за всяка категория експозиции, на която съответстват различните корелационни коефициенти по член 154, параграфи 1-4:
i)
за институциите, използващи собствени приблизителни оценки за загубата при неизпълнение за изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции - претеглената според експозициите средна загуба при неизпълнение и вероятност за неизпълнение в проценти, за всеки съответен географски район на кредитните експозиции;
ii)
за институциите, които не използват собствени приблизителни оценки за загубата при неизпълнение - претеглената според експозициите средна вероятност за неизпълнение в проценти, за всеки съответен географски район на кредитните експозиции.
За целите на буква в) описанието обхваща видовете експозиции, включени в класа експозиции, определенията, методите и данните за оценката и утвърждаването на вероятността за неизпълнение и - в съответните случаи - загубата при неизпълнение и конверсионните коефициенти, включително допусканията, използвани при изчисляването на тези променливи, и описанията на съществените отклонения от определението за неизпълнение, изложено в член 178, включително основните сегменти, повлияни от тези отклонения.
За целите на буква й), когато става дума за съответния географски район на кредитните експозиции, се имат предвид експозициите в държавите членки, в които институцията е лицензирана, и държавите членки или третите държави, в които институциите извършват дейност чрез клон или дъщерно предприятие.
Член 453
Използване на техники за редуциране на кредитния риск
Институциите, прилагащи техники за редуциране на кредитния риск, оповестяват следната информация:
а)
правилата и процесите за балансово и задбалансово нетиране и степента на използването му;
б)
правилата и процесите за оценяване и управление на обезпеченията;
в)
описание на главните видове обезпечения, приемани от институцията;
г)
главните категории гаранти и контрагенти по кредитни деривати и тяхната кредитоспособност;
д)
информация за концентрациите на пазарен или кредитен риск в рамките на извършеното редуциране на кредитния риск;
е)
за институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход, но не използват собствени приблизителни оценки на загубата при неизпълнение или конверсионните коефициенти по отношение на даден клас експозиции, поотделно за всеки клас експозиции - общата стойност на експозицията (в съответните случаи - след балансовото или задбалансовото нетиране), която е покрита - след прилагането на корекциите за променливост - от приемливо финансово обезпечение и други приемливи обезпечения;
ж)
за институциите, изчисляващи размерите на рисково претеглените експозиции по стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход, поотделно за всеки клас експозиции - общата стойност на експозицията (в съответните случаи - след балансовото или задбалансовото нетиране), която е покрита от гаранции или кредитни деривати. За класа експозиции в капиталови инструменти това изискване се прилага за всеки от подходите по член 155.
Член 454
Използване на усъвършенствани подходи за измерване на операционния риск
Институциите, които прилагат усъвършенстваните подходи за измерване по членове 321-324 за изчисляването на капиталовите изисквания за операционен риск, оповестяват описание на използваните застрахователни средства и други механизми за прехвърляне на риск с цел редуциране на този риск.
Член 455
Използване на вътрешни модели за пазарен риск
Институциите, които изчисляват своите капиталови изисквания съгласно член 363, оповестяват следната информация:
а)
за всеки обхванат подпортфейл:
i)
характеристиките на използваните модели;
ii)
за вътрешните модели за допълнителен риск от неизпълнение и миграционен риск и за корелационно търгуване, когато е приложимо - използваните методологии и рисковете, измерени чрез използването на вътрешни модели, включително описание на подхода, използван от институцията за определяне на ликвидните хоризонти, използваните методологии за постигане на оценка на капитала, която отговаря на изискването за надеждност, и използваните подходи при утвърждаване на модела;
iii)
описание на стрес тестовете, извършени спрямо подпортфейла;
iv)
описание на подходите, използвани за бек-тестване и удостоверяване на точността и последователността на вътрешните модели и процесите на моделиране;
б)
обхвата на разрешението от компетентния орган;
в)
описание на степента и методологиите за спазване на изискванията, изложени в членове 104 и 105;
г)
най-високите, най-ниските и средните стойности на следните параметри:
i)
дневните стойности под риск през отчетния период и в края на периода;
ii)
стресираната стойност под риск през отчетния период и в края на периода;
iii)
показателите за допълнителния риск от неизпълнение и миграционен риск и показателите за специфичния риск във връзка с портфейла за корелационно търгуване през отчетния период и в края на периода;
д)
елементите на капиталовото изискване по член 364;
е)
претегления среден ликвиден хоризонт за всеки подпортфейл, обхванат от вътрешните модели за допълнителен риск от неизпълнение и миграционен риск и за корелационно търгуване;
ж)
сравнение между дневните стойности под риск, изчислявани в края на деня, и еднодневните промени в стойността на портфейла до края на следващия работен ден, както и анализ на всички случаи на съществено превишаване през отчетния период.
ДЕВЕТА ЧАСТ
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 456
Делегирани актове
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 445, отнасящи се до следните въпроси:
а)
разясняване на определенията по членове 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 и 411за осигуряване на еднакво прилагане на настоящия регламент;
б)
разясняване на определенията по членове 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 и 411 за отчитане на тенденциите на финансовите пазари при прилагането на настоящия регламент;
в)
изменение на списъка на класовете експозиции по членове 112 и 147 за отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
г)
сумата, посочена в член 123, буква в), член 147, параграф 5, буква а), член 153, параграф 4 и член 162, параграф 4, с цел отчитане на ефекта на инфлацията;
д)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения I и II, с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
е)
адаптиране на категориите инвестиционни посредници по член 95, параграф 1 и член 96, параграф 1 с цел отчитане на тенденциите на финансовите пазари;
ж)
разясняване на изискването по член 97 с цел осигуряване на единно прилагане на настоящия регламент;
з)
изменение на капиталовите изисквания съгласно членове 301-311 от настоящия регламент и членове 50а-50г от Регламент (ЕС) 648/2012, за да се отчетат измененията в международните стандарти за експозиции към централен контрагент;
и)
разяснение на условията, посочени в изключенията, предвидени в член 400;
й)
изменението на мярката за капитала и мярката за общата експозиция от формулата за изчисляване на отношението на ливъридж по член 429, параграф 2, за да бъдат поправени евентуалните пропуски, открити въз основа на представената информация по член 430, параграф 1, преди оповестяването на отношението на ливъридж от институциите съгласно член 451, параграф 1, буква а).
2. ЕБО наблюдава капиталовите изисквания за риск във връзка с корекцията на кредитната оценка и в срок до 1 януари 2015 г. представя доклад на Комисията. В доклада се прави оценка по-специално на:
а)
третирането на риска при ККО като отделно изискване, съпоставено спрямо интегриран елемент на рамката за пазарния риск:
б)
обхвата на изискването относно риска при ККО, включително освобождаването по член 482;
в)
допустимото хеджиране;
г)
изчисляването на капиталовите изисквания за риск при ККО.
Въз основа на този доклад и когато според заключенията е необходимо да се предприеме такова действие, на Комисията също така се предоставя правомощието да приеме делегиран акт в съответствие с член 462, за да измени член 381, член 382, параграфи 1-3 и членове 383-386 във връзка с тези въпроси.
Член 457
Технически корекции
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 445,за да внесе технически корекции на несъществени елементи в посочените по-долу разпоредби с цел отчитане на тенденциите при новите финансови продукти или дейности, да адаптира други законодателни актове на Съюза в областта на финансовите услуги и счетоводството, включително счетоводните стандарти въз основа на Регламент (ЕС) № 1605/2002, в съответствие с измененията, настъпили след приемането на настоящия регламент:
а)
капиталовите изисквания за кредитен риск съгласно членове 111-134 и членове 143-191;
б)
ефектите от редуцирането на кредитния риск съгласно членове 193-241;
в)
капиталовите изисквания във връзка със секюритизацията съгласно членове 243-266;
г)
капиталовите изисквания за кредитен риск от контрагента съгласно членове 272-311;
д)
капиталовите изисквания за операционен риск съгласно членове 315-324;
е)
капиталовите изисквания за пазарен риск съгласно членове 325-377;
ж)
капиталовите изисквания за сетълмент риск съгласно членове 378 и 379;
з)
капиталовите изисквания за риск при корекцията на кредитната оценка съгласно членове 383, 384 и 386;
и)
втора част и член 99 единствено в резултат на промените в счетоводните стандарти или изисквания, с които се взема предвид законодателството на Съюза.
Член 458
Макропруденциален или системен риск, установен на равнище държава членка
1. Държавата членка определя органа, който отговаря за прилагането на настоящия член. Този орган е компетентният орган или определеният орган.
2. Когато определеният в съответствие с параграф 1 орган установи промени в интензивността на макропруденциалния или системния риск във финансовата система, който може да има сериозни отрицателни последици за финансовата система и реалната икономика в конкретна държава членка и който според този орган може да се преодолее по-успешно чрез по-строги национални мерки, то той уведомява Европейския парламент, Съвета, Комисията, ЕССР и ЕБО за това и представя съответните количествени или качествени доказателства за всички посочени по-долу елементи:
а)
промените в интензивността на макропруденциалния или системния риск;
б)
причините, поради които тези промени биха могли да представляват заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;
в)
изложение на основанията, поради които за установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;
г)
проектите на национални мерки за лицензирани на национално равнище институции, или подгрупа от такива институции, предназначени да смекчат промените в интензивността на риска и отнасящи се до:
i)
размера на собствения капитал по член 92;
ii)
изискванията за големите експозиции, посочени в член 392 и членове 395-403;
iii)
изискванията за публично оповестяване, посочени в членове 431-455;
iv)
размера на предпазния капиталов буфер по член 129 от Директива 2013/36/ЕС;
v)
ликвидните изисквания по шеста част;
vi)
рисковите тегла за установяване на съмнително високи цени на активите в сектора на жилищните и търговските имоти; или
vii)
експозициите в рамките на финансовия сектор;
д)
обяснение защо определените в съответствие с параграф 1 органи считат проектите за мерки за подходящи, ефективни и пропорционални за справяне със ситуацията; и
е)
оценка на възможното положително или отрицателно въздействие на проектите за мерки върху вътрешния пазар въз основа на информацията, с която разполага съответната държава членка.
3. Когато на определените в съответствие с параграф 1 органи се разрешава да прилагат национални мерки съгласно настоящия член, те предоставят на съответните компетентни органи или определени органи в други държави членки цялата необходима информация.
4. На Съвета се предоставя правомощието да приеме, въз основа на предложение на Комисията, с квалифицирано мнозинство акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, посочени в параграф 2, буква г).
В рамките на един месец от получаването на уведомлението по параграф 2 ЕССР и ЕБО представят становищата си по посочените в същия параграф елементи на Съвета, Комисията и на съответната държава членка.
Като отчита във възможно най-голяма степен посочените във втора алинея становища и в случай че са налице убедителни, надеждни и подробни доказателства, че мярката ще окаже отрицателно въздействие върху вътрешния пазар, което надхвърля ползите за финансовата стабилност, произтичащи от намаляването на установения макропруденциален или системен риск, Комисията може в срок от един месец да предложи на Съвета акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки.
В случай че до един месец Комисията не представи предложение, съответната държавата членка може незабавно да приеме проекта за национални мерки за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.
Съветът приема решение относно предложението на Комисията в срок от един месец от получаването на предложението и излага своите мотиви за отхвърлянето или приемането на проекта за национални мерки.
Съветът отхвърля проекта за национални мерки само ако прецени, че не са спазени едно или няколко от следните условия:
а)
естеството на промените в интензитета на макропруденциалния или системния риск представлява заплаха за финансовата стабилност на национално равнище;
б)
на установения макропруденциален или системен риск не може да се намери адекватно решение по членове 124 и 164 от настоящия регламент и членове 101, 103, 104, 105, 133 и 136 от Директива 2013/36/ЕС, като се отчита относителната ефективност на тези мерки;
в)
националните мерки в проекта са по-подходящи за справяне с установения макропруденциален или системен риск и не водят до несъразмерни отрицателни последици за финансовата система или за части от нея в други държави членки или Съюза като цяло, като представляват или създават пречка пред функционирането на вътрешния пазар;
г)
въпросът засяга само една държава членка; и
д)
по отношение на рисковете все още не са предприети други мерки, предвидени в настоящия регламент или в Директива 2013/36/ЕС.
Оценката на Съвета взема под внимание становището на ЕССР и ЕБО и се основава на доказателствата, представени съгласно параграф 2 от определения в съответствие с параграф 1 орган.
В случай че до един месец от получаване на предложението на Комисията Съветът не приеме акт за изпълнение за отхвърляне на проекта за национални мерки, държавата членка може да приеме мерките и да ги прилага за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано.
5. Други държави членки могат да признаят мерките, установени в съответствие с настоящия член, и да ги прилагат към лицензирани на национално равнище клонове, разположени в държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките.
6. Когато държавите членки признават мерките, определени в съответствие с настоящия член, те уведомяват Съвета, Комисията, ЕБО, ЕССР и държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките.
7. При вземането на решение за признаване на мерките, определени в съответствие с настоящия член, държавата членка отчита критериите по параграф 4.
8. Държавата членка, на която е разрешено да прилага мерките, може да отправи искане към ЕССР да издаде препоръка, както е посочено в член 16 от Регламент (ЕС) № 1092/2010, към една или повече държави членки, които не признават мерките.
9. Преди изтичането на разрешението, издадено в съответствие с параграф 4, държавата членка, в консултация с ЕССР и ЕБО, прави преглед на ситуацията и съответно може да приеме, в съответствие с процедурата по параграф 4, ново решение за удължаване на срока на прилагане на националните мерки всеки път с още една година. След първото удължаване Комисията, в консултация с ЕССР и ЕБО, прави преглед на ситуацията поне веднъж годишно.
10. Независимо от процедурата по параграфи 3-9, на държавите членки се разрешава да увеличат рисковите тегла над тези, предвидени в регламента, с до 25 %, за експозициите, посочени в параграф 2, буква г), подточки vi) и vii) от настоящия член, и да намалят максималния размер на големите експозиции, предвиден в член 395, с до 15 % за срок до две години или до изчезването на макропруденциалния или системния риск, ако това се случи по-рано, при условие че са спазени условията и изискванията за уведомяване по параграф 2 от настоящия член.
Член 459
Пруденциални изисквания
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове съгласно член 462, за да налага, за срок от една година, по-строги пруденциални изисквания за експозиции, когато това е необходимо за реакция спрямо промените в интензивността на микро- и макропруденциалните рискове, произтичащи от развитието на пазара във или извън Съюза, и които засягат всички държави членки, и когато инструментите на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕСне са достатъчни за преодоляване на тези рискове, по-специално въз основа на препоръка или становище на ЕССР или ЕБО за:
а)
нивото на собствения капитал по член 92;
б)
изискванията за големите експозиции, посочени в член 392 и членове 395-403;
в)
изискванията за публично оповестяване, посочени в членове 431-455.
Най-малко веднъж годишно Комисията, подпомагана от ЕССР, представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно развитието на пазара, което може да наложи използването на настоящия член.
Член 460
Ликвидност
1. На Комисията се предоставя правомощието да приеме делегиран акт съгласно член 462, за да определи подробно общото изискване по член 412, параграф 1. Приетият съгласно настоящия параграф делегиран акт се основава на елементите, които се отчитат съгласно шеста част, дял II и приложение III, в него се уточнява при какви обстоятелства компетентните органи трябва да наложат специфични равнища на входящите и изходящите потоци на кредитните институции, така че да бъдат отразени специфичните рискове, на които те са изложени, и се спазват праговете по параграф 2.
2. Изискването за ликвидно покритие по член 412 се въвежда поетапно съгласно следната схема:
а)
60 % от изискването за ликвидно покритие през 2015 г.;
б)
70 % от 1 януари 2016 г.
в)
80 % от 1 януари 2017 г.
г)
100 % от 1 януари 2018 г.
За тази цел Комисията взема предвид докладите, посочени в член 509, параграфи 1,2 и 3, като отчита разработените от международни форуми международни стандарти и особеностите на Съюза.
Комисията приема делегирания акт по параграф 1 до 30 юни 2014 г. Делегираният акт влиза в сила до 31 декември 2014 г., но не се прилага преди 1 януари 2015 г.
Член 461
Преглед на поетапно въвеждане на изискването за ликвидно покритие
1. В срок до 30 юни 2016 г. и след консултация с ЕССР ЕБО докладва на Комисията дали следва да бъдат внесени изменения в схемата за поетапно въвеждане на изискването за ликвидно покритие по член 460, параграф 2. В този анализ се взема надлежно предвид тенденциите на пазарите и международното регулаторно развитие, както и особеностите на Съюза.
В доклада си ЕБО прави оценка по-специално на отлагането на въвеждането на минималния задължителен стандарт в неговия пълен размер (100 %) до 1 януари 2019 г. В доклада се вземат предвид годишните отчети по член 509, параграф 1, съответните пазарни данни и препоръките на всички компетентни органи.
2. Когато се налага да бъдат предприети мерки във връзка с развитие на пазара или друго развитие, Комисията се оправомощава да приеме делегиран акт съгласно член 462 за изменение на схемата за поетапно въвеждане по член 460 и за отлагане на въвеждането в неговия пълен размер на минималния задължителен стандарт за изискването за ликвидно покритие по член 412, параграф 1 до 2019 г., както и за прилагане през 2018 г. на 90 % от минималния задължителен стандарт за изискването за ликвидно покритие.
За да оцени необходимостта от отлагане, Комисията взема предвид доклада и оценката по параграф 1.
Делегираните актове, приети съгласно настоящия член, не се прилагат преди 1 януари 2018 г. и влизат в сила до 30 юни 2017 г.
Член 462
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 456-460, се предоставя на Комисията за неопределен срок, считано от 31 декември 2014 г..
3. Делегирането на правомощия, посочено в членове 456-460, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно членове 456-460, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на Европейския парламент и Съвета за акта или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или Съвета.
Член 463
Възражения срещу регулаторни технически стандарти
Когато Комисията приема регулаторен технически стандарт съгласно настоящия регламент, който е еднакъв с проекта на регулаторен технически стандарт, представен от ЕБО, срокът, в рамките на който Европейският парламент и Съветът могат да представят възражение срещу този регулаторен технически стандарт, е един месец от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или Съвета този срок се удължава с един месец. Чрез дерогация от член 13, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 1093/2010 срокът, в който Европейският парламент или Съветът могат да представят възражения срещу този регулаторен технически стандарт, при необходимост може да бъде удължен с още един месец.
Член 464
Европейски банков комитет
1. Комисията се подпомага от Европейския банков комитет, създаден с Решение 2004/10/ЕО на Комисията (32). Този комитет е комитет по смисъла на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ДЕСЕТА ЧАСТ
ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ, ОТЧЕТНОСТ И ПРЕГЛЕДИ И ИЗМЕНЕНИЯ
ДЯЛ I
ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Капиталови изисквания, нереализирани печалби и загуби от оценка по справедлива стойност и приспадания
Раздел 1
Капиталови изисквания
Член 465
Капиталово изискване
1. Чрез дерогация от член 92, параграф 1, букви а) и б) се прилагат следните капиталови изисквания във всеки един момент през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.:
а)
съотношението на базовия собствен капитал от първи ред да бъде между 4 % и 4,5 %;
б)
съотношението на капиталовата адекватност от първи ред да бъде между 5,5 % и 6 %.
2. Компетентните органи определят и публикуват стойностите на съотношението на базовия собствен капитал от първи ред и съотношението на капиталовата адекватност от първи ред в рамките на интервалите по параграф 1, които институциите спазват или надвишават.
Член 466
Първоначално прилагане на международните стандарти за финансово отчитане
Чрез дерогация от член 23, параграф 2 компетентните органи дават на институциите, които са задължени първоначално да въведат в действие оценяването на активите и на задбалансовите си позиции и да определят собствения си капитал съгласно международните счетоводни стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, гратисен период от 24 месеца за въвеждането на необходимите вътрешни процеси и технически изисквания.
Раздел 2
Нереализирани печалби и загуби от оценката по справедлива стойност
Член 467
Нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност
1. Чрез дерогация от член 35 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите включват в изчислението на базовия си собствен капитал от първи ред само съответния приложим процент от нереализираните загуби, свързани с активи или пасиви, оценени по справедлива стойност и вписани в счетоводния баланс, без посочените в член 33, и всички други нереализирани загуби, вписани в отчета за приходите и разходите.
2. Приложимият процент за целите на параграф 1 е в следните интервали:
а)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.; и
г)
от 80 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
Чрез дерогация от параграф 1 компетентните органи може, когато такова третиране се е прилагало преди 1 януари 2014 г., да разрешат на институциите да не включват в който и да било от елементите на собствения капитал нереализираните печалби или загуби от експозиции към централни правителства, класифицирани в категорията „на разположение за продажба“ съгласно одобрения от ЕС МСС 39.
Предвиденото във втора алинея третиране се прилага, докато Комисията приеме регламент въз основа на Регламент (ЕО) № 1606/2002 за одобряване на международните стандарти за финансово отчитане, които да заменят МСС 39.
3. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент в рамките на интервалите по параграф 2, букви а)- г).
Член 468
Нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност
1. Чрез дерогация от член 32 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите изключват от базовия си собствен капитал от първи ред съответния приложим процент от нереализираните печалби, свързани с активи или пасиви, оценени по справедлива стойност и вписани в счетоводния баланс, без посочените в член 33, и всички други нереализирани печалби, с изключение на тези, които са свързани с инвестиционни имоти, вписани в отчета за приходите и разходите. Остатъчната сума, получена в резултат на това, не се изключва от базовия собствен капитал от първи ред.
2. За целите на параграф 1 приложимият процент е 100 % през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г., а след това е в следните интервали:
а)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
в)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
От 1 януари 2015 г., когато съгласно член 467 компетентен орган изисква от институциите да включат в изчисляването на базовия собствен капитал от първи ред 100 % от техните нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност, този компетентен орган може също да разреши на институциите да включат в това изчисляване и 100 % от своите нереализирани печалби от оценката по справедлива стойност.
От 1 януари 2015 г., когато съгласно член 467 компетентен орган изисква от институциите да включат процент от нереализирани загуби от оценката по справедлива стойност в изчисляването на базовия собствен капитал от първи ред, този компетентен орган не може да определи приложим процент от нереализираните печалби съгласно параграф 2 от настоящия член, който надвишава приложимия процент от нереализираните загуби, определен в съответствие с член 467.
3. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент на нереализираните печалби в рамките на интервалите по параграф 2, букви а)- в), който не е изключен от базовия собствен капитал от първи ред.
4. Чрез дерогация от член 33, буква в) през периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2017 г. институциите включват в изчислението на собствения си капитал съответния приложим процент по член 478 от печалбата и загубата по справедлива стойност от деривативни пасиви, произтичащи от техния собствен кредитен риск.
Раздел 3
Приспадания
Подраздел 1
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
Член 469
Приспадания от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 36, параграф 1 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), с изключение на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
б)
институциите прилагат съответните разпоредби по член 472 за остатъчните суми от елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), с изключение на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
в)
институциите приспадат от елементите на базовия собствен капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от общата сума, която трябва да бъде приспадната съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и), след прилагане на член 470;
г)
институциите прилагат изискванията по член 472, параграф 5 или параграф 11, в зависимост от случая, към общата остатъчна сума на елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 36, параграф 1, букви в) и и), след прилагане на член 470.
2. Институциите определят частта от посочената в параграф 1, буква г) обща остатъчна сума, за която се прилагат разпоредбите на член 472, параграф 5, като разделят сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики, съгласно член 470, параграф 2, буква а);
б)
сбора на сумите по член 470, параграф 2, букви а) и б).
3. Институциите определят частта от посочената в параграф 1, буква г) обща остатъчна сума, за която се прилагат разпоредбите на член 472, параграф 11, като разделят сумата по буква а) от настоящия параграф на сумата по буква б) от настоящия параграф:
а)
сумата на преките и непреките позиции в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, посочени в член 470, параграф 2, буква б);
б)
сбора на сумите по член 470, параграф 2, букви а) и б).
Член 470
Освобождаване от прилагането на изискванията за приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
1. За целите на настоящия член съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред включват елементите на базовия собствен капитал от първи ред на институцията, изчислени след прилагане на разпоредбите на членове 32-35 и след приспаданията по член 36, параграф 1, букви а)-з), буква к), подточки ii)-v) и буква л), без отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики.
2. Чрез дерогация от член 48, параграф 1 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите не приспадат елементите по букви а) и б) от настоящия параграф, чиято обща стойност е по-малка или равна на 15 % от стойността на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред на институцията:
а)
отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики и чиято обща сума е по-малка или равна на 10 % от сумата на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред;
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор - преките, непреките и синтетичните позиции на институцията в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на съответното предприятие, чиято обща сума е по-малка или равна на 10 % от сумата на съответните елементи на базовия собствен капитал от първи ред.
3. Чрез дерогация от член 48, параграф 4 елементите, за които има изключение от прилагането на изискванията за приспадане съгласно параграф 2 от настоящия член, получават рисково тегло от 250 %. За елементите по параграф 2, буква б) от настоящия член в съответните случаи се прилагат изискванията по трета част, дял IV.
Член 471
Освобождаване от прилагането на изискванията за приспадане от елементите на базовия собствен капитал от първи ред на позициите в застрахователни дружества
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 49, параграф 1 в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2022 г. компетентните органи може да разрешат на институциите да не приспадат капиталовите участия в застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия и застрахователни холдинги, когато са изпълнени следните условия:
а)
условията по член 49, параграф 1, букви а), в) и д);
б)
компетентните органи са удовлетворени от нивото на процедурите за контрол на риска и за финансов анализ, приети специално от институцията с цел упражняване на надзор над инвестицията в предприятието или холдинга;
в)
капиталовото участие на институцията в застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователния холдинг не надхвърлят 15 % от инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, емитирани от тази институция към 31 декември 2012 г. и в периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2022 г.,
г)
сумата на капиталовото участие, която не се приспада, не надхвърля сумата на позициите в инструменти на собствения базов капитал от първи ред на застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или застрахователния холдинг към 31 декември 2012 г.
2. Капиталовите участия, които не се приспадат съгласно параграф 1, се определят като експозиции и получават 370 % рисково тегло.
Член 472
Елементи, които не се приспадат от базовия собствен капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 33, параграф 1, буква в) и член 36, параграф 1, букви а)-и) през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите прилагат настоящия член за остатъчните стойности на елементите съответно по член 468, параграф 4 и член 469, параграф 1, букви б) и г):
2. Не се приспада остатъчният размер на печалбите и загубите по справедлива стойност от корекциите по оценката на деривативни пасиви, произтичащи от собствения кредитен риск на институцията.
3. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчния размер на загубите през текущата финансова година съгласно член 36, параграф 1, буква а):
а)
съществените загуби се приспадат от елементите на капитала от първи ред;
б)
несъществените загуби не се приспадат.
4. Институциите приспадат остатъчната стойност на нематериалните активи по член 36, параграф 1, буква б) от капитала от първи ред.
5. Остатъчната сума на отсрочените данъчни активи съгласно член 36, параграф 1, буква в) не се приспада и ѝ се присъжда рисково тегло от 0 %.
6. Половината от остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква г) се приспада от елементите на капитала от първи ред, а другата половина - от елементите на капитала от втори ред.
7. Остатъчната сума на активите на пенсионните планове с дефинирани доходи съгласно член 36, параграф 1, буква д) не се приспада от никой елемент на собствения капитал, а се включва в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, доколкото тази сума би била призната като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки, с които са транспонирани разпоредбите на член 57, букви а)-ва) от Директива 2006/48/ЕО.
8. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на държаните собствени инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно член 36, параграф 1, буква е):
а)
сумата на пряко държаните инструменти се приспада от елементите на капитала от първи ред;
б)
сумата на непреките и синтетичните позиции, включително собствените инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно настоящо или условно договорно задължение, не се приспада; за нея се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
9. Институциите прилагат посочените по-долу разпоредби спрямо остатъчната сума на държаните инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на предприятие от финансовия сектор, когато институцията има реципрочни кръстосани позиции с това предприятие съгласно член 36, параграф 1, буква ж):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в това предприятие от финансовия сектор, сумата на държаните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 36, параграф 1, буква з);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в това предприятие от финансовия сектор, сумата на държаните от нея инструменти на базовия собствен капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 36, параграф 1, буква и).
10. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква з):
а)
сумите, които трябва да бъдат приспаднати и които се отнасят до преките позиции, се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции, не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
11. Институциите прилагат следните разпоредби за остатъчната сума на елементите по член 36, параграф 1, буква и):
а)
сумите, които трябва да бъдат приспаднати и които се отнасят до преките позиции, се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции, не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Член 473
Внасяне на изменения в МСС 19
1. Чрез дерогация от член 481 в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. компетентните органи може да разрешат на институциите, които изготвят своите финансови отчети в съответствие с международните счетоводни стандарти, приети съгласно процедурата по член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1606/2002, да добавят към базовия си собствен капитал от първи ред приложимата сума съответно съгласно параграф 2 или 3 от настоящия член, както е приложимо, умножена по съответния коефициент, приложим съгласно параграф 4.
2. Приложимата сума се изчислява, като от сумата, получена по буква а), се извади сумата, получена по буква б):
а)
институциите определят стойностите на активите на своите пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията или съответно планове с дефинирани доходи съгласно Регламент (ЕО) № 1126/2008 (33), изменен с Регламент (ЕС) № 1205/2011 (34). След това институциите приспадат от стойността на тези активи стойността на задълженията по линия на същите фондове или планове, определени съгласно същите счетоводни правила;
б)
институциите определят стойностите на активите на своите пенсионни фондове с предварително определен размер на пенсията или съответно планове с дефинирани доходи съгласно правилата по Регламент (ЕО) № 1126/2008. След това институциите приспадат от стойността на тези активи стойността на задълженията по линия на същите фондове или планове, определени съгласно същите счетоводни правила.
3. Сумата, определена съгласно параграф 2, се ограничава до сумата, която не се изисква да бъде приспадната от собствения капитал, до 1 януари 2014 г., съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО, доколкото тези национални мерки за транспониране отговарят на изискванията за третирането по член 481 от настоящия регламент в съответната държава членка.
4. Прилагат се следните коефициенти:
а)
1 - в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
0,8 - в периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
0,6 - в периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
0,4 - в периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.;
д)
0,2 - в периода от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2018 г.
5. Институциите оповестяват стойността на активите и пасивите по параграф 2 в своите публични финансови отчети.
Подраздел 2
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Член 474
Приспадания от елементите на допълнителния капитал от първи ред
Чрез дерогация от член 56 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56;
б)
институциите прилагат изискванията по член 475 спрямо остатъчните суми на елементите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56.
Член 475
Елементи, които не се приспадат от елементите на допълнителния капитал от първи ред
1. Чрез дерогация от член 56 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. изискванията по настоящия член се прилагат спрямо остатъчните суми по член 474, буква б).
2. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, буква а):
а)
преките позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред се приспадат по балансова стойност от елементите на капитала от първи ред;
б)
непреките и синтетични позиции в собствени инструменти на допълнителния капитал от първи ред, включително собствените инструменти на допълнителния капитал от първи ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно настоящо или условно договорно задължение, не се приспадат; за тях се присъжда рисково тегло съгласно част трета, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по част трета, дял IV.
3. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, буква б):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 56, буква в);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на допълнителния капитал от първи ред на това предприятие се третира съгласно член 56, буква г).
4. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 56, букви в) и г):
а)
сумите, които се отнасят до преките позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56, букви в) и г), се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 56, букви в) и г), не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Подраздел 3
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Член 476
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
Чрез дерогация от член 66 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. се прилагат следните разпоредби:
а)
институциите приспадат от елементите на капитала от втори ред приложимия съгласно член 478 процент от сумите, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66;
б)
институциите прилагат изискванията по член 477 спрямо остатъчните суми, които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 63.
Член 477
Приспадания от елементите на капитала от втори ред
1. Чрез дерогация от член 66 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. изискванията по настоящия член се прилагат спрямо остатъчните суми по член 476, буква б).
2. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, буква а):
а)
преките позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред се приспадат по балансова стойност от елементите на капитала от втори ред;
б)
непреките и синтетични позиции в собствени инструменти на капитала от втори ред, включително собствените инструменти на капитала от втори ред, които институцията би могла да бъде задължена да закупи съгласно на настоящо или условно договорно задължение, не се приспадат и за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
3. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, буква б):
а)
когато институцията няма значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни насрещни позиции, сумата на нейните преки, непреки и синтетични позиции в инструменти на допълнителния капитал от втори ред на това предприятие се третира съгласно член 66, буква в);
б)
когато институцията има значителна инвестиция в предприятие от финансовия сектор, с което има реципрочни кръстосани позиции, сумата на преките, непреките и синтетичните позиции в инструменти на капитала от втори ред на това предприятие от финансовия сектор се третира съгласно член 66, буква г).
4. Институциите прилагат следните разпоредби спрямо остатъчната сума на елементите по член 66, букви в) и г):
а)
сумите, които се отнасят до преките позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66, букви в) и г), се приспадат наполовина от елементите на капитала от първи ред и наполовина от елементите на капитала от втори ред;
б)
сумите, които се отнасят до непреките и синтетичните позиции и които трябва да бъдат приспаднати съгласно член 66, букви в) и г), не се приспадат, за тях се присъжда рисково тегло съгласно трета част, дял II, глава 2 или 3 и се прилагат съответните изисквания по трета част, дял IV.
Подраздел 4
Приложими проценти при приспадане
Член 478
Приложими проценти при приспадане на елементи от базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
1. Приложимите проценти за целите на член 468, параграф 4, член 469, параграф 1, букви а) и в), член 474, буква а) и член 476, буква а) са в следните интервали:
а)
от 20 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 100 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
г)
от 60 % до 100 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
д)
от 80 % до 100 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за елементите по член 36, параграф 1, буква в), съществували преди , приложимият процент за целите на член 469, параграф 1, буква в) е в следните интервали:
(а)
от 0 % до 100 % за периода от 1 януари 2014 г. до 2 януари 2015 г.;
(б)
от 10 % до 100 % за периода от 2 януари 2015 г. до 2 януари 2016 г.;
(в)
от 20 % до 100 % за периода от 2 януари 2016 г. до 2 януари 2017 г.;
(г)
от 30 % до 100 % за периода от 2 януари 2017 г. до 2 януари 2018 г.;
(д)
от 40 % до 100 % за периода от 2 януари 2018 г. до 2 януари 2019 г.;
(е)
от 50 % до 100 % за периода от 2 януари 2019 г. до 2 януари 2020 г.;
(ж)
от 60 % до 100 % за периода от 2 януари 2020 г. до 2 януари 2021 г.;
(з)
от 70 % до 100 % за периода от 2 януари 2021 г. до 2 януари 2022 г.;
(и)
от 80 % до 100 % за периода от 2 януари 2022 г. до 2 януари 2023 г.;
(й)
от 90 % до 100 % за периода от 2 януари 2023 г. до 2 януари 2024 г..
3. Компетентните органи определят и публикуват приложим процент в рамките на интервалите по параграфи 1 и 2 за всяко едно от следните приспадания:
а)
индивидуалните приспадания, изисквани съгласно член 36, параграф 1, букви а)-з), без отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики;
б)
общата сума на отсрочените данъчни активи, които зависят от размера на бъдещата печалба и се дължат на временни разлики, и елементите, посочени в член 36, параграф 1, буква и), която трябва да бъде приспадната съгласно член 48;
в)
всяко приспадане, изисквано съгласно член 56, букви б)-г);
г)
всяко приспадане, изисквано съгласно член 66, букви б)-г).
Раздел 4
Малцинствено участие и инструменти на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред, емитирани от дъщерни предприятия
Член 479
Признаване в консолидирания базов собствен капитал от първи ред на инструменти и елементи, които не се определят като малцинствено участие
1. Чрез дерогация от втора част, дял II през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. признаването в консолидирания собствен капитал на елементите, които биха били определени като консолидационни резерви съгласно националните мерки за транспониране на член 65 от Директива 2006/48/ЕО, но които не се определят като консолидиран базов собствен капитал от първи ред поради някоя от посочените по-долу причини, се установява от компетентните органи съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член:
а)
инструментът не се определя като инструмент на базовия собствен капитал от първи ред и поради това свързаните с него неразпределена печалба и премиен резерв не се определят като елементи на консолидирания базов собствен капитал от първи ред;
б)
елементите не се определят като такива в резултат на прилагането на член 81, параграф 2;
в)
елементите не се определят като такива поради факта, че дъщерното предприятие не е институция или субект, за който съгласно приложимото национално право се прилагат изискванията на настоящия регламент и на Директива 2013/36/ЕС
г)
елементите не се определят като такива поради факта, че дъщерното предприятие не е напълно включено в консолидацията съгласно първа част, дял II, глава 2.
2. Приложимият процент на елементите по параграф 1, които биха били определени като консолидационни резерви съгласно националните мерки за транспониране на член 65 от Директива 2006/48/ЕО, се определя като консолидиран базов собствен капитал от първи ред.
3. За целите на параграф 2 приложимите проценти са в следните интервали:
а)
от 0 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0 % до 60 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
4. Компетентните органи определят и публикуват приложимия процент в рамките на интервалите по параграф 3.
Член 480
Признаване в консолидирания собствен капитал на малцинствени участия, определени като допълнителен капитал от първи ред и капитал от втори ред
1. Чрез дерогация от член 84, параграф 1, буква б), член 85, параграф 1, буква б) и член 87, параграф 1, буква б) през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. посочените в тези членове проценти се умножават по приложим коефициент.
2. За целите на параграф 1 приложимите коефициенти са в следните интервали:
а)
от 0,2 до 1 - в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0,4 до 1 за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0,6 до 1 за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.; и
г)
от 0,8 до 1 за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
3. Компетентните органи определят и публикуват стойността на приложимия коефициент в рамките на интервалите по параграф 2.
Раздел 5
Допълнителни филтри и приспадания
Член 481
Допълнителни филтри и приспадания
1. Чрез дерогация от членове 32-36, 56 и 66 през 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите извършват корекции, за да включат в елементите на базовия собствен капитал от първи ред, капитала от първи ред, капитала от втори ред или собствения капитал или да приспаднат от тях приложимия процент на филтрите или приспаданията, които се изискват съгласно националните мерки за транспониране на членове 57, 61, 63, 63a, 64 и 66 от Директива 2006/48/ЕО и на членове 13 и 16 от Директива 2006/49/ЕО, но които не се изискват съгласно втора част от настоящия регламент.
2. Чрез дерогация от член 36, параграф 1, буква и) и член 49, параграфи 1 и 3, през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г. компетентните органи могат да изискват от институциите или да им разрешават да прилагат методите, посочени в член 49, параграф 1, когато не са спазени изискванията по член 49, параграф 1, букви б) и д), а не приспадането, изисквано съгласно разпоредбите на член 36, параграф 1. В такива случаи делът на позициите в инструменти на собствения капитал на предприятие от финансовия сектор, в което предприятието майка има значителна инвестиция, за които не се изисква приспадане в съответствие с член 49, параграф 1, се определя с помощта на приложимия процент, посочен в параграф 4 от настоящия член. За сумата, която не се приспада, важат изискванията по член 49, параграф 4, доколкото са приложими.
3. За целите на параграф 1 приложимите проценти са в следните интервали:
а)
от 0 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 0 % до 60 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.
4. За целите на параграф 2 приложимият процент е между 0 % и 50 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
5. За всеки филтър или приспадане по параграфи 1 и 2 компетентните органи определят и публикуват приложимите проценти в рамките на интервалите по параграфи 3 и 4.
6. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за установяване на условията, съгласно които компетентните органи определят дали корекциите на собствения капитал или неговите елементи, направени съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО или Директива 2006/49/ЕО, които не са включени във втора част от настоящия регламент, за целите на настоящия член трябва да бъдат направени по отношение на елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от първи ред, капитала от втори ред или собствения капитал.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 февруари 2014.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 482
Обхват на прилагане по отношение на деривативни сделки с пенсионни фондове
По отношение на сделките по член 89 от Регламент (ЕС) № 648/2012, сключени с пенсионен план по смисъла на член 2 от посочения регламент, институциите не изчисляват капиталовите изисквания за риск във връзка с корекцията на кредитните оценки съгласно посоченото в член 382, параграф 4, буква в) от настоящия регламент.
ГЛАВА 2
Унаследяване на капиталовите инструменти
Раздел 1
Инструменти, които представляват държавна помощ
Член 483
Унаследяване на инструментите, представляващи държавна помощ
1. Чрез дерогация от членове 26 - 29, 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. настоящият член се прилага спрямо капиталовите инструменти и елементи, когато са изпълнени следните условия:
а)
инструментите са емитирани преди 1 януари 2014 г.;
б)
инструментите са емитирани в рамките на мерки за рекапитализация съгласно правилата за държавна помощ. Доколкото част от инструментите са записани от частни лица, те трябва да бъдат емитирани преди 30 юни 2012 г. и заедно с частите, които са записани от държавата членка;
в)
инструментите са били определени като съвместими с изискванията за вътрешния пазар от страна на Комисията съгласно член 107 ДФЕС;
г)
в случай че инструментите са записани както от държавата членка, така и от частни инвеститори, когато има частично обратно изкупуване на записаните от държавата членка инструменти, в съответствие с член 484 се признава унаследяване на съответстващ дял на частно записаните инструменти. Когато всички записани от държавата членка инструменти са обратно изкупени, в съответствие с член 484 се признава унаследяване на записаните от частни инвеститори оставащи инструменти.
2. Инструментите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред независимо от следното:
а)
не са спазени условията по член 28 от настоящия регламент;
б)
инструментите са били емитирани от предприятие по член 27 от настоящия регламент, но условията по член 28 от настоящия регламент или когато е приложимо член 29 от настоящия регламент, не са спазени.
3. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, дори ако изискванията по параграф 2, букви а) или б) от настоящия член не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред съгласно параграф 5 или параграф 7.
4. Инструментите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, дори ако условията по член 52, параграф 1 от настоящия регламент не са спазени.
5. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, дори ако условията по член 52, параграф 1 от настоящия регламент не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или на капитала от втори ред съгласно параграф 3 или параграф 7.
6. Елементите, определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е), ж) или з) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са посочени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени.
7. Инструментите, посочени в параграф 1, буква в) от настоящия член, които не са определени като приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е), ж) или з) и член 66, параграф 1 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са посочени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени, при условие че са спазени изискванията по параграф 8 от настоящия член.
Инструментите, определени като инструменти на капитала от втори ред съгласно първа алинея, не могат да бъдат определени като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред съгласно параграф 3 или параграф 7.
8. Инструментите, посочени в параграфи 3, 5 и 7, могат да бъдат определени като инструменти на собствения капитал, посочени в тези параграфи, само ако е изпълнено условието по параграф 1, буква а), и ако са емитирани от институции, регистрирани в държава членка, която изпълнява програма за икономическо преустройство, и емитирането на тези инструменти е договорено в рамките на тази програма или отговаря на нейните условия за допустимост.
Раздел 2
Инструменти, които не представляват държавна помощ
Подраздел 1
Условия и ограничения за признаване на унаследяване
Член 484
Условия за признаване на унаследяване за елементите, които са били определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО
1. Настоящият член се прилага само за инструментите и елементите, които са емитирани или са отговаряли на условията за собствен капитал преди 31 декември 2011 г. и не са посочени в член 462, параграф 1.
2. Чрез дерогация от членове 26 - 29, 51, 52, 62 и 63настоящият член се прилага през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
3. При спазване на член 485 от настоящия регламент и на ограничението по член 486, параграф 2 от него, капиталът по смисъла на член 22 от Директива 86/365/ЕО и свързаните с него премийни резерви, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, дори този капитал да не отговаря на условията по член 28 или когато е приложимо на член 29 от настоящия регламент.
4. При спазване на ограничението по член 486, параграф 3 от настоящия регламент инструментите и свързаните с тях премийни резерви, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква ва) и член 154, параграфи 8 и 9 от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред, дори ако не са спазени условията по член 52 от настоящия регламент.
5. При спазване на ограниченията по член 486, параграф 4 от настоящия регламент елементите и свързаните с тях премийни резерви, определени за приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви д), е), ж) или з) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като инструменти на капитала от втори ред, дори ако елементите не са включени в член 62 от настоящия регламент или условията по член 63 от настоящия регламент не са спазени.
Член 485
Условия за включване в базовия собствен капитал от първи ред на премийни резерви, свързани с елементите, които са били определени като собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на Директива 2006/48/ЕО
1. Настоящият член се прилага само за инструментите, които са емитирани преди 31 декември 2010 г. и не са посочени в член 483, параграф 1.
2. Премийните резерви, свързани с капитала по смисъла на член 22 от Директива 86/365/ЕО, които са били определени като първоначален собствен капитал съгласно националните мерки за транспониране на член 57, буква а) от Директива 2006/48/ЕО, се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, ако отговарят на условията по член 28, букви и) и й) от настоящия регламент.
Член 486
Ограничения за признаване на унаследяване за елементите на базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
1. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. съгласно настоящия член се ограничава размерът, до който инструментите и елементите по член 484 се определят като собствен капитал.
2. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 3, които се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, се ограничава до приложимия процент от сбора на сумите по букви а) и б) от настоящия параграф:
а)
номиналния размер на капитала по член 484, параграф 3, емитиран към 31 декември 2012 г.;
б)
премийни резерви от емисии във връзка с посочените в буква а) инструменти.
3. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 4, които се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред, се ограничава до приложимия процент, умножен по разликата между сбора на сумите по букви а) и б) от настоящия параграф и сбора на сумите по букви в)-е) от настоящия параграф:
а)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 4, емитирани към 31 декември 2012 г.;
б)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква а);
в)
стойността на инструментите по член 484, параграф 4, която към 31 декември 2012 г. превишава ограниченията съгласно националните мерки за транспониране на член 66, параграф 1, буква а) и член 66, параграф 1а от Директива 2006/48/ЕО;
г)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква в);
д)
номиналната сума на инструментите, посочени в член 484, параграф 4, които са били емитирани към 31 декември 2012 г., но които не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно член 489, параграф 4;
е)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква д).
4. Сумата на елементите, посочени в член 484, параграф 5, които се определят като елементи на капитала от втори ред, се ограничава до приложимия процент от разликата между сбора на сумите по букви а)-г) от настоящия параграф и сбора на сумите по букви д)-з) от настоящия параграф:
а)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 5, емитирани към 31 декември 2012 г.;
б)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква а);
в)
номиналния размер на подчинения дълг, емитиран към 31 декември, намален със сумата, която трябва да бъде приспадната съгласно националните мерки за транспониране на член 64, параграф 3, буква в) от Директива 2006/48/ЕО;
г)
номиналната сума на елементите по член 484, параграф 5, различни от посочените в букви а) и в) от настоящия параграф инструменти и подчинен дълг, които са емитирани към 31 декември 2012 г.;
д)
номиналната сума на инструментите и елементите по член 484, параграф 5, емитирани към 31 декември 2012 г., която превишава ограниченията съгласно националните мерки за транспониране на член 66, параграф 1, буква а) от Директива 2006/48/ЕО;
е)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква д);
ж)
номиналната сума на инструментите по член 484, параграф 5, които са емитирани към 31 декември 2012 г. и които не се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 490, параграф 4;
з)
премийните резерви, свързани с инструментите по буква ж).
5. За целите на настоящия член приложимите проценти, посочени в параграфи 2-4, са в следните интервали:
а)
от 60 % до 80 % за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
от 40 % до 70 % за периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
от 20 % до 60 % за периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
г)
от 0 % до 50 % за периода от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2017 г.;
д)
от 0 % до 40 % за периода от 1 януари 2018 г. до 31 декември 2018 г.;
е)
от 0 % до 30 % за периода от 1 януари 2019 г. до 31 декември 2019 г.;
ж)
от 0 % до 20 % за периода от 1 януари 2020 г. до 31 декември 2020 г.;
з)
от 0 % до 10 % за периода от 1 януари 2021 г. до 31 декември 2021 г.
6. Компетентните органи определят и публикуват приложимите проценти в рамките на интервалите по параграф 5.
Член 487
Включване на елементи, които не са били включени в елементите на базовия собствен капитал от първи ред или на допълнителния капитал от първи ред съгласно правилата за унаследяване, в състава на други компоненти на собствения капитал
1. Чрез дерогация от членове 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите могат да третират като елементи по член 484, параграф 4 капитала и свързаните с него премийни резерви по член 484, параграф 3, които са изключени от базовия собствен капитал от първи ред, защото надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 2, доколкото с включването на този капитал и свързаните с него премийни резерви не се надхвърля приложимото процентно ограничение по член 486, параграф 3.
2. Чрез дерогация от членове 51, 52, 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите могат да третират посочените по-долу елементи като елементи по член 484, параграф 5, доколкото с включването им не се надхвърля приложимото процентно ограничение по член 486, параграф 4:
а)
капитала и свързаните с него премийни резерви по член 484, параграф 3, които са изключени от елементите на базовия собствен капитал от първи ред, защото надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 2;
б)
инструментите и свързаните с тях премийни резерви по член 484, параграф 4, които надхвърлят приложимия процент по член 486, параграф 3.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията за третиране на инструментите на собствения капитал по параграфи 1 и 2 като елементи по член 486, параграф 4 или параграф 5 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 1 февруари 2014 г..
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 488
Амортизация на елементите, които са включени в капитала от втори ред съгласно правилата за унаследяване
По отношение на елементите по член 484, параграф 5, които се определят като елементи на капитала от втори ред по член 484, параграф 5 или член 486, параграф 4, се прилагат изискванията по член 64.
Подраздел 2
Включване на инструменти с кол опция и стимул за обратно изкупуване в елементите на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред
Член 489
Хибридни инструменти с кол опция и стимул за обратно изкупуване
1. Чрез дерогация от членове 51 и 52 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. за инструментите по член 484, параграф 4, в чиито условия е предвидена кол опция със стимул за обратно изкупуване от страна на институцията, се прилагат изискванията по параграфи 2-7 от настоящия член.
2. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала кол опция и стимул за обратно изкупуване само до 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията;
в)
условията по член 52 са изпълнени от 1 януари 2013 г. нататък.
3. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 4 до датата на ефективния им падеж, а след това се определят като елементи на допълнителния капитал от първи ред без ограничения, при условие че:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите нататък.
4. Инструментите не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред и за тях не се прилага член 484, параграф 4 от 1 януари 2014 г., когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
5. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 4 до датата на ефективния им падеж, а след това не се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
6. Инструментите се определят като инструменти на допълнителния капитал от първи ред съгласно член 484, параграф 4, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 31 декември 2011 г. включително;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 52 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на инструментите и след това.
Член 490
Елементи на капитала от втори ред със стимул за обратно изкупуване
1. Чрез дерогация от членове 62 и 63 през периода от 1 януари 2014 г.31 декември 2021 г. за елементите по член 484, параграф 5, които са определени за приемливи съгласно националните мерки за транспониране на член 57, букви е) или з) от Директива 2006/48/ЕО и при които има кол опция и стимул за обратно изкупуване от страна на институцията, се прилагат изискванията по параграфи 2-7 от настоящия член.
2. Елементите се определят като инструменти на капитала от втори ред, при условие че:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията;
в)
условията по член 63 са изпълнени от 1 януари 2013 г. и след това.
3. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 484, параграф 5 до датата на ефективния им падеж, а след това се определят като елементи на капитала от втори ред без ограничение, ако са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
4. Елементите не се определят като елементи на капитала от втори ред от 1 януари 2013 г. нататък, когато са изпълнени следните условия:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
5. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред с намалена стойност съгласно член 484, параграф 5 до датата на ефективния им падеж, а след това не се определят като елементи на капитала от втори ред, когато:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване на 1 януари 2013 г. или след тази дата;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на инструментите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
6. Елементите се определят като елементи на капитала от втори ред съгласно член 484, параграф 5, когато:
а)
институцията е имала възможност да упражни кол опцията и стимула за обратно изкупуване само до 31 декември 2011 г. включително;
б)
институцията не е упражнила кол опцията на датата на ефективния падеж на елементите;
в)
условията по член 63 не са изпълнени от датата на ефективния падеж на елементите и след това.
Член 491
Ефективен падеж
За целите на членове 489 и 490 ефективният падеж се определя по следните начини:
а)
за елементите по параграфи 3 и 5 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, на или след 1 януари 2013 г.;
б)
за елементите по параграф 4 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, между 31 декември 2011 г. и 1 януари 2013 г.;
в)
за елементите по параграф 6 от посочените членове ефективният падеж е първата дата за упражняване на кол опцията, придружена със стимул за обратно изкупуване, преди 31 декември 2011 г.
ГЛАВА 3
Преходни разпоредби за оповестяването на информация за собствения капитал
Член 492
Оповестяване на информация за собствения капитал
1. Институциите прилагат настоящия член в периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г.
2. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2015 г. институциите оповестяват информация за превишението на своя базов собствен капитал от първи ред и капитал от първи ред над изискваните стойности съгласно член 465.
3. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. институциите оповестяват следната допълнителна информация за собствения си капитал:
а)
естеството на индивидуалните филтри и приспадания, прилагани съгласно членове 467-470, 474, 476 и 479, и ефекта им върху базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал;
б)
размерите на малцинствените участия и инструментите на допълнителния капитал от първи ред и капитала от втори ред,както и свързаните с тях неразпределени печалби и премийни резерви, емитирани от дъщерни предприятия, които са включени в консолидирания базов собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал съгласно глава 1, раздел 4;
в)
ефекта на индивидуалните филтри и приспадания, прилагани съгласно член 481, върху базовия собствен капитал от първи ред, допълнителния капитал от първи ред, капитала от втори ред и собствения капитал;
г)
естеството и сумата на елементите, които се определят като елементи на базовия собствен капитал от първи ред, на капитала от първи ред и на капитала от втори ред чрез прилагане на дерогациите по глава 2, раздел 2.
4. През периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите оповестяват сумата на инструментите, които се определят като инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред съгласно член 484.
5. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на единните форми за оповестяване на информацията съгласно настоящия член. Формите включват елементите, изброени в член 437, параграф 1, букви а), б), г) и д), както са изменени от глава 1 и глава 2 от настоящия дял.
ЕБО представя тези проекти на технически стандарти за изпълнение на Комисията до 1 февруари 2014 г..
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
ГЛАВА 4
Големи експозиции, капиталови изисквания, ливъридж и минимален размер по Базел I
Член 493
Преходни разпоредби за големите експозиции
1. Разпоредбите относно големите експозиции, предвидени в членове 387-403, не се прилагат по отношение на инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и спрямо които Директива 93/22/ЕИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа (35) не се е прилагала към 31 декември 2006 г. Това изключение важи до по-ранната от следните две дати: 31 декември 2017 г. или датата на влизане в сила на всяко изменение съгласно параграф 2 от настоящия член.
2. До 31 декември 2015 г. въз основа на публични консултации и в контекста на разискванията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета по следните въпроси:
а)
подходящия режим за пруденциален надзор върху инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка със стоковите дериватни инструменти или деривативните договори, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
б)
дали е желателно да бъде изменена Директива 2004/39/ЕО с цел създаване на нова категория инвестиционни посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, свързани с енергийни доставки.
Въз основа на този доклад Комисията може да представя предложения за изменения на настоящия регламент.
3. Държавите членки могат чрез дерогация от член 400, параграфи 2 и 3 за преходен период до влизането в сила на правен акт вследствие на прегледа в съответствие с член 507, но не по-късно от 2 януари 2029 г., изцяло или частично да освобождават от прилагането на член 395, параграф 1 следните експозиции:
а)
покритите облигации, попадащи в обхвата на член 129, параграфи 1, 3и 6;
б)
активите, представляващи вземания от регионални или местни органи на власт на държавите членки, когато тези вземания биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2, както и други експозиции към или гарантирани от тези регионални или местни органи на власт, вземанията от които биха получили рисково тегло от 20 % съгласно трета част, дял II, глава 2;
в)
експозициите, включително участия или други видове позиции, на институция към нейното предприятие майка, към други дъщерни предприятия на това предприятие майка или към нейни собствени дъщерни предприятия, доколкото тези предприятия са обхванати от надзора на консолидирана основа, на който подлежи самата институция в съответствие с настоящия регламент, Директива 2002/87/ЕО или с равностойни действащи разпоредби в трета държава. Експозициите, които не отговарят на тези критерии, се третират като експозиции към трето лице, независимо дали са освободени от изискванията по член 395, параграф 1 от настоящия регламент;
г)
активите, представляващи вземания и други експозиции, включително различни видове дялово участие, към регионални или централни кредитни институции, с които кредитната институция е свързана в мрежа в съответствие със законови или други нормативни разпоредби и които съгласно тези разпоредби отговарят за паричните клирингови операции в рамките на мрежата;
д)
активите, представляващи вземания и други експозиции на кредитни институции към кредитни институции, едната от които действа с нестопанска цел и предоставя или гарантира заеми, в рамките на законоустановени програми или съгласно собствения си устав, за насърчаването на конкретни стопански сектори при наличието на определена форма на правителствен контрол и ограничения върху използването на тези заеми, при условие че съответните експозиции произтичат от заемите, които са отпуснати на крайните получатели посредством кредитни институции, или от гаранциите по тези заеми;
е)
активите, представляващи вземания или други експозиции към институции, при условие че тези експозиции не са включени в собствения капитал на съответните институции, падежът им настъпва не по-късно от следващия работен ден и не са деноминирани в основна търговска валута;
ж)
активите, които представляват вземания към централни банки под формата на задължителни минимални резерви, депозирани в тези централни банки, и които са деноминирани в техните национални валути;
з)
активите, представляващи вземания към централни правителства под формата на нормативно установени ликвидни изисквания, депозирани в държавни ценни книжа, които са деноминирани и финансирани в техните национални валути, при условие че по преценка на компетентния орган определената от призната АВКО кредитна оценка на тези централни правителства представлява инвестиционен рейтинг;
и)
50 % от средно- или нискорисковите задбалансови документарни акредитиви и средно- или нискорисковите задбалансови неусвоени кредитни улеснения, посочени в приложение I, и - при съгласие на компетентните органи - 80 % от стойността на гаранциите, различни от гаранции по кредити, които имат законово или подзаконово основание и се предоставят в полза на членовете от взаимни схеми за гарантиране със статус на кредитни институции;
й)
изискваните по закон гаранции, в случаите когато ипотечен кредит, финансиран чрез издаване на ипотечни облигации, се превежда на получателя на ипотечния кредит преди окончателното вписване на ипотеката в имотния регистър, при условие че гаранцията не се използва за намаляване на риска при изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции;
к)
активите, представляващи вземания и други експозиции към признати борси.
Член 494
Преходни разпоредби за приемливия капитал
Чрез дерогация от член 4, точка 71, буква б) приемливият капитал може да включва капитал от втори ред до следните размери:
а)
100 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2014 г.;
б)
75 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2015 г.;
в)
50 % от капитала от първи ред през периода от 1 януари 2016 г. до 31 декември 2016 г.;
Член 495
Третиране на експозициите в капиталови инструменти съгласно вътрешнорейтинговия подход
1. Чрез дерогация от част трета, глава 3 до 31 декември 2017 г. компетентните органи може да освободят от третирането съгласно вътрешнорейтинговия подход някои категории експозиции в капиталови инструменти, притежавани от институции и техни дъщерни предприятия от ЕС в съответната държава членка към 31 декември 2007 г. Компетентният орган публикува информация за категориите експозиции в капиталови инструменти, за които се прилага това третиране, съгласно член 143 от Директива 2013/36/ЕС.
Освободената позиция се измерва като брой на акциите или дяловете към 31 декември 2007 г. и всяка допълнителна акция или дял, произтичащи пряко от тези дялови участия, при условие те да не увеличават пропорционалния дял на собственост в дадено дружество от портфейла.
Ако с това придобиване се увеличава пропорционалният дял на собствеността по отношение на дадено дялово участие. Частта в превишение не подлежи на освобождаване. Освен това освобождаването не е приложимо спрямо дялови участия, които първоначално са подлежали на освобождаване, но са били продадени, а след това закупени обратно.
За експозициите в капиталови инструменти, за които се прилага настоящата разпоредба, се прилагат капиталовите изисквания, изчислени по стандартизирания подход съгласно трета част, дял II, глава 2, и изискванията по трета част, дял IV, в зависимост от случая.
Компетентните органи уведомяват Комисията и ЕБО за прилагането на настоящия параграф.
2. До 31 декември 2015 г. при изчисляването на размерите на рисково претеглените експозиции за целите на член 114, параграф 4 по отношение на експозициите към централни правителства или централни банки на държави членки, които са деноминирани и финансирани в националната валута на която и да е държава членка, се присъжда същото рисково тегло, което би било приложимо към такива експозиции, деноминирани и финансирани в тяхната национална валута.
3. ЕБО разработва проекти на регулаторни технически стандарти за определяне на условията, при които компетентните органи предоставят освобождаването по параграф 1.
ЕБО представя на Комисията тези проекти на регулаторни технически стандарти до 30 юни 2014 г.
На Комисията се делегира правомощието да приеме посочените в първа алинея регулаторни технически стандарти в съответствие с членове 10-14 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 496
Капиталови изисквания за покрити облигации
1. До 31 декември 2017 г. компетентните органи могат да освободят изцяло или частично от прилагането на ограничението от 10 % първостепенните дялове, емитирани от френските фондове Fonds Communs de Créances или от дружества за секюритизация, които са равностойни на френските фондове Fonds Communs de Créances по член 129, параграф 1, букви г) и д), при условие че са изпълнени следните две условия:
а)
секюритизираните експозиции по жилищни или търговски недвижими имоти са инициирани от член на същата консолидирана група, на която е член емитентът на покритите облигации, или от субект, свързан със същия централен орган, с който е свързан емитентът на покритите облигации, когато членство или връзка с обща група се определя в момента, в който първостепенните дялове се превръщат обезпечение за покритите облигации
б)
член на същата консолидирана група, на която е член емитентът на покритите облигации, или субект, свързан със същия централен орган, с който е свързан емитентът на покритите облигации, запазва целия транш за първа загуба, покриващ тези първостепенни дялове.
2. За целите на член 129, параграф 1, буква в) до 31 декември 2014 г. на първостепенните необезпечени експозиции на институциите, на които преди влизането в сила на настоящия регламент е присъдено рисково тегло от 20 % съгласно националното право, се присъжда първа степен на кредитно качество.
3. За целите на член 129, параграф 4, до 31 декември 2014 г. на първостепенните необезпечени експозиции на институциите, на които преди влизането в сила на настоящия регламент е присъдено рисково тегло от 20 % съгласно националното право, се присъжда рисково тегло от 20 %.
Член 497
Капиталови изисквания за експозиции към ЦК
1. До 15 месеца след датата на влизане в сила на най-новия от единайсетте регулаторни технически стандарта, посочени в член 89, параграф 3, края на първа алинея от Регламент (ЕС) 648/2012, или до вземането на решение по член 14 от посочения регламент относно предоставянето на разрешение на ЦК, като се взема по-ранната дата, институцията може да разглежда ЦК като КЦК, ако е изпълнено установеното в първата част на посочената алинея условие.
2. До 15 месеца след датата на влизане в сила на най-новия от десетте регулаторни технически стандарта, посочени в член 89, параграф 3, края на втора алинея от Регламент (ЕС) 648/2012, или до вземането на решение по член 25 от посочения регламент относно признаването на ЦК, установен в трета държава, като се взема по-ранната дата, институцията може да разглежда ЦК като КЦК.
3. Комисията може да приеме акт за изпълнение по член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011 за удължаване на срока на действие на преходните разпоредби в параграфи 1 и 2 от настоящия член с още шест месеца, при изключителни обстоятелства, когато това е необходимо и пропорционално с цел избягване на смущения на международните финансови пазари.
4. До настъпването на крайните срокове по параграфи 1 и 2, удължени съгласно параграф 3, когато е приложимо, когато ЦК няма гаранционен фонд и не е сключил обвързващо договорно споразумение с клиринговите си членове, което му позволява да използва като предварителни вноски целия или част от първоначалния маржин, получен от клиринговите членове, институцията замества формулата за изчисляване на изискването за собствен капитал (Ki) в член 308, параграф 2 със следната формула:
където
IMi = първоначалният маржин, предоставен на ЦК от клирингов член i;
IM= общият размер на първоначалния маржин, съобщен на институцията от ЦК.
Член 498
Изключение за търговците на стоки
1. Разпоредбите относно капиталовите изисквания по настоящия регламент не се прилагат по отношение на инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и спрямо които Директива 93/22/ЕИО не се е прилагала към 31 декември 2006 г.
Това изключение важи до настъпването на по-ранната от следните дати: 31 декември 2017 г. или датата на влизане в сила на всяко изменение съгласно параграфи 2 и 3.
2. До 31 декември 2015 г. въз основа на публични консултации и в контекста на разискванията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета по следните въпроси:
а)
подходящия режим за пруденциален надзор върху инвестиционните посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка със стоковите деривативни инструменти или деривативните договори, посочени в раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО;
б)
дали е желателно Директива 2004/39/ЕО да бъде изменена с цел създаване на нова категория инвестиционни посредници, чиято основна дейност се състои изключително в предоставяне на инвестиционни услуги или извършване на инвестиционни дейности във връзка с финансовите инструменти по раздел В, точки 5, 6, 7, 9 и 10 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, свързани с енергийни доставки (включително електроенергия, въглища, газ и нефт).
3. Въз основа на доклада по параграф 2 Комисията може да представя предложения за изменения на настоящия регламент.
Член 499
Ливъридж
1. Чрез дерогация от членове 429 и 430 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2021 г. институциите изчисляват и отчитат отношението на ливъридж, като използват и двата посочени по-долу компонента за мярка за капитала:
а)
капитала от първи ред;
б)
капитала от първи ред при прилагане на дерогациите по глави 1 и 2 от настоящия дял.
2. Чрез дерогация от член 451, параграф 1 институциите могат да избират дали да оповестяват информация за отношението на ливъридж въз основа само на едно или въз основа на двете определения за мярката за капитала, посочени в параграф 1, букви а) и б) от настоящия член. Когато институциите решат да променят избрания за оповестяване отношение на ливъридж, при първото оповестяване след промяната се включва равнение на всички отношения на ливъридж, оповестени до момента на промяната.
3. Чрез дерогация от член 429, параграф 2 през периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2017 г. компетентните органи могат да разрешават на институциите да изчисляват отношението си на ливъридж към края на всяко тримесечие, ако смятат, че институциите нямат достатъчно надеждни данни за изчисляването на отношението на ливъридж като средноаритметична стойност на месечните отношения на ливъридж за едно тримесечие.
Член 500
Преходни разпоредби относно минималния размер по Базел I
1. До 31 декември 2017 г. институциите, които изчисляват размерите на рисково претеглените експозиции съгласно трета част, дял II, глава 3, и институциите, които използват усъвършенстваните подходи за измерване по трета част, дял III, глава 4 за изчисляването на капиталовите изисквания за операционен риск, спазват следните две изисквания:
а)
притежават собствен капитал съгласно изискванията на член 92;
б)
притежават собствен капитал, който винаги надвишава или е равен на 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който би се изисквало институцията да притежава съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО, както е било предвидено преди 1 януари 2007 г. в посочената директива и в Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност на кредитни институции (36).
2. При условие че бъде одобрен от компетентните органи, размерът по параграф 1, буква б) може да бъде заменен от изискване за притежаване на собствен капитал, който винаги да е по-голям или равен на 80 % от размера на собствения капитал, който би се изисквало институцията да притежава съгласно член 92, като се изчислява размерът на рисково претеглените експозиции в съответствие с трета част, дял II, глава 2 и трета част, дял III, глава 2 или 3, в зависимост от случая, вместо в съответствие с трета част, дял II, глава 3 или трета част, дял III, глава 4, в зависимост от случая.
3. Дадена кредитна институция може да прилага параграф 2 единствено ако е започнала да използва вътрешнорейтинговия подход или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след тази дата.
4. Съответствието с изискванията на параграф 1, буква б) се постига въз основа на пълно коригиране на размерите на собствения капитал с цел да се отразят разликите в изчисляването на собствения капитал съгласно Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО в редакцията им преди 1 януари 2007 г., и изчисляването на собствения капитал съгласно настоящия регламент, произтичащи от отделното третиране на очакваната загуба и неочакваната загуба съгласно трета част, дял II, глава 3 от настоящия регламент.
5. След консултация с ЕБО компетентните органи могат да освободят институциите от прилагането на параграф 1, буква б), при условие че са спазени всички изисквания във връзка с вътрешнорейтинговия подход по трета част, дял II, глава 3, раздел 6 или критериите за използване на усъвършенствания подход за измерване по трета част, дял III, глава 4, в зависимост от случая.
6. До 1 януари 2017 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета за това дали е подходящо да се удължи срокът на прилагане на минималния размер по Базел I след 31 декември 2017 г. с цел да се гарантира наличието на ограничителен механизъм за вътрешните модели, като се вземат предвид тенденциите в международен план и договорените на международно равнище стандарти. Когато е уместно, заедно с доклада се представя законодателно предложение.
Член 501
Намаление на капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към МСП
1. Капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към МСП, се умножават по коефициент 0,7619.
2. За целите на настоящия член:
а)
експозициите се включват или в класа на дребно, или към предприятията, или на обезпечените с ипотека върху недвижими имоти. Експозициите, при които е имало неизпълнение, не се включват;
б)
МСП се определя в съответствие с Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. относно определението за микро-, малко и средно предприятие (37). Сред критериите, изброени в член 2 от приложението към посочената препоръка, се взема предвид единствено годишният оборот;
в)
общият размер, дължим на институцията и на всяко предприятие майка и дъщерните му предприятия, включително всички експозиции, по които е имало неизпълнение, от страна на клиента длъжник или на групата от свързани клиенти, но като се изключат вземанията или условните вземания, обезпечени с жилищен имот, доколкото е известно на институцията, не превишава 1,5 милиона EUR. Институцията предприема разумни стъпки, за да получи тази информация.
3. Институцията докладва на компетентните органи на всеки три месеца относно общия размер на експозициите към МСП, изчислен в съответствие с параграф 2.
4. Комисията докладва до 2 януари 2017 г. за въздействието на капиталовите изисквания по настоящия регламент върху кредитирането на МСП и физическите лица и представя доклада си на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако такова е необходимо.
5. За целите на параграф 4 ЕБО представя на Комисията следната информация:
а)
анализ на тенденциите и условията за кредитиране на МСП през периода, посочен в параграф 4;
б)
анализ на ефективните рискове, свързани с МСП в Съюза, в продължение на един завършен икономически цикъл;
в)
относно съответствието между капиталовите изисквания, установени в настоящия регламент по отношение на кредитния риск, свързан с експозициите към МСП, и резултатите от анализа по буква а) и буква б).
ДЯЛ II
ДОКЛАДИ И ПРЕГЛЕДИ
Член 502
Цикличност на капиталовите изисквания
В сътрудничество с ЕБО, ЕССР и държавите членки Комисията, като отчита становището на ЕЦБ, следи периодично дали настоящият регламент, взет като цяло, заедно с Директива 2013/36/ЕС, оказва значително въздействие върху икономическия цикъл и с оглед на резултатите от тази проверка разглежда въпроса дали са необходими корективни мерки. До 31 декември 2013 г. ЕБО докладва на Комисията дали и как методологиите на институциите съгласно вътрешнорейтинговия подход следва да се сближат, за да бъдат постигнати по-сходни капиталови изисквания, като едновременно с това се намали процикличното въздействие.
Въз основа на този анализ и като отчита становището на ЕЦБ, Комисията изготвя доклад на всеки две години и го представя на Европейския парламент и Съвета заедно с евентуални подходящи предложения. Становищата на заемателите и заемодателите се отчитат по подходящ начин при изготвянето на доклада.
До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 33, параграф 1, буква в), като представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако такова е необходимо.
Що се отнася до евентуалното премахване на член 33, параграф 1, буква в) и евентуалното му прилагане на равнището на Съюза, прегледът по-специално гарантира, че са въведени достатъчно защити за осигуряване на финансова стабилност във всички държави членки.
Член 503
Капиталови изисквания за експозициите под формата на покрити облигации
1. До 31 декември 2014 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета, като представя евентуални подходящи предложения, дали рисковите тегла по член 129 и капиталовите изисквания за специфичен риск по член 336, параграф 3 са подходящи за всички инструменти, които отговарят на изискванията за тези начини на третиране, и дали са подходящи критериите по член 129.
2. Докладът и предложенията, посочени в параграф 1, се отнасят за:
а)
степента, в която действащите регулаторни капиталови изисквания, приложими спрямо покритите облигации, правилно диференцират промените в кредитното качество на покритите облигации и тяхното обезпечение, включително степента на различия между различните държави членки;
б)
прозрачността на пазара на покрити облигации и до каква степен това улеснява цялостния вътрешен анализ от страна на инвеститорите по отношение на кредитния риск, свързан с покрити облигации и обезпеченията по тях, и разделението на активи в случай на неплатежоспособност на емитента, включително редуциращият риска ефект на съответстващата стриктна национална правна рамка съгласно член 129 от настоящия елемент и член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО върху кредитното качество като цяло на дадена покрита облигация и последиците за изискваната от инвеститорите степен на прозрачност; и
в)
степента, в която емитирането на покрити облигации от една кредитна институция влияе върху кредитния риск, на който са изложени други кредитори на институцията емитент.
3. До 31 декември 2014 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали заемите, обезпечени с въздухоплавателни средства (залози върху въздухоплавателни средства) и жилищните заеми, обезпечени с гаранции, но необезпечени с вписана ипотека, следва при определени условия да се считат за приемлив актив по член 129.
4. До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед на целесъобразността на предвидената в член 496 дерогация и при необходимост преценява дали е целесъобразно подобно третиране да се предостави за която и да е друга форма на покрити облигации. В рамките на този преглед Комисията може да приема при необходимост делегирани актове съгласно член 462, за да направи тази дерогация постоянна, или да прави законодателни предложения за предоставянето ѝ за други форми на обезпечени облигации.
Член 504
Капиталови инструменти, записани от публичните органи в извънредни ситуации
До 31 декември 2016 г., след консултация с ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали се налага изменение или премахване на третирането по член 31, като внася евентуални подходящи предложения.
Член 505
Преглед на дългосрочното финансиране
До 31 декември 2014 г. Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета дали са подходящи изискванията на настоящия регламент с оглед осигуряването на подходящи равнища на финансиране за всички форми на дългосрочно финансиране на икономиката, включително на проектите за критична инфраструктура в Съюза в областта на транспорта, енергетиката и съобщенията, като внася евентуални подходящи предложения.
Член 506
Кредитен, определение за неизпълнение
В срок до 31 декември 2017 г. ЕБО докладва на Комисията как замяната на срока за просрочие от 90 дни със 180 дни съгласно член 178, параграф 1, буква б) въздейства върху размера на рисково претеглените експозиции и доколко е подходящо действието на тази разпоредба да бъде продължено след 31 декември 2019 г.
Въз основа на този доклад Комисията може да представя законодателно предложение за изменение на настоящия регламент.
Член 507
Големи експозиции
До 31 декември 2015 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 400, параграф 1, буква й) и член 400, параграф 2, включително относно това дали да има право на преценка относно прилагането на изключенията по член 400, параграф 2, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Във връзка с евентуалното премахване на правото на преценка на национално равнище съгласно член 400, параграф 2, буква в) и евентуалното му прилагане на равнището на Съюза, при прегледа се взема под внимание по-специално ефективността на управлението на риска на ниво група, като същевременно се осигуряват достатъчно гаранции за финансовата стабилност във всички държави членки, в които е учредено дружество от групата.
Член 508
Ниво на прилагане
1. До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на първа част, дял II и член 113, параграфи 6 и 7 и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
2. До 31 декември 2015 г. Комисията докладва по въпроса дали и как изискването за ликвидно покритие по шеста част следва да се прилага за инвестиционните посредници, и след консултация с ЕБО представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
3. До 31 декември 2015 г. след консултации с ЕБО и ЕОЦКП и в контекста на обсъжданията с компетентните органи Комисията докладва на Европейския парламент и Съвета за подходящия режим на пруденциалния надзор върху инвестиционните посредници и за дружествата, посочени в член 4, параграф 1, точка 2, букви б) и в). Когато е уместно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 509
Ликвидни изисквания
1. ЕБО следи и оценява докладите, представени съгласно член 415, параграф 1, за всички валути и различни бизнес модели. След консултация с ЕССР, нефинансовите крайни потребители, банковия сектор, компетентните органи и централните банки от ЕСЦБ ЕБО докладва на Комисията, веднъж годишно и за първи път не по-късно от 31 декември 2013 г., дали уточняването на общото изискване за ликвидно покритие в шеста част въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял II и приложение III, на индивидуална или консолидирана основа, би имало значително отрицателно въздействие върху стопанския и рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху стабилността и правилното функциониране на финансовите пазари или върху икономиката и стабилността на предоставяните банкови кредити, с особено внимание към кредитите за МСП и към търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити.
В посочения в първа алинея доклад надлежно се вземат предвид пазарите и международното регулаторно развитие, както и взаимодействията на изискването за ликвидно покритие с други пруденциални изисквания съгласно настоящия регламент, като например съотношенията на рисков капитал, предвидено в член 92 и отношенията на ливъридж.
На Европейския парламент и Съвета се предоставя възможност да изложат мнението си по посочения в първа алинея доклад.
2. доклада по параграф 1 ЕБО прави оценка по-специално на следното:
а)
осигуряването на механизми за ограничаване на размера на входящите ликвидни потоци, по-специално с оглед на определянето на подходящ таван на входящите потоци и на условията за неговото прилагане, като се отчитат различните бизнес модели, включително финансиране, отпускано от посредник, факторинг, лизинг, покрити облигации, ипотеки, емитиране на покрити облигации, и степента, в която този таван следва да бъде изменен или премахнат, за да се отчетат особеностите на специализираното финансиране;
б)
калибрирането на входящите и изходящи потоци, посочени в шеста част, дял II, по-специално в член 422, параграф 7 и член 425, параграф 2.
в)
осигуряването на механизми за ограничаване на изпълнението на ликвидните изисквания от някои категории ликвидни активи; по-специално оценка на подходящия минимален процент на ликвидните активи по член 416, параграф 1, букви а), б и в) спрямо общия размер на ликвидните активи, като се прави тест с праг от 60 % и се взема предвид международното регулаторно развитие. Активите, по които има задължение с падеж в срок до 30 календарни дни или могат да станат изискуеми в този срок, не следва да се смятат за част от лимита, освен ако са получени срещу обезпечение, което също отговаря на условията по член 416, параграф 1, букви а), б) и в).
г)
предвиждането на конкретни проценти за понижаване на изходящите потоци и/или повишаване на входящите потоци за вътрегруповите потоци, като се посочва при какви условия подобни конкретни входящи или изходящи проценти са обосновани от пруденциална гледна точка и излага подробен обзор на методология, като използва обективни критерии и параметри с цел определянето на конкретни равнища за входящи и изходящи потоци между институцията и контрагента, когато те не са установени в една и съща държава членка;
д)
калибрирането на процентите на усвояване, които се прилагат към неусвоени поети като задължения кредитни и ликвидни улеснения, попадащи в обхвата на член 424, параграфи 3 и 5. По-специално ЕБО прави тест с процент на усвояване 100 %;
е)
определението за депозит на дребно в член 411, точка 2, и по-специално целесъобразно ли е въвеждане на праг за депозитите на физически лица;
ж)
необходимостта от въвеждане на нова категория депозити на дребно с по-малък изходящ поток, като се отчитат специфичните характеристики на тези влогове, което би могло да оправдае по-нисък процент на изходящите потоци, и като се вземат предвид тенденциите в международен план;
з)
дерогациите от изискванията за състава на ликвидните активи, които от институциите ще се изисква да държат, когато в дадена валута колективните основателни потребности на институциите от ликвидни активи надхвърлят наличността на тези ликвидни активи, както и условията, които следва да се прилагат към тези дерогации;
и)
определението за финансови продукти, които са съобразени с Шариата, като алтернатива на активите, които отговарят на изискванията за ликвидни активи за целите на член 416, което да бъде използвано от банките, съобразени с Шариата;
й)
определението за стресирани обстоятелства, включително принципите на евентуалното използване на запаси от ликвидни активи и необходимите ответни надзорни действия, при които институциите ще могат да използват своите ликвидни активи за покриване на изходящите ликвидни потоци и начините за справяне с нарушения;
к)
определението за установено оперативно взаимоотношение във връзка с нефинансов клиент, посочено в член 422, параграф 3, буква в);
л)
калибрирането на процента на изходящите потоци, който се прилага за кореспондентско банкиране и основни посреднически услуги по член 422, параграф 4,първа алинея;
м)
механизмите за унаследяване при гарантирани от правителството облигации, емитирани на кредитни институции като част от мерките за подкрепа от правителството, с одобрена от Съюза държавна помощ, като облигациите, емитирани от Националната агенция по управление на активите (NAMA) в Ирландия и дружеството за управление на активи в Испания, предназначени да отстранят проблемните активи от баланса на кредитните институции, като активи с най-висока ликвидност и кредитно качество, най-малкото до декември 2023 г.
3. След консултация с ЕОЦКП и ЕЦБ, до 31 декември 2013 г. ЕБО докладва на Комисията по въпроса за подходящите единни определения за понятията висока и изключително висока ликвидност и високо и изключително високо кредитно качество на прехвърлимите активи за целите на член 416, както и за подходящи процентни намаления за активите, които отговарят на изискванията за ликвидни активи за целите на член 416, с изключение на активите по член 416, параграф 1, букви а), б) и в).
На Европейския парламент и Съвета се предоставя възможност да изложат мнението си по този доклад.
В посочения в първа алинея доклад се разглеждат и:
а)
руги категории активи, по-специално обезпечени с ипотека върху жилищни имоти ценни книжа с висока ликвидност и високо кредитно качество,
б)
руги категории ценни книжа или заеми, приемливи за централната банка, например облигации на местни органи на власт и търговски книжа, и
в)
руги активи, които не са приемливи за централната банка, но които могат да се търгуват, например ценни книжа, котирани на призната борса, злато, инструменти по основни капиталови индекси, гарантирани облигации, покрити облигации, корпоративни облигации и фондове, основаващи се на тези активи.
4. В посочения в параграф 3 доклад се разглежда дали стендбай кредитните линии по член 416, параграф 1, буква д) следва да бъдат включени като ликвидни активи и ако да - в каква степен, предвид тенденциите в международен план и като се вземат предвид европейските особености, включително начина, по който се изпълнява паричната политика в Съюза.
По-специално ЕБО проверява адекватността на посочените по-долу критерии и подходящите нива за тези определения:
а)
минимален обем на търговия на активите;
б)
минимален остатъчен размер на активите;
в)
прозрачна информация за ценообразуването и етапите след сключването на сделката;
г)
степени на кредитно качество, посочени в трета част, дял II, глава 2;
д)
доказана ценова стабилност за минали периоди;
е)
среден обем на търговията и средна стойност на сделките;
ж)
максимална разлика между цените „продава“ и „купува“;
з)
остатъчен срок до падежа;
и)
минимален коефициент на обращение на активите.
5. Освен това до 31 януари 2014 г. ЕБО докладва относно:
а)
единни определения за висока и изключително висока ликвидност и кредитно качество;
б)
възможните неочаквани последствия от определението за ликвидни активи върху воденето на операция по паричната политика и степента, в която:
i)
списъкът с ликвидни активи, който е отделен от списъка на приемливи за централните банки активи, може да се окаже стимул за институциите да внасят приемливи активи, които не са включени в определението за ликвидни активи в операции по рефинансиране;
ii)
регламентът за ликвидност може да премахне стимулите за институциите да отпускат или да вземат заеми на необезпечения паричен пазар и възможността това да доведе до поставяне под въпрос на реферирането на EONIA в прилагането на паричната политика;
iii)
въвеждането на изискване за ликвидно покритие може да затрудни гарантирането от централните банки на ценовата стабилност чрез използването на съществуващата рамка и инструменти на паричните политики.
в)
оперативните изисквания за позиции в ликвидни активи съгласно член 417, букви б)-е) в съответствие с международното регулаторно развитие.
Член 510
Изисквания за нетно стабилно финансиране
1. До 31 декември 2015 г. ЕБО докладва на Комисията, въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял III, дали и как би било целесъобразно да се гарантира, че институциите използват стабилни източници на финансиране, като в доклада се включва и оценка на въздействието върху стопанския и рисковия профил на институциите, установени в Съюза, върху финансовите пазари или върху икономиката и банковото кредитиране, особено върху кредитирането на МСП и върху търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити и модели на финансиране, отпускано чрез посредник, включително ипотечно кредитиране чрез съфинансиране. По-специално ЕБО анализира въздействието на стабилните източници на финансиране върху структурите за рефинансиране на различните банкови модели в Съюза.
2. До 31 декември 2015 г. ЕБО докладва също на Комисията, въз основа на елементите, които подлежат на докладване съгласно шеста част, дял III, и в съответствие с единните форми на отчитане по член 415, параграф 3, буква а) и след консултация с ЕССР, относно методологиите за определяне на размера на стабилното финансиране, което е на разположение на институциите и се изисква от тях, както и относно подходящите единни определения за изчисляването на такова нетно изискване за стабилно финансиране, като разглежда по-специално следното:
а)
категориите и претеглянето, приложени спрямо източниците на стабилно финансиране в член 427, параграф 1;
б)
категориите и претеглянето, приложени за определяне на изискването за стабилно финансиране в член 427, параграф 1;
в)
методологиите предоставят насърчаващи и разубеждаващи мерки в зависимост от необходимостта, за да се насърчи по-стабилното и по-дългосрочно финансиране на активи, стопански дейности, инвестиции и финансиране на институции;
г)
необходимостта от разработване на различни методологии за различните видове институции.
3. До 31 декември 2016 г., ако е целесъобразно и като взема предвид докладите по параграфи 1 и 2, както и като взема изцяло предвид разнообразието на банков сектор в Съюза, Комисията представя законодателно предложение на Европейския парламент и Съвета относно начина да се гарантира, че институциите използват стабилни източници на финансиране.
Член 511
Ливъридж
1. Въз основа на резултатите от доклада по параграф 2 до 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета доклад за въздействието и ефективността на отношението на ливъридж.
2. При необходимост заедно с доклада се представя и законодателно предложение за въвеждането на подходящ брой нива на отношението на ливъридж, които институциите, следващи различни бизнес модели, ще трябва да спазват, което предполага подходящо адаптиране на тези нива и евентуални подходящи корекции на мярката за капитала и на мярката за общата експозиция съгласно посоченото в член 429, заедно с евентуални свързани мерки за гъвкавост, ако са необходими, включително подходящи изменения на член 458, с цел въвеждане на отношението на ливъридж в обхвата на мерките, включени в този член.
3. За целите на параграф 1 до 31 октомври 2016 г. ЕБО докладва на Комисията най-малко по следните въпроси:
а)
дали рамката за отношението на ливъридж, предвидена в настоящия регламент и членове 87 и 98 от Директива 2013/36/ЕС, е подходящ инструмент за отстраняване на риска от прекомерен ливъридж от страна на институциите по задоволителен начин и в достатъчна степен;
б)
относно набелязването на бизнес моделите, които отразяват общия рисков профил на институциите, и относно въвеждането на диференцирани нива на отношението на ливъридж за тези бизнес модели;
в)
дали изискванията по членове 76 и 87 от Директива 2013/36/ЕС съгласно членове 73 и 97 от Директива 2013/36/ЕС за преодоляване на риска от прекомерен ливъридж са достатъчни, за да осигурят разумно управление на този риск от страна на институциите и съответно как трябва да бъдат подсилени тези изисквания, за да се осигури спазването на тези цели;
г)
дали и какви промени са необходими в методологията за изчислението, посочена в член 429, за да се гарантира, че отношението на ливъридж може да бъде използвано като подходящ показател за риска на институциите от прекомерен ливъридж;
д)
дали - в контекста на изчисляването на мярката за общата експозиция като елемент от отношението на ливъридж - стойността на експозицията по договорите, изброени в приложение II, определена по метода на първоначалната експозиция, се различава съществено от стойността на експозицията, определена по метода на оценяване по пазарни цени;
е)
дали използването на собствения капитал или на базовия собствен капитал от първи ред като мярка за капитала при изчисляването на отношението на ливъридж би могло да бъде по-подходящо за установяване на риска от прекомерен ливъридж и съответно какво би било подходящото калибриране на отношението на ливъридж;
ж)
дали конверсионният коефициент, посочен в член 429, параграф 10, буква а) за неусвоените кредитни улеснения, които могат да бъдат отменени безусловно по всяко време и без предизвестие, е достатъчно консервативен въз основа на събраните през периода на наблюдение данни;
з)
дали са подходящи честотата и формата на оповестяване на елементите по член 451;
и)
какво би било подходящото ниво на отношението на ливъридж за всеки от бизнес моделите, набелязани съгласно буква б);
й)
дали следва да се определи интервал за всяко ниво на отношението на ливъридж;
к)
дали въвеждането на отношението на ливъридж като изискване за институциите би наложило промени в рамката за този коефициент, предвидена в настоящия регламент, и съответно - какви;
л)
дали въвеждането на отношението на ливъридж като изискване за институциите би ограничило ефективно риска от прекомерен ливъридж от страна на институциите, и съответно дали нивото на коефициента следва да бъде еднакво за всички институции, или да продължи да се определя според рисковия профил и бизнес модела, както и според мащаба на институциите, както и в тази връзка какви допълнителни адаптации или преходен период биха били необходими във втория случай.
4. Докладът по параграф 3обхваща най-малко периода от 1 януари 2014 г. до 30 юни 2016 г. и отчита най-малко следното:
а)
въздействието от въвеждането на отношението на ливъридж, изчисляван съгласно член 429, като изискване, което институциите ще трябва да спазват, върху:
i)
финансовите пазари като цяло, и по-конкретно върху пазарите на репо сделки, деривати и покрити облигации;
ii)
устойчивостта на институциите;
iii)
бизнес моделите на институциите и балансовите им структури; по-специално по отношение на сфери на дейност с нисък риск като например насърчителни кредити от публични банки за развитие, общински заеми, финансиране на жилищни имоти и други сфери с нисък риск, които са уредени от съответното национално право;
iv)
миграцията на експозициите към субекти, върху които не се упражнява пруденциален надзор;
v)
финансовите нововъведения, по-конкретно разработването на инструменти, които включват ливъридж;
vi)
поемането на риск от страна на институциите;
vii)
дейностите по клиринг, сетълмент и попечителство и операциите на централен контрагент;
viii)
цикличността на мярката за капитала и мярката за общата експозиция като елементи от отношението на ливъридж;
ix)
банковото кредитиране, особено кредитирането на МСП, регионалните правителства или местните органи на власт субектите от публичния сектор, и търговското финансиране, включително кредитирането в рамките на официални схеми за застраховане на експортни кредити;
б)
взаимодействието на отношението на ливъридж с основаните на риска капиталови изисквания и ликвидните изисквания съгласно настоящия регламент;
в)
въздействието на разликите между счетоводните стандарти, приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1606/2002, счетоводните стандарти, приложими съгласно Директива 86/635/ЕИО, и други приложими счетоводни рамки и други съответни счетоводни рамки върху съпоставимостта на изчисляваните коефициенти на ливъридж.
Член 512
Експозиция към прехвърлен кредитен риск
До 31 декември 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета доклад относно прилагането и ефективността на разпоредбите на пета част в контекста на развитието на международните пазари.
Член 513
Макропруденциални правила
1. До 30 юни 2014 г. след консултации с ЕССР и ЕБО Комисията прави преглед на това доколко макропруденциалните правила, съдържащи се в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС, са достатъчни да редуцират системните рискове в секторите, регионите и държавите членки, включително като прави оценка на това:
а)
дали действащите понастоящем макропруденциални инструменти в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС са ефективни, ефикасни и прозрачни;
б)
дали обхватът и евентуалните нива на припокриване между различните макропруденциални инструменти, насочени към сходни рискове, в настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС са подходящи и, ако е целесъобразно, дали да се предложат нови макропруденциални правила;
в)
по какъв начин международно приетите стандарти за институциите със системно значение си взаимодействат с разпоредбите на настоящия регламент и Директива 2013/36/ЕС и, ако е уместно, да се предложат нови правила, като се вземат предвид тези съгласувани на международно равнище стандарти.
2. До 31 декември 2014 г., въз основа на консултациите с ЕССР и ЕБО, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за посочената в параграф 1 оценка и, ако е уместно, им представя законодателно предложение.
Член 514
Кредитен риск от контрагента и метод на първоначалната експозиция
До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед и докладва за прилагането на член 270, като представя доклада си на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 515
Наблюдение и оценка
1. До 2 януари 2015 г. ЕБО, заедно с ЕОЦКП, изготвя доклад относно действието на настоящия регламент със свързаните задължения по Регламента (ЕС) № 648/2012, и по-специално по отношение на институциите, които изпълняват функциите на централен контрагент, с цел да се избегне дублирането на изисквания за операциите с деривативни инструменти и по този начин да се избегне увеличаването на регулаторния риск и увеличаването на разходите за наблюдение от страна на компетентните органи.
2. ЕБО следи и оценява действието на разпоредбите по отношение на капиталовите изисквания за експозициите към централен контрагент съгласно трета част, дял II, глава 6, раздел 9. До 1 януари 2015 г. ЕБО докладва на Комисията за въздействието и ефективността на подобни разпоредби.
3. До 31 декември 2016 г. Комисията прави преглед и изготвя доклад относно привеждането в съответствие на настоящия регламент със съответните задължения по Регламент (ЕС) № 648/2012, капиталовите изисквания съгласно трета част, дял II, глава 6, раздел 9, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 516
Дългосрочно финансиране
До 31 декември 2015 г. Комисията представя доклад относно въздействието на настоящия регламент върху стимулирането на дългосрочните инвестиции в насърчаваща растежа инфраструктура.
Член 517
Определение за приемлив капитал
До 31 декември 2014 г. Комисията прави преглед и докладва по въпроса дали е подходящо определението за приемлив капитал, което се прилага за целите на втора част, дял III и четвърта част, и представя този доклад на Европейския парламент и Съвета заедно със законодателно предложение, ако това е уместно.
Член 518
Преглед на капиталовите инструменти, които може да се отпишат или конвертират при загуба на жизнеспособност
До 31 декември 2015 г. Комисията прави преглед и представя доклад за това дали настоящият регламент следва да съдържа изискване инструментите на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред да бъдат отписани напълно и окончателно, ако бъде преценено, че институцията вече не е жизнеспособна. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета заедно със законодателно предложение, ако е уместно.
Член 519
Приспадане на активите на пенсионни планове с дефинирани доходи от елементите на базовия собствен капитал от първи ред
В срок до 30 юни 2014 г. ЕБО изготвя доклад за това дали преработеният МСС 19 предизвиква - заедно с намалението на нетните активи, свързани с пенсионни планове, по член 36, буква д) и промените в нетните пасиви, свързани с пенсионни планове - ненужна променливост на собствения капитал на институциите.
Като взема предвид доклада на ЕБО, в срок до 31 декември 2014 г. Комисията изготвя доклад до Европейския парламент и Съвета по посочения в първа алинея въпрос заедно със законодателно предложение, ако е уместно, за въвеждане на третиране, с което се коригират нетните активи или пасиви на пенсионните фондове с предварително определен размер на пенсията за целите на изчисляването на собствения капитал.
ДЯЛ III
ИЗМЕНЕНИЯ
Член 520
Изменения на Регламент (ЕС) № 648/2012
Регламент (ЕС) № 648/2012 се изменя, както следва:
1)
Към дял IV се добавя следната глава:
„ГЛАВА 4
Изчисления и докладване за целите на Регламент (ЕС) № 575/2013
Член 50а
Изчисляване на KCCP
1. За целите на член 308от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници (38), когато ЦК е получил уведомление съгласно член 301 параграф 2, буква б) от посочения регламент, той изчислява KCCP както е посочено в параграф 2 от настоящия член, за всички договори и сделки, по отношение на които осъществява клиринг за всички свои клирингови членове, които са покрити от съответния гаранционен фонд.
2. ЦК изчислява хипотетичния капитал (KCCP), както следва:
където:
EBRMi
=
тойността на експозицията преди редуциране на риска, която е равна на стойността на експозицията на ЦК към клирингов член i, произтичаща от всички договори и сделки с този клирингов член, изчислена без отчитане на обезпеченията, предоставени от този клирингов член;
IMi
=
ървоначалният маржин, предоставен на ЦК от клирингов член i;
DFi
=
предварителната вноска на клирингов член i;
RW
=
рисково тегло от 20 %;
capital ratio
=
(съотношение на капиталова адекватност) = 8 %.
3. ЦК извършва изискваното по параграф 2 изчисление най-малко веднъж на тримесечие или по-често, когато това е поискано от компетентните органи на онези от клиринговите му членове, които са институции.
4. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на следното за целите на параграф 3:
а)
честотата и датите на изчисленията по параграф 2;
б)
случаите, при които компетентният орган на институция, която действа като клирингов член, може да поиска изчисленията и отчетите да се извършват по-често от посоченото в буква а).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50б
Общи правила за изчисляване на KCCP
За целите на изчислението по член 50а, параграф 2 се прилага следното:
а)
ЦК изчислява стойността на експозициите си към клиринговите си членове, както следва:
i)
за експозициите, които произтичат от договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1, букви а) и г) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
за експозициите, които произтичат от договори и сделки, посочени в член 301, параграф 1, букви в) и д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК ги изчислява съгласно разширения метод за финансово обезпечение по член 223 от посочения регламент, като прилага надзорните корекции за променливост по членове 223 и 224 от посочения регламент. Изключението по член 285, параграф 3, буква а), не се прилага;
iii)
за експозициите, които произтичат от сделки, които не са изброени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, което води до само до сетълмент риск, ЦК ги изчислява съгласно трета част, дял V от посочения регламент;
б)
за институциите, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕС) № 575/2013, нетиращите съвкупности са същите, както определените в трета част, дял II от посочения регламент;
в)
при изчисляването на стойностите по буква а) ЦК приспада от своите експозиции обезпеченията, предоставени от неговите клирингови членове, чийто размер е намален по подходящ начин с надзорните корекции за променливост в съответствие с разширения метод за финансово обезпечение, посочен в член 224 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
г)
ЦК изчислява своите експозиции към клиринговите си членове във връзка със сделки, финансирани чрез ценни книжа, в съответствие с разширения метод за финансово обезпечение, с надзорните корекции за променливост, посочени в членове 223 и 224 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
д)
когато ЦК има експозиции към един или повече ЦК, той третира тези експозиции като експозиции към клирингови членове и включва всеки маржин или предварителна вноска в гаранционен фонд, получена от тези ЦК, в изчислението на KCCP;
е)
когато ЦК е сключил обвързващо договорно споразумение със своите клирингови членове, което му позволява да използва като предварителни вноски в гаранционен фонд целия или част от първоначалния маржин, получен от неговите клирингови членове, ЦК разглежда този първоначален маржин като предварителни вноски за целите на изчисленията по параграф 1, а не като първоначален маржин.
ж)
когато прилага метода на пазарната оценка, ЦК замества формулата в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013 със следната формула:
;
където числителят на NGR се изчислява съгласно член 274, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и точно преди реалната размяна на маржовете на отклонение в края на периода на сетълмент, а знаменателят е брутната разменна стойност;
з)
когато прилага метода на пазарната оценка по член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК замества формулата в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от посочения регламент със следната формула:
;
където числителят на NGR се изчислява съгласно член 274, параграф 1 от посочения и точно преди реалната размяна на маржовете на отклонение в края на периода на сетълмент, а знаменателят е брутната разменна стойност;
и)
когато ЦК не може да изчисли стойността на NGR, определена в член 298, параграф 1, буква в), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 575/2013, той:
i)
уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, както и техните компетентни органи за неспособността си да изчисли NGR и за причините, поради които не може да извърши изчислението;
ii)
може за срок от три месеца да придаде на NGR стойност 0,3 с цел изчисляване на PCEred, посочен в буква ж);
й)
когато в края на срока, посочен в буква и), подточка ii), ЦК все още не може да изчисли стойността на NGR, той:
i)
преустановява изчисляването на KCCP;
ii)
уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, както и техните компетентни органи, че е преустановил изчисляването на KCCP;
к)
при изчисляване на потенциалната бъдеща експозиция за опции и суапции по метода на пазарната оценка, установен в член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ЦК умножава условната стойност по договора по абсолютната стойност на делта коефициента за опцията
съгласно установеното в член 280, параграф 1, буква а) от посочения регламент;
л)
когато ЦК разполага с повече от един гаранционен фонд, той извършва изчислението по член 50а, параграф 2 поотделно за всеки гаранционен фонд.
Член 50в
Докладване на информация
1. За целите на член 308 от Регламент (ЕС) № 575/2013 ЦК докладва следната информация на тези свои клирингови членове, които са институции, както и на техните компетентни органи:
а)
хипотетичния капитал (KCCP);
б)
сумата на предварителните вноски в гаранционен фонд(DFCM);
в)
сумата на предварително предоставените му финансови средства, които е задължен да използва - по закон или договорно споразумение със своите клирингови членове, за покриване на загубите си от неизпълнението на един или повече от клиринговите си членове, преди да използва направените от другите клирингови членове вноски в гаранционния фонд (DFCCP);
г)
общия брой на клиринговите си членове (N);
д)
коефициента на концентрация (β), установен в член 50г;
е)
сумата на всички договорно обвързани вноски
.Когато ЦК разполага с повече от един гаранционен фонд, той докладва информацията по първа алинея поотделно за всеки гаранционен фонд.
2. ЦК уведомява тези свои клирингови членове, които са институции, най-малко веднъж на тримесечие или по-често, когато това се изисква от компетентните органи на тези клирингови членове.
3. ЕБО разработва проекти на технически стандарти за изпълнение за определяне на:
а)
единната форма за целите на докладването по параграф 1;
б)
честотата и датите на докладването по параграф 2;
в)
случаите, при които компетентният орган на институция, която действа като клирингов член, може да поиска докладването да се извършва по-често от посоченото в буква б).
ЕБО представя на Комисията тези проекти на технически стандарти за изпълнение до 1 януари 2014 г.
На Комисията се предоставя правомощието да приеме посочените в първа алинея технически стандарти за изпълнение в съответствие с член 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010.
Член 50г
Изчисляване на специфични елементи, които ЦК трябва да докладват
За целите на член 50в се прилага следното:
а)
когато правилата на ЦК предвиждат, че ЦК използва част от финансовите си средства или съвкупността от финансовите си средства успоредно с предварителните вноски в гаранционен фонд на клиринговите си членове по начин, който прави тези средства еквивалентни на предварителните вноски на клирингов член от гледна точка на начина, по който покриват загубите на ЦК в случай на неизпълнение или неплатежоспособност на един или повече от клиринговите му членове, ЦК добавя сумата на тези финансови средства към DFCM;
б)
когато правилата на ЦК предвиждат, че ЦК използва част от финансовите си средства или съвкупността от финансовите си средства за покриване на своите загуби от неизпълнението на един или повече от своите клирингови членове, след изчерпване на своя гаранционен фонд, но преди да използва договорно обвързаните вноски на своите клирингови членове, ЦК добавя съответната сума на тези допълнителни финансови средства
към общия размер на предварителните вноски в гаранционен фонд (DF), както следва: .
в)
ЦК изчислява коефициента на концентрация (β) по следната формула:
където:
PCEred,I
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клирингов член i;
PCEred,1
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клиринговия член, който има най-голямата стойност на PCEred;
PCEred,2
=
намалената стойност на потенциалната бъдеща кредитна експозиция за всички договори и сделки на ЦК с клиринговия член, който има втората най-голяма стойност на PCEred;
(38) ОВ L 176, 27.6.2013 г., стр. 1“;" 						
2)
В член 11, параграф 15, буква б) се заличава.
3)
В член 89 се вмъква следният параграф:
„5a. В срок до 15 месеца след датата на влизане в сила на последния от единадесетте регулаторни технически стандарта, посочени в края първа алинея от, параграф 3, или до вземането на решение по силата на член 14 относно разрешаването на ЦК, като се прилага по-рано настъпилата дата, този ЦК прилага третирането, посочено в трета алинея от настоящия параграф.
ЦК прилага третирането, посочено в трета алинея от настоящия параграф, до 15 месеца след датата на влизане в сила на последния от единадесетте регулаторни технически стандарта, посочени в края втора алинея от, параграф 3 или до вземането на решение по член 25 относно признаването на ЦК, като се прилага по-рано настъпилата дата.
Когато ЦК няма гаранционен фонд и не е сключил обвързващо договорно споразумение с клиринговите си членове, което му позволява да използва като предварителни вноски целия или част от първоначалния маржин, получен от клиринговите членове, информацията, която той докладва съгласно член 50в, параграф 1, включва общия размер на първоначалния маржин, който той е получил от клиринговите членове (IM).
Сроковете в първа и втора алинея от настоящия параграф могат да бъдат удължени с още шест месеца когато Комисията е приела акта за изпълнение, посочен в член 497, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.“
ЕДИНАДЕСЕТА ЧАСТ
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 521
Влизане в сила и начална дата на прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Настоящият регламент се прилага от 1 януари 2014 г., с изключение на:
а)
член 8, параграф 3, член 21 и член 451, параграф 1, които се прилагат от 1 януари 2015 г.;
б)
Член 413, параграф 1, който се прилага от 1 януари 2016 г.;
в)
разпоредбите на настоящия регламент, които изискват ЕНО да представи на Комисията проекти на технически стандарти, и разпоредбите на настоящия регламент, с които на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове или актове за изпълнение, които се прилагат от 31 декември 2014 г..
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 26 юни 2013 година.
REGULATION (EU) No 575/2013 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 26 June 2013
on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 114 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Central Bank (1),
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure,
Whereas:
(1)
The G-20 Declaration of 2 April 2009 on Strengthening of the Financial System called for internationally consistent efforts that are aimed at strengthening transparency, accountability and regulation by improving the quantity and quality of capital in the banking system once the economic recovery is assured. That declaration also called for introduction of a supplementary non-risk based measure to contain the build-up of leverage in the banking system, and the development of a framework for stronger liquidity buffers. In response to the mandate given by the G-20, in September 2009 the Group of Central Bank Governors and Heads of Supervision (GHOS), agreed on a number of measures to strengthen the regulation of the banking sector. Those measures were endorsed by the G-20 leaders at their Pittsburgh Summit of 24-25 September 2009 and were set out in detail in December 2009. In July and September 2010, GHOS issued two further announcements on design and calibration of those new measures, and in December 2010, the Basel Committee on Banking Supervision (BCBS) published the final measures, that are referred to as the Basel III framework.
(2)
The High Level Group on Financial Supervision in the EU chaired by Jacques de Larosière (the "de Larosière group") invited the Union to develop a more harmonised set of financial regulations. In the context of the future European supervisory architecture, the European Council of 18 and 19 June 2009 also stressed the need to establish a ‧European Single Rule Book‧ applicable to all credit institutions and investment firms in the internal market.
(3)
As stated in the de Larosière group's report of 25 February 2009 (the "de Larosière report"), "a Member State should be able to adopt more stringent national regulatory measures considered to be domestically appropriate for safeguarding financial stability as long as the principles of the internal market and agreed minimum core standards are respected".
(4)
Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (3) and Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions (4) have been significantly amended on several occasions. Many provisions of Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC are applicable to both credit institutions and investment firms. For the sake of clarity and in order to ensure a coherent application of those provisions, they should be merged into new legislative acts that are applicable to both credit institutions and investment firms, namely this Regulation and Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council (5). For greater accessibility, the provisions of the Annexes to Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC should be integrated into the enacting terms of Directive 2013/36/EU and this Regulation.
(5)
Together, this Regulation and Directive 2013/36/EU should form the legal framework governing the access to the activity, the supervisory framework and the prudential rules for credit institutions and investment firms (referred to collectively as "institutions"). This Regulation should therefore be read together with that Directive
(6)
Directive 2013/36/EU, based on Article 53(1) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), should, inter alia, contain the provisions concerning the access to the activity of institutions, the modalities for their governance, and their supervisory framework, such as provisions governing the authorisation of the business, the acquisition of qualifying holdings, the exercise of the freedom of establishment and of the freedom to provide services, the powers of the competent authorities of the home and the host Member States in this regard and the provisions governing the initial capital and the supervisory review of institutions.
(7)
This Regulation should, inter alia, contain the prudential requirements for institutions that relate strictly to the functioning of banking and financial services markets and are meant to ensure the financial stability of the operators on those markets as well as a high level of protection of investors and depositors. This Regulation aims at contributing in a determined manner to the smooth functioning of the internal market and should, consequently, be based on the provisions of Article 114 TFEU, as interpreted in accordance with the consistent case-law of the Court of Justice of the European Union.
(8)
Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC, although having harmonised the rules of Member States in the area of prudential supervision to a certain degree, include a significant number of options and possibilities for Member States to impose stricter rules than those laid down by those Directives. This results in divergences between national rules, which might hamper the cross-border provision of services and the freedom of establishment and so create obstacles to the smooth functioning of the internal market.
(9)
For reasons of legal certainty and because of the need for a level playing field within the Union, a single set of regulations for all market participants is a key element for the functioning of the internal market. In order to avoid market distortions and regulatory arbitrage, prudential minimum requirements should therefore ensure maximum harmonisation. As a consequence, the transitional periods provided for in this Regulation are essential for the smooth implementation of this Regulation and to avoid uncertainty for the markets.
(10)
Having regard to work of the BCBS' Standards Implementation Group in monitoring and reviewing member countries' implementation of the Basel III framework, the Commission should provide update reports on an ongoing basis, and at least following the publication of each Progress Report by BCBS, on the implementation and domestic adoption of the Basel III framework in other major jurisdictions, including an assessment of the consistency of other countries' legislation or regulations with the international minimum standards, in order to identify differences that could raise level playing field concerns.
(11)
In order to remove obstacles to trade and distortions of competition resulting from divergences between national laws and to prevent further likely obstacles to trade and significant distortions of competition from arising, it is therefore necessary to adopt a regulation establishing uniform rules applicable in all Member States.
(12)
Shaping prudential requirements in the form of a regulation would ensure that those requirements will be directly applicable. This would ensure uniform conditions by preventing diverging national requirements as a result of the transposition of a directive. This Regulation would entail that all institutions follow the same rules in all the Union, which would also boost confidence in the stability of institutions, especially in times of stress. A regulation would also reduce regulatory complexity and firms' compliance costs, especially for institutions operating on a cross-border basis, and contribute to eliminating competitive distortions. With regard to the peculiarity of immovable property markets which are characterised by economic developments and jurisdictional differences that are specific to Member States, regions or local areas, competent authorities should be allowed to set higher risks weights or to apply stricter criteria based on default experience and expected market developments to exposures secured by mortgages on immovable property in specific areas.
(13)
In areas not covered by this Regulation, such as dynamic provisioning, provisions on national covered bonds schemes not related to the treatment of covered bonds under the rules established by this Regulation, acquisition and holding of participations in both the financial and non-financial sector for purposes not related to prudential requirements specified in this Regulation, competent authorities or Member States should be able to impose national rules, provided that they are not inconsistent with this Regulation.
(14)
The most important recommendations advocated in the de Larosière report and later implemented in the Union were the establishment of a singlerulebook and a European framework for macroprudential supervision where both elements in combination were aimed at ensuring financial stability. The single rulebook ensures a robust and uniform regulatory framework facilitating the functioning of the internal market and prevents regulatory arbitrage opportunities. Within the internal market for financial services, macroprudential risks may however differ in a number of ways with a range of national specificities resulting in variances being observed for example with regard to the structure and size of the banking sector compared to the wider economy and the credit cycle.
(15)
A number of tools to prevent and mitigate macroprudential and systemic risks have been built into this Regulation and Directive 2013/36/EU ensuring flexibility while at the same time ensuring that the use of those tools are subject to appropriate control in order not to harm the function of the internal market while also ensuring that the use of such tools is transparent and consistent.
(16)
Beyond the systemic risk buffer tool included in Directive 2013/36/EU, where macroprudential or systemic risks concern a Member State, the competent or designated authorities of the relevant Member State should have the possibility to address those risks by certain specific national macroprudential measures, when this is considered more effective to tackle those risks. The European Systemic Risk Board ("ESRB") established by Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 (6) and the European Supervisory Authority (European Banking Authority) ("EBA") established by Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 (7) should have the opportunity to provide their opinions on whether the conditions for such national macroprudential measures are met and there should be a Union mechanism to prevent national measures from proceeding, where there is very strong evidence that the relevant conditions are not satisfied. Whilst this Regulation establishes uniform microprudential rules for institutions, Member States retain a leading role in macroprudential oversight because of their expertise and their existing responsibilities in relation to financial stability. In that specific case, since the decision to adopt any national macroprudential measures includes certain assessments in relation to risks which may ultimately affect the macroeconomic, fiscal and budgetary situation of the relevant Member State, it is necessary that the power to reject the proposed national macroprudential measures is conferred on the Council in accordance with Article 291 TFEU, acting on a proposal by the Commission.
(17)
Where the Commission has submitted to the Council a proposal to reject national macroprudential measures, the Council should examine that proposal without delay and decide whether or not to reject the national measures. A vote could be taken in accordance with the Rules of Procedure of the Council (8) at the request of a Member State or of the Commission. In accordance with Article 296 TFEU, the Council should state the reasons for its decision with respect to the conditions laid down in this Regulation for its intervention. Considering the importance of the macroprudential and systemic risk for the financial market of the Member State concerned and therefore the need for rapid reaction, it is important that the time limit for such a Council decision is set to one month. If the Council, after having examined the proposal by the Commission to reject the proposed national measures in depth, comes to the conclusion that the conditions laid down in this Regulation for the rejection of the national measures were not fulfilled, it should always provide its reasons in a clear and unambiguous manner.
(18)
Until the harmonisation of liquidity requirements in 2015 and the harmonisation of a leverage ratio in 2018, Member States should be able to apply such measures as they consider appropriate, including measures to mitigate macroprudential or systemic risk in a specific Member State.
(19)
It should be possible to apply systemic risk buffers or individual measures taken by Member States to address systemic risks concerning those Member States, to the banking sector in general or to one or more subsets of the sector, meaning subsets of institutions that exhibit similar risk profiles in their business activities, or to the exposures to one or several domestic economic or geographic sectors across the banking sector.
(20)
If two or more Member States' designated authorities identify the same changes in the intensity of systemic or macroprudential risk posing a risk to financial stability at the national level in each Member State which the designated authorities consider would better be addressed by means of national measures, the Member States may submit a joint notification to the Council, the Commission, the ESRB and EBA. When notifying the Council, the Commission, the ESRB and EBA Member States should submit relevant evidence, including a justification of the joint notification.
(21)
The Commission should furthermore be empowered to adopt a delegated act temporarily increasing the level of own funds requirements, requirements for large exposures and public disclosure requirements. Such provisions should be applicable for a period of one year, unless the European Parliament or the Council has objected to the delegated act within a period of three months. The Commission should state the reasons for the use of such a procedure. The Commission should only be empowered to impose stricter prudential requirements for exposures which arise from market developments in the Union or outside the Union affecting all Member States.
(22)
A review of the macroprudential rules is justified in order for the Commission to assess, among other things, whether the macroprudential tools in this Regulation or Directive 2013/36/EU are effective, efficient and transparent, whether new instruments should be proposed, whether the coverage and the possible degrees of overlap of the macroprudential tools for targeting similar risks in this Regulation or Directive 2013/36/EU are appropriate and how internationally agreed standards for systemically important institutions interacts with this Regulation or Directive 2013/36/EU.
(23)
Where Member States adopt guidelines of general scope, in particular in areas where the adoption by the Commission of draft technical standards is pending, those guidelines shall neither contradict Union law nor undermine its application.
(24)
This Regulation does not prevent Member States from imposing, where appropriate, equivalent requirements on undertakings that do not fall within its scope.
(25)
The general prudential requirements set out in this Regulation are supplemented by individual arrangements that are decided by the competent authorities as a result of their ongoing supervisory review of individual institutions. The range of such supervisory arrangements should, inter alia, be set out in Directive 2013/36/EU since the competent authorities should be able to exert their judgment as to which arrangements should be imposed.
(26)
This Regulation should not affect the ability of competent authorities to impose specific requirements under the supervisory review and evaluation process set out in Directive 2013/36/EU that should be tailored to the specific risk profile of institutions.
(27)
Regulation (EU) No 1093/2010 aims at upgrading the quality and consistency of national supervision and strengthening oversight of cross-border groups.
(28)
Given the increase in the number of tasks conferred on EBA by this Regulation and by Directive 2013/36/EU, the European Parliament, the Council and the Commission should ensure that adequate human and financial resources are made available without delay.
(29)
Regulation (EU) No 1093/2010 requires EBA to act within the scope of Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC. EBA is also required to act in the field of activities of institutions in relation to issues not directly covered in those Directives, provided that such actions are necessary to ensure the effective and consistent application of those Directives. This Regulation should take into account the role and function of EBA and facilitate the exercise of EBA's powers set out in Regulation (EU) No 1093/2010.
(30)
After the observation period and the full implementation of a liquidity coverage requirement in accordance with this Regulation, the Commission should assess whether granting EBA a power of initiative to intervene with binding mediation in relation to the reaching of joint decisions by the competent authorities under Articles 20 and 21 of this Regulation would facilitate the practical formation and operation of single liquidity sub-groups as well as the determination of whether criteria for a specific intragroup treatment for cross-border institutions are met. Therefore, at that time, as part of one of the regular reports on the operation of EBA under Article 81 of Regulation (EU) No 1093/2010, the Commission should specifically examine the need to grant EBA such powers and include the results of this examination in its report, which should be accompanied by appropriate legislative proposals, where appropriate.
(31)
The de Larosière report stated that microprudential supervision cannot effectively safeguard financial stability without adequately taking account of developments at macro level, while macroprudential oversight is not meaningful unless it can somehow impact on supervision at the micro level. Close cooperation between EBA and the ESRB is essential to give full effectiveness to the functioning of the ESRB and follow up to its warnings and recommendations. In particular, EBA should be able to transmit to the ESRB all relevant information gathered by competent authorities in accordance with the reporting obligations set out in this Regulation.
(32)
Considering the devastating effects of the latest financial crisis the overall objectives of this Regulation are to encourage economically useful banking activities that serve the general interest and to discourage unsustainable financial speculation without real added value. This implies a comprehensive reform of the ways savings are channelled into productive investments. In order to safeguard a sustainable and diverse banking environment in the Union, competent authorities should be empowered to impose higher capital requirements for systemically important institutions that are able, due to their business activities, to pose a threat to the global economy.
(33)
Equivalent financial requirements for institutions holding money or securities belonging to their clients are necessary to ensure similar safeguards for savers and fair conditions of competition between comparable groups of institutions.
(34)
Since institutions in the internal market are engaged in direct competition, monitoring requirements should be equivalent throughout the Union taking into account the different risk profiles of the institutions.
(35)
Whenever in the course of supervision it is necessary to determine the amount of the consolidated own funds of a group of institutions, the calculation should be effected in accordance with this Regulation.
(36)
According to this Regulation own funds requirements apply on an individual and consolidated basis, unless competent authorities do not apply supervision on an individual basis where they deem this appropriate. Individual, consolidated and cross-border consolidated supervision are useful tools in overseeing institutions.
(37)
In order to ensure adequate solvency of institutions within a group it is essential that the capital requirements apply on the basis of the consolidated situation of those institutions within the group. In order to ensure that own funds are appropriately distributed within the group and available to protect savings where needed, the capital requirements should apply to individual institutions within a group, unless this objective can be effectively achieved otherwise.
(38)
The minority interests arising from intermediate financial holding companies that are subject to the requirements of this Regulation on a sub-consolidated basis may also be eligible, within the relevant limits, as Common Equity Tier 1 capital of the group on a consolidated basis, as the Common Equity Tier 1 capital of an intermediate financial holding company attributable to minority interests and the part of that same capital attributable to the parent company support both pari passu the losses of their subsidiaries when they occur.
(39)
The precise accounting technique to be used for the calculation of own funds, their adequacy for the risk to which an institution is exposed, and for the assessment of the concentration of exposures should take account of the provisions of Council Directive 86/635/EEC of 8 December 1986 on the annual accounts and consolidated accounts of banks and other financial institutions (9), which incorporates certain adaptations of the provisions of Seventh Council Directive 83/349/EEC of 13 June 1983 on consolidated accounts (10) or of Regulation (EC) No 1606/2002 of the European Parliament and of the Council of 19 July 2002 on the application of international accounting standards (11), whichever governs the accounting of the institutions under national law.
(40)
For the purposes of ensuring adequate solvency it is important to lay down capital requirements which weight assets and off-balance sheet items according to the degree of risk.
(41)
On 26 June 2004 the BCBS adopted a framework agreement on the international convergence of capital measurement and capital requirements (‧Basel II framework‧). The provisions in Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC that this Regulation has taken over form an equivalent to the provisions of the Basel II framework. Consequently, by incorporating the supplementary elements of the Basel III framework this Regulation forms an equivalent to the provisions of the Basel II and III frameworks.
(42)
It is essential to take account of the diversity of institutions in the Union by providing alternative approaches to the calculation of capital requirements for credit risk incorporating different levels of risk-sensitivity and requiring different degrees of sophistication. Use of external ratings and institutions' own estimates of individual credit risk parameters represents a significant enhancement in the risk-sensitivity and prudential soundness of the credit risk rules. Institutions should be encouraged to move towards the more risk-sensitive approaches. In producing the estimates needed to apply the approaches to credit risk of this Regulation, institutions should enhance their credit risk measurement and management processes to make available methods for determining regulatory own funds requirements that reflect the nature, scale, and complexity of individual institutions' processes. In this regard, the processing of data in connection with the incurring and management of exposures to customers should be considered to include the development and validation of credit risk management and measurement systems. That serves not only to fulfil the legitimate interests of institutions but also the purpose of this Regulation, to use better methods for risk measurement and management and also use them for regulatory own funds purposes. Notwithstanding this, the more risk-sensitive approaches require considerable expertise and resources as well as data of high quality and sufficient volume. Institutions should therefore comply with high standards before applying those approaches for regulatory own funds purposes. Given the ongoing work on ensuring appropriate backstops to internal models, the Commission should prepare a report on the possibility of extending the Basel I floor together with a legislative proposal, if appropriate.
(43)
The capital requirements should be proportionate to the risks addressed. In particular the reduction in risk levels deriving from having a large number of relatively small exposures should be reflected in the requirements.
(44)
Small and medium-sized enterprises (SMEs) are one of the pillars of the Union economy given their fundamental role in creating economic growth and providing employment. The recovery and future growth of the Union economy depends largely on the availability of capital and funding to SMEs established in the Union to carry out the necessary investments to adopt new technologies and equipment to increase their competitiveness. The limited amount of alternative sources of funding has made SMEs established in the Union even more sensitive to the impact of the banking crisis. It is therefore important to fill the existing funding gap for SMEs and ensure an appropriate flow of bank credit to SMEs in the current context. Capital charges for exposures to SMEs should be reduced through the application of a supporting factor equal to 0,7619 to allow credit institutions to increase lending to SMEs. To achieve this objective, credit institutions should effectively use the capital relief produced through the application of the supporting factor for the exclusive purpose of providing an adequate flow of credit to SMEs established in the Union. Competent authorities should monitor periodically the total amount of exposures to SMEs of credit institutions and the total amount of capital deduction.
(45)
In line with the decision of the BCBS, as endorsed by the GHOS on 10 January 2011, all additional Tier 1 and Tier 2 instruments of an institution should be capable of being fully and permanently written down or converted fully into Common Equity Tier 1 capital at the point of non-viability of the institution. Necessary legislation to ensure that own funds instruments are subject to the additional loss absorption mechanism should be incorporated into Union law as part of the requirements in relation to the recovery and resolution of institutions. If by 31 December 2015, Union law governing the requirement that capital instruments should be capable of being fully and permanently written down to zero or converted into Common Equity Tier 1 instruments in the event that an institution is no longer considered viable has not been adopted, the Commission should review and report on whether such a provision should be included in this Regulation and, in light of that review, submit appropriate legislative proposals.
(46)
The provisions of this Regulation respect the principle of proportionality, having regard in particular to the diversity in size and scale of operations and to the range of activities of institutions. Respect for the principle of proportionality also means that the simplest possible rating procedures, even in the Internal Ratings Based Approach (‧IRB Approach‧), are recognised for retail exposures. Member States should ensure that the requirements laid down in this Regulation apply in a manner proportionate to the nature, scale and complexity of the risks associated with an institution's business model and activities. The Commission should ensure that delegated and implementing acts, regulatory technical standards and implementing technical standards are consistent with the principle of proportionality, so as to guarantee that this Regulation is applied in a proportionate manner. EBA should therefore ensure that all regulatory and implementing technical standards are drafted in such a way that they are consistent with and uphold the principle of proportionality.
(47)
Competent authorities should pay appropriate attention to cases where they suspect that information is regarded as proprietary or confidential in order to avoid disclosure of such information. Although an institution may opt not to disclose information as the information is regarded as proprietary or confidential, the fact that information is being regarded as proprietary or confidential should not discharge liability arising from non-disclosure of that information when such non-disclosure is found to have material effect.
(48)
The ‧evolutionary‧ nature of this Regulation enables institutions to choose amongst three approaches to credit risk of varying complexity. In order to allow especially small institutions to opt for the more risk-sensitive IRB Approach, the relevant provisions should be read so that exposure classes include all exposures that are, directly or indirectly, put on a par with them throughout this Regulation. As a general rule, the competent authorities should not discriminate between the three approaches with regard to the Supervisory Review Process, i.e. institutions operating according to the provisions of the Standardised Approach should not for that reason alone be supervised on a stricter basis.
(49)
Increased recognition should be given to techniques of credit risk mitigation within a framework of rules designed to ensure that solvency is not undermined by undue recognition. The relevant Member States' current customary banking collateral for mitigating credit risks should wherever possible be recognised in the Standardised Approach, but also in the other approaches.
(50)
In order to ensure that the risks and risk reductions arising from institutions' securitisation activities and investments are appropriately reflected in the capital requirements of institutions it is necessary to include rules providing for a risk-sensitive and prudentially sound treatment of such activities and investments. To this end, a clear and encompassing definition of securitisation is needed that captures any transaction or scheme whereby the credit risk associated with an exposure or pool of exposures is tranched. An exposure that creates a direct payment obligation for a transaction or scheme used to finance or operate physical assets should not be considered an exposure to a securitisation, even if the transaction or scheme has payment obligations of different seniority.
(51)
Alongside surveillance aimed at ensuring financial stability, there is a need for mechanisms designed to enhance and develop an effective surveillance and prevention of potential bubbles in order to ensure optimum allocation of capital in the light of the macroeconomic challenges and objectives, in particular with respect to long term investment in the real economy.
(52)
Operational risk is a significant risk faced by institutions requiring coverage by own funds. It is essential to take account of the diversity of institutions in the Union by providing alternative approaches to the calculation of operational risk requirements incorporating different levels of risk-sensitivity and requiring different degrees of sophistication. There should be appropriate incentives for institutions to move towards the more risk-sensitive approaches. In view of the emerging state of the art for the measurement and management of operational risk the rules should be kept under review and updated as appropriate including in relation to the charges for different business lines and the recognition of risk mitigation techniques. Particular attention should be paid in this regard to taking insurance into account in the simple approaches to calculating capital requirements for operational risk.
(53)
The monitoring and control of an institution's exposures should be an integral part of its supervision. Therefore, excessive concentration of exposures to a single client or group of connected clients may result in an unacceptable risk of loss. Such a situation can be considered prejudicial to the solvency of an institution.
(54)
In determining the existence of a group of connected clients and thus exposures constituting a single risk, it is also important to take into account risks arising from a common source of significant funding provided by the institution itself, its financial group or its connected parties.
(55)
While it is desirable to base the calculation of the exposure value on that provided for the purposes of own funds requirements, it is appropriate to adopt rules for the monitoring of large exposures without applying risk weightings or degrees of risk. Moreover, the credit risk mitigation techniques applied in the solvency regime were designed with the assumption of a well-diversified credit risk. In the case of large exposures dealing with single name concentration risk, credit risk is not well-diversified. The effects of those techniques should therefore be subject to prudential safeguards. In this context, it is necessary to provide for an effective recovery of credit protection for the purposes of large exposures.
(56)
Since a loss arising from an exposure to an institution can be as severe as a loss from any other exposure, such exposures should be treated and reported in the same manner as any other exposures. An alternative quantitative limit has been introduced to alleviate the disproportionate impact of such an approach on smaller institutions. In addition, very short-term exposures related to money transmission including the execution of payment services, clearing, settlement and custody services to clients are exempt to facilitate the smooth functioning of financial markets and of the related infrastructure. Those services cover, for example, the execution of cash clearing and settlement and similar activities to facilitate settlement. The related exposures include exposures which might not be foreseeable and are therefore not under the full control of a credit institution, inter alia, balances on inter-bank accounts resulting from client payments, including credited or debited fees and interest, and other payments for client services, as well as collateral given or received.
(57)
It is important that the interests of undertakings that ‧re-package‧ loans into tradable securities and other financial instruments (originators or sponsors) and undertakings that invest in these securities or instruments (investors) are aligned. To achieve this, the originator or sponsor should retain a significant interest in the underlying assets. It is therefore important for the originators or the sponsors to retain exposure to the risk of the loans in question. More generally, securitisation transactions should not be structured in such a way as to avoid the application of the retention requirement, in particular through any fee or premium structure or both. Such retention should be applicable in all situations where the economic substance of a securitisation is applicable, whatever legal structures or instruments are used to obtain this economic substance. In particular where credit risk is transferred by securitisation, investors should make their decisions only after conducting thorough due diligence, for which they need adequate information about the securitisations.
(58)
This Regulation also provides that there be no multiple applications of the retention requirement. For any given securitisation it suffices that only the originator, the sponsor or the original lender is subject to the requirement. Similarly, where securitisation transactions contain other securitisations as an underlying, the retention requirement should be applied only to the securitisation which is subject to the investment. Purchased receivables should not be subject to the retention requirement if they arise from corporate activity where they are transferred or sold at a discount to finance such activity. Competent authorities should apply the risk weight in relation to non-compliance with due diligence and risk management obligations in relation to securitisation for non-trivial breaches of policies and procedures which are relevant to the analysis of the underlying risks. The Commission should also review whether avoidance of multiple applications of the retention requirement could be conducive to practices circumventing the retention requirement and whether the rules on securitisations are enforced effectively by the competent authorities.
(59)
Due diligence should be used in order to properly assess the risks arising from securitisation exposures for both the trading book and the non-trading book. In addition, due diligence obligations need to be proportionate. Due diligence procedures should contribute to building greater confidence between originators, sponsors and investors. It is therefore desirable that relevant information concerning the due diligence procedures is properly disclosed.
(60)
When an institution incurs an exposure to its own parent undertaking or to other subsidiaries of its parent undertaking, particular prudence is necessary. The management of such exposures incurred by institutions should be carried out in a fully autonomous manner, in accordance with the principles of sound management, without regard to any other considerations. This is especially important in the case of large exposures and in cases not simply related to intragroup administration or usual intragroup transactions. Competent authorities should pay particular attention to such intragroup exposures. Such standards need not, however be applied where the parent undertaking is a financial holding company or a credit institution or where the other subsidiaries are either credit or financial institutions or undertakings offering ancillary services, provided that all such undertakings are covered by the supervision of the credit institution on a consolidated basis.
(61)
In view of the risk-sensitivity of the rules relating to capital requirements, it is desirable to keep under review whether these have significant effects on the economic cycle. The Commission, taking into account the contribution of the European Central Bank (ECB), should report on these aspects to the European Parliament and to the Council.
(62)
The capital requirements for commodity dealers, including those dealers currently exempt from the requirements of Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on markets in financial instruments (12), should be reviewed.
(63)
The goal of liberalisation of gas and electricity markets is both economically and politically important for the Union. With this in mind, the capital requirements and other prudential rules to be applied to firms active in those markets should be proportionate and should not unduly interfere with achievement of the goal of liberalisation. This goal should, in particular, be kept in mind when reviews of this Regulation are carried out.
(64)
Institutions investing in re-securitisations should exercise due diligence also with regard to the underlying securitisations and the non-securitisation exposures ultimately underlying the former. Institutions should assess whether exposures in the context of asset-backed commercial paper programmes constitute re-securitisation exposures, including those in the context of programmes which acquire senior tranches of separate pools of whole loans where none of those loans is a securitisation or re-securitisation exposure, and where the first-loss protection for each investment is provided by the seller of the loans. In the latter situation, a pool- specific liquidity facility should generally not be considered a re-securitisation exposure because it represents a tranche of a single asset pool (that is, the applicable pool of whole loans) which contains no securitisation exposures. By contrast, a programme-wide credit enhancement covering only some of the losses above the seller-provided protection across the various pools generally would constitute a tranching of the risk of a pool of multiple assets containing at least one securitisation exposure, and would therefore be a re-securitisation exposure. Nevertheless, if such a programme funds itself entirely with a single class of commercial paper, and if either the programme-wide credit enhancement is not a re-securitisation or the commercial paper is fully supported by the sponsoring institution, leaving the commercial paper investor effectively exposed to the default risk of the sponsor instead of the underlying pools or assets, then that commercial paper generally should not be considered a re-securitisation exposure.
(65)
The provisions on prudent valuation for the trading book should apply to all instruments measured at fair value, whether in the trading book or non- trading book of institutions. It should be clarified that, where the application of prudent valuation would lead to a lower carrying value than actually recognised in the accounting, the absolute value of the difference should be deducted from own funds.
(66)
Institutions should have a choice whether to apply a capital requirement to or deduct from Common Equity Tier 1 items those securitisation positions that receive a 1 250 % risk weight under this Regulation, irrespective of whether the positions are in the trading or the non-trading book.
(67)
Originator or sponsor institutions should not be able to circumvent the prohibition of implicit support by using their trading books in order to provide such support.
(68)
Without prejudice to the disclosures explicitly required by this Regulation, the aim of the disclosure requirements should be to provide market participants with accurate and comprehensive information regarding the risk profile of individual institutions. Institutions should therefore be required to disclose additional information not explicitly listed in this Regulation where such disclosure is necessary to meet that aim. At the same time, competent authorities should pay appropriate attention to cases where they suspect that information is regarded as proprietary or confidential by an institution in order to avoid disclosure of such information.
(69)
Where an external credit assessment for a securitisation position incorporates the effect of credit protection provided by the investing institution itself, the institution should not be able to benefit from the lower risk weight resulting from that protection. The securitisation position should not be deducted from capital if there are other ways to determine a risk weight in line with the actual risk of the position which does not take that credit protection into account.
(70)
Given their recent weak performance, the standards for internal models to calculate market risk capital requirements should be strengthened. In particular, their capture of risks should be completed regarding credit risks in the trading book. Furthermore, capital charges should include a component adequate to stress conditions to strengthen capital requirements in view of deteriorating market conditions and in order to reduce the potential for pro-cyclicality. Institutions should also carry out reverse stress tests to examine what scenarios could challenge the viability of the institution unless they can prove that such a test is dispensable. Given the recent particular difficulties of treating securitisation positions using approaches based on internal models, the recognition of institutions' modelling of securitisation risks to calculate capital requirements in the trading book should be limited and a standardised capital charge for securitisation positions in the trading book should be required by default.
(71)
This Regulation lays down limited exceptions for certain correlation trading activities, in accordance with which an institution may be permitted by its supervisor to calculate a comprehensive risk capital charge subject to strict requirements. In such cases the institution should be required to subject those activities to a capital charge equal to the higher of the capital charge in accordance with that internally developed approach and 8 % of the capital charge for specific risk in accordance with the standardised measurement method. It should not be required to subject those exposures to the incremental risk charge but they should be incorporated into both the value-at-risk measures and the stressed value-at-risk measures.
(72)
In light of the nature and magnitude of unexpected losses experienced by institutions during the financial and economic crisis, it is necessary to improve further the quality and harmonisation of own funds that institutions are required to hold. This should include the introduction of a new definition of the core elements of capital available to absorb unexpected losses as they arise, enhancements to the definition of hybrid capital and uniform prudential adjustments to own funds. It is also necessary to raise significantly the level of own funds, including new capital ratios focusing on the core elements of own funds available to absorb losses as they arise. It is expected that institutions whose shares are admitted to trading on a regulated market should meet their capital requirements regarding the core elements of capital with such shares that meet a strict set of criteria for the core capital instruments and the disclosed reserves of the institution only. In order to adequately take into account the diversity of legal forms institutions within the Union are operating under, the strict set of criteria for the core capital instruments should ensure that core capital instruments for institutions whose shares are not admitted to trading on a regulated market are of the highest quality. This should not prevent institutions from paying, on shares that have differentiated or no voting rights, distributions that are a multiple of those paid on shares which have relatively higher levels of voting rights, provided that, irrespective of the level of voting rights, the strict criteria for Common Equity Tier 1 instruments are met, including those relating to the flexibility of payments, and provided that where a distribution is paid it is to be paid on all shares issued by the institution concerned.
(73)
Trade finance exposures are diverse in nature but share characteristics such as being small in value and short in duration and having an identifiable source of repayment. They are underpinned by movements of goods and services that support the real economy and in most cases help small companies in their day-to-day needs, thereby creating economic growth and job opportunities. Inflows and outflows are usually matched and liquidity risk is therefore limited.
(74)
It is appropriate that EBA keeps an up-to-date list of all of the forms of capital instruments in each Member State that qualify as Common Equity Tier 1 instruments. EBA should remove from that list non-State aid instruments issued after the date of entry into force of this Regulation not meeting the criteria specified in this Regulation and should publicly announce such removal. Where instruments removed by EBA from the list continue to be recognised after EBA's announcement, EBA should fully exercise its powers, in particular those conferred by Article 17 of Regulation (EU) No 1093/2010 concerning breaches of Union law. It is recalled that a three-step mechanism applies for a proportionate response to instances of incorrect or insufficient application of Union law, whereby, as a first step, EBA is empowered to investigate alleged incorrect or insufficient application of Union law obligations by national authorities in their supervisory practice, concluded by a recommendation. Second, where the competent national authority does not follow the recommendation, the Commission is empowered to issue a formal opinion taking into account the EBA's recommendation, requiring the competent authority to take the actions necessary to ensure compliance with Union law. Third, to overcome exceptional situations of persistent inaction by the competent authority concerned, the EBA is empowered, as a last resort, to adopt decisions addressed to individual financial institutions. Moreover, it is recalled that, under Article 258 TFEU, where the Commission considers that a Member State has failed to fulfil an obligation under the Treaties, it has the power to bring the matter before the Court of Justice of the European Union.
(75)
This Regulation should not affect the ability of competent authorities to maintain pre-approval processes regarding the contracts governing Additional Tier 1 and Tier 2 capital instruments. In those cases such capital instruments should only be computed towards the institution's Additional Tier 1 capital or Tier 2 capital once they have successfully completed these approval processes.
(76)
For the purposes of strengthening market discipline and enhancing financial stability it is necessary to introduce more detailed requirements for disclosure of the form and nature of regulatory capital and prudential adjustments made in order to ensure that investors and depositors are sufficiently well informed about the solvency of institutions.
(77)
It is further necessary for competent authorities to have knowledge of the level, at least in aggregate terms, of repurchase agreements, securities lending and all forms of encumbrance of assets. Such information should be reported to the competent authorities. For the purposes of strengthening market discipline, there should be more detailed requirements for disclosure of repurchase agreements and secured funding.
(78)
The new definition of capital and regulatory capital requirements should be introduced in a manner that takes account of the fact that there are different national starting points and circumstances, with initial variance around the new standards reducing over the transition period. In order to ensure the appropriate continuity in the level of own funds, instruments issued within the context of a recapitalisation measure pursuant to State aid rules and issued prior to the date of application of this Regulation will be grandfathered for the extent of the transition period. Reliance on State aid should be reduced as much as possible in the future. However, to the extent that State aid proves necessary in certain situations, this Regulation should provide for a framework to deal with such situations. In particular, this Regulation should specify what should be the treatment for own funds instruments issued within the context of a recapitalisation measure pursuant to State aid rules. The possibility for institutions to benefit from such treatment should be subject to strict conditions. Furthermore, to the extent that such treatment allows for deviations from the new criteria on the quality of own funds instruments those deviations should be limited to the largest extent possible. The treatment for existing capital instruments issued within the context of a recapitalisation measure pursuant to State aid- rules, should clearly distinguish between those capital instruments that comply with the requirements of this Regulation and those that do not. Appropriate transitional provisions for the latter case should therefore be laid down in this Regulation.
(79)
Directive 2006/48/EC required credit institutions to provide own funds that are at least equal to specified minimum amounts until 31 December 2011. In the light of the continuing effects of the financial crisis in the banking sector and the extension of the transitional arrangements for capital requirements adopted by the BCBS, it is appropriate to reintroduce a lower limit for a limited period of time until sufficient amounts of own funds have been established in accordance with the transitional arrangements for own funds provided for in this Regulation that will be progressively phased in from the date of application of this Regulation to 2019.
(80)
For groups which include significant banking or investment business and insurance business, Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate (13), provides specific rules to address such ‧double counting‧ of capital. Directive 2002/87/EC is based on internationally agreed principles for dealing with risk across sectors. This Regulation strengthens the way those financial conglomerates rules shall apply to bank and investment firm groups, ensuring their robust and consistent application. Any further changes that are necessary will be addressed in the review of Directive 2002/87/EC, which is expected in 2015.
(81)
The financial crisis highlighted that institutions greatly underestimated the level of counterparty credit risk associated with over-the-counter (OTC) derivatives. This prompted the G-20, in September 2009, to call for more OTC derivatives to be cleared through a central counterparty (CCP). Furthermore, they asked for those OTC derivatives that could not be cleared centrally to be subject to higher own funds requirements in order to properly reflect the higher risks associated with them.
(82)
Following the G-20 call, the BCBS, as part of the Basel III framework, materially changed the counterparty credit risk regime. The Basel III framework is expected to significantly increase the own fund requirements associated with institutions' OTC derivatives and securities financing transactions and to create important incentives for institutions to use CCPs. The Basel III framework is also expected to provide further incentives to strengthen the risk management of counterparty credit exposures and to revise the current regime for the treatment of counterparty credit risk exposures to CCPs.
(83)
Institutions should hold additional own funds due to credit valuation adjustment risk arising from OTC derivatives. Institutions should also apply a higher asset value correlation in the calculation of the own fund requirements for counterparty credit risk exposures arising from OTC derivatives and securities-financing transactions to certain financial institutions. Institutions should also be required to considerably improve measurement and management of counterparty credit risk by better addressing wrong-way risk, highly leveraged counterparties and collateral, accompanied by the corresponding enhancements in the areas of back-testing and stress testing.
(84)
Trade exposures to CCPs usually benefit from the multilateral netting and loss-sharing mechanism provided by CCPs. As a consequence, they involve a very low counterparty credit risk and should therefore be subject to a very low own funds requirement. At the same time, this requirement should be positive in order to ensure that institutions track and monitor their exposures to CCPs as part of good risk management and to reflect that even trade exposures to CCPs are not risk-free.
(85)
A CCP's default fund is a mechanism that allows the sharing (mutualisation) of losses among the CCP's clearing members. It is used where the losses incurred by the CCP following the default of a clearing member are greater than the margins and default fund contributions provided by that clearing member and any other defence the CCP may use before recurring to the default fund contributions of the remaining clearing members. In view of this, the risk of loss associated with exposures from default fund contributions is higher than that associated with trade exposures. Therefore, this type of exposures should be subject to a higher own funds requirement.
(86)
The "hypothetical capital" of a CCP should be a variable needed to determine the own funds requirement for a clearing member's exposures from its contributions to a CCP's default fund. It should not be understood as anything else. In particular, it should not be understood as the amount of capital that a CCP is required to hold by its competent authority.
(87)
The review of the treatment of counterparty credit risk, and in particular putting in place higher own funds requirements for bilateral derivative contracts in order to reflect the higher risk that such contracts pose to the financial system, forms an integral part of the Commission's efforts to ensure efficient, safe and sound derivatives markets. Consequently, this Regulation complements Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council of 4 July 2012 on OTC derivatives, central counterparties and trade repositories (14).
(88)
The Commission should review the relevant exemptions for large exposures by 31 December 2015. Pending the outcome of that review, Member States should continue being allowed to decide on the exemption of certain large exposures from those rules for a sufficiently long transitional period. Building on the work done in the context of the preparation and negotiation of Directive 2009/111/EC of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 amending Directives 2006/48/EC, 2006/49/EC and 2007/64/EC as regards banks affiliated to central institutions, certain own funds items, large exposures, supervisory arrangements, and crisis management (15) and taking into account international and Union developments on those issues, the Commission should review whether those exemptions should continue to be applied in a discretionary or in a more general way and on whether the risks related to those exposures are addressed by other effective means laid down in this Regulation.
(89)
In order to ensure that exemptions of exposures by competent authorities do not jeopardise the coherence of the uniform rules established by this Regulation on a permanent basis, after a transitional period, and in the absence of any outcome of that review, the competent authorities should consult EBA on whether or not it is appropriate to continue making use of the possibility to exempt certain exposures.
(90)
The years preceding the financial crisis were characterised by an excessive build up in institutions' exposures in relation to their own funds (leverage). During the financial crisis, losses and the shortage of funding forced institutions to reduce significantly their leverage over a short period of time. This amplified downward pressures on asset prices, causing further losses for institutions which in turn led to further declines in their own funds. The ultimate results of this negative spiral were a reduction in the availability of credit to the real economy and a deeper and longer crisis.
(91)
Risk-based own funds requirements are essential to ensure sufficient own funds to cover unexpected losses. However, the crisis has shown that those requirements alone are not sufficient to prevent institutions from taking on excessive and unsustainable leverage risk.
(92)
In September 2009, the G-20 leaders committed to developing internationally-agreed rules to discourage an excessive leverage. To that end, they supported the introduction of a leverage ratio as a supplementary measure to the Basel II framework.
(93)
In December 2010, the BCBS published guidelines defining the methodology for calculating the leverage ratio. Those rules provide for an observation period that will run from 1 January 2013 until 1 January 2017 during which the leverage ratio, its components and its behaviour relative to the risk-based requirement will be monitored. Based on the results of the observation period the BCBS intends to make any final adjustments to the definition and calibration of the leverage ratio in the first half of 2017, with a view to migrating to a binding requirement on 1 January 2018 based on appropriate review and calibration. The BCBS guidelines also provide for disclosure of the leverage ratio and its components starting from 1 January 2015.
(94)
A leverage ratio is a new regulatory and supervisory tool for the Union. In line with international agreements, it should be introduced first as an additional feature that can be applied on individual institutions at the discretion of supervisory authorities. Reporting obligations for institutions would allow appropriate review and calibration, with a view to migrating to a binding measure in 2018.
(95)
When reviewing the impact of the leverage ratio on different business models, particular attention should be paid to business models which are considered to entail low risk, such as mortgage lending and specialised lending with regional governments, local authorities or public sector entities. EBA, on the basis of data received and the findings of the supervisory review during an observation period, should in cooperation with competent authorities develop a classification of business models and risks. Based on appropriate analysis, and also taking into account historical data or stress scenarios, there should be an assessment of the appropriate levels of the leverage ratio that safeguard the resilience of the respective business models and whether the levels of the leverage ratio should be set as thresholds or ranges. After the observation period and the calibration of the respective levels of the leverage ratio, and on the basis of the assessment, EBA can publish an appropriate statistical review, including averages and standard deviations, of the leverage ratio. After adoption of the leverage ratio requirements, EBA should publish an appropriate statistical review, including averages and standard deviations, of the leverage ratio in relation to the identified categories of institutions.
(96)
Institutions should monitor the level and changes in the leverage ratio as well as leverage risk as part of the internal capital adequacy assessment process (ICAAP). Such monitoring should be included in the supervisory review process. In particular, after the entry into force of the leverage ratio requirements, competent authorities should monitor the developments in the business model and corresponding risk profile in order to ensure up to date and proper classification of institutions.
(97)
Good governance structures, transparency and disclosure are essential for sound remuneration policies. In order to ensure adequate transparency to the market of their remuneration structures and the associated risk, institutions should disclose detailed information on their remuneration policies, practices and, for reasons of confidentiality, aggregated amounts for those members of staff whose professional activities have a material impact on the risk profile of the institution. That information should be made available to all stakeholders. Those particular requirements should be without prejudice to more general disclosure requirements concerning remuneration policies applicable horizontally across sectors. Moreover, Member States should be allowed to require institutions to make available more detailed information on remuneration.
(98)
The recognition of a credit rating agency as an external credit assessment institution (ECAI) should not increase the foreclosure of a market already dominated by three main undertakings. EBA and ESCB central banks, without making the process easier or less demanding, should provide for the recognition of more credit rating agencies as ECAIs as a way to open the market to other undertakings.
(99)
Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (16) and Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data (17), should be fully applicable to the processing of personal data for the purposes of this Regulation.
(100)
Institutions should hold a diversified buffer of liquid assets that they can use to cover liquidity needs in a short term liquidity stress. As it is not possible to know ex ante with certainty which specific assets within each asset class might be subject to shocks ex post, it is appropriate to promote a diversified and high-quality liquidity buffer consisting of different asset categories. A concentration of assets and overreliance on market liquidity creates systemic risk to the financial sector and should be avoided. A broad set of quality assets should therefore be taken into consideration during an initial observation period which will be used for the development of a definition of a liquidity coverage requirement. When making a uniform definition of liquid assets at least government bonds, and covered bonds traded on transparent markets with an ongoing turnover would be expected to be considered assets of extremely high liquidity and credit quality. It would also be appropriate that assets corresponding to Article 416(1)(a) to (c) should be included in the buffer without limitations. When institutions use the liquidity stock, they should put in place a plan to restore their holdings of liquid assets and competent authorities should ensure the adequacy of the plan and its implementation.
(101)
The stock of liquid assets should be available at any time to meet the liquidity outflows. The level of liquidity needs in a short term liquidity stress should be determined in a standardised manner so as to ensure a uniform soundness standard and a level playing field. It should be ensured that such a standardised determination has no unintended consequences for financial markets, credit extension and economic growth, also taking into account different business and investment models and funding environments of institutions across the Union. To this end, the liquidity coverage requirement should be subject to an observation period. Based on the observations and supported by reports from EBA, the Commission should be empowered to adopt a delegated act to introduce in a timely manner a detailed and harmonised liquidity coverage requirement for the Union. In order to ensure global harmonisation in the area of regulation of liquidity any delegated act to introduce the liquidity coverage requirement should be comparable to the liquidity coverage ratio set out in the final international framework for liquidity risk measurement, standards and monitoring of the BCBS taking into account Union and national specificities.
(102)
To that end, during the observation period, EBA should review and assess, inter alia the appropriateness of a threshold of 60 % on level 1 liquid assets, a cap of 75 % of inflows to outflows and the phase-in of the liquidity coverage requirement from 60 % from 1 January 2015 increasing on a graduated basis to 100 %. When assessing and reporting on the uniform definitions of the stock of liquid assets, EBA should have regard to the BCBS definition of high quality liquid assets (HQLA) for the basis of its analysis, taking Union and national specificities into account. While EBA should identify those currencies where the needs of institutions established in the Union for liquid assets exceeds the availability of those liquid assets in that currency, EBA should also annually examine whether derogations, including those identified in this Regulation, should be applied. In addition, EBA should assess annually whether in relation to any such derogation as well as derogations already identified in this Regulation, any additional conditions should be attached to their use by institutions established in the Union or whether existing conditions should be revised. EBA should submit the results of its analysis in an annual report to the Commission.
(103)
With a view to increasing efficiency and reducing the administrative burden, EBA should set up a coherent reporting framework on the basis of a harmonised set of standards for liquidity requirements that should be applied across the Union. To this end, EBA should develop uniform reporting formats and IT solutions that take into account the provisions of this Regulation and Directive 2013/36/EU. Until the date of application of the full liquidity requirements, institutions should continue to meet their national reporting requirements.
(104)
EBA, in cooperation with the ESRB, should issue guidance on the principles for use of liquid stock in a stress situation.
(105)
It should not be taken for granted that institutions will receive liquidity support from other institutions belonging to the same group when they experience difficulties in meeting their payment obligations. However, subject to stringent conditions and the individual agreement of all competent authorities involved, competent authorities should be able to waive the application of the liquidity requirement for individual institutions and subject those institutions to a consolidated requirement, in order to allow them to manage their liquidity centrally at group or sub-group level.
(106)
In the same vein, where no waiver is granted, liquidity flows between two institutions belonging to the same group and which are subject to consolidated supervision, should, when the liquidity requirement becomes a binding measure, receive preferential inflow and outflow rates only in those cases where all the necessary safeguards are in place. Such specific preferential treatments should be narrowly defined and linked to the fulfilment of a number of stringent and objective conditions. The specific treatment applicable to a given intragroup flow should be obtained through a methodology using objective criteria and parameters in order to determine specific levels of inflows and outflows between the institution and the counterparty. Based on the observations and supported by the EBA report, the Commission should, as appropriate and as part of the delegated act which it adopts pursuant to this Regulation to specify the liquidity coverage requirement, be empowered to adopt delegated acts to lay down those specific intragroup treatments, the methodology and the objective criteria to which they are linked as well as joint decision modalities for the assessment of those criteria.
(107)
Bonds issued by the National Asset Management Agency (NAMA) in Ireland are of particular importance to the Irish banking recovery and their issue has been granted prior approval by the Member States, and approved as a State aid by the Commission as a support measure introduced to remove impaired assets from the balance sheets of certain credit institutions. The issuance of such bonds, a transitional measure supported by the Commission and the ECB, is an integral part in the restructuring of the Irish banking system. Such bonds are guaranteed by the Irish government and are eligible collateral with monetary authorities. The Commission should address specific grandfathering mechanisms of transferable assets issued or guaranteed by entities with Union State aid approval, as part of the delegated act which it adopts pursuant to this Regulation to specify the liquidity coverage requirement. In that regard the Commission should take into account the fact that institutions calculating the liquidity coverage requirements in accordance with this Regulation should be permitted to include NAMA senior bonds as assets of extremely high liquidity and credit quality until December 2019.
(108)
Similarly, the bonds issued by the Spanish Asset Management Company are of particular importance to the Spanish banking recovery and are a transitional measure supported by the Commission and the ECB, as an integral part in the restructuring of the Spanish banking system. Since their issuance is provided for in the Memorandum of Understanding on Financial Sector Policy Conditionality signed by the Commission and the Spanish Authorities on 23 July 2012, and the transfer of assets requires approval by the Commission as a State aid measure introduced to remove impaired assets from the balance sheets of certain credit institutions, and to the extent they are guaranteed by the Spanish government and are eligible collateral with monetary authorities. The Commission should address specific grandfathering mechanisms of transferable assets issued or guaranteed by entities with Union State aid approval as part of the delegated act which it adopts pursuant to this Regulation to specify the liquidity coverage requirement. In that regard the Commission should take into account the fact that institutions calculating the liquidity coverage requirements in accordance with this Regulation should be permitted to include Spanish Asset Management Company senior bonds as assets of extremely high liquidity and credit quality until at least December 2023.
(109)
On the basis of the reports which EBA is required to submit and when preparing the proposal for a delegated act on liquidity requirements, the Commission should also consider if senior bonds issued by legal entities similar to NAMA in Ireland or the Spanish Asset Management Company, established for the same purpose and of particular importance for bank recovery in any other Member State, should be granted such treatment, to the extent they are guaranteed by the central government of the relevant Member State and are eligible collateral with monetary authorities.
(110)
In developing draft regulatory technical standards to determine methods for the measurement of additional outflow, EBA should consider a historical look back standardised approach as a method of such measurement.
(111)
Pending the introduction of the net stable funding ratio (NSFR) as a binding minimum standard, institutions should observe a general funding obligation. The general funding obligation should not be a ratio requirement. If, pending the introduction of the NSFR, a stable funding ratio is introduced as a minimum standard by way of a national provision, institutions should comply with this minimum standard accordingly.
(112)
Apart from short-term liquidity needs, institutions should also adopt funding structures that are stable over a longer term horizon. In December 2010, the BCBS agreed that the NSFR will move to a minimum standard by 1 January 2018 and that the BCBS will put in place rigorous reporting processes to monitor the ratio during a transition period and will continue to review the implications of these standards for financial markets, credit extension and economic growth, addressing unintended consequences as necessary. The BCBS thus agreed that the NSFR will be subject to an observation period and will include a review clause. In that context, EBA should, based on reporting required by this Regulation, evaluate how a stable funding requirement should be designed. Based on this evaluation, the Commission should report to the European Parliament and the Council together with any appropriate proposals in order to introduce such a requirement by 2018.
(113)
Weaknesses in corporate governance in a number of institutions have contributed to excessive and imprudent risk-taking in the banking sector which led to the failure of individual institutions and systemic problems.
(114)
In order to facilitate the monitoring of institutions' corporate governance practices and improve market discipline, institutions should publicly disclose their corporate governance arrangements. Their management bodies should approve and publicly disclose a statement providing assurance to the public that these arrangements are adequate and efficient.
(115)
In order to take account of the diversity of business models of institutions in the internal market certain long-term structural requirements such as the NSFR and the leverage ratio should be examined closely with a view of promoting a variety of sound banking structures which have been and should continue to of service to the Union's economy.
(116)
For the continuous provision of financial services to households and firms a stable funding structure is necessary. Long-term funding flows in bank-based financial systems in many Member States may generally possess different characteristics than those found in other international markets. In addition, specific funding structures may have developed in Member States to provide stable financing for long-term investment, including decentralised banking structures to channel liquidity or specialised mortgage securities which trade on highly liquid markets or are a welcome investment for long-term investors. Those structural factors should be carefully considered. It is essential to that purpose that, once international standards are finalised, EBA and the ESRB, based on reporting required by this Regulation, evaluate how a stable funding requirement should be designed fully taking into account the diversity of funding structures in the banking market in the Union.
(117)
In order to ensure progressive convergence between the level of own funds and the prudential adjustments applied to the definition of own funds across the Union and to the definition of own funds laid down in this Regulation during a transition period, the phasing in of the own funds requirements of this Regulation should occur gradually. It is vital to ensure that this phasing in is consistent with the recent enhancements made by Member States to the required levels of own funds and to the definition of own funds in place in the Member States. To that end, during the transition period the competent authorities should determine within defined lower and upper limits how rapidly to introduce the required level of own funds and prudential adjustments laid down in this Regulation.
(118)
In order to facilitate smooth transition from divergent prudential adjustments currently applied in Member States to the set of prudential adjustments laid down in this Regulation, competent authorities should be able during a transition period to continue to require institutions, to a limited extent, to make prudential adjustments to own funds that are a derogation from this Regulation.
(119)
In order to ensure that institutions have sufficient time to meet the new required levels and definition of own funds, certain capital instruments that do not comply with the definition of own funds laid down in this Regulation should be phased out between 1 January 2013 and 31 December 2021. In addition, certain state-injected instruments should be recognised fully in own funds for a limited period. Furthermore, share premium accounts related to items that qualified as own funds under national transposition measures for Directive 2006/48/EC should under certain circumstances qualify as Common Equity Tier 1.
(120)
In order to ensure progressive convergence towards uniform rules on disclosure by institutions to provide market participants with accurate and comprehensive information regarding the risk profile of individual institutions, disclosure requirements should be phased in gradually.
(121)
In order to take account of market developments and experience in the application of this Regulation, the Commission should be required to submit reports to the European Parliament and to the Council, together with legislative proposals, where appropriate, on the possible effect of capital requirements on the economic cycle of minimum, own funds requirements for exposures in the form of covered bonds, large exposures, liquidity requirements, leverage, exposures to transferred credit risk, counterparty credit risk and the original exposure method, retail exposures, on the definition of eligible capital, and the level of application of this Regulation.
(122)
The primary purpose of the legal framework for credit institutions should be to ensure the operation of vital services to the real economy while limiting the risk of moral hazard. The structural separation of retail and investment banking activities within a banking group could be one of the key tools to support this objective. No provision in the current regulatory framework should therefore prevent the introduction of measures to effect such a separation. The Commission should be required to analyse the issue of structural separation in the Union and submit a report, together with legislative proposals, if appropriate, to the European Parliament and the Council.
(123)
Similarly, with a view to protecting depositors and preserving financial stability, Member States should also be permitted to adopt structural measures that require credit institutions authorised in that Member State to reduce their exposures to different legal entities depending on their activities, irrespective of where those activities are located. However, because such measures could have a negative impact by fragmenting the internal market, they should only be approved subject to strict conditions pending the entry into force of a future legal act explicitly harmonising such measures.
(124)
In order to specify the requirements set out in this Regulation, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of technical adjustments to this Regulation to clarify definitions to ensure uniform application of this Regulation or to take account of developments on financial markets, to align terminology on, and frame definitions in accordance with, subsequent relevant acts, to adjust the provisions of this Regulation on own funds to reflect developments in accounting standards or Union law, or with regard to the convergence of supervisory practices, to expand the lists of exposure classes for the purposes of the Standardised Approach or the IRB Approach to take account of developments on financial markets, to adjust certain amounts relevant to those exposure classes to take into account the effects of inflation; to adjust the list and classification of off- balance sheet items and to adjust specific provisions and technical criteria on the treatment of counterparty credit risk, the Standardised Approach and the IRB Approach, credit risk mitigation, securitisation, operational risk, market risk, liquidity, leverage and disclosure in order to take account of developments on financial markets or in accounting standards or Union law, or with regard to the convergence of supervisory practices and risk measurement and to take account of the outcome of the review of various matters relating to the scope of Directive 2004/39/EC.
(125)
The power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should also be delegated to the Commission in respect of prescribing a temporary reduction in the level of own funds or risk weights specified under this Regulation in order to take account of specific circumstances, to clarify the exemption of certain exposures from the application of provisions of this Regulation on large exposures, to specify amounts relevant to the calculation of capital requirements for the trading book to take account of developments in the economic and monetary field, to adjust the categories of investment firms eligible for certain derogations to required levels of own funds to take account of developments on financial markets, to clarify the requirement that investment firms hold own funds equivalent to one quarter of their fixed overheads of the preceding year to ensure uniform application of this Regulation, to determine the elements of own funds from which deductions of an institution's holdings of the instruments of relevant entities should be made, to introduce additional transitional provisions relating to the treatment of actuarial gains and losses in measuring defined benefit pension liabilities of institutions. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(126)
In accordance with Declaration No 39 on Article 290 TFEU, the Commission should continue to consult experts appointed by the Member States in the preparation of draft delegated acts in the financial services area, in accordance with its established practice.
(127)
Technical standards in financial services should ensure harmonisation, uniform conditions and adequate protection of depositors, investors and consumers across the Union. As a body with highly specialised expertise, it would be efficient and appropriate to entrust EBA with the elaboration of draft regulatory and implementing technical standards which do not involve policy choices, for submission to the Commission. EBA should ensure efficient administrative and reporting processes when drafting technical standards. The reporting formats should be proportionate to the nature, scale and complexity of the activities of the institutions.
(128)
The Commission should adopt draft regulatory technical standards developed by EBA in the areas of mutuals, cooperative societies, savings institutions or similar institutions, certain own funds instruments, prudential adjustments, deductions from own funds, additional own funds instruments, minority interests, services ancillary to banking, the treatment of credit risk adjustment, probability of default, loss given default, approaches to risk-weighting of assets, convergence of supervisory practices, liquidity, and transitional arrangements for own funds, by means of delegated acts pursuant to Article 290 TFEU and in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission and EBA should ensure that those standards and requirements can be applied by all institutions concerned in a manner that is proportionate to the nature, scale and complexity of those institutions and their activities.
(129)
The implementation of some delegated acts provided for in this Regulation, such as the delegated act concerning the liquidity coverage requirement, may potentially have a substantial impact on supervised institutions and the real economy. The Commission should ensure that the European Parliament and the Council are always well informed about relevant developments at international level and current thinking within the Commission well before the publication of delegated acts.
(130)
The Commission should also be empowered to adopt implementing technical standards developed by EBA with regard to consolidation, joint decisions, reporting, disclosure, exposures secured by mortgages, risk assessment, approaches to risk-weighting of assets, risk-weights and specification of certain exposures, the treatment of options and warrants, positions in equity instruments and foreign exchange, the use of internal models, leverage, and off-balance sheet items by means of implementing acts pursuant to Article 291 TFEU and in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
(131)
Given the detail and number of regulatory technical standards that are to be adopted pursuant to this Regulation, where the Commission adopts a regulatory technical standard which is the same as the draft regulatory technical standard submitted by EBA, the period within which the European Parliament or the Council may object to a regulatory technical standard, should, where appropriate, be further extended by one month. Moreover, the Commission should aim to adopt the regulatory technical standards in good time to permit the European Parliament and the Council to exercise full scrutiny, taking account of the volume and complexity of regulatory technical standards and the details of the European Parliament's and the Council's rules of procedure, calendar of work and composition.
(132)
In order to ensure a high degree of transparency, EBA should launch consultations relating to the draft technical standards referred to in this Regulation. EBA and the Commission should start preparing their reports on liquidity requirements and leverage, as provided for in this Regulation, as soon as possible.
(133)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by the Member States of the Commission's exercise of implementing powers (18).
(134)
In accordance with Article 345 TFEU, which provides that the Treaties are in no way to prejudice the rules in Member States governing the system of property ownership, this Regulation neither favours nor discriminates against types of ownership which are within its scope.
(135)
The European Data Protection Supervisor has been consulted in accordance with Article 28(2) of Regulation (EC) No 45/2001 and has adopted an opinion (19).
(136)
Regulation (EU) No 648/2012 should be amended accordingly,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
PART ONE
GENERAL PROVISIONS
TITLE I
SUBJECT MATTER, SCOPE AND DEFINITIONS
Article 1
Scope
This Regulation lays down uniform rules concerning general prudential requirements that institutions supervised under Directive 2013/36/EU shall comply with in relation to the following items:
(a)
own funds requirements relating to entirely quantifiable, uniform and standardised elements of credit risk, market risk, operational risk and settlement risk;
(b)
requirements limiting large exposures;
(c)
after the delegated act referred to in Article 460 has entered into force, liquidity requirements relating to entirely quantifiable, uniform and standardised elements of liquidity risk;
(d)
reporting requirements related to points (a), (b) and (c) and to leverage;
(e)
public disclosure requirements.
This Regulation does not govern publication requirements for competent authorities in the field of prudential regulation and supervision of institutions as set out in Directive 2013/36/EU.
Article 2
Supervisory powers
For the purposes of ensuring compliance with this Regulation, competent authorities shall have the powers and shall follow the procedures set out in Directive 2013/36/EU.
Article 3
Application of stricter requirements by institutions
This Regulation shall not prevent institutions from holding own funds and their components in excess of, or applying measures that are stricter than those required by this Regulation.
Article 4
Definitions
1. For the purposes of this Regulation, the following definitions shall apply:
(1)
‧credit institution‧ means an undertaking the business of which is to take deposits or other repayable funds from the public and to grant credits for its own account;
(2)
‧investment firm‧ means a person as defined in point (1) of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC, which is subject to the requirements imposed by that Directive, excluding the following:
(a)
credit institutions;
(b)
local firms;
(c)
firms which are not authorised to provide the ancillary service referred to in point (1) of Section B of Annex I to Directive 2004/39/EC, which provide only one or more of the investment services and activities listed in points 1, 2, 4 and 5 of Section A of Annex I to that Directive, and which are not permitted to hold money or securities belonging to their clients and which for that reason may not at any time place themselves in debt with those clients;
(3)
"institution" means a credit institution or an investment firm;.
(4)
‧local firm‧ means a firm dealing for its own account on markets in financial futures or options or other derivatives and on cash markets for the sole purpose of hedging positions on derivatives markets, or dealing for the accounts of other members of those markets and being guaranteed by clearing members of the same markets, where responsibility for ensuring the performance of contracts entered into by such a firm is assumed by clearing members of the same markets;
(5)
‧insurance undertaking‧ means insurance undertaking as defined in point (1) of Article 13 of Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) (20);
(6)
‧reinsurance undertaking‧ means reinsurance undertaking as defined in point (4) of Article 13 of Directive 2009/138/EC;
(7)
‧collective investment undertaking‧ or ‧CIU‧ means a UCITS as defined in Article 1(2) of Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) (21), including, unless otherwise provided, third-country entities which carry out similar activities, which are subject to supervision pursuant to Union law or to the law of a third country which applies supervisory and regulatory requirements at least equivalent to those applied in the Union, an AIF as defined in Article 4(1)(a) of Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on Alternative Investment Fund Managers (22), or a non-EU AIF as defined in Article 4(1)(aa) of that Directive;
(8)
‧public sector entity‧ means a non-commercial administrative body responsible to central governments, regional governments or local authorities, or to authorities that exercise the same responsibilities as regional governments and local authorities, or a non-commercial undertaking that is owned by or set up and sponsored by central governments, regional governments or local authorities, and that has explicit guarantee arrangements, and may include self-administered bodies governed by law that are under public supervision;
(9)
‧management body‧ means management body as defined in point (7) of Article 3(1) of Directive 2013/36/EU;
(10)
‧senior management‧ means senior management as defined in point (9) of Article 3(1) of Directive 2013/36/EU;
(11)
"systemic risk" means systemic risk as defined in point (10) of Article 3(1) of Directive 2013/36/EU;
(12)
"model risk" means model risk as defined in point (11) of Article 3(1) of Directive 2013/36/EU;
(13)
‧originator‧ means an entity which:
(a)
itself or through related entities, directly or indirectly, was involved in the original agreement which created the obligations or potential obligations of the debtor or potential debtor giving rise to the exposure being securitised; or
(b)
purchases a third party's exposures for its own account and then securitises them;
(14)
‧sponsor‧ means an institution other than an originator institution that establishes and manages an asset-backed commercial paper programme or other securitisation scheme that purchases exposures from third-party entities;
(15)
‧parent undertaking‧ means:
(a)
a parent undertaking within the meaning of Articles 1 and 2 of Directive 83/349/EEC;
(b)
for the purposes of Section II of Chapters 3 and 4 of Title VII and Title VIII of Directive 2013/36/EU and Part Five of this Regulation, a parent undertaking within the meaning of Article 1(1) of Directive 83/349/EEC and any undertaking which effectively exercises a dominant influence over another undertaking;
(16)
‧subsidiary‧ means:
(a)
a subsidiary undertaking within the meaning of Articles 1 and 2 of Directive 83/349/EEC;
(b)
a subsidiary undertaking within the meaning of Article 1(1) of Directive 83/349/EEC and any undertaking over which a parent undertaking effectively exercises a dominant influence.
Subsidiaries of subsidiaries shall also be considered to be subsidiaries of the undertaking that is their original parent undertaking;
(17)
‧branch‧ means a place of business which forms a legally dependent part of an institution and which carries out directly all or some of the transactions inherent in the business of institutions;
(18)
‧ancillary services undertaking‧ means an undertaking the principal activity of which consists of owning or managing property, managing data-processing services, or a similar activity which is ancillary to the principal activity of one or more institutions;
(19)
‧asset management company‧ means an asset management company as defined in point (5) of Article 2 of Directive 2002/87/EC and an AIFM as defined in Article 4(1)(b) of Directive 2011/61/EU, including, unless otherwise provided, third country entities, that carry out similar activities, that are subject to the laws of a third country which applies supervisory and regulatory requirements at least equivalent to those applied in the Union;
(20)
‧financial holding company‧ means a financial institution, the subsidiaries of which are exclusively or mainly institutions or financial institutions, at least one of such subsidiaries being an institution, and which is not a mixed financial holding company;
(21)
‧mixed financial holding company‧ means mixed financial holding company as defined in point (15) of Article 2 of Directive 2002/87/EC;
(22)
‧mixed activity holding company‧ means a parent undertaking, other than a financial holding company or an institution or a mixed financial holding company, the subsidiaries of which include at least one institution;
(23)
‧third-country insurance undertaking‧ means third-country insurance undertaking as defined in point (3) of Article 13 of Directive 2009/138/EC;
(24)
‧third-country reinsurance undertaking‧ means third-country reinsurance undertaking as defined in point (6) of Article 13 of Directive 2009/138/EC;
(25)
‧recognised third-country investment firm‧ means a firm meeting all of the following conditions:
(a)
if it were established within the Union, it would be covered by the definition of an investment firm;
(b)
it is authorised in a third country;
(c)
it is subject to and complies with prudential rules considered by the competent authorities as at least as stringent as those laid down in this Regulation or in Directive 2013/36/EU;
(26)
‧financial institution‧ means an undertaking other than an institution, the principal activity of which is to acquire holdings or to pursue one or more of the activities listed in points 2 to 12 and point 15 of Annex I to Directive 2013/36/EU, including a financial holding company, a mixed financial holding company, a payment institution within the meaning of Directive 2007/64/EC of the European Parliament and of the Council of 13 November 2007 on payment services in the internal market (23), and an asset management company, but excluding insurance holding companies and mixed-activity insurance holding companies as defined in point (g) of Article 212(1) of Directive 2009/138/E;
(27)
‧financial sector entity‧ means any of the following:
(a)
an institution;
(b)
a financial institution;
(c)
an ancillary services undertaking included in the consolidated financial situation of an institution;
(d)
an insurance undertaking;
(e)
a third-country insurance undertaking;
(f)
a reinsurance undertaking;
(g)
a third-country reinsurance undertaking;
(h)
an insurance holding company;
(i)
a mixed-activity holding company
(j)
a mixed-activity insurance holding company as defined in point (g) of Article 212(1) of Directive 2009/138/EC;
(k)
an undertaking excluded from the scope of Directive 2009/138/EC in accordance with Article 4 of that Directive;
(l)
a third-country undertaking with a main business comparable to any of the entities referred to in points (a) to (k);
(28)
‧parent institution in a Member State‧ means an institution in a Member State which has a institution or a financial institution as a subsidiary or which holds a participation in such an institution or financial institution, and which is not itself a subsidiary of another institution authorised in the same Member State, or of a financial holding company or mixed financial holding company set up in the same Member State;
(29)
‧EU parent institution‧ means a parent institution in a Member State which is not a subsidiary of another institution authorised in any Member State, or of a financial holding company or mixed financial holding company set up in any Member State;
(30)
‧parent financial holding company in a Member State‧ means a financial holding company which is not itself a subsidiary of an institution authorised in the same Member State, or of a financial holding company or mixed financial holding company set up in the same Member State;
(31)
‧EU parent financial holding company‧ means a parent financial holding company in a Member State which is not a subsidiary of an institution authorised in any Member State or of another financial holding company or mixed financial holding company set up in any Member State;
(32)
‧parent mixed financial holding company in a Member State‧ means a mixed financial holding company which is not itself a subsidiary of an institution authorised in the same Member State, or of a financial holding company or mixed financial holding company set up in that same Member State;
(33)
‧EU parent mixed financial holding company‧ means a parent mixed financial holding company in a Member State which is not a subsidiary of an institution authorised in any Member State or of another financial holding company or mixed financial holding company set up in any Member State;
(34)
‧central counterparty‧ or ‧CCP‧ means a CCP as defined in point (1) of Article 2 of Regulation (EU) No 648/2012;
(35)
‧participation‧ means participation within the meaning of the first sentence of Article 17 of Fourth Council Directive 78/660/EEC of 25 July 1978 on the annual accounts of certain types of companies (24), or the ownership, direct or indirect, of 20 % or more of the voting rights or capital of an undertaking;
(36)
‧qualifying holding‧ means a direct or indirect holding in an undertaking which represents 10 % or more of the capital or of the voting rights or which makes it possible to exercise a significant influence over the management of that undertaking;
(37)
‧control‧ means the relationship between a parent undertaking and a subsidiary, as defined in Article 1 of Directive 83/349/EEC, or the accounting standards to which an institution is subject under Regulation (EC) No 1606/2002, or a similar relationship between any natural or legal person and an undertaking;
(38)
‧close links‧ means a situation in which two or more natural or legal persons are linked in any of the following ways:
(a)
participation in the form of ownership, direct or by way of control, of 20 % or more of the voting rights or capital of an undertaking;
(b)
control;
(c)
a permanent link of both or all of them to the same third person by a control relationship;
(39)
‧group of connected clients‧ means any of the following:
(a)
two or more natural or legal persons who, unless it is shown otherwise, constitute a single risk because one of them, directly or indirectly, has control over the other or others;
(b)
two or more natural or legal persons between whom there is no relationship of control as described in point (a) but who are to be regarded as constituting a single risk because they are so interconnected that, if one of them were to experience financial problems, in particular funding or repayment difficulties, the other or all of the others would also be likely to encounter funding or repayment difficulties.
Notwithstanding points (a) and (b), where a central government has direct control over or is directly interconnected with more than one natural or legal person, the set consisting of the central government and all of the natural or legal persons directly or indirectly controlled by it in accordance with point (a), or interconnected with it in accordance with point (b), may be considered as not constituting a group of connected clients. Instead the existence of a group of connected clients formed by the central government and other natural or legal persons may be assessed separately for each of the persons directly controlled by it in accordance with point (a), or directly interconnected with it in accordance with point (b), and all of the natural and legal persons which are controlled by that person according to point (a) or interconnected with that person in accordance with point (b), including the central government. The same applies in cases of regional governments or local authorities to which Article 115(2) applies
(40)
‧competent authority‧ means a public authority or body officially recognised by national law, which is empowered by national law to supervise institutions as part of the supervisory system in operation in the Member State concerned;
(41)
‧consolidating supervisor‧ means a competent authority responsible for the exercise of supervision on a consolidated basis of EU parent institutions and of institutions controlled by EU parent financial holding companies or EU parent mixed financial holding companies;
(42)
‧authorisation‧ means an instrument issued in any form by the authorities by which the right to carry out the business is granted;
(43)
‧home Member State‧ means the Member State in which an institution has been granted authorisation;
(44)
‧host Member State‧ means the Member State in which an institution has a branch or in which it provides services;
(45)
‧ESCB central banks‧ means the national central banks that are members of the European System of Central Banks (ESCB), and the European Central Bank (ECB);
(46)
‧central banks‧ means the ESCB central banks and the central banks of third countries;
(47)
‧consolidated situation‧ means the situation that results from applying the requirements of this Regulation in accordance with Part One, Title II, Chapter 2 to an institution as if that institution formed, together with one or more other entities, a single institution;
(48)
‧consolidated basis‧ means on the basis of the consolidated situation;
(49)
‧sub-consolidated basis‧ means on the basis of the consolidated situation of a parent institution, financial holding company or mixed financial holding company, excluding a sub-group of entities, or on the basis of the consolidated situation of a parent institution, financial holding company or mixed financial holding company that is not the ultimate parent institution, financial holding company or mixed financial holding company;
(50)
‧financial instrument‧ means any of the following:
(a)
a contract that gives rise to both a financial asset of one party and a financial liability or equity instrument of another party;
(b)
an instrument specified in Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC;
(c)
a derivative financial instrument;
(d)
a primary financial instrument;
(e)
a cash instrument.
The instruments referred to in points (a), (b) and (c) are only financial instruments if their value is derived from the price of an underlying financial instrument or another underlying item, a rate, or an index;
(51)
‧initial capital‧ means the amount and types of own funds specified in Article 12 of Directive 2013/36/EU for credit institutions and in Title IV of that Directive for investment firms;
(52)
‧operational risk‧ means the risk of loss resulting from inadequate or failed internal processes, people and systems or from external events, and includes legal risk;
(53)
‧dilution risk‧ means the risk that an amount receivable is reduced through cash or non-cash credits to the obligor;
(54)
‧probability of default‧ or ‧PD‧ means the probability of default of a counterparty over a one year period;
(55)
‧loss given default‧ or ‧LGD‧ means the ratio of the loss on an exposure due to the default of a counterparty to the amount outstanding at default;
(56)
‧conversion factor‧ means the ratio of the currently undrawn amount of a commitment that could be drawn and that would therefore be outstanding at default to the currently undrawn amount of the commitment, the extent of the commitment being determined by the advised limit, unless the unadvised limit is higher;
(57)
‧credit risk mitigation‧ means a technique used by an institution to reduce the credit risk associated with an exposure or exposures which that institution continues to hold;
(58)
‧funded credit protection‧ means a technique of credit risk mitigation where the reduction of the credit risk on the exposure of an institution derives from the right of that institution, in the event of the default of the counterparty or on the occurrence of other specified credit events relating to the counterparty, to liquidate, or to obtain transfer or appropriation of, or to retain certain assets or amounts, or to reduce the amount of the exposure to, or to replace it with, the amount of the difference between the amount of the exposure and the amount of a claim on the institution;
(59)
‧unfunded credit protection‧ means a technique of credit risk mitigation where the reduction of the credit risk on the exposure of an institution derives from the obligation of a third party to pay an amount in the event of the default of the borrower or the occurrence of other specified credit events;
(60)
‧cash assimilated instrument‧ means a certificate of deposit, a bond, including a covered bond, or any other non-subordinated instrument, which has been issued by an institution, for which the institution has already received full payment and which shall be unconditionally reimbursed by the institution at its nominal value;
(61)
‧securitisation‧ means a transaction or scheme, whereby the credit risk associated with an exposure or pool of exposures is tranched, having both of the following characteristics:
(a)
payments in the transaction or scheme are dependent upon the performance of the exposure or pool of exposures;
(b)
the subordination of tranches determines the distribution of losses during the ongoing life of the transaction or scheme;
(62)
‧securitisation position‧ means an exposure to a securitisation;
(63)
‧re-securitisation‧ means securitisation where the risk associated with an underlying pool of exposures is tranched and at least one of the underlying exposures is a securitisation position;
(64)
‧re-securitisation position‧ means an exposure to a re-securitisation;
(65)
‧credit enhancement‧ means a contractual arrangement whereby the credit quality of a position in a securitisation is improved in relation to what it would have been if the enhancement had not been provided, including the enhancement provided by more junior tranches in the securitisation and other types of credit protection;
(66)
‧securitisation special purpose entity‧ or ‧SSPE‧ means a corporation trust or other entity, other than an institution, organised for carrying out a securitisation or securitisations, the activities of which are limited to those appropriate to accomplishing that objective, the structure of which is intended to isolate the obligations of the SSPE from those of the originator institution, and in which the holders of the beneficial interests have the right to pledge or exchange those interests without restriction;
(67)
‧tranche‧ means a contractually established segment of the credit risk associated with an exposure or a number of exposures, where a position in the segment entails a risk of credit loss greater than or less than a position of the same amount in each other such segment, without taking account of credit protection provided by third parties directly to the holders of positions in the segment or in other segments;
(68)
‧marking to market‧ means the valuation of positions at readily available close out prices that are sourced independently, including exchange prices, screen prices or quotes from several independent reputable brokers;
(69)
‧marking to model‧ means any valuation which has to be benchmarked, extrapolated or otherwise calculated from one or more market inputs;
(70)
‧independent price verification‧ means a process by which market prices or marking to model inputs are regularly verified for accuracy and independence;
(71)
‧eligible capital‧ means the sum of the following:
(a)
Tier 1 capital as referred to in Article 25;
(b)
Tier 2 capital as referred to in Article 71 that is equal to or less than one third of Tier 1 capital;
(72)
‧recognised exchange‧ means an exchange which meets all of the following conditions:
(a)
it is a regulated market;
(b)
it has a clearing mechanism whereby contracts listed in Annex II are subject to daily margin requirements which, in the opinion of the competent authorities, provide appropriate protection;
(73)
‧discretionary pension benefits‧ means enhanced pension benefits granted on a discretionary basis by an institution to an employee as part of that employee's variable remuneration package, which do not include accrued benefits granted to an employee under the terms of the company pension scheme;
(74)
‧mortgage lending value‧ means the value of immovable property as determined by a prudent assessment of the future marketability of the property taking into account long-term sustainable aspects of the property, the normal and local market conditions, the current use and alternative appropriate uses of the property;
(75)
‧residential property‧ means a residence which is occupied by the owner or the lessee of the residence, including the right to inhabit an apartment in housing cooperatives located in Sweden;
(76)
‧market value‧ means, for the purposes of immovable property, the estimated amount for which the property should exchange on the date of valuation between a willing buyer and a willing seller in an arm's-length transaction after proper marketing wherein the parties had each acted knowledgeably, prudently and without being under compulsion;
(77)
‧applicable accounting framework‧ means the accounting standards to which the institution is subject under Regulation (EC) No 1606/2002 or Directive 86/635/EEC;
(78)
‧one-year default rate‧ means the ratio between the number of defaults occurred during a period that starts from one year prior to a date T and the number of obligors assigned to this grade or pool one year prior to that date;
(79)
‧speculative immovable property financing‧ means loans for the purposes of the acquisition of or development or construction on land in relation to immovable property, or of and in relation to such property, with the intention of reselling for profit;
(80)
‧trade finance‧ means financing, including guarantees, connected to the exchange of goods and services through financial products of fixed short-term maturity, generally of less than one year, without automatic rollover;
(81)
‧officially supported export credits‧ means loans or credits to finance the export of goods and services for which an official export credit agency provides guarantees, insurance or direct financing;
(82)
‧repurchase agreement‧ and ‧reverse repurchase agreement‧ mean any agreement in which an institution or its counterparty transfers securities or commodities or guaranteed rights relating to either of the following:
(a)
title to securities or commodities where that guarantee is issued by a recognised exchange which holds the rights to the securities or commodities and the agreement does not allow an institution to transfer or pledge a particular security or commodity to more than one counterparty at one time, subject to a commitment to repurchase them;
(b)
substituted securities or commodities of the same description at a specified price on a future date specified, or to be specified, by the transferor, being a repurchase agreement for the institution selling the securities or commodities and a reverse repurchase agreement for the institution buying them;
(83)
‧repurchase transaction‧ means any transaction governed by a repurchase agreement or a reverse repurchase agreement;
(84)
‧simple repurchase agreement‧ means a repurchase transaction of a single asset, or of similar, non-complex assets, as opposed to a basket of assets;
(85)
‧positions held with trading intent‧ means any of the following:
(a)
proprietary positions and positions arising from client servicing and market making;
(b)
positions intended to be resold short term;
(c)
positions intended to benefit from actual or expected short term price differences between buying and selling prices or from other price or interest rate variations;
(86)
‧trading book‧ means all positions in financial instruments and commodities held by an institution either with trading intent, or in order to hedge positions held with trading intent;
(87)
‧multilateral trading facility‧ means multilateral trading facility as defined in point 15 of Article 4 of Directive 2004/39/EC;
(88)
‧qualifying central counterparty‧ means a central counterparty that has been either authorised in accordance with Article 14 of Regulation (EU) No 648/2012 or recognised in accordance with Article 25 of that Regulation;
(89)
‧default fund‧ means a fund established by a CCP in accordance with Article 42 of Regulation (EU) No 648/2012 and used in accordance with Article 45 of that Regulation;
(90)
‧pre-funded contribution to the default fund of a CCP‧ means a contribution to the default fund of a CCP that is paid in by an institution;
(91)
‧trade exposure‧ means a current exposure, including a variation margin due to the clearing member but not yet received, and any potential future exposure of a clearing member or a client, to a CCP arising from contracts and transactions listed in points (a) to (e) of Article 301(1), as well as initial margin;
(92)
‧regulated market‧ means regulated market as defined in point (14) of Article 4 of Directive 2004/39/EC;
(93)
‧leverage‧ means the relative size of an institution's assets, off-balance sheet obligations and contingent obligations to pay or to deliver or to provide collateral, including obligations from received funding, made commitments, derivates or repurchase agreements, but excluding obligations which can only be enforced during the liquidation of an institution, compared to that institution's own funds;
(94)
‧risk of excessive leverage‧ means the risk resulting from an institution's vulnerability due to leverage or contingent leverage that may require unintended corrective measures to its business plan, including distressed selling of assets which might result in losses or in valuation adjustments to its remaining assets;
(95)
‧credit risk adjustment‧ means the amount of specific and general loan loss provision for credit risks that has been recognised in the financial statements of the institution in accordance with the applicable accounting framework;
(96)
‧internal hedge‧ means a position that materially offsets the component risk elements between a trading book and a non-trading book position or sets of positions;
(97)
‧reference obligation‧ means an obligation used for the purposes of determining the cash settlement value of a credit derivative;
(98)
external credit assessment institution' or ‧ECAI‧ means a credit rating agency that is registered or certified in accordance with Regulation (EC) No 1060/2009 of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 on credit rating agencies (25) or a central bank issuing credit ratings which are exempt from the application of Regulation (EC) No 1060/2009;
(99)
‧nominated ECAI‧ means an ECAI nominated by an institution;
(100)
‧accumulated other comprehensive income‧ has the same meaning as under International Accounting Standard (IAS) 1, as applicable under Regulation (EC) No 1606/2002;
(101)
‧basic own funds‧ means basic own funds within the meaning of Article 88 of Directive 2009/138/EC;
(102)
‧Tier 1 own-fund insurance items‧ means basic own-fund items of undertakings subject to the requirements of Directive 2009/138/EC where those items are classified in Tier 1 within the meaning of Directive 2009/138/EC in accordance with Article 94(1) of that Directive;
(103)
‧additional Tier 1 own-fund insurance items‧ means basic own-fund items of undertakings subject to the requirements of Directive 2009/138/EC where those items are classified in Tier 1 within the meaning of Directive 2009/138/EC in accordance with Article 94(1) of that Directive and the inclusion of those items is limited by the delegated acts adopted in accordance with Article 99 of that Directive;
(104)
‧Tier 2 own-fund insurance items‧ means basic own-fund items of undertakings subject to the requirements of Directive 2009/138/EC where those items are classified in Tier 2 within the meaning of Directive 2009/138/EC in accordance with Article 94(2) of that Directive;
(105)
‧Tier 3 own-fund insurance items‧ means basic own-fund insurance items of undertakings subject to the requirements of Directive 2009/138/EC where those items are classified in Tier 3 within the meaning of Directive 2009/138/EC in accordance with Article 94(3) of that Directive;
(106)
‧deferred tax assets‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework;
(107)
‧deferred tax assets that rely on future profitability‧ means deferred tax assets the future value of which may be realised only in the event the institution generates taxable profit in the future;
(108)
‧deferred tax liabilities‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework;
(109)
‧defined benefit pension fund assets‧ means the assets of a defined pension fund or plan, as applicable, calculated after they have been reduced by the amount of obligations under the same fund or plan;
(110)
‧distributions‧ means the payment of dividends or interest in any form;
(111)
‧financial undertaking‧ has the same meaning as under points (25)(b) and (d) of Article 13 of Directive 2009/138/EC;
(112)
‧funds for general banking risk‧ has the same meaning as under Article 38 of Directive 86/635/EEC;
(113)
‧goodwill‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework;
(114)
‧indirect holding‧ means any exposure to an intermediate entity that has an exposure to capital instruments issued by a financial sector entity where, in the event the capital instruments issued by the financial sector entity were permanently written off, the loss that the institution would incur as a result would not be materially different from the loss the institution would incur from a direct holding of those capital instruments issued by the financial sector entity;
(115)
‧intangible assets‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework and includes goodwill;
(116)
‧other capital instruments‧ means capital instruments issued by financial sector entities that do not qualify as Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments or Tier 1 own-fund insurance items, additional Tier 1 own-fund insurance items, Tier 2 own-fund insurance items or Tier 3 own-fund insurance items;
(117)
‧other reserves‧ means reserves within the meaning of the applicable accounting framework that are required to be disclosed under the applicable accounting standard, excluding any amounts already included in accumulated other comprehensive income or retained earnings;
(118)
‧own funds‧ means the sum of Tier 1 capital and Tier 2 capital;
(119)
‧own funds instruments‧ means capital instruments issued by the institution that qualify as Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments;
(120)
‧minority interest‧ means the amount of Common Equity Tier 1 capital of a subsidiary of an institution that is attributable to natural or legal persons other than those included in the prudential scope of consolidation of the institution;
(121)
‧profit‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework;
(122)
‧reciprocal cross holding‧ means a holding by an institution of the own funds instruments or other capital instruments issued by financial sector entities where those entities also hold own funds instruments issued by the institution;
(123)
‧retained earnings‧ means profits and losses brought forward as a result of the final application of profit or loss under the applicable accounting framework;
(124)
‧share premium account‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework;
(125)
‧temporary differences‧ has the same meaning as under the applicable accounting framework;
(126)
‧synthetic holding‧ means an investment by an institution in a financial instrument the value of which is directly linked to the value of the capital instruments issued by a financial sector entity;
(127)
‧cross-guarantee scheme‧ means a scheme that meets all the following conditions:
(a)
the institutions fall within the same institutional protection scheme as referred to in Article 113(7);
(b)
the institutions are fully consolidated in accordance with Article 1(1)(b), (c) or (d) or Article 1(2) of Directive 83/349/EEC and are included in the supervision on a consolidated basis of an institution which is a parent institution in a Member State in accordance with Part One, Title II, Chapter 2 of this Regulation and subject to own funds requirements;
(c)
the parent institution in a Member State and the subsidiaries are established in the same Member State and are subject to authorisation and supervision by the same competent authority;
(d)
the parent institution in a Member State and the subsidiaries have entered into a contractual or statutory liability arrangement which protects those institutions and in particular ensures their liquidity and solvency, in order to avoid bankruptcy in the case that it becomes necessary;
(e)
arrangements are in place to ensure the prompt provision of financial means in terms of capital and liquidity if required under the contractual or statutory liability arrangement referred to in point (d);
(f)
the adequacy of the arrangements referred to in points (d) and (e) is monitored on a regular basis by the competent authority;
(g)
the minimum period of notice for a voluntary exit of a subsidiary from the liability arrangement is 10 years;
(h)
the competent authority is empowered to prohibit a voluntary exit of a subsidiary from the liability arrangement;
(128)
‧distributable items‧ means the amount of the profits at the end of the last financial year plus any profits brought forward and reserves available for that purpose before distributions to holders of own funds instruments less any losses brought forward, profits which are non-distributable pursuant to provisions in legislation or the institution's bye-laws and sums placed to non-distributable reserves in accordance with applicable national law or the statutes of the institution, those losses and reserves being determined on the basis of the individual accounts of the institution and not on the basis of the consolidated accounts.
2. Where reference in this Regulation is made to real estate or residential or commercial immovable property or a mortgage on such property, it shall include shares in Finnish residential housing companies operating in accordance with the Finnish Housing Company Act of 1991 or subsequent equivalent legislation. Member States or their competent authorities may allow shares constituting an equivalent indirect holding of real estate to be treated as a direct holding of real estate provided that such an indirect holding is specifically regulated in the national law of the Member State concerned and that, when pledged as collateral, it provides equivalent protection to creditors.
3. Trade finance as referred to in point (80) of paragraph 1 is generally uncommitted and requires satisfactory supporting transactional documentation for each drawdown request enabling refusal of the finance in the event of any doubt about credit-worthiness or the supporting transactional documentation. Repayment of trade finance exposures is usually independent of the borrower, the funds instead coming from cash received from importers or resulting from proceeds of the sales of the underlying goods.
Article 5
Definitions specific to capital requirements for credit risk
For the purposes of Part Three, Title II, the following definitions shall apply:
(1)
‧exposure‧ means an asset or off-balance sheet item;
(2)
‧loss‧ means economic loss, including material discount effects, and material direct and indirect costs associated with collecting on the instrument;
(3)
‧expected loss‧ or ‧EL‧ means the ratio of the amount expected to be lost on an exposure from a potential default of a counterparty or dilution over a one year period to the amount outstanding at default.
TITLE II
LEVEL OF APPLICATION OF REQUIREMENTS
CHAPTER 1
Application of requirements on an individual basis
Article 6
General principles
1. Institutions shall comply with the obligations laid down in Parts Two to Five and Eight on an individual basis.
2. Every institution which is either a subsidiary in the Member State where it is authorised and supervised, or a parent undertaking, and every institution included in the consolidation pursuant to Article 19, shall not be required to comply with the obligations laid down in Articles 89, 90 and 91 on an individual basis.
3. Every institution which is either a parent undertaking, or a subsidiary, and every institution included in the consolidation pursuant to Article 19, shall not be required to comply with the obligations laid down in Part Eight on an individual basis.
4. Credit institutions and investment firms that are authorised to provide the investment services and activities listed in points (3) and (6) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC shall comply with the obligations laid down in Part Six on an individual basis. Pending the report from the Commission in accordance with Article 508(3), competent authorities may exempt investment firms from compliance with the obligations laid down in Part Six taking into account the nature, scale and complexity of the investment firms' activities.
5. Institutions, except for investment firms referred to in Article 95(1) and Article 96(1) and institutions for which competent authorities have exercised the derogation specified in Article 7(1) or (3), shall comply with the obligations laid down in Part Seven on an individual basis.
Article 7
Derogation to the application of prudential requirements on an individual basis
1. Competent authorities may waive the application of Article 6(1) to any subsidiary of an institution, where both the subsidiary and the institution are subject to authorisation and supervision by the Member State concerned, and the subsidiary is included in the supervision on a consolidated basis of the institution which is the parent undertaking, and all of the following conditions are satisfied, in order to ensure that own funds are distributed adequately between the parent undertaking and the subsidiary:
(a)
there is no current or foreseen material practical or legal impediment to the prompt transfer of own funds or repayment of liabilities by its parent undertaking;
(b)
either the parent undertaking satisfies the competent authority regarding the prudent management of the subsidiary and has declared, with the permission of the competent authority, that it guarantees the commitments entered into by the subsidiary, or the risks in the subsidiary are of negligible interest;
(c)
the risk evaluation, measurement and control procedures of the parent undertaking cover the subsidiary;
(d)
the parent undertaking holds more than 50 % of the voting rights attached to shares in the capital of the subsidiary or has the right to appoint or remove a majority of the members of the management body of the subsidiary.
2. Competent authorities may exercise the option provided for in paragraph 1 where the parent undertaking is a financial holding company or a mixed financial holding company set up in the same Member State as the institution, provided that it is subject to the same supervision as that exercised over institutions, and in particular to the standards laid down in Article 11(1).
3. Competent authorities may waive the application of Article 6(1) to a parent institution in a Member State where that institution is subject to authorisation and supervision by the Member State concerned, and it is included in the supervision on a consolidated basis, and all the following conditions are satisfied, in order to ensure that own funds are distributed adequately among the parent undertaking and the subsidiaries:
(a)
there is no current or foreseen material practical or legal impediment to the prompt transfer of own funds or repayment of liabilities to the parent institution in a Member State;
(b)
the risk evaluation, measurement and control procedures relevant for consolidated supervision cover the parent institution in a Member State.
The competent authority which makes use of this paragraph shall inform the competent authorities of all other Member States.
Article 8
Derogation to the application of liquidity requirements on an individual basis
1. The competent authorities may waive in full or in part the application of Part Six to an institution and to all or some of its subsidiaries in the Union and supervise them as a single liquidity sub-group so long as they fulfil all of the following conditions:
(a)
the parent institution on a consolidated basis or a subsidiary institution on a sub-consolidated basis complies with the obligations laid down in Part Six;
(b)
the parent institution on a consolidated basis or the subsidiary institution on a sub-consolidated basis monitors and has oversight at all times over the liquidity positions of all institutions within the group or sub-group, that are subject to the waiver and ensures a sufficient level of liquidity for all of these institutions;
(c)
the institutions have entered into contracts that, to the satisfaction of the competent authorities, provide for the free movement of funds between them to enable them to meet their individual and joint obligations as they come due;
(d)
there is no current or foreseen material practical or legal impediment to the fulfilment of the contracts referred to in (c).
By 1 January 2014 the Commission shall report to the European Parliament and the Council on any legal obstacles which are capable of rendering impossible the application of point (c) of the first subparagraph and is invited to make a legislative proposal, if appropriate, by 31 December 2015 on which of those obstacles should be removed.
2. The competent authorities may waive in full or in part the application of Part Six to an institution and to all or some of its subsidiaries where all institutions of the single liquidity sub-group are authorised in the same Member State and provided that the conditions in paragraph 1 are fulfilled.
3. Where institutions of the single liquidity sub-group are authorised in several Member States, paragraph 1 shall only be applied after following the procedure laid down in Article 21 and only to the institutions whose competent authorities agree about the following elements:
(a)
their assessment of the compliance of the organisation and of the treatment of liquidity risk with the conditions set out in Article 86 of Directive 2013/36/EU across the single liquidity sub-group;
(b)
the distribution of amounts, location and ownership of the required liquid assets to be held within the single liquidity sub-group;
(c)
the determination of minimum amounts of liquid assets to be held by institutions for which the application of Part Six will be waived;
(d)
the need for stricter parameters than those set out in Part Six;
(e)
unrestricted sharing of complete information between the competent authorities;
(f)
a full understanding of the implications of such a waiver.
4. Competent authorities may also apply paragraphs 1, 2 and 3 to institutions which are members of the same institutional protection scheme referred to in Article 113(7)(b), provided that they meet all the conditions laid down in Article 113(7), and to other institutions linked by a relationship referred to in Article 113(6) provided that they meet all the conditions laid down therein. Competent authorities shall in that case determine one of the institutions subject to the waiver to meet Part Six on the basis of the consolidated situation of all institutions of the single liquidity sub-group.
5. Where a waiver has been granted under paragraph 1 or paragraph 2, the competent authorities may also apply Article 86 of Directive 2013/36/EU, or parts thereof, at the level of the single liquidity sub-group and waive the application of Article 86 of Directive 2013/36/EU, or parts thereof, on an individual basis.
Article 9
Individual consolidation method
1. Subject to paragraphs 2 and 3 of this Article and to Article 144(3) of Directive 2013/36/EU, the competent authorities may permit on a case by case basis parent institutions to incorporate in the calculation of their requirement under Article 6(1) subsidiaries which meet the conditions laid down in points (c) and (d) of Article 7(1), and whose material exposures or material liabilities are to that parent institution.
2. The treatment set out in paragraph 1 shall be permitted only where the parent institution demonstrates fully to the competent authorities the circumstances and arrangements, including legal arrangements, by virtue of which there is no material practical or legal impediment, and none are foreseen, to the prompt transfer of own funds, or repayment of liabilities when due by the subsidiary to its parent undertaking.
3. Where a competent authority exercises the discretion laid down in paragraph 1, it shall on a regular basis and not less than once a year inform the competent authorities of all the other Member States of the use made of paragraph 1 and of the circumstances and arrangements referred to in paragraph 2. Where the subsidiary is in a third country, the competent authorities shall provide the same information to the competent authorities of that third country as well.
Article 10
Waiver for credit institutions permanently affiliated to a central body
1. Competent authorities may, in accordance with national law, partially or fully waive the application of the requirements set out in Parts Two to Eight to one or more credit institutions situated in the same Member State and which are permanently affiliated to a central body which supervises them and which is established in the same Member State, if the following conditions are met:
(a)
the commitments of the central body and affiliated institutions are joint and several liabilities or the commitments of its affiliated institutions are entirely guaranteed by the central body;
(b)
the solvency and liquidity of the central body and of all the affiliated institutions are monitored as a whole on the basis of consolidated accounts of these institutions;
(c)
the management of the central body is empowered to issue instructions to the management of the affiliated institutions.
Member States may maintain and make use of existing national legislation regarding the application of the waiver referred to in the first subparagraph as long as it does not conflict with this Regulation and Directive 2013/36/EU.
2. Where the competent authorities are satisfied that the conditions set out in paragraph 1 are met, and where the liabilities or commitments of the central body are entirely guaranteed by the affiliated institutions, the competent authorities may waive the application of Parts Two to Eight to the central body on an individual basis.
CHAPTER 2
Prudential consolidation
Section 1
Application of requirements on a consolidated basis
Article 11
General treatment
1. Parent institutions in a Member State shall comply, to the extent and in the manner prescribed in Article 18, with the obligations laid down in Parts Two to Four and Part Seven on the basis of their consolidated situation. The parent undertakings and their subsidiaries subject to this Regulation shall set up a proper organisational structure and appropriate internal control mechanisms in order to ensure that the data required for consolidation are duly processed and forwarded. In particular, they shall ensure that subsidiaries not subject to this Regulation implement arrangements, processes and mechanisms to ensure a proper consolidation.
2. Institutions controlled by a parent financial holding company or a parent mixed financial holding company in a Member State shall comply, to the extent and in the manner prescribed in Article 18, with the obligations laid down in Parts Two to Four and Part Seven on the basis of the consolidated situation of that financial holding company or mixed financial holding company.
Where more than one institution is controlled by a parent financial holding company or by a parent mixed financial holding company in a Member State, the first subparagraph shall apply only to the institution to which supervision on a consolidated basis applies in accordance with Article 111 of Directive 2013/36/EU.
3. EU parent institutions and institutions controlled by an EU parent financial holding company and institutions controlled by an EU parent mixed financial holding company shall comply with the obligations laid down in Part Six on the basis of the consolidated situation of that parent institution, financial holding company or mixed financial holding company, if the group comprises one or more credit institutions or investment firms that are authorised to provide the investment services and activities listed in points (3) and (6) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC. Pending the report from the Commission in accordance with Article 508(2), and if the group comprises only investment firms, competent authorities may exempt investment firms from compliance with the obligations laid down in Part Six on a consolidated basis, taking into account the nature, scale and complexity of the investment firm's activities.
4. Where Article 10 is applied, the central body referred to in that Article shall comply with the requirements of Parts Two to Eight on the basis of the consolidated situation of the whole as constituted by the central body together with its affiliated institutions.
5. In addition to the requirements in paragraphs 1 to 4, and without prejudice to other provisions of this Regulation and Directive 2013/36/EU, when it is justified for supervisory purposes by the specificities of the risk or of the capital structure of an institution or where Member States adopt national laws requiring the structural separation of activities within a banking group, competent authorities may require the structurally separated institutions to comply with the obligations laid down in Parts Two to Four and Parts Six to Eight of this Regulation and in Title VII of Directive 2013/36/EU on a sub-consolidated basis.
Applying the approach set out in the first subparagraph shall be without prejudice to effective supervision on a consolidated basis and shall neither entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system in other Member States or in the Union as a whole nor form or create an obstacle to the functioning of the internal market.
Article 12
Financial holding company or mixed financial holding company with both a subsidiary credit institution and a subsidiary investment firm
Where a financial holding company or a mixed financial holding company has at least one credit institution and one investment firm as subsidiaries, the requirements that apply on the basis of the consolidated situation of the financial holding company or of the mixed financial holding company shall apply to the credit institution.
Article 13
Application of disclosure requirements on a consolidated basis
1. EU parent institutions shall comply with the obligations laid down in Part Eight on the basis of their consolidated situation.
Significant subsidiaries of EU parent institutions and those subsidiaries which are of material significance for their local market shall disclose the information specified in Articles 437, 438, 440, 442, 450, 451 and 453, on an individual or sub-consolidated basis.
2. Institutions controlled by an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company shall comply with the obligations laid down in Part Eight on the basis of the consolidated situation of that financial holding company or mixed financial holding company.
Significant subsidiaries of EU parent financial holding companies or EU parent mixed holding companies and those subsidiaries which are of material significance for their local market shall disclose the information specified in Articles 437, 438, 440, 442, 450, 451 and 453 on an individual or sub-consolidated basis.
3. Paragraphs 1 and 2 shall not apply in full or in part to EU parent institutions, institutions controlled by an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company, to the extent that they are included within equivalent disclosures provided on a consolidated basis by a parent undertaking established in a third country.
4. Where Article 10 is applied, the central body referred to in that Article shall comply with the requirements of Part Eight on the basis of the consolidated situation of the central body. Article 18(1) shall apply to the central body and the affiliated institutions shall be treated as the subsidiaries of the central body.
Article 14
Application of requirements of Part Five on a consolidated basis
1. Parent undertakings and their subsidiaries subject to this Regulation shall meet the obligations laid down in Part Five on a consolidated or sub-consolidated basis, to ensure that their arrangements, processes and mechanisms required by those provisions are consistent and well-integrated and that any data and information relevant to the purpose of supervision can be produced. In particular, they shall ensure that subsidiaries not subject to this Regulation implement arrangements, processes and mechanisms to ensure compliance with those provisions.
2. Institutions shall apply an additional risk weight in accordance with Article 407 when applying Article 92 on a consolidated or sub-consolidated basis if the requirements of Articles 405 or 406 are breached at the level of an entity established in a third country included in the consolidation in accordance with Article 18 if the breach is material in relation to the overall risk profile of the group.
3. Obligations resulting from Part Five concerning subsidiaries, not themselves subject to this Regulation, shall not apply if the EU parent institution or institutions controlled by an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company, can demonstrate to the competent authorities that the application of Part Five is unlawful under the laws of the third country where the subsidiary is established.
Article 15
Derogation to the application of own funds requirements on a consolidated basis for groups of investment firms
1. The consolidating supervisor may waive, on a case-by-case basis, the application of Part Three of this Regulation and Title VII, Chapter 4 of Directive 2013/36/EU on a consolidated basis provided that the following conditions exist:
(a)
each EU investment firm in the group uses the alternative calculation of total risk exposure amount referred to in Article 95(2);
(b)
all investment firms in the group fall within the categories in Articles 95(1) and 96(1);
(c)
each EU investment firm in the group meets the requirements imposed in Article 95 on an individual basis and at the same time deducts from its Common Equity Tier 1 items any contingent liability in favour of investment firms, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings, which would otherwise be consolidated;
(d)
any financial holding company which is the parent financial holding company in a Member State of any investment firm in the group holds at least as much capital, defined here as the sum of the items referred to in Articles 26(1), 51(1) and 62(1), as to cover the sum of the following:
(i)
the sum of the full book value of any holdings, subordinated claims and instruments referred to in Article 36(1)(h) and (i), Article 56(1)(c) and (d), and Article 66(1)(c) and (d) in investment firms, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings which would otherwise be consolidated; and
(ii)
the total amount of any contingent liability in favour of investment firms, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings which would otherwise be consolidated;
(e)
the group does not include credit institutions.
Where the criteria in the first subparagraph are met, each EU investment firm shall have in place systems to monitor and control the sources of capital and funding of all financial holding companies, investment firms, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings within the group.
2. The competent authorities may also apply the waiver if the financial holding companies holds a lower amount of own funds than the amount calculated under paragraph 1(d), but no lower than the sum of the own funds requirements imposed on an individual basis to investment firms, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings which would otherwise be consolidated and the total amount of any contingent liability in favour of investment firms, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings which would otherwise be consolidated. For the purposes of this paragraph, the own funds requirement for investment undertakings of third countries, financial institutions, asset management companies and ancillary services undertakings is a notional own funds requirement.
Article 16
Derogation to the application of the leverage ratio requirements on a consolidated basis for groups of investment firms
Where all entities in a group of investment firms, including the parent entity, are investment firms that are exempt from the application of the requirements laid down in Part Seven on an individual basis in accordance with Article 6(5), the parent investment firm may choose not to apply the requirements laid down in Part Seven on a consolidated basis.
Article 17
Supervision of investment firms waived from the application of own funds requirements on a consolidated basis
1. Investment firms in a group which has been granted the waiver provided for in Article 15 shall notify the competent authorities of the risks which could undermine their financial positions, including those associated with the composition and sources of their own funds, internal capital and funding.
2. Where the competent authorities responsible for the prudential supervision of the investment firm waive the obligation of supervision on a consolidated basis as provided for in Article 15, they shall take other appropriate measures to monitor the risks, notably large exposures, of the whole group, including any undertakings not located in a Member State.
3. Where the competent authorities responsible for the prudential supervision of the investment firm waive the application of own funds requirements on a consolidated basis as provided for in Article 15, the requirements of Part Eight shall apply on an individual basis.
Section 2
Methods for prudential consolidation
Article 18
Methods for prudential consolidation
1. The institutions that are required to comply with the requirements referred to in Section 1 on the basis of their consolidated situation shall carry out a full consolidation of all institutions and financial institutions that are its subsidiaries or, where relevant, the subsidiaries of the same parent financial holding company or mixed parent financial holding company. Paragraphs 2 to 8 of this Article shall not apply where Part Six applies on the basis of an institution's consolidated situation.
2. However, the competent authorities may on a case-by-case basis permit proportional consolidation according to the share of capital that the parent undertaking holds in the subsidiary. Proportional consolidation may only be permitted where all of the following conditions are fulfilled:
(a)
the liability of the parent undertaking is limited to the share of capital that the parent undertaking holds in the subsidiary in view of the liability of the other shareholders or members;
(b)
the solvency of those other shareholders or members is satisfactory;
(c)
the liability of the other shareholders and members is clearly established in a legally binding way.
3. Where undertakings are linked by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC, the competent authorities shall determine how consolidation is to be carried out.
4. The consolidating supervisor shall require the proportional consolidation according to the share of capital held of participations in institutions and financial institutions managed by an undertaking included in the consolidation together with one or more undertakings not included in the consolidation, where those undertakings' liability is limited to the share of the capital they hold.
5. In the case of participations or capital ties other than those referred to in paragraphs 1 and 2, the competent authorities shall determine whether and how consolidation is to be carried out. In particular, they may permit or require use of the equity method. That method shall not, however, constitute inclusion of the undertakings concerned in supervision on a consolidated basis.
6. The competent authorities shall determine whether and how consolidation is to be carried out in the following cases:
(a)
where, in the opinion of the competent authorities, an institution exercises a significant influence over one or more institutions or financial institutions, but without holding a participation or other capital ties in these institutions; and
(b)
where two or more institutions or financial institutions are placed under single management other than pursuant to a contract or clauses of their memoranda or Articles of association.
In particular, the competent authorities may permit, or require use of, the method provided for in Article 12 of Directive 83/349/EEC. That method shall not, however, constitute inclusion of the undertakings concerned in consolidated supervision.
7. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify conditions according to which consolidation shall be carried out in the cases referred to in paragraphs 2 to 6 of this Article.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2016.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
8. Where consolidated supervision is required pursuant to Article 111 of Directive 2013/36/EU, ancillary services undertakings and asset management companies as defined in point (5) of Article 2 of Directive 2002/87/EC shall be included in consolidations in the cases, and in accordance with the methods, laid down in this Article.
Section 3
Scope of prudential consolidation
Article 19
Entities excluded from the scope of prudential consolidation
1. An institution, financial institution or an ancillary services undertaking which is a subsidiary or an undertaking in which a participation is held, need not to be included in the consolidation where the total amount of assets and off-balance sheet items of the undertaking concerned is less than the smaller of the following two amounts:
(a)
EUR 10 million;
(b)
1 % of the total amount of assets and off-balance sheet items of the parent undertaking or the undertaking that holds the participation.
2. The competent authorities responsible for exercising supervision on a consolidated basis pursuant to Article 111 of Directive 2013/36/EU may on a case-by-case basis decide in the following cases that an institution, financial institution or ancillary services undertaking which is a subsidiary or in which a participation is held need not be included in the consolidation:
(a)
where the undertaking concerned is situated in a third country where there are legal impediments to the transfer of the necessary information;
(b)
where the undertaking concerned is of negligible interest only with respect to the objectives of monitoring credit institutions;
(c)
where, in the opinion of the competent authorities responsible for exercising supervision on a consolidated basis, the consolidation of the financial situation of the undertaking concerned would be inappropriate or misleading as far as the objectives of the supervision of credit institutions are concerned.
3. Where, in the cases referred to in paragraph 1 and point (b) of paragraph 2, several undertakings meet the criteria set out therein, they shall nevertheless be included in the consolidation where collectively they are of non-negligible interest with respect to the specified objectives.
Article 20
Joint decisions on prudential requirements
1. The competent authorities shall work together, in full consultation:
(a)
in the case of applications for the permissions referred to in Article 143(1), Article 151(4) and (9), Article 283, Article 312(2) and Article363 respectively submitted by an EU parent institution and its subsidiaries, or jointly by the subsidiaries of an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company, to decide whether or not to grant the permission sought and to determine the terms and conditions, if any, to which such permission should be subject;
(b)
for the purposes of determining whether the criteria for a specific intragroup treatment as referred to in Article 422(9) and Article 425(5) complemented by the EBA regulatory technical standards referred to in Article 422(10) and Article 425(6) are met.
Applications shall be submitted only to the consolidating supervisor.
The application referred to in Article 312(2), shall include a description of the methodology used for allocating operational risk capital between the different entities of the group. The application shall indicate whether and how diversification effects are intended to be factored in the risk measurement system.
2. The competent authorities shall do everything within their power to reach a joint decision within six months on:
(a)
the application referred to in point (a) of paragraph 1;
(b)
the assessment of the criteria and the determination of the specific treatment referred to in point (b) of paragraph 1.
This joint decision shall be set out in a document containing the fully reasoned decision which shall be provided to the applicant by the competent authority referred to in paragraph 1.
3. The period referred to in paragraph 2 shall begin:
(a)
on the date of receipt of the complete application referred to in point (a) of paragraph 1 by the consolidating supervisor. The consolidating supervisor shall forward the complete application to the other competent authorities without delay;
(b)
on the date of receipt by competent authorities of a report prepared by the consolidating supervisor analysing intragroup commitments within the group.
4. In the absence of a joint decision between the competent authorities within six months, the consolidating supervisor shall make its own decision on point (a) of paragraph 1. The decision of the consolidating supervisor shall not limit the powers of the competent authorities under Article 105 of Directive 2013/36/EU.
The decision shall be set out in a document containing the fully reasoned decision and shall take into account the views and reservations of the other competent authorities expressed during the six months period.
The decision shall be provided to the EU parent institution, the EU parent financial holding company or to the EU parent mixed financial holding company and the other competent authorities by the consolidating supervisor.
If, at the end of the six month period, any of the competent authorities concerned has referred the matter to EBA in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010, the consolidating supervisor shall defer its decision on point (a) of paragraph 1 of this Article and await any decision that EBA may take in accordance with Article 19(3) of that Regulation on its decision, and shall take its decision in conformity with the decision of EBA. The six-month period shall be deemed the conciliation period within the meaning of that Regulation. EBA shall take its decision within one month. The matter shall not be referred to EBA after the end of the six month period or after a joint decision has been reached.
5. In the absence of a joint decision between the competent authorities within six months, the competent authority responsible for the supervision of the subsidiary on an individual basis shall make its own decision on point (b) of paragraph 1.
The decision shall be set out in a document containing the fully reasoned decision and shall take into account the views and reservations of the other competent authorities expressed during the six months period.
The decision shall be provided to the consolidating supervisor that informs the EU parent institution, the EU parent financial holding company or the EU parent mixed financial holding company.
If, at the end of the six month period, the consolidating supervisor has referred the matter to EBA in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010, the competent authority responsible for the supervision of the subsidiary on an individual basis shall defer its decision on point (b) of paragraph 1 of this Article and await any decision that EBA may take in accordance with Article 19(3) of that Regulation on its decision, and shall take its decision in conformity with the decision of EBA. The six-month period shall be deemed the conciliation period within the meaning of that Regulation. EBA shall take its decision within one month. The matter shall not be referred to EBA after the end of the six month period or after a joint decision has been reached.
6. Where an EU parent institution and its subsidiaries, the subsidiaries of an EU parent financial holding company or an EU parent mixed financial holding company use an Advanced Measurement Approach referred to in Article 312(2) or an IRB Approach referred to in Article 143 on a unified basis, the competent authorities shall allow the qualifying criteria set out in Articles 321 and 322 or in Part Three, Title II, Chapter 3, Section 6 respectively to be met by the parent and its subsidiaries considered together, in a way that is consistent with the structure of the group and its risk management systems, processes and methodologies.
7. The decisions referred to in paragraphs 2, 4 and 5 shall be recognised as determinative and applied by the competent authorities in the Member States concerned.
8. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the joint decision process referred to in point (a) of paragraph 1, with regard to the applications for permissions referred to in Article 143(1), Article 151(4) and (9), Article 283, Article 312(2), and Article 363 with a view to facilitating joint decisions.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 21
Joint decisions on the level of application of liquidity requirements
1. Upon application of an EU parent institution or an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company or a sub-consolidating subsidiary of an EU parent institution or an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company, the consolidating supervisor and the competent authorities responsible for the supervision of subsidiaries of an EU parent institution or an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company in a Member State shall do everything within their power to reach a joint decision on whether the conditions in points (a) to (d) of Article 8(1) are met and identifying a single liquidity sub-group for the application of Article 8.
The joint decision shall be reached within six months after submission by the consolidating supervisor of a report identifying single liquidity sub-groups on the basis of the criteria laid down in Article 8. In the event of disagreement during the six months period, the consolidating supervisor shall consult EBA at the request of any of the other competent authorities concerned. The consolidating supervisor may consult EBA on its own initiative.
The joint decision may also impose constraints on the location and ownership of liquid assets and require minimum amounts of liquid assets to be held by institutions that are exempt from the application of Part Six.
The joint decision shall be set out in a document containing the fully reasoned decision which shall be submitted to the parent institution of the liquidity subgroup by the consolidating supervisor.
2. In the absence of a joint decision within six months, each competent authority responsible for supervision on an individual basis shall take its own decision.
However, any competent authority may during the six months period refer to EBA the question whether the conditions in points (a) to (d) of Article 8(1) are met. In that case, EBA may carry out its non-binding mediation in accordance with Article 31(c) of Regulation (EU) No 1093/2010 and all the competent authorities involved shall defer their decisions pending the conclusion of the non-binding mediation. Where, during the mediation, no agreement has been reached by the competent authorities within three months, each competent authority responsible for supervision on an individual basis shall take its own decision taking into account the proportionality of benefits and risks at the level of the Member State of the parent institution and the proportionality of benefits and risks at the level of the Member State of the subsidiary. The matter shall not be referred to EBA after the end of the six month period or after a joint decision has been reached.
The joint decision referred to in paragraph 1 and the decisions referred to in the second subparagraph of this paragraph shall be binding.
3. Any relevant competent authority may also during the six months period consult EBA in the event of a disagreement on the conditions in points (a) to (d) of Article 8(3). In that case, EBA may carry out its non-binding mediation in accordance with Article 31(c) of Regulation (EU) No 1093/2010, and all the competent authorities involved shall defer their decisions pending the conclusion of the non-binding mediation. Where, during the mediation, no agreement has been reached by the competent authorities within three months, each competent authority responsible for supervision on an individual basis shall take its own decision.
Article 22
Sub-consolidation in cases of entities in third countries
Subsidiary institutions shall apply the requirements laid down in Articles 89 to 91 and Parts Three and Five on the basis of their sub-consolidated situation if those institutions, or the parent undertaking where it is a financial holding company or mixed financial holding company, have an institution or a financial institution as a subsidiary in a third country, or hold a participation in such an undertaking.
Article 23
Undertakings in third countries
For the purposes of applying supervision on a consolidated basis in accordance with this Chapter, the terms ‧investment firm‧, ‧credit institution‧, financial institution', and ‧institution‧ shall also apply to undertakings established in third countries, which, were they established in the Union, would fulfil the definitions of those terms in Article 4.
Article 24
Valuation of assets and off-balance sheet items
1. The valuation of assets and off-balance sheet items shall be effected in accordance with the applicable accounting framework.
2. By way of derogation from paragraph 1, competent authorities may require that institutions effect the valuation of assets and off-balance sheet items and the determination of own funds in accordance with International Accounting Standards as applicable under Regulation (EC) No 1606/2002.
PART TWO
OWN FUNDS
TITLE I
ELEMENTS OF OWN FUNDS
CHAPTER 1
Tier 1 capital
Article 25
Tier 1 capital
The Tier 1 capital of an institution consists of the sum of the Common Equity Tier 1 capital and Additional Tier 1 capital of the institution.
CHAPTER 2
Common Equity Tier 1 capital
Section 1
Common equity tier 1 items and instruments
Article 26
Common Equity Tier 1 items
1. Common Equity Tier 1 items of institutions consist of the following:
(a)
capital instruments, provided the conditions laid down in Article 28 or, where applicable, Article 29 are met;
(b)
share premium accounts related to the instruments referred to in point (a);
(c)
retained earnings;
(d)
accumulated other comprehensive income;
(e)
other reserves;
(f)
funds for general banking risk.
The items referred to in points (c) to (f) shall be recognised as Common Equity Tier 1 only where they are available to the institution for unrestricted and immediate use to cover risks or losses as soon as these occur.
2. For the purposes of point (c) of paragraph 1, institutions may include interim or year-end profits in Common Equity Tier 1 capital before the institution has taken a formal decision confirming the final profit or loss of the institution for the year only with the prior permission of the competent authority. The competent authority shall grant permission where the following conditions are met:
(a)
those profits have been verified by persons independent of the institution that are responsible for the auditing of the accounts of that institution;
(b)
the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that any foreseeable charge or dividend has been deducted from the amount of those profits.
A verification of the interim or year-end profits of the institution shall provide an adequate level of assurance that those profits have been evaluated in accordance with the principles set out in the applicable accounting framework.
3. Competent authorities shall evaluate whether issuances of Common Equity Tier 1 instruments meet the criteria set out in Article 28 or, where applicable, Article 29. With respect to issuances after 31 December 2014, institutions shall classify capital instruments as Common Equity Tier 1 instruments only after permission is granted by the competent authorities, which may consult EBA.
For capital instruments, with the exception of State aid, that are approved as eligible for classification as Common Equity Tier 1 instruments by the competent authority but where, in the opinion of EBA, the compliance with the criteria in Article 28 or, where applicable, Article 29, is materially complex to ascertain, the competent authorities shall explain their reasoning to EBA.
On the basis of information from each competent authority, EBA shall establish, maintain and publish a list of all the forms of capital instruments in each Member State that qualify as Common Equity Tier 1 instruments. EBA shall establish that list and publish it by 1 February 2015 for the first time.
EBA may, after the review process set out in Article 80 and, where there is significant evidence of those instruments not meeting the criteria set out in Article 28 or, where applicable, Article 29, decide to remove non-State aid capital instruments issued after 31 December 2014 from the list and may make an announcement to that effect.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the meaning of foreseeable when determining whether any foreseeable charge or dividend has been deducted.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 27
Capital instruments of mutuals, cooperative societies, savings institutions or similar institutions in Common Equity Tier 1 items
1. Common Equity Tier 1 items shall include any capital instrument issued by an institution under its statutory terms provided the following conditions are met:
(a)
the institution is of a type that is defined under applicable national law and which competent authorities consider to qualify as any of the following:
(i)
a mutual;
(ii)
a cooperative society;
(iii)
a savings institution;
(iv)
a similar institution;
(v)
a credit institution which is wholly owned by one of the institutions referred to in points (i) to (iv) and has approval from the relevant competent authority to make use of the provisions in this Article, provided that, and for as long as, 100 % of the ordinary shares in issue in the credit institution are held directly or indirectly by an institution referred to in those points;
(b)
the conditions laid down in Articles 28 or, where applicable, Article 29, are met.
Those mutuals, cooperative societies or savings institutions recognised as such under applicable national law prior to 31 December 2012 shall continue to be classified as such for the purposes of this Part, provided that they continue to meet the criteria that determined such recognition.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which competent authorities may determine that a type of undertaking recognised under applicable national law qualifies as a mutual, cooperative society, savings institution or similar institution for the purposes of this Part.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 28
Common Equity Tier 1 instruments
1. Capital instruments shall qualify as Common Equity Tier 1 instruments only if all the following conditions are met:
(a)
the instruments are issued directly by the institution with the prior approval of the owners of the institution or, where permitted under applicable national law, the management body of the institution;
(b)
the instruments are paid up and their purchase is not funded directly or indirectly by the institution;
(c)
the instruments meet all the following conditions as regards their classification:
(i)
they qualify as capital within the meaning of Article 22 of Directive 86/635/EEC;
(ii)
they are classified as equity within the meaning of the applicable accounting framework;
(iii)
they are classified as equity capital for the purposes of determining balance sheet insolvency, where applicable under national insolvency law;
(d)
the instruments are clearly and separately disclosed on the balance sheet in the financial statements of the institution;
(e)
the instruments are perpetual;
(f)
the principal amount of the instruments may not be reduced or repaid, except in either of the following cases:
(i)
the liquidation of the institution;
(ii)
discretionary repurchases of the instruments or other discretionary means of reducing capital, where the institution has received the prior permission of the competent authority in accordance with Article 77;
(g)
the provisions governing the instruments do not indicate expressly or implicitly that the principal amount of the instruments would or might be reduced or repaid other than in the liquidation of the institution, and the institution does not otherwise provide such an indication prior to or at issuance of the instruments, except in the case of instruments referred to in Article 27 where the refusal by the institution to redeem such instruments is prohibited under applicable national law;
(h)
the instruments meet the following conditions as regards distributions:
(i)
there is no preferential distribution treatment regarding the order of distribution payments, including in relation to other Common Equity Tier 1 instruments, and the terms governing the instruments do not provide preferential rights to payment of distributions;
(ii)
distributions to holders of the instruments may be paid only out of distributable items;
(iii)
the conditions governing the instruments do not include a cap or other restriction on the maximum level of distributions, except in the case of the instruments referred to in Article 27;
(iv)
the level of distributions is not determined on the basis of the amount for which the instruments were purchased at issuance, except in the case of the instruments referred to in Article 27;
(v)
the conditions governing the instruments do not include any obligation for the institution to make distributions to their holders and the institution is not otherwise subject to such an obligation;
(vi)
non-payment of distributions does not constitute an event of default of the institution;
(vii)
the cancellation of distributions imposes no restrictions on the institution;
(i)
compared to all the capital instruments issued by the institution, the instruments absorb the first and proportionately greatest share of losses as they occur, and each instrument absorbs losses to the same degree as all other Common Equity Tier 1 instruments;
(j)
the instruments rank below all other claims in the event of insolvency or liquidation of the institution;
(k)
the instruments entitle their owners to a claim on the residual assets of the institution, which, in the event of its liquidation and after the payment of all senior claims, is proportionate to the amount of such instruments issued and is not fixed or subject to a cap, except in the case of the capital instruments referred to in Article 27;
(l)
the instruments are not secured, or subject to a guarantee that enhances the seniority of the claim by any of the following:
(i)
the institution or its subsidiaries;
(ii)
the parent undertaking of the institution or its subsidiaries;
(iii)
the parent financial holding company or its subsidiaries;
(iv)
the mixed activity holding company or its subsidiaries;
(v)
the mixed financial holding company and its subsidiaries;
(vi)
any undertaking that has close links with the entities referred to in points (i) to (v);
(m)
the instruments are not subject to any arrangement, contractual or otherwise, that enhances the seniority of claims under the instruments in insolvency or liquidation.
The condition set out in point (j) of the first subparagraph shall be deemed to be met, notwithstanding the instruments are included in Additional Tier 1 or Tier 2 by virtue of Article 484(3), provided that they rank pari passu.
2. The conditions laid down in point (i) of paragraph 1 shall be deemed to be met notwithstanding a write down on a permanent basis of the principal amount of Additional Tier 1 or Tier 2 instruments.
The condition laid down in point (f) of paragraph 1 shall be deemed to be met notwithstanding the reduction of the principal amount of the capital instrument within a resolution procedure or as a consequence of a write down of capital instruments required by the resolution authority responsible for the institution.
The condition laid down in point (g) of paragraph 1 shall be deemed to be met notwithstanding the provisions governing the capital instrument indicating expressly or implicitly that the principal amount of the instrument would or might be reduced within a resolution procedure or as a consequence of a write down of capital instruments required by the resolution authority responsible for the institution.
3. The condition laid down in point (h)(iii) of paragraph 1 shall be deemed to be met notwithstanding the instrument paying a dividend multiple, provided that such a dividend multiple does not result in a distribution that causes a disproportionate drag on own funds.
4. For the purposes of point (h)(i) of paragraph 1, differentiated distributions shall only reflect differentiated voting rights. In this respect, higher distributions shall only apply to Common Equity Tier 1 instruments with fewer or no voting rights.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the applicable forms and nature of indirect funding of own funds instruments;
(b)
Whether and when multiple distributions would constitute a disproportionate drag on own funds;
(c)
the meaning of preferential distributions.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 29
Capital instruments issued by mutuals, cooperative societies, savings institutions and similar institutions
1. Capital instruments issued by mutuals, cooperative societies, savings institutions and similar institutions shall qualify as Common Equity Tier 1 instruments only if the conditions laid down in Article 28 with modifications resulting from the application of this Article are met.
2. The following conditions shall be met as regards redemption of the capital instruments:
(a)
except where prohibited under applicable national law, the institution shall be able to refuse the redemption of the instruments;
(b)
where the refusal by the institution of the redemption of instruments is prohibited under applicable national law, the provisions governing the instruments shall give the institution the ability to limit their redemption;
(c)
refusal to redeem the instruments, or the limitation of the redemption of the instruments where applicable, may not constitute an event of default of the institution.
3. The capital instruments may include a cap or restriction on the maximum level of distributions only where that cap or restriction is set out under applicable national law or the statute of the institution.
4. Where the capital instruments provide the owner with rights to the reserves of the institution in the event of insolvency or liquidation that are limited to the nominal value of the instruments, such a limitation shall apply to the same degree to the holders of all other Common Equity Tier 1 instruments issued by that institution.
The condition laid down in the first subparagraph is without prejudice to the possibility for a mutual, cooperative society, savings institution or a similar institution to recognize within Common Equity Tier 1 instruments that do not afford voting rights to the holder and that meet all the following conditions:
(a)
the claim of the holders of the non-voting instruments in the insolvency or liquidation of the institution is proportionate to the share of the total Common Equity Tier 1 instruments that those non-voting instruments represent;
(b)
the instruments otherwise qualify as Common Equity Tier 1 instruments.
5. Where the capital instruments entitle their owners to a claim on the assets of the institution in the event of its insolvency or liquidation that is fixed or subject to a cap, such a limitation shall apply to the same degree to all holders of all Common Equity Tier 1 instruments issued by the institution.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the nature of the limitations on redemption necessary where the refusal by the institution of the redemption of own funds instruments is prohibited under applicable national law.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 30
Consequences of the conditions for Common Equity Tier 1 instruments ceasing to be met
The following shall apply where, in the case of a Common Equity Tier 1 instrument, the conditions laid down in Article 28 or, where applicable, Article 29 cease to be met:
(a)
that instrument shall immediately cease to qualify as a Common Equity Tier 1 instrument;
(b)
the share premium accounts that relate to that instrument shall immediately cease to qualify as Common Equity Tier 1 items.
Article 31
Capital instruments subscribed by public authorities in emergency situations
1. In emergency situations, competent authorities may permit institutions to include in Common Equity Tier 1 capital instruments that comply at least with the conditions laid down in points (b) to (e) of Article 28(1) where all the following conditions are met:
(a)
the capital instruments are issued after 1 January 2014;
(b)
the capital instruments are considered State aid by the Commission;
(c)
the capital instruments are issued within the context of recapitalisation measures pursuant to State aid- rules existing at the time;
(d)
the capital instruments are fully subscribed and held by the State or a relevant public authority or public-owned entity;
(e)
the capital instruments are able to absorb losses;
(f)
except for the capital instruments referred to in Article 27, in the event of liquidation, the capital instruments entitle their owners to a claim on the residual assets of the institution after the payment of all senior claims;
(g)
there are adequate exit mechanisms of the State or, where applicable, a relevant public authority or public-owned entity;
(h)
the competent authority has granted its prior permission and has published its decision together with an explanation of that decision.
2. Upon reasoned request by and in cooperation with the relevant competent authority, EBA shall consider the capital instruments referred to in paragraph 1 as equivalent to Common Equity Tier 1 instruments for the purposes of this Regulation.
Section 2
Prudential filters
Article 32
Securitised assets
1. An institution shall exclude from any element of own funds any increase in its equity under the applicable accounting framework that results from securitised assets, including the following:
(a)
such an increase associated with future margin income that results in a gain on sale for the institution;
(b)
where the institution is the originator of a securitisation, net gains that arise from the capitalisation of future income from the securitised assets that provide credit enhancement to positions in the securitisation.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify further the concept of a gain on sale referred to in point (a) of paragraph 1.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 33
Cash flow hedges and changes in the value of own liabilities
1. Institutions shall not include the following items in any element of own funds:
(a)
the fair value reserves related to gains or losses on cash flow hedges of financial instruments that are not valued at fair value, including projected cash flows;
(b)
gains or losses on liabilities of the institution that are valued at fair value that result from changes in the own credit standing of the institution;
(c)
all fair value gains and losses arising from the institution's own credit risk related to derivative liabilities.
2. For the purposes of point (c) of paragraph 1, institutions shall not offset the fair value gains and losses arising from the institution's own credit risk with those arising from its counterparty credit risk.
3. Without prejudice to point (b) of paragraph 1, institutions may include the amount of gains and losses on their liabilities in own funds where all the following conditions are met:
(a)
the liabilities are in the form of bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC;
(b)
the changes in the value of the institution's assets and liabilities are due to the same changes in the institution's own credit standing;
(c)
there is a close correspondence between the value of the bonds referred to in point (a) and the value of the institution's assets;
(d)
it is possible to redeem the mortgage loans by buying back the bonds financing the mortgage loans at market or nominal value.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify what constitutes close correspondence between the value of the bonds and the value of the assets, as referred to in point (c) of paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 30 September 2013.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 34
Additional value adjustments
Institutions shall apply the requirements of Article 105 to all their assets measured at fair value when calculating the amount of their own funds and shall deduct from Common Equity Tier 1 capital the amount of any additional value adjustments necessary.
Article 35
Unrealised gains and losses measured at fair value
Except in the case of the items referred to in Article 33, institutions shall not make adjustments to remove from their own funds unrealised gains or losses on their assets or liabilities measured at fair value.
Section 3
Deductions from common equity tier 1 items, exemptions and alternatives
Sub-Section 1
Deductions from Common Equity Tier 1 items
Article 36
Deductions from Common Equity Tier 1 items
1. Institutions shall deduct the following from Common Equity Tier 1 items:
(a)
losses for the current financial year;
(b)
intangible assets;
(c)
deferred tax assets that rely on future profitability;
(d)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts using the Internal Ratings Based Approach (the IRB Approach), negative amounts resulting from the calculation of expected loss amounts laid down in Articles 158 and 159;
(e)
defined benefit pension fund assets on the balance sheet of the institution;
(f)
direct, indirect and synthetic holdings by an institution of own Common Equity Tier 1 instruments, including own Common Equity Tier 1 instruments that an institution is under an actual or contingent obligation to purchase by virtue of an existing contractual obligation;
(g)
direct, indirect and synthetic holdings of the Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities where those entities have a reciprocal cross holding with the institution that the competent authority considers to have been designed to inflate artificially the own funds of the institution;
(h)
the applicable amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities where the institution does not have a significant investment in those entities;
(i)
the applicable amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities where the institution has a significant investment in those entities;
(j)
the amount of items required to be deducted from Additional Tier 1 items pursuant to Article 56 that exceeds the Additional Tier 1 capital of the institution;
(k)
the exposure amount of the following items which qualify for a risk weight of 1 250 %, where the institution deducts that exposure amount from the amount of Common Equity Tier 1 items as an alternative to applying a risk weight of 1 250 %:
(i)
qualifying holdings outside the financial sector;
(ii)
securitisation positions, in accordance with Article 243(1)(b), Article 244(1)(b) and Article 258;
(iii)
free deliveries, in accordance with Article 379(3);
(iv)
positions in a basket for which an institution cannot determine the risk weight under the IRB Approach, in accordance with Article 153(8);
(v)
equity exposures under an internal models approach, in accordance with Article 155(4).
(l)
any tax charge relating to Common Equity Tier 1 items foreseeable at the moment of its calculation, except where the institution suitably adjusts the amount of Common Equity Tier 1 items insofar as such tax charges reduce the amount up to which those items may be used to cover risks or losses.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the application of the deductions referred to in points (a), (c), (e), (f), (h), (i) and (l) of paragraph 1 of this Article and related deductions referred to in points (a), (c), (d) and (f) of Article 56 and points (a), (c) and (d) of Article 66.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the types of capital instruments of financial institutions and, in consultation with the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority) (EIOPA) established by Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 (26), of third country insurance and reinsurance undertakings, and of undertakings excluded from the scope of Directive 2009/138/EC in accordance with Article 4 of that Directive that shall be deducted from the following elements of own funds:
(a)
Common Equity Tier 1 items;
(b)
Additional Tier 1 items;
(c)
Tier 2 items.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 37
Deduction of intangible assets
Institutions shall determine the amount of intangible assets to be deducted in accordance with the following:
(a)
the amount to be deducted shall be reduced by the amount of associated deferred tax liabilities that would be extinguished if the intangible assets became impaired or were derecognised under the applicable accounting framework;
(b)
the amount to be deducted shall include goodwill included in the valuation of significant investments of the institution.
Article 38
Deduction of deferred tax assets that rely on future profitability
1. Institutions shall determine the amount of deferred tax assets that rely on future profitability that require deduction in accordance with this Article.
2. Except where the conditions laid down in paragraph 3 are met, the amount of deferred tax assets that rely on future profitability shall be calculated without reducing it by the amount of the associated deferred tax liabilities of the institution.
3. The amount of deferred tax assets that rely on future profitability may be reduced by the amount of the associated deferred tax liabilities of the institution, provided the following conditions are met:
(a)
the entity has a legally enforceable right under applicable national law to set off those current tax assets against current tax liabilities;
(b)
the deferred tax assets and the deferred tax liabilities relate to taxes levied by the same taxation authority and on the same taxable entity.
4. Associated deferred tax liabilities of the institution used for the purposes of paragraph 3 may not include deferred tax liabilities that reduce the amount of intangible assets or defined benefit pension fund assets required to be deducted.
5. The amount of associated deferred tax liabilities referred to in paragraph 4 shall be allocated between the following:
(a)
deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences that are not deducted in accordance with Article 48(1);
(b)
all other deferred tax assets that rely on future profitability.
Institutions shall allocate the associated deferred tax liabilities according to the proportion of deferred tax assets that rely on future profitability that the items referred to in points (a) and (b) represent.
Article 39
Tax overpayments, tax loss carry backs and deferred tax assets that do not rely on future profitability
1. The following items shall not be deducted from own funds and shall be subject to a risk weight in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three, as applicable:
(a)
overpayments of tax by the institution for the current year;
(b)
current year tax losses of the institution carried back to previous years that give rise to a claim on, or a receivable from, a central government, regional government or local tax authority.
2. Deferred tax assets that do not rely on future profitability shall be limited to deferred tax assets arising from temporary differences, where all the following conditions are met:
(a)
they are automatically and mandatorily replaced without delay with a tax credit in the event that the institution reports a loss when the annual financial statements of the institution are formally approved, or in the event of liquidation or insolvency of the institution;
(b)
an institution shall be able under the applicable national tax law to offset a tax credit referred to in point (a) against any tax liability of the institution or any other undertaking included in the same consolidation as the institution for tax purposes under that law or any other undertaking subject to the supervision on a consolidated basis in accordance with Chapter 2 of Title II of Part One;
(c)
where the amount of tax credits referred to in point (b) exceeds the tax liabilities referred to in that point, any such excess is replaced without delay with a direct claim on the central government of the Member State in which the institution is incorporated.
Institutions shall apply a risk weight of 100 % to deferred tax assets where the conditions laid down in points (a), (b) and c) are met.
Article 40
Deduction of negative amounts resulting from the calculation of expected loss amounts
The amount to be deducted in accordance with point (d) of Article 36(1) shall not be reduced by a rise in the level of deferred tax assets that rely on future profitability, or other additional tax effects, that could occur if provisions were to rise to the level of expected losses referred to in Section 3 of Chapter 3 of Title I.
Article 41
Deduction of defined benefit pension fund assets
1. For the purposes of point (e) of Article 36(1), the amount of defined benefit pension fund assets to be deducted shall be reduced by the following:
(a)
the amount of any associated deferred tax liability which could be extinguished if the assets became impaired or were derecognised under the applicable accounting framework;
(b)
the amount of assets in the defined benefit pension fund which the institution has an unrestricted ability to use, provided the institution has received the prior permission of the competent authority. Those assets used to reduce the amount to be deducted shall receive a risk weight in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three, as applicable.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the criteria according to which a competent authority shall permit an institution to reduce the amount of assets in the defined benefit pension fund as specified in point (b) of paragraph 1.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 42
Deduction of holdings of own Common Equity Tier 1 instruments
For the purposes of point (f) of Article 36(1), institutions shall calculate holdings of own Common Equity Tier 1 instruments on the basis of gross long positions subject to the following exceptions:
(a)
institutions may calculate the amount of holdings of own Common Equity Tier 1 instruments on the basis of the net long position provided that both the following conditions are met:
(i)
the long and short positions are in the same underlying exposure and the short positions involve no counterparty risk;
(ii)
either both the long and the short positions are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
(b)
institutions shall determine the amount to be deducted for direct, indirect and synthetic holdings of index securities by calculating the underlying exposure to own Common Equity Tier 1 instruments included in those indices;
(c)
institutions may net gross long positions in own Common Equity Tier 1 instruments resulting from holdings of index securities against short positions in own Common Equity Tier 1 instruments resulting from short positions in the underlying indices, including where those short positions involve counterparty risk, provided that both the following conditions are met:
(i)
the long and short positions are in the same underlying indices;
(ii)
either both the long and the short positions are held in the trading book or both are held in the non-trading book.
Article 43
Significant investment in a financial sector entity
For the purposes of deduction, a significant investment of an institution in a financial sector entity shall arise where any of the following conditions is met:
(a)
the institution owns more than 10 % of the Common Equity Tier 1 instruments issued by that entity;
(b)
the institution has close links with that entity and owns Common Equity Tier 1 instruments issued by that entity;
(c)
the institution owns Common Equity Tier 1 instruments issued by that entity and the entity is not included in consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One but is included in the same accounting consolidation as the institution for the purposes of financial reporting under the applicable accounting framework.
Article 44
Deduction of holdings of Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities and where an institution has a reciprocal cross holding designed artificially to inflate own funds
Institutions shall make the deductions referred to in points (g), (h) and (i) of Article 36(1) in accordance with the following:
(a)
holdings of Common Equity Tier 1 instruments and other capital instruments of financial sector entities shall be calculated on the basis of the gross long positions;
(b)
Tier 1 own-fund insurance items shall be treated as holdings of Common Equity Tier 1 instruments for the purposes of deduction.
Article 45
Deduction of holdings of Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities
Institutions shall make the deductions required by points (h) and (i) of Article 36(1) in accordance with the following provisions:
(a)
they may calculate direct, indirect and synthetic holdings of Common Equity Tier 1 instruments of the financial sector entities on the basis of the net long position in the same underlying exposure provided that both the following conditions are met:
(i)
the maturity of the short position matches the maturity of the long position or has a residual maturity of at least one year;
(ii)
either both the long position and the short position are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
(b)
they shall determine the amount to be deducted for direct, indirect and synthetic holdings of index securities by calculating the underlying exposure to the capital instruments of the financial sector entities in those indices.
Article 46
Deduction of holdings of Common Equity Tier 1 instruments where an institution does not have a significant investment in a financial sector entity
1. For the purposes of point (h) of Article 36(1), institutions shall calculate the applicable amount to be deducted by multiplying the amount referred to in point (a) of this paragraph by the factor derived from the calculation referred to in point (b) of this paragraph:
(a)
the aggregate amount by which the direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment exceeds 10 % of the aggregate amount of Common Equity Tier 1 items of the institution calculated after applying the following to Common Equity Tier 1 items:
(i)
Articles 32 to 35;
(ii)
the deductions referred to in points (a) to (g), points (k)(ii) to (v) and point (l) of Article 36(1), excluding the amount to be deducted for deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences;
(iii)
Articles 44 and 45;
(b)
the amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of those financial sector entities in which the institution does not have a significant investment divided by the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the own funds instruments of those financial sector entities.
2. Institutions shall exclude underwriting positions held for five working days or fewer from the amount referred to in point (a) of paragraph 1 and from the calculation of the factor referred to in point (b) of paragraph 1.
3. The amount to be deducted pursuant to paragraph 1 shall be apportioned across all Common Equity Tier 1 instruments held. Institutions shall determine the portion of holdings of Common Equity Tier 1 instruments that is deducted pursuant to paragraph 1 by multiplying the amount specified in point (a) of this paragraph by the proportion specified in point (b) of this paragraph:
(a)
the amount of holdings required to be deducted pursuant to paragraph 1;
(b)
the proportion of the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment represented by each Common Equity Tier 1 instrument held.
4. The amount of holdings referred to in point (h) of Article 36(1) that is equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution after applying the provisions laid down in points (a)(i) to (iii) of paragraph 1 shall not be deducted and shall be subject to the applicable risk weights in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
5. Institutions shall determine the portion of holdings of own funds instruments that is risk weighted by dividing the amount specified in point (a) by the amount specified in point (b):
(a)
the amount of holdings required to be risk weighted pursuant to paragraph 4;
(b)
the amount specified in point (i) divided by the amount specified in point (ii):
(i)
the total amount of the Common Equity Tier 1 instruments;
(ii)
the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment.
Article 47
Deduction of holdings of Common Equity Tier 1 instruments where an institution has a significant investment in a financial sector entity
For the purposes of point (i) of Article 36(1), the applicable amount to be deducted from Common Equity Tier 1 items shall exclude underwriting positions held for five working days or fewer and shall be determined in accordance with Articles 44 and 45 and Sub-section 2.
Sub-Section 2
Exemptions from and alternatives to deduction from Common Equity Tier 1 items
Article 48
Threshold exemptions from deduction from Common Equity Tier 1 items
1. In making the deductions required pursuant to points (c) and (i) of Article 36(1), institutions are not required to deduct the amounts of the items listed in points (a) and (b) of this paragraph which in aggregate are equal to or less than the threshold amount referred to in paragraph 2:
(a)
deferred tax assets that are dependent on future profitability and arise from temporary differences, and in aggregate are equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution calculated after applying the following:
(i)
Articles 32 to 35;
(ii)
points (a) to (h), points (k)(ii) to (v) and point (l) of Article 36(1), excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences.
(b)
where an institution has a significant investment in a financial sector entity, the direct, indirect and synthetic holdings of that institution of the Common Equity Tier 1 instruments of those entities that in aggregate are equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution calculated after applying the following:
(i)
Article 32 to 35;
(ii)
points (a) to (h), points (k)(ii) to (v) and point (l), of Article 36(1) excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences.
2. For the purposes of paragraph 1, the threshold amount shall be equal to the amount referred to in point (a) of this paragraph multiplied by the percentage referred to in point (b) of this paragraph:
(a)
the residual amount of Common Equity Tier 1 items after applying the adjustments and deductions in Articles 32 to 36 in full and without applying the threshold exemptions specified in this Article;
(b)
17,65 %.
3. For the purposes of paragraph 1, an institution shall determine the portion of deferred tax assets in the total amount of items that is not required to be deducted by dividing the amount specified in point (a) of this paragraph by the amount specified in point (b) of this paragraph:
(a)
the amount of deferred tax assets that are dependent on future profitability and arise from temporary differences, and in aggregate are equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution;
(b)
the sum of the following:
(i)
the amount referred to in point (a);
(ii)
the amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the own funds instruments of financial sector entities in which the institution has a significant investment, and in aggregate are equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution.
The proportion of significant investments in the total amount of items that is not required to be deducted is equal to one minus the proportion referred to in the first subparagraph.
4. The amounts of the items that are not deducted pursuant to paragraph 1 shall be risk weighted at 250 %.
Article 49
Requirement for deduction where consolidation, supplementary supervision or institutional protection schemes are applied
1. For the purposes of calculating own funds on an individual basis, a sub-consolidated basis and a consolidated basis, where the competent authorities require or permit institutions to apply method 1, 2 or 3 of Annex I to Directive 2002/87/EC, the competent authorities may permit institutions not to deduct the holdings of own funds instruments of a financial sector entity in which the parent institution, parent financial holding company or parent mixed financial holding company or institution has a significant investment, provided that the conditions laid down in points (a) to (e) of this paragraph are met:
(a)
the financial sector entity is an insurance undertaking, a re-insurance undertaking or an insurance holding company;
(b)
that insurance undertaking, re-insurance undertaking or insurance holding company is included in the same supplementary supervision under Directive 2002/87/EC as the parent institution, parent financial holding company or parent mixed financial holding company or institution that has the holding;
(c)
the institution has received the prior permission of the competent authorities;
(d)
prior to granting the permission referred to in point (c), and on a continuing basis, the competent authorities are satisfied that the level of integrated management, risk management and internal control regarding the entities that would be included in the scope of consolidation under method 1, 2 or 3 is adequate;
(e)
the holdings in the entity belong to one of the following:
(i)
the parent credit institution;
(ii)
the parent financial holding company;
(iii)
the parent mixed financial holding company;
(iv)
the institution;
(v)
a subsidiary of one of the entities referred to in points (i) to (iv) that is included in the scope of consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One.
The method chosen shall be applied in a consistent manner over time.
2. For the purposes of calculating own funds on an individual basis and a sub-consolidated basis, institutions subject to supervision on a consolidated basis in accordance with Chapter 2 of Title II of Part One shall not deduct holdings of own funds instruments issued by financial sector entities included in the scope of consolidated supervision, unless the competent authorities determine those deductions to be required for specific purposes, in particular structural separation of banking activities and resolution planning.
Applying the approach referred to in the first subparagraph shall not entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system in other Member States or in the Union as a whole forming or creating an obstacle to the functioning of the internal market.
3. Competent authorities may, for the purposes of calculating own funds on an individual or sub-consolidated basis permit institutions not to deduct holdings of own funds instruments in the following cases:
(a)
where an institution has a holding in another institution and the conditions referred to in points (i) to (v) are met:
(i)
the institutions fall within the same institutional protection scheme referred to in Article 113(7);
(ii)
the competent authorities have granted the permission referred to in Article 113(7);
(iii)
the conditions laid down in Article 113(7) are satisfied;
(iv)
the institutional protection scheme draws up a consolidated balance sheet referred to in point (e) of Article 113(7) or, where it is not required to draw up consolidated accounts, an extended aggregated calculation that is, to the satisfaction of the competent authorities, equivalent to the provisions of Directive 86/635/EEC, which incorporates certain adaptations of the provisions of Directive 83/349/EEC or of Regulation (EC) No 1606/2002, governing the consolidated accounts of groups of credit institutions. The equivalence of that extended aggregated calculation shall be verified by an external auditor and in particular that the multiple use of elements eligible for the calculation of own funds as well as any inappropriate creation of own funds between the members of the institutional protection scheme is eliminated in the calculation. The consolidated balance sheet or the extended aggregated calculation shall be reported to the competent authorities no less frequently than the frequency laid down in Article 99;
(v)
the institutions included in an institutional protection scheme meet together on a consolidated or extended aggregated basis the requirements laid down in Article 92 and carry out reporting of compliance with those requirements in accordance with Article 99. Within an institutional protection scheme the deduction of the interest owned by co-operative members or legal entities, which are not members of the institutional protection scheme, is not required, provided that the multiple use of elements eligible for the calculation of own funds as well as any inappropriate creation of own funds between the members of the institutional protection scheme and the minority shareholder, when it is an institution, is eliminated.
(b)
where a regional credit institution has a holding in its central or another regional credit institution and the conditions laid down in points (a)(i) to (v) are met.
4. The holdings in respect of which deduction is not made in accordance with paragraph 1, 2 or 3 shall qualify as exposures and shall be risk weighted in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three, as applicable.
5. Where an institution applies methods 1 or 2 of Annex I to Directive 2002/87/EC, the institution shall disclose the supplementary own funds requirement and capital adequacy ratio of the financial conglomerate as calculated in accordance with Article 6 of and Annex I to that Directive.
6. EBA, EIOPA and the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) (ESMA) established by Regulation (EU) No 1095/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 (27) shall, through the Joint Committee, develop draft regulatory technical standards to specify for the purposes of this Article the conditions of application of the calculation methods listed in Annex I, Part II of Directive 2002/87/EC for the purposes of the alternatives to deduction referred to in paragraph 1 of this Article.
EBA, EIOPA and ESMA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010, of Regulation (EU) No 1094/2010 and of Regulation (EU) No 1095/2010 respectively.
Section 4
Common equity tier 1 capital
Article 50
Common Equity Tier 1 capital
The Common Equity Tier 1 capital of an institution shall consist of Common Equity Tier 1 items after the application of the adjustments required by Articles 32 to 35, the deductions pursuant to Article 36 and the exemptions and alternatives laid down in Articles 48, 49 and 79.
CHAPTER 3
Additional Tier 1 capital
Section 1
Additional tier 1 items and instruments
Article 51
Additional Tier 1 items
Additional Tier 1 items shall consist of the following:
(a)
capital instruments, where the conditions laid down in Article 52(1) are met;
(b)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (a).
Instruments included under point (a) shall not qualify as Common Equity Tier 1 or Tier 2 items.
Article 52
Additional Tier 1 instruments
1. Capital instruments shall qualify as Additional Tier 1 instruments only if the following conditions are met:
(a)
the instruments are issued and paid up;
(b)
the instruments are not purchased by any of the following:
(i)
the institution or its subsidiaries;
(ii)
an undertaking in which the institution has a participation in the form of ownership, direct or by way of control, of 20 % or more of the voting rights or capital of that undertaking;
(c)
the purchase of the instruments is not funded directly or indirectly by the institution;
(d)
the instruments rank below Tier 2 instruments in the event of the insolvency of the institution;
(e)
the instruments are not secured, or subject to a guarantee that enhances the seniority of the claims by any of the following:
(i)
the institution or its subsidiaries;
(ii)
the parent undertaking of the institution or its subsidiaries;
(iii)
the parent financial holding company or its subsidiaries;
(iv)
the mixed activity holding company or its subsidiaries;
(v)
the mixed financial holding company or its subsidiaries;
(vi)
any undertaking that has close links with entities referred to in points (i) to (v);
(f)
the instruments are not subject to any arrangement, contractual or otherwise, that enhances the seniority of the claim under the instruments in insolvency or liquidation;
(g)
the instruments are perpetual and the provisions governing them include no incentive for the institution to redeem them;
(h)
where the provisions governing the instruments include one or more call options, the option to call may be exercised at the sole discretion of the issuer;
(i)
the instruments may be called, redeemed or repurchased only where the conditions laid down in Article 77 are met, and not before five years after the date of issuance except where the conditions laid down in Article 78(4) are met;
(j)
the provisions governing the instruments do not indicate explicitly or implicitly that the instruments would or might be called, redeemed or repurchased and the institution does not otherwise provide such an indication, except in the following cases:
(i)
the liquidation of the institution;
(ii)
discretionary repurchases of the instruments or other discretionary means of reducing the amount of Additional Tier 1 capital, where the institution has received the prior permission of the competent authority in accordance with Article 77;
(k)
the institution does not indicate explicitly or implicitly that the competent authority would consent to a request to call, redeem or repurchase the instruments;
(l)
distributions under the instruments meet the following conditions:
(i)
they are paid out of distributable items;
(ii)
the level of distributions made on the instruments will not be amended on the basis of the credit standing of the institution or its parent undertaking;
(iii)
the provisions governing the instruments give the institution full discretion at all times to cancel the distributions on the instruments for an unlimited period and on a non-cumulative basis, and the institution may use such cancelled payments without restriction to meet its obligations as they fall due;
(iv)
cancellation of distributions does not constitute an event of default of the institution;
(v)
the cancellation of distributions imposes no restrictions on the institution;
(m)
the instruments do not contribute to a determination that the liabilities of an institution exceed its assets, where such a determination constitutes a test of insolvency under applicable national law;
(n)
the provisions governing the instruments require that, upon the occurrence of a trigger event, the principal amount of the instruments be written down on a permanent or temporary basis or the instruments be converted to Common Equity Tier 1 instruments;
(o)
the provisions governing the instruments include no feature that could hinder the recapitalisation of the institution;
(p)
where the instruments are not issued directly by an institution, both the following conditions shall be met:
(i)
the instruments are issued through an entity within the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One;
(ii)
the proceeds are immediately available to the institution without limitation and in a form that satisfies the conditions laid down in this paragraph.
The condition set out in point (d) of the first subparagraph shall be deemed to be met notwithstanding the instruments are included in Additional Tier 1 or Tier 2 by virtue of Article 484(3), provided that they rank pari passu.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify all the following:
(a)
the form and nature of incentives to redeem;
(b)
the nature of any write up of the principal amount of an Additional Tier 1 instrument following a write down of its principal amount on a temporary basis;
(c)
the procedures and timing for the following:
(i)
determining that a trigger event has occurred;
(ii)
writing up the principal amount of an Additional Tier 1 instrument following a write down of its principal amount on a temporary basis;
(d)
features of instruments that could hinder the recapitalisation of the institution;
(e)
the use of special purposes entities for indirect issuance of own funds instruments.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 53
Restrictions on the cancellation of distributions on Additional Tier 1 instruments and features that could hinder the recapitalisation of the institution
For the purposes of points (l)(v) and (o) of Article 52(1), the provisions governing Additional Tier 1 instruments shall, in particular, not include the following:
(a)
a requirement for distributions on the instruments to be made in the event of a distribution being made on an instrument issued by the institution that ranks to the same degree as, or more junior than, an Additional Tier 1 instrument, including a Common Equity Tier 1 instrument;
(b)
a requirement for the payment of distributions on Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments to be cancelled in the event that distributions are not made on those Additional Tier 1 instruments;
(c)
an obligation to substitute the payment of interest or dividend by a payment in any other form. The institution shall not otherwise be subject to such an obligation.
Article 54
Write down or conversion of Additional Tier 1 instruments
1. For the purposes of point (n) of Article 52(1), the following provisions shall apply to Additional Tier 1 instruments:
(a)
a trigger event occurs when the Common Equity Tier 1 capital ratio of the institution referred to in point (a) of Article 92(1) falls below either of the following:
(i)
5,125 %;
(ii)
a level higher than 5,125 %, where determined by the institution and specified in the provisions governing the instrument;
(b)
institutions may specify in the provisions governing the instrument one or more trigger events in addition to that referred to in point (a);
(c)
where the provisions governing the instruments require them to be converted into Common Equity Tier 1 instruments upon the occurrence of a trigger event, those provisions shall specify either of the following:
(i)
the rate of such conversion and a limit on the permitted amount of conversion;
(ii)
a range within which the instruments will convert into Common Equity Tier 1 instruments;
(d)
where the provisions governing the instruments require their principal amount to be written down upon the occurrence of a trigger event, the write down shall reduce all the following:
(i)
the claim of the holder of the instrument in the insolvency or liquidation of the institution;
(ii)
the amount required to be paid in the event of the call or redemption of the instrument;
(iii)
the distributions made on the instrument.
2. Write down or conversion of an Additional Tier 1 instrument shall, under the applicable accounting framework, generate items that qualify as Common Equity Tier 1 items.
3. The amount of Additional Tier 1 instruments recognised in Additional Tier 1 items is limited to the minimum amount Common Equity Tier 1 items that would be generated if the principal amount of the Additional Tier 1 instruments were fully written down or converted into Common Equity Tier 1 instruments.
4. The aggregate amount of Additional Tier 1 instruments that is required to be written down or converted upon the occurrence of a trigger event shall be no less than the lower of the following:
(a)
the amount required to restore fully the Common Equity Tier 1 ratio of the institution to 5,125 %;
(b)
the full principal amount of the instrument.
5. When a trigger event occurs institutions shall do the following:
(a)
immediately inform the competent authorities;
(b)
inform the holders of the Additional Tier 1 instruments;
(c)
write down the principal amount of the instruments, or convert the instruments into Common Equity Tier 1 instruments without delay, but no later than in one month, in accordance with the requirement laid down in this Article.
6. An institution issuing Additional Tier 1 instruments that convert to Common Equity Tier 1 on the occurrence of a trigger event shall ensure that its authorised share capital is at all times sufficient, for converting all such convertible Additional Tier 1 instruments into shares if a trigger event occurs. All necessary authorisations shall be obtained at the date of issuance of such convertible Additional Tier 1 instruments. The institution shall maintain at all times the necessary prior authorisation to issue the Common Equity Tier 1 instruments into which such Additional Tier 1 instruments would convert upon occurrence of a trigger event.
7. An institution issuing Additional Tier 1 instruments that convert to Common Equity Tier 1 on the occurrence of a trigger event shall ensure that there are no procedural impediments to that conversion by virtue of its incorporation or statutes or contractual arrangements.
Article 55
Consequences of the conditions for Additional Tier 1 instruments ceasing to be met
The following shall apply where, in the case of an Additional Tier 1 instrument, the conditions laid down in Article 52(1) cease to be met:
(a)
that instrument shall immediately cease to qualify as an Additional Tier 1 instrument;
(b)
the part of the share premium accounts that relates to that instrument shall immediately cease to qualify as an Additional Tier 1 item.
Section 2
Deductions from additional tier 1 items
Article 56
Deductions from Additional Tier 1 items
Institutions shall deduct the following from Additional Tier 1 items:
(a)
direct, indirect and synthetic holdings by an institution of own Additional Tier 1 instruments, including own Additional Tier 1 instruments that an institution could be obliged to purchase as a result of existing contractual obligations;
(b)
direct, indirect and synthetic holdings of the Additional Tier 1 instruments of financial sector entities with which the institution has reciprocal cross holdings that the competent authority considers to have been designed to inflate artificially the own funds of the institution;
(c)
the applicable amount determined in accordance with Article 60 of direct, indirect and synthetic holdings of the Additional Tier 1 instruments of financial sector entities, where an institution does not have a significant investment in those entities;
(d)
direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Additional Tier 1 instruments of financial sector entities where the institution has a significant investment in those entities, excluding underwriting positions held for five working days or fewer;
(e)
the amount of items required to be deducted from Tier 2 items pursuant to Article 66 that exceed the Tier 2 capital of the institution;
(f)
any tax charge relating to Additional Tier 1 items foreseeable at the moment of its calculation, except where the institution suitably adjusts the amount of Additional Tier 1 items insofar as such tax charges reduce the amount up to which those items may be applied to cover risks or losses.
Article 57
Deductions of holdings of own Additional Tier 1 instruments
For the purposes of point (a) of Article 56, institutions shall calculate holdings of own Additional Tier 1 instruments on the basis of gross long positions subject to the following exceptions:
(a)
institutions may calculate the amount of holdings of own Additional Tier 1 instruments on the basis of the net long position provided that both the following conditions are met:
(i)
the long and short positions are in the same underlying exposure and the short positions involve no counterparty risk;
(ii)
either both the long and the short positions are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
(b)
institutions shall determine the amount to be deducted for direct, indirect or synthetic holdings of index securities by calculating the underlying exposure to own Additional Tier 1 instruments in those indices;
(c)
institutions may net gross long positions in own Additional Tier 1 instruments resulting from holdings of index securities against short positions in own Additional Tier 1 instruments resulting from short positions in the underlying indices, including where those short positions involve counterparty risk, provided that both the following conditions are met:
(i)
the long and short positions are in the same underlying indices;
(ii)
either both the long and the short positions are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
Article 58
Deduction of holdings of Additional Tier 1 instruments of financial sector entities and where an institution has a reciprocal cross holding designed artificially to inflate own funds
Institutions shall make the deductions required by points (b), (c) and (d) of Article 56 in accordance with the following:
(a)
holdings of Additional Tier 1 instruments shall be calculated on the basis of the gross long positions;
(b)
Additional Tier 1 own-fund insurance items shall be treated as holdings of Additional Tier 1 instruments for the purposes of deduction.
Article 59
Deduction of holdings of Additional Tier 1 instruments of financial sector entities
Institutions shall make the deductions required by points (c) and (d) of Article 56 in accordance with the following:
(a)
they may calculate direct, indirect and synthetic holdings of Additional Tier 1 instruments of the financial sector entities on the basis of the net long position in the same underlying exposure provided that both the following conditions are met:
(i)
the maturity of the short position matches the maturity of the long position or has a residual maturity of at least one year;
(ii)
either both the short position and the long position are held in the trading book or both are held in the non-trading book.
(b)
they shall determine the amount to be deducted for direct, indirect and synthetic holdings of index securities by calculating the underlying exposure to the capital instruments of the financial sector entities in those indices.
Article 60
Deduction of holdings of Additional Tier 1 instruments where an institution does not have a significant investment in a financial sector entity
1. For the purposes of point (c) of Article 56, institutions shall calculate the applicable amount to be deducted by multiplying the amount referred to in point (a) of this paragraph by the factor derived from the calculation referred to in point (b) of this paragraph:
(a)
the aggregate amount by which the direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments of financial sector entities exceeds 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution calculated after applying the following:
(i)
Article 32 to 35;
(ii)
points (a) to (g), points (k)(ii) to (v) and point (l) of Article 36(1), excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences;
(iii)
Articles 44 and 45;
(b)
the amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Additional Tier 1 instruments of those financial sector entities in which the institution does not have a significant investment divided by the aggregate amount of all direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments of those financial sector entities.
2. Institutions shall exclude underwriting positions held for five working days or fewer from the amount referred to in point (a) of paragraph 1 and from the calculation of the factor referred to in point (b) of paragraph 1.
3. The amount to be deducted pursuant to paragraph 1 shall be apportioned across all Additional Tier 1 instruments held. The amount to be deducted from each Additional Tier 1 instrument pursuant to paragraph 1 shall be calculated by multiplying the amount specified in point (a) of this paragraph by the proportion specified in point (b) of this paragraph:
(a)
the amount of holdings required to be deducted pursuant to paragraph 1;
(b)
the amount specified in point (i) divided by the amount specified in point (ii):
(i)
the total amount of the Additional Tier 1 instrument;
(ii)
the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Additional Tier 1 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment.
4. The amount of holdings referred to in point (c) of Article 56 that is equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution after applying the provisions laid down in points (a)(i), (ii) and (iii) of paragraph 1 shall not be deducted and shall be subject to the applicable risk weights in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
5. Institutions shall determine the portion of holdings of own funds instruments that is risk weighted by dividing the amount specified in point (a) by the amount specified in point (b):
(a)
the amount of holdings required to be risk weighted pursuant to paragraph 4;
(b)
the amount specified in point (i) divided by the amount specified in point (ii):
(i)
the total amount of the Common Equity Tier 1 instruments;
(ii)
the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment.
Section 3
Additional Tier 1 capital
Article 61
Additional Tier 1 capital
The Additional Tier 1 capital of an institution shall consist of Additional Tier 1 items after the deduction of the items referred to in Article 56 and the application of Article 79.
CHAPTER 4
Tier 2 capital
Section 1
Tier 2 items and instruments
Article 62
Tier 2 items
Tier 2 items shall consist of the following:
(a)
capital instruments and subordinated loans where the conditions laid down in Article 63 are met;
(b)
the share premium accounts related to instruments referred to in point (a);
(c)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts in accordance with Chapter 2 of Title II of Part Three, general credit risk adjustments, gross of tax effects, of up to 1,25 % of risk-weighted exposure amounts calculated in accordance with Chapter 2 of Title II of Part Three;
(d)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts under Chapter 3 of Title II of Part Three, positive amounts, gross of tax effects, resulting from the calculation laid down in Articles 158 and 159 up to 0,6 % of risk weighted exposure amounts calculated under Chapter 3 of Title II of Part Three.
Items included under point (a) shall not qualify as Common Equity Tier 1 or Additional Tier 1 items.
Article 63
Tier 2 instruments
Capital instruments and subordinated loans shall qualify as Tier 2 instruments provided the following conditions are met:
(a)
the instruments are issued or the subordinated loans are raised, as applicable, and fully paid-up;
(b)
the instruments are not purchased or the subordinated loans are not granted, as applicable, by any of the following:
(i)
the institution or its subsidiaries;
(ii)
an undertaking in which the institution has participation in the form of ownership, direct or by way of control, of 20 % or more of the voting rights or capital of that undertaking;
(c)
the purchase of the instruments or the granting of the subordinated loans, as applicable, is not funded directly or indirectly by the institution;
(d)
the claim on the principal amount of the instruments under the provisions governing the instruments or the claim of the principal amount of the subordinated loans under the provisions governing the subordinated loans, as applicable, is wholly subordinated to claims of all non-subordinated creditors;
(e)
the instruments or subordinated loans, as applicable, are not secured, or subject to a guarantee that enhances the seniority of the claim by any of the following:
(i)
the institution or its subsidiaries;
(ii)
the parent undertaking of the institution or its subsidiaries;
(iii)
the parent financial holding company or its subsidiaries;
(iv)
the mixed activity holding company or its subsidiaries;
(v)
the mixed financial holding company or its subsidiaries;
(vi)
any undertaking that has close links with entities referred to in points (i) to (v);
(f)
the instruments or subordinated loans, as applicable, are not subject to any arrangement that otherwise enhances the seniority of the claim under the instruments or subordinated loans respectively;
(g)
the instruments or subordinated loans, as applicable, have an original maturity of at least five years;
(h)
the provisions governing the instruments or subordinated loans, as applicable, do not include any incentive for their principal amount to be redeemed or repaid, as applicable by the institution prior to their maturity;
(i)
where the instruments or subordinated loans, as applicable, include one or more call options or early repayment options, as applicable, the options are exercisable at the sole discretion of the issuer or debtor, as applicable;
(j)
the instruments or subordinated loans, as applicable, may be called, redeemed or repurchased or repaid early only where the conditions laid down in Article 77 are met, and not before five years after the date of issuance or raising, as applicable, except where the conditions laid down in Article 78(4) are met;
(k)
the provisions governing the instruments or subordinated loans, as applicable, do not indicate explicitly or implicitly that the instruments or subordinated loans, as applicable, would or might be called, redeemed, repurchased or repaid early, as applicable by the institution other than in the insolvency or liquidation of the institution and the institution does not otherwise provide such an indication;
(l)
the provisions governing the instruments or subordinated loans, as applicable, do not give the holder the right to accelerate the future scheduled payment of interest or principal, other than in the insolvency or liquidation of the institution;
(m)
the level of interest or dividend payments, as applicable, due on the instruments or subordinated loans, as applicable, will not be amended on the basis of the credit standing of the institution or its parent undertaking;
(n)
where the instruments are not issued directly by an institution, or where the subordinated loans are not raised directly by an institution, as applicable, both of the following conditions shall be met:
(i)
the instruments are issued or subordinated loans are raised, as applicable, through an entity, which is part of the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One;
(ii)
the proceeds are immediately available to the institution without limitation in a form that satisfies the conditions laid down in this paragraph.
Article 64
Amortisation of Tier 2 instruments
The extent to which Tier 2 instruments qualify as Tier 2 items during the final five years of maturity of the instruments is calculated by multiplying the result derived from the calculation in point (a) by the amount referred to in point (b) as follows:
(a)
the nominal amount of the instruments or subordinated loans on the first day of the final five year period of their contractual maturity divided by the number of calendar days in that period;
(b)
the number of remaining calendar days of contractual maturity of the instruments or subordinated loans.
Article 65
Consequences of the conditions for Tier 2 instruments ceasing to be met
Where in the case of a Tier 2 instrument the conditions laid down in Article 63 cease to be met, the following shall apply:
(a)
that instrument shall immediately cease to qualify as a Tier 2 instrument;
(b)
the part of the share premium accounts that relate to that instrument shall immediately cease to qualify as Tier 2 items.
Section 2
Deductions from tier 2 items
Article 66
Deductions from Tier 2 items
The following shall be deducted from Tier 2 items:
(a)
direct, indirect and synthetic holdings by an institution of own Tier 2 instruments, including own Tier 2 instruments that an institution could be obliged to purchase as a result of existing contractual obligations;
(b)
direct, indirect and synthetic holdings of the Tier 2 instruments of financial sector entities with which the institution has reciprocal cross holdings that the competent authority considers to have been designed to inflate artificially the own funds of the institution;
(c)
the applicable amount determined in accordance with Article 70 of direct, indirect and synthetic holdings of the Tier 2 instruments of financial sector entities, where an institution does not have a significant investment in those entities;
(d)
direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Tier 2 instruments of financial sector entities where the institution has a significant investment in those entities, excluding underwriting positions held for fewer than five working days.
Article 67
Deductions of holdings of own Tier 2 instruments
For the purposes of point (a) of Article 66, institutions shall calculate holdings on the basis of the gross long positions subject to the following exceptions:
(a)
institutions may calculate the amount of holdings on the basis of the net long position provided that both the following conditions are met:
(i)
the long and short positions are in the same underlying exposure and the short positions involve no counterparty risk;
(ii)
either both the long and the short positions are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
(b)
institutions shall determine the amount to be deducted for direct, indirect and synthetic holdings of index securities by calculating the underlying exposure to own Tier 2 instruments in those indices;
(c)
institutions may net gross long positions in own Tier 2 instruments resulting from holdings of index securities against short positions in own Tier 2 instruments resulting from short positions in the underlying indices, including where those short positions involve counterparty risk, provided that both the following conditions are met:
(i)
the long and short positions are in the same underlying indices;
(ii)
either both the long and the short positions are held in the trading book or both are held in the non-trading book.
Article 68
Deduction of holdings of Tier 2 instruments of financial sector entities and where an institution has a reciprocal cross holding designed artificially to inflate own funds
Institutions shall make the deductions required by points (b), (c) and (d) of Article 66 in accordance with the following provisions:
(a)
holdings of Tier 2 instruments shall be calculated on the basis of the gross long positions;
(b)
holdings of Tier 2 own-fund insurance items and Tier 3 own-fund insurance items shall be treated as holdings of Tier 2 instruments for the purposes of deduction.
Article 69
Deduction of holdings of Tier 2 instruments of financial sector entities
Institutions shall make the deductions required by points (c) and (d) of Article 66 in accordance with the following:
(a)
they may calculate direct, indirect and synthetic holdings of Tier 2 instruments of the financial sector entities on the basis of the net long position in the same underlying exposure provided that both the following conditions are met:
(i)
the maturity of the short position matches the maturity of the long position or has a residual maturity of at least one year;
(ii)
either both the long position and the short position are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
(b)
they shall determine the amount to be deducted for direct, indirect and synthetic holdings of index securities by looking through to the underlying exposure to the capital instruments of the financial sector entities in those indices.
Article 70
Deduction of Tier 2 instruments where an institution does not have a significant investment in a relevant entity
1. For the purposes of point (c) of Article 66, institutions shall calculate the applicable amount to be deducted by multiplying the amount referred to in point (a) of this paragraph by the factor derived from the calculation referred to in point (b) of this paragraph:
(a)
the aggregate amount by which the direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments of financial sector entities exceeds 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution calculated after applying the following:
(i)
Article 32 to 35;
(ii)
points (a) to (g), points (k)(ii) to (v) and point (l) of Article 36(1), excluding the amount to be deducted for deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences;
(iii)
Articles 44 and 45;
(b)
the amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Tier 2 instruments of financial sector entities divided by the aggregate amount of all direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments of those financial sector entities.
2. Institutions shall exclude underwriting positions held for five working days or fewer from the amount referred to in point (a) of paragraph 1 and from the calculation of the factor referred to in point (b) of paragraph 1.
3. The amount to be deducted pursuant to paragraph 1 shall be apportioned across each Tier 2 instrument held. Institutions shall determine the portion of holdings of Tier 2 instruments that is deducted by multiplying the amount specified in point (a) of this paragraph by the proportion specified in point (b) of this paragraph:
(a)
the total amount of holdings required to be deducted pursuant to paragraph 1;
(b)
the amount specified in point (i) divided by the amount specified in point (ii):
(i)
the total amount of the Tier 2 instrument;
(ii)
the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Tier 2 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment.
4. The amount of holdings referred to in point (c) of Article 66(1) that is equal to or less than 10 % of the Common Equity Tier 1 items of the institution after applying the provisions laid down in points (a)(i) to (iii) of paragraph 1 shall not be deducted and shall be subject to the applicable risk weights in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
5. Institutions shall determine the portion of holdings of own funds instruments that is risk weighted by dividing the amount specified in point (a) by the amount specified in point (b):
(a)
the amount of holdings required to be risk weighted pursuant to paragraph 4;
(b)
the amount specified in point (i) divided by the amount specified in point (ii):
(i)
the total amount of the Common Equity Tier 1 instruments;
(ii)
the aggregate amount of direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of financial sector entities in which the institution does not have a significant investment.
Section 3
Tier 2 capital
Article 71
Tier 2 capital
The Tier 2 capital of an institution shall consist of the Tier 2 items of the institution after the deductions referred to in Article 66 and the application of Article 79.
CHAPTER 5
Own funds
Article 72
Own funds
The own funds of an institution shall consist of the sum of its Tier 1 capital and Tier 2 capital.
CHAPTER 6
General requirements
Article 73
Distributions on own funds instruments
1. Capital instruments for which an institution has the sole discretion to decide to pay distributions in a form other than cash or an own funds instrument shall not be capable of qualifying as Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments unless the institution has received the prior permission of the competent authorities.
2. Competent authorities shall grant the permission referred to in paragraph 1 only where they consider all the following conditions to be met:
(a)
the ability of the institution to cancel payments under the instrument would not be adversely affected by the discretion referred to in paragraph 1, or by the form in which distributions could be made;
(b)
the ability of the instrument to absorb losses would not be adversely affected by the discretion referred to in paragraph 1, or by the form in which distributions could be made;
(c)
the quality of the capital instrument would not otherwise be reduced by the discretion referred to in paragraph 1, or by the form in which distributions could be made.
3. Capital instruments for which a legal person other than the institution issuing them has the discretion to decide or require that the payment of distributions on the instrument shall be made in a form other than cash or an own funds instrument shall not be capable of qualifying as Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments.
4. Institutions may use a broad market index as one of the bases for determining the level of distributions on Additional Tier 1 and Tier 2 instruments.
5. Paragraph 4 shall not apply where the institution is a reference entity in that broad market index unless both the following conditions are met:
(a)
the institution considers movements in that broad market index not to be significantly correlated to the credit standing of the institution, its parent institution or parent financial holding company or parent mixed financial holding company or parent mixed activity holding company;
(b)
the competent authority has not reached a different determination from that referred to in point (a).
6. Institutions shall report and disclose the broad market indices on which their capital instruments rely.
7. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which indices shall be deemed to qualify as broad market indices for the purposes of paragraph 4.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 74
Holdings of capital instruments issued by regulated financial sector entities that do not qualify as regulatory capital
Institutions shall not deduct from any element of own funds direct, indirect or synthetic holdings of capital instruments issued by a regulated financial sector entity that do not qualify as regulatory capital of that entity. Institutions shall apply risk weights to such holdings in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three, as applicable.
Article 75
Deduction and maturity requirements for short positions
The maturity requirements for short positions referred to in point (a) of Article 45, point (a) of Article 59 and point (a) of Article 69 shall be deemed to be met in respect of positions held where the following conditions are met:
(a)
the institution has the contractual right to sell on a specific future date to the counterparty providing the hedge the long position that is being hedged;
(b)
the counterparty providing the hedge to the institution is contractually obliged to purchase from the institution on that specific future date the long position referred to in point (a).
Article 76
Index holdings of capital instruments
1. For the purposes of point (a) of Article 42, point (a) of Article 45, point (a) of Article 57, point (a) of Article 59, point (a) of Article 67 and point (a) of Article 69, institutions may reduce the amount of a long position in a capital instrument by the portion of an index that is made up of the same underlying exposure that is being hedged, provided the following conditions are met:
(a)
either both the long position being hedged and the short position in an index used to hedge that long position are held in the trading book or both are held in the non-trading book;
(b)
the positions referred to in point (a) are held at fair value on the balance sheet of the institution;
(c)
the short position referred to in point (a) qualifies as an effective hedge under the internal control processes of the institution;
(d)
the competent authorities assess the adequacy of the control processes referred to in point (c) on at least an annual basis and are satisfied with their continuing appropriateness.
2. Where the competent authority has given its prior permission, an institution may use a conservative estimate of the underlying exposure of the institution to capital instruments included in indices as an alternative to an institution calculating its exposure to the items referred to in either or both of points (a) and (b):
(a)
own Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments included in indices;
(b)
Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments of financial sector entities, included in indices.
3. Competent authorities shall grant the permission referred to in paragraph 2 only where the institution has demonstrated to their satisfaction that it would be operationally burdensome for the institution to monitor its underlying exposure to the items referred to in one or both of point (a) or (b) of paragraph 2, as applicable.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify:
(a)
when an estimate used as an alternative to the calculation of underlying exposure referred to in paragraph 2 is sufficiently conservative;
(b)
the meaning of operationally burdensome for the purposes of paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 77
Conditions for reducing own funds
An institution shall require the prior permission of the competent authority to do either or both of the following:
(a)
reduce, redeem or repurchase Common Equity Tier 1 instruments issued by the institution in a manner that is permitted under applicable national law;
(b)
effect the call, redemption, repayment or repurchase of Additional Tier 1 instruments or Tier 2 instruments as applicable, prior to the date of their contractual maturity.
Article 78
Supervisory permission for reducing own funds
1. The competent authority shall grant permission for an institution to reduce, repurchase, call or redeem Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments where any of the following conditions is met:
(a)
earlier than or at the same time as the action referred to in Article 77, the institution replaces the instruments referred to in Article 77 with own funds instruments of equal or higher quality at terms that are sustainable for the income capacity of the institution;
(b)
the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that the own funds of the institution would, following the action in question, exceed the requirements laid down in Article 92(1) of this Regulation and the combined buffer requirement as defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU by a margin that the competent authority may consider necessary on the basis of Article 104(3) of Directive 2013/36/EU.
2. When assessing under point (a) of paragraph 1 the sustainability of the replacement instruments for the income capacity of the institution, competent authorities shall consider the extent to which those replacement capital instruments would be more costly for the institution than those they would replace.
3. Where an institution takes an action referred to in point (a) of Article 77 and the refusal of redemption of Common Equity Tier 1 instruments referred to in Article 27 is prohibited by applicable national law, the competent authority may waive the conditions laid down in paragraph 1 of this Article provided the competent authority requires the institution to limit the redemption of such instruments on an appropriate basis.
4. The competent authorities may permit institutions to redeem Additional Tier 1 or Tier 2 instruments before five years of the date of issue only where the conditions laid down in paragraph 1 and point (a) or (b) of this paragraph are met:
(a)
there is a change in the regulatory classification of those instruments that would be likely to result in their exclusion from own funds or reclassification as a lower quality form of own funds, and both the following conditions are met:
(i)
the competent authority considers such a change to be sufficiently certain;
(ii)
the institution demonstrates to the satisfaction of the competent authorities that the regulatory reclassification of those instruments was not reasonably foreseeable at the time of their issuance;
(b)
there is a change in the applicable tax treatment of those instruments which the institution demonstrates to the satisfaction of the competent authorities is material and was not reasonably foreseeable at the time of their issuance.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the meaning of sustainable for the income capacity of the institution;
(b)
the appropriate bases of limitation of redemption referred to in paragraph 3;
(c)
the process and data requirements for an application by an institution for the permission of the competent authority to carry out an action listed in Article 77, including the process to be applied in the case of redemption of shares issued to members of cooperative societies, and the time period for processing such an application.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 79
Temporary waiver from deduction from own funds
1. Where an institution holds capital instruments or has granted subordinated loans, as applicable, that qualify as Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments in a financial sector entity temporarily and the competent authority deems those holdings to be for the purposes of a financial assistance operation designed to reorganise and save that entity, the competent authority may waive on a temporary basis the provisions on deduction that would otherwise apply to those instruments.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the concept of temporary for the purposes of paragraph 1 and the conditions according to which a competent authority may deem those temporary holdings to be for the purposes of a financial assistance operation designed to reorganise and save a relevant entity.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 80
Continuing review of quality of own funds
1. EBA shall monitor the quality of own funds instruments issued by institutions across the Union and shall notify the Commission immediately where there is significant evidence of those instruments not meeting the criteria set out in Article 28 or, where applicable, Article 29.
Competent authorities shall, without delay, upon request by EBA, forward all information that EBA deems relevant concerning new capital instruments issued in order to enable EBA to monitor the quality of own funds instruments issued by institutions across the Union.
2. A notification shall include the following:
(a)
a detailed explanation of the nature and extent of the shortfall identified;
(b)
technical advice on the action by the Commission that EBA considers to be necessary;
(c)
significant developments in the methodology of EBA for stress testing the solvency of institutions.
3. EBA shall provide technical advice to the Commission on any significant changes it considers to be required to the definition of own funds as a result of any of the following:
(a)
relevant developments in market standards or practice;
(b)
changes in relevant legal or accounting standards;
(c)
significant developments in the methodology of EBA for stress testing the solvency of institutions.
4. EBA shall provide technical advice to the Commission by 1 January 2014 on possible treatments of unrealised gains measured at fair value other than including them in Common Equity Tier 1 without adjustment. Such recommendations shall take into account relevant developments in international accounting standards and in international agreements on prudential standards for banks.
TITLE II
MINORITY INTEREST AND ADDITIONAL TIER 1 AND TIER 2 INSTRUMENTS ISSUED BY SUBSIDIARIES
Article 81
Minority interests that qualify for inclusion in consolidated Common Equity Tier 1 capital
1. Minority interests shall comprise the sum of Common Equity Tier 1 instruments, the share premium accounts related to those instruments, retained earnings and other reserves of a subsidiary where the following conditions are met:
(a)
the subsidiary is one of the following:
(i)
an institution;
(ii)
an undertaking that is subject by virtue of applicable national law to the requirements of this Regulation and Directive 2013/36/EU;
(b)
the subsidiary is included fully in the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One;
(c)
the Common Equity Tier 1 items, referred to in the introductory part of this paragraph are owned by persons other than the undertakings included in the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One.
2. Minority interests that are funded directly or indirectly, through a special purpose entity or otherwise, by the parent undertaking of the institution, or its subsidiaries shall not qualify as consolidated Common Equity Tier 1 capital.
Article 82
Qualifying Additional Tier 1, Tier 1, Tier 2 capital and qualifying own funds
Qualifying Additional Tier 1, Tier 1, Tier 2 capital and qualifying own funds shall comprise the minority interest, Additional Tier 1 or Tier 2 instruments, as applicable, plus the related retained earnings and share premium accounts, of a subsidiary where the following conditions are met:
(a)
the subsidiary is either of the following:
(i)
an institution;
(ii)
an undertaking that is subject by virtue of applicable national law to the requirements of this Regulation and Directive 2013/36/EU;
(b)
the subsidiary is included fully in the scope of consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One;
(c)
those instruments are owned by persons other than the undertakings included in the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One.
Article 83
Qualifying Additional Tier 1 and Tier 2 capital issued by a special purpose entity
1. Additional Tier 1 and Tier 2 instruments issued by special purpose entity, and the related share premium accounts are included in qualifying Additional Tier 1, Tier 1 or Tier 2 capital or qualifying own funds, as applicable, only where the following conditions are met:
(a)
the special purpose entity issuing those instruments is included fully in the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One;
(b)
the instruments, and the related share premium accounts, are included in qualifying Additional Tier 1 capital only where the conditions laid down in Article 52(1) are satisfied;
(c)
the instruments, and the related share premium accounts, are included in qualifying Tier 2 capital only where the conditions laid down in Article 63 are satisfied;
(d)
the only asset of the special purpose entity is its investment in the own funds of the parent undertaking or a subsidiary thereof that is included fully in the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One, the form of which satisfies the relevant conditions laid down in Articles 52(1) or 63, as applicable.
Where the competent authority considers the assets of a special purpose entity other than its investment in the own funds of the parent undertaking or a subsidiary thereof that is included in the scope of consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One, to be minimal and insignificant for such an entity, the competent authority may waive the condition specified in point (d) of the first subparagraph.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the types of assets that can relate to the operation of special purpose entities and the concepts of minimal and insignificant referred to in the second subparagraph of paragraph 1.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 84
Minority interests included in consolidated Common Equity Tier 1 capital
1. Institutions shall determine the amount of minority interests of a subsidiary that is included in consolidated Common Equity Tier 1 capital by subtracting from the minority interests of that undertaking the result of multiplying the amount referred to in point (a) by the percentage referred to in point (b):
(a)
the Common Equity Tier 1 capital of the subsidiary minus the lower of the following:
(i)
the amount of Common Equity Tier 1 capital of that subsidiary required to meet the sum of the requirement laid down in point (a) of Article 92(1), the requirements referred to in Articles 458 and 459, the specific own funds requirements referred to in Article 104 of Directive 2013/36/EU the combined buffer requirement defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU, the requirements referred to in Article 500 and any additional local supervisory regulations in third countries insofar as those requirements are to be met by Common Equity Tier 1 capital;
(ii)
the amount of consolidated Common Equity Tier 1 capital that relates to that subsidiary that is required on a consolidated basis to meet the sum of the requirement laid down in point (a) of Article 92(1), the requirements referred to in Articles 458 and 459, the specific own funds requirements referred to in Article 104 of Directive 2013/36/EU, the combined buffer requirement defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU, the requirements referred to in Article 500 and any additional local supervisory regulations in third countries insofar as those requirements are to be met by Common Equity Tier 1 capital.
(b)
the minority interests of the subsidiary expressed as a percentage of all Common Equity Tier 1 instruments of that undertaking plus the related share premium accounts, retained earnings and other reserves.
2. The calculation referred to in paragraph 1 shall be undertaken on a sub-consolidated basis for each subsidiary referred to in Article 81(1).
An institution may choose not to undertake this calculation for a subsidiary referred to in Article 81(1). Where an institution takes such a decision, the minority interest of that subsidiary may not be included in consolidated Common Equity Tier 1 capital.
3. Where a competent authority derogates from the application of prudential requirements on an individual basis, as laid down in Article 7, minority interest within the subsidiaries to which the waiver is applied shall not be recognised in own funds at the sub-consolidated or at the consolidated level, as applicable.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the sub-consolidation calculation required in accordance with paragraph 2 of this Article, Articles 85 and 87.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
5. Competent authorities may grant a waiver from the application of this Article to a parent financial holding company that satisfies all the following conditions:
(a)
its principal activity is to acquire holdings;
(b)
it is subject to prudential supervision on a consolidated basis;
(c)
it consolidates a subsidiary institution in which it has only a minority holding by virtue of the control relationship defined in Article 1 of Directive 83/349/EEC;
(d)
more than 90 % of the consolidated required Common Equity Tier 1 capital arises from the subsidiary institution referred to in point c) calculated on a sub-consolidated basis.
Where, after 31 December 2014, a parent financial holding company that meets the conditions laid down in the first subparagraph becomes a parent mixed financial holding company, competent authorities may grant the waiver referred to in the first subparagraph to that parent mixed financial holding company provided that it meets the conditions laid down in that subparagraph.
6. Where credit institutions permanently affiliated in a network to a central body and institutions established within an institutional protection scheme subject to the conditions laid down in Article 113(7) have set up a cross-guarantee scheme that provides that there is no current or foreseen material, practical or legal impediment to the transfer of the amount of own funds above the regulatory requirements from the counterparty to the credit institution, these institutions are exempted from the provisions of this Article regarding deductions and may recognise any minority interest arising within the cross-guarantee scheme in full.
Article 85
Qualifying Tier 1 instruments included in consolidated Tier 1 capital
1. Institutions shall determine the amount of qualifying Tier 1 capital of a subsidiary that is included in consolidated own funds by subtracting from the own funds of that undertaking the result of multiplying the amount referred to in point (a) by the percentage referred to in point (b):
(a)
the Tier 1 capital of the subsidiary minus the lower of the following:
(i)
the amount of Tier 1 capital of the subsidiary required to meet the sum of the requirement laid down in point (b) of Article 92(1), the requirements referred to in Articles 458 and 459, the specific own funds requirements referred to in Article 104 of Directive 2013/36/EU, the combined buffer requirement defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU, the requirements referred to in Article 500 and any additional local supervisory regulations in third countries insofar as those requirements are to be met by Tier 1 Capital;
(ii)
the amount of consolidated Tier 1 capital that relates to the subsidiary that is required on a consolidated basis to meet the sum of the requirement laid down in point (b) of Article 92(1), the requirements referred to in Articles 458 and 459, the specific own funds requirements referred to in Article 104 of Directive 2013/36/EU, the combined buffer requirement defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU, the requirements referred to in Article 500 and any additional local supervisory regulations in third countries insofar as those requirements are to be met by Tier 1 Capital;
(b)
the qualifying Tier 1 capital of the subsidiary expressed as a percentage of all Tier 1 instruments of that undertaking plus the related share premium accounts, retained earnings and other reserves.
2. The calculation referred to in paragraph 1 shall be undertaken on a sub-consolidated basis for each subsidiary referred to in Article 81(1).
An institution may choose not to undertake this calculation for a subsidiary referred to in Article 81(1). Where an institution takes such a decision, the qualifying Tier 1 capital of that subsidiary may not be included in consolidated Tier 1 capital.
3. Where a competent authority derogates from the application of prudential requirements on an individual basis, as laid down in Article 7, Tier 1 instruments within the subsidiaries to which the waiver is applied shall not be recognised in own funds at the sub-consolidated or at the consolidated level, as applicable.
Article 86
Qualifying Tier 1 capital included in consolidated Additional Tier 1 capital
Without prejudice to Article 84 (5) and (6)), institutions shall determine the amount of qualifying Tier 1 capital of a subsidiary that is included in consolidated Additional Tier 1 capital by subtracting from the qualifying Tier 1 capital of that undertaking included in consolidated Tier 1 capital the minority interests of that undertaking that are included in consolidated Common Equity Tier 1 capital.
Article 87
Qualifying own funds included in consolidated own funds
1. Institutions shall determine the amount of qualifying own funds of a subsidiary that is included in consolidated own funds by subtracting from the qualifying own funds of that undertaking the result of multiplying the amount referred to in point (a) by the percentage referred to in point (b):
(a)
the own funds of the subsidiary minus the lower of the following:
(i)
the amount of own funds of the subsidiary required to meet the sum of the requirement laid down in point (c) of Article 92(1), the requirements referred to in Articles 458 and 459, the specific own funds requirements referred to in Article 104 of Directive 2013/36/EU, the combined buffer requirement defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU, the requirements referred to in Article 500 and any additional local supervisory regulations in third countries;
(ii)
the amount of own funds that relates to the subsidiary that is required on a consolidated basis to meet the sum of the requirement laid down in point (c) of Article 92(1), the requirements referred to in Articles 458 and 459, the specific own funds requirements referred to in Article 104 of Directive 2013/36/EU, the combined buffer requirement defined in point (6) of Article 128 of Directive 2013/36/EU, the requirements referred to in Article 500 and any additional local supervisory own funds requirement in third countries;
(b)
the qualifying own funds of the undertaking, expressed as a percentage of all own funds instruments of the subsidiary that are included in Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 items and the related share premium accounts, the retained earnings and other reserves.
2. The calculation referred to in paragraph 1 shall be undertaken on a sub-consolidated basis for each subsidiary referred to in Article 81(1).
An institution may choose not to undertake this calculation for a subsidiary referred to in Article 81(1). Where an institution takes such a decision, the qualifying own funds of that subsidiary may not be included in consolidated own funds.
3. Where a competent authority derogates from the application of prudential requirements on an individual basis, as laid down in Article 7, own funds instruments within the subsidiaries to which the waiver is applied shall not be recognised in own funds at the sub-consolidated or at the consolidated level, as applicable.
Article 88
Qualifying own funds instruments included in consolidated Tier 2 capital
Without prejudice to Article 84(5) and (6), institutions shall determine the amount of qualifying own funds of a subsidiary that is included in consolidated Tier 2 capital by subtracting from the qualifying own funds of that undertaking that are included in consolidated own funds the qualifying Tier 1 capital of that undertaking that is included in consolidated Tier 1 capital.
TITLE III
QUALIFYING HOLDINGS OUTSIDE THE FINANCIAL SECTOR
Article 89
Risk weighting and prohibition of qualifying holdings outside the financial sector
1. A qualifying holding, the amount of which exceeds 15 % of the eligible capital of the institution, in an undertaking which is not one of the following shall be subject to the provisions laid down in paragraph 3:
(a)
a financial sector entity;
(b)
an undertaking, that is not a financial sector entity, carrying on activities which the competent authority considers to be any of the following:
(i)
a direct extension of banking;
(ii)
ancillary to banking;
(iii)
leasing, factoring, the management of unit trusts, the management of data processing services or any other similar activity.
2. The total amount of the qualifying holdings of an institution in undertakings other than those referred to in points (a) and (b) of paragraph 1 that exceeds 60 % of its eligible capital shall be subject to the provisions laid down in paragraph 3.
3. Competent authorities shall apply the requirements laid down in point (a) or (b) to qualifying holdings of institutions referred to in paragraphs 1 and 2:
(a)
for the purpose of calculating the capital requirement in accordance with Part Three, institutions shall apply a risk weight of 1 250 % to the greater of the following:
(i)
the amount of qualifying holdings referred to in paragraph 1 in excess of 15 % of eligible capital;
(ii)
the total amount of qualifying holdings referred to in paragraph 2 that exceed 60 % of the eligible capital of the institution;
(b)
the competent authorities shall prohibit institutions from having qualifying holdings referred to in paragraphs 1 and 2 the amount of which exceeds the percentages of eligible capital laid down in those paragraphs.
Competent authorities shall publish their choice of (a) or (b).
4. For the purposes of point (b) of paragraph 1, EBA shall issue guidelines specifying the following concepts:
(a)
activities that are a direct extension of banking;
(b)
activities ancillary to banking;
(c)
similar activities.
Those guidelines shall be adopted in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 90
Alternative to 1 250 % risk weight
As an alternative to applying a 1 250 % risk weight to the amounts in excess of the limits specified in Article 89(1) and (2), institutions may deduct those amounts from Common Equity Tier 1 items in accordance with point (k) of Article 36(1).
Article 91
Exceptions
1. Shares of undertakings not referred to in points (a) and (b) of Article 89(1) shall not be included in calculating the eligible capital limits specified in that Article where any of the following conditions is met:
(a)
those shares are held temporarily during a financial assistance operation as referred to in Article 79;
(b)
the holding of those shares is an underwriting position held for five working days or fewer;
(c)
those shares are held in the own name of the institution and on behalf of others.
2. Shares which are not financial fixed assets as referred to in Article 35(2) of Directive 86/635/EEC shall not be included in the calculation specified in Article 89.
PART THREE
CAPITAL REQUIREMENTS
TITLE I
GENERAL REQUIREMENTS, VALUATION AND REPORTING
CHAPTER 1
Required level of own funds
Section 1
Own funds requirements for institutions
Article 92
Own funds requirements
1. Subject to Articles 93 and 94, institutions shall at all times satisfy the following own funds requirements:
(a)
a Common Equity Tier 1 capital ratio of 4,5 %;
(b)
a Tier 1 capital ratio of 6 %;
(c)
a total capital ratio of 8 %.
2. Institutions shall calculate their capital ratios as follows:
(a)
the Common Equity Tier 1 capital ratio is the Common Equity Tier 1 capital of the institution expressed as a percentage of the total risk exposure amount;
(b)
the Tier 1 capital ratio is the Tier 1 capital of the institution expressed as a percentage of the total risk exposure amount;
(c)
the total capital ratio is the own funds of the institution expressed as a percentage of the total risk exposure amount.
3. Total risk exposure amount shall be calculated as the sum of points (a) to (f) of this paragraph after taking into account the provisions laid down in paragraph 4:
(a)
the risk weighted exposure amounts for credit risk and dilution risk, calculated in accordance with Title II and Article 379, in respect of all the business activities of an institution, excluding risk weighted exposure amounts from the trading book business of the institution;
(b)
the own funds requirements, determined in accordance with Title IV of this Part or Part Four, as applicable, for the trading-book business of an institution, for the following:
(i)
position risk;
(ii)
large exposures exceeding the limits specified in Articles 395 to 401, to the extent an institution is permitted to exceed those limits;
(c)
the own funds requirements determined in accordance with Title IV or Title V with the exception of Article 379, as applicable, for the following:
(i)
foreign-exchange risk;
(ii)
settlement risk;
(iii)
commodities risk;
(d)
the own funds requirements calculated in accordance with Title VI for credit valuation adjustment risk of OTC derivative instruments other than credit derivatives recognised to reduce risk-weighted exposure amounts for credit risk;
(e)
the own funds requirements determined in accordance with Title III for operational risk;
(f)
the risk weighted exposure amounts determined in accordance with Title II for counterparty risk arising from the trading book business of the institution for the following types of transactions and agreements:
(i)
contracts listed in Annex II and credit derivatives;
(ii)
repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions based on securities or commodities;
(iii)
margin lending transactions based on securities or commodities;
(iv)
long settlement transactions.
4. The following provisions shall apply in the calculation of the total exposure amount referred to in paragraph 3:
(a)
the own funds requirements referred to in points (c), (d) and (e) of that paragraph shall include those arising from all the business activities of an institution;
(b)
institutions shall multiply the own funds requirements set out in points (b) to (e) of that paragraph by 12,5.
Article 93
Initial capital requirement on going concern
1. The own funds of an institution may not fall below the amount of initial capital required at the time of its authorisation.
2. Credit institutions that were already in existence on 1 January 1993, the amount of own funds of which do not attain the amount of initial capital required may continue to carry out their activities. In that event, the amount of own funds of those institutions may not fall below the highest level reached with effect from 22 December 1989.
3. Authorised investment firms and firms that were covered by Article 6 of Directive 2006/49/EC which were in existence before 31 December 1995, the amount of own funds of which do not attain the amount of initial capital required may continue to carry out their activities. The own funds of such firms or investment firms shall not fall below the highest reference level calculated after the date of notification contained in Council Directive 93/6/EEC of 15 March 1993 on the capital adequacy of investments firms and credit institutions (28). That reference level shall be the average daily level of own funds calculated over a six month period preceding the date of calculation. It shall be calculated every six months in respect of the corresponding preceding period.
4. Where control of an institution falling within the category referred to in paragraph 2 or 3 is taken by a natural or legal person other than the person who controlled the institution previously, the amount of own funds of that institution shall attain the amount of initial capital required.
5. Where there is a merger of two or more institutions falling within the category referred to in paragraph 2 or 3, the amount of own funds of the institution resulting from the merger shall not fall below the total own funds of the merged institutions at the time of the merger, as long as the amount of initial capital required has not been attained.
6. Where competent authorities consider it necessary to ensure the solvency of an institution that the requirement laid down in paragraph 1 is met, the provisions laid down in paragraphs 2 to 5 shall not apply.
Article 94
Derogation for small trading book business
1. Institutions may replace the capital requirement referred to in point (b) of Article 92(3) by a capital requirement calculated in accordance with point (a) of that paragraph in respect of their trading-book business, provided that the size of their on- and off-balance sheet trading-book business meets both the following conditions:
(a)
is normally less than 5 % of the total assets and EUR 15 million;
(b)
never exceeds 6 % of total assets and EUR 20 million.
2. In calculating the size of on- and off-balance sheet business, institutions shall apply the following:
(a)
debt instruments shall be valued at their market prices or their nominal values, equities at their market prices and derivatives according to the nominal or market values of the instruments underlying them;
(b)
the absolute value of long positions shall be summed with the absolute value of short positions.
3. Where an institution fails to meet the condition in point (b) of paragraph 1 it shall immediately notify the competent authority. If, following assessment by the competent authority, the competent authority determines and notifies the institution that the requirement in point (a) of paragraph 1 is not met, the institution shall cease to make use of paragraph 1 from the next reporting date.
Section 2
Own funds requirements for investment firms with limited authorisation to provide investment services
Article 95
Own funds requirements for investment firms with limited authorisation to provide investment services
1. For the purposes of Article 92(3), investment firms that are not authorised to provide the investment services and activities listed in points (3) and (6) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC shall use the calculation of the total risk exposure amount specified in paragraph 2.
2. Investment firms referred to in paragraph 1 of this Article and firms referred to in point (2)(c) of Article 4(1) that provide the investment services and activities listed in points (2) and (4) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC shall calculate the total risk exposure amount as the higher of the following:
(a)
the sum of the items referred to in points (a) to (d) and (f) of Article 92(3) after applying Article 92(4);
(b)
12,5 multiplied by the amount specified in Article 97.
Firms referred to in point (2)(c) of Article 4(1) that provide the investment services and activities listed in points (2) and (4) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC shall meet the requirements in Article 92(1) and (2) based on the total risk exposure amount referred to in the first subparagraph.
Competent authorities may set the own fund requirements for firms referred to in point (2)(c) of Article 4(1) that provide the investment services and activities listed in points (2) and (4) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC as the own fund requirements that would be binding on those firms according to the national transposition measures in force on 31 December 2013 for Directives 2006/49/EC and 2006/48/EC.
3. Investment firms referred to in paragraph 1 are subject to all other provisions regarding operational risk laid down in Title VII, Chapter 3, Section II, Sub-section 1 of Directive 2013/36/EU.
Article 96
Own funds requirements for investment firms which hold initial capital as laid down in Article 28(2) of Directive 2013/36/EU
1. For the purposes of Article 92(3), the following categories of investment firm which hold initial capital in accordance with Article 28(2) of Directive 2013/36/EU shall use the calculation of the total risk exposure amount specified in paragraph 2 of this Article:
(a)
investment firms that deal on own account only for the purpose of fulfilling or executing a client order or for the purpose of gaining entrance to a clearing and settlement system or a recognised exchange when acting in an agency capacity or executing a client order;
(b)
investment firms that meet all the following conditions:
(i)
that do not hold client money or securities;
(ii)
that undertake only dealing on own account;
(iii)
that have no external customers;
(iv)
for which the execution and settlement whose transactions takes place under the responsibility of a clearing institution and are guaranteed by that clearing institution.
2. For investment firms referred to in paragraph 1, total risk exposure amount shall be calculated as the sum of the following:
(a)
points (a) to (d) and (f) of Article 92(3) after applying Article 92(4);
(b)
the amount referred to in Article 97 multiplied by 12,5.
3. Investment firms referred to in paragraph 1 are subject to all other provisions regarding operational risk laid down in Title VII, Chapter 3, Section II, Sub-section 1 of Directive 2013/36/EU.
Article 97
Own Funds based on Fixed Overheads
1. In accordance with Articles 95 and 96, an investment firm and firms referred to in point (2)(c) of Article 4(1) that provide the investment services and activities listed in points (2) and (4) of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC shall hold eligible capital of at least one quarter of the fixed overheads of the preceding year.
2. Where there is a change in the business of an investment firm since the preceding year that the competent authority considers to be material, the competent authority may adjust the requirement laid down in paragraph 1.
3. Where an investment firm has not completed business for one year, starting from the day it starts up, an investment firm shall hold eligible capital of at least one quarter of the fixed overheads projected in its business plan, except where the competent authority requires the business plan to be adjusted.
4. EBA in consultation with ESMA shall develop draft regulatory technical standards to specify in greater detail the following:
(a)
the calculation of the requirement to hold eligible capital of at least one quarter of the fixed overheads of the previous year;
(b)
the conditions for the adjustment by the competent authority of the requirement to hold eligible capital of at least one quarter of the fixed overheads of the previous year;
(c)
the calculation of projected fixed overheads in the case of an investment firm that has not completed business for one year.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 March 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 98
Own funds for investment firms on a consolidated basis
1. In the case of the investment firms referred to in Article 95(1) in a group, where that group does not include credit institutions, a parent investment firm in a Member State shall apply Article 92 at a consolidated level as follows:
(a)
using the calculation of total risk exposure amount specified in Article 95(2);
(b)
own funds calculated on the basis of the consolidated situation of the parent investment firm or that of the financial holding company or mixed financial holding company, as applicable.
2. In the case of investment firms referred to in Article 96(1) in a group, where that group does not include credit institutions, a parent investment firm in a Member State and an investment firm controlled by a financial holding company or mixed financial holding company shall apply Article 92 on a consolidated basis as follows:
(a)
it shall use the calculation of total risk exposure amount specified in Article 96(2);
(b)
it shall use own funds calculated on the basis of the consolidated situation of the parent investment firm or that of the financial holding company or mixed financial holding company, as applicable, and in compliance with Chapter 2 of Title II of Part One.
CHAPTER 2
Calculation and reporting requirements
Article 99
Reporting on own funds requirements and financial information
1. Reporting by institutions to the competent authorities on the obligations laid down in Article 92 shall be carried out at least on a semi-annual basis.
2. Institutions subject to Article 4 of Regulation (EC) No 1606/2002 and credit institutions other than those referred to in Article 4 of that Regulation that prepare their consolidated accounts in conformity with the international accounting standards adopted in accordance with the procedure laid down in Article 6(2) of that Regulation, shall also report financial information.
3. Competent authorities may require those credit institutions applying international accounting standards as applicable under Regulation (EC) No 1606/2002 for the reporting of own funds on a consolidated basis pursuant to Article 24(2) of this Regulation to also report financial information as laid down in paragraph 2 of this Article.
4. The financial information referred to in paragraph 2 and in the first subparagraph of paragraph 3 shall be reported to the extent this is necessary to obtain a comprehensive view of the risk profile of an institution's activities and a view on the systemic risks posed by institutions to the financial sector or the real economy in accordance with Regulation (EU) No 1093/2010.
5. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the uniform formats, frequencies, dates of reporting, definitions and the IT solutions to be applied in the Union for the reporting referred to in paragraphs 1 to 4.
The reporting requirements shall be proportionate to the nature, scale and complexity of the activities of the institutions.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
6. Where a competent authority considers that the financial information required by paragraph 2 is necessary to obtain a comprehensive view of the risk profile of the activities of, and a view of the systemic risks to the financial sector or the real economy posed by, institutions other than those referred to in paragraphs2 and 3 that are subject to an accounting framework based on Directive 86/635/EEC, the competent authority shall consult EBA on the extension of the reporting requirements of financial information on a consolidated basis to those institutions, provided that they are not already reporting on such a basis.
EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the formats to be used by institutions to which the competent authorities may extend the reporting requirements in accordance with the first subparagraph.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the second subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. Where a competent authority considers information not covered by the implementing technical standards referred to in paragraph 5 to be necessary for the purposes set out in paragraph 4, it shall notify EBA and the ESRB about the additional information it deems necessary to include in the implementing technical standards referred to in paragraph 5.
Article 100
Additional reporting requirements
Institutions shall report to the competent authorities the level, at least in aggregate terms, of their repurchase agreements, securities lending and all forms of encumbrance of assets.
EBA shall include this information in the implementing technical standards on reporting referred to in Article 99(5).
Article 101
Specific reporting obligations
1. Institutions shall report on a semi-annual basis the following data to the competent authorities for each national property market to which they are exposed:
(a)
losses stemming from exposures for which an institution has recognised immovable residential property as collateral, up to the lower of the pledged amount and 80 % of the market value or 80 % of the mortgage lending value unless otherwise decided under Article 124(2);
(b)
overall losses stemming from exposures for which an institution has recognised immovable residential property as collateral, up to the part of the exposure treated as fully secured by immovable residential property in accordance with Article 124(1);
(c)
the exposure value of all outstanding exposures for which an institution has recognised immovable residential property as collateral limited to the part treated as fully secured by immovable residential property in accordance with Article 124(1);
(d)
losses stemming from exposures for which an institution has recognised immovable commercial property as collateral, up to the lower of the pledged amount and 50 % of the market value or 60 % of the mortgage lending value unless otherwise decided under Article 124(2);
(e)
overall losses stemming from exposures for which an institution has recognised immovable commercial property as collateral, up to the part of the exposure treated as fully secured by immovable commercial property in accordance with Article 124(1).
(f)
the exposure value of all outstanding exposures for which an institution has recognised immovable commercial property as collateral limited to the part treated as fully secured by immovable commercial property in accordance with Article 124(1).
2. The data referred to in paragraph 1 shall be reported to the competent authority of the home Member State of the relevant institution. Where an institution has a branch in another Member State, the data relating to that branch shall also be reported to the competent authorities of the host Member State. The data shall be reported separately for each property market within the Union to which the relevant institution is exposed.
3. The competent authorities shall publish annually on an aggregated basis the data specified in points (a) to (f) of paragraph 1, together with historical data, where available. A competent authority shall, upon the request of another competent authority in a Member State or EBA provide to that competent authority or EBA more detailed information on the condition of the residential or commercial immovable property markets in that Member State.
4. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the following:
(a)
uniform formats, definitions, frequencies and dates of reporting, as well as the IT solutions, of the items referred to in paragraph 1;
(b)
uniform formats, definitions, frequencies and dates of reporting, as well as IT solutions, of the aggregate data referred to in paragraph 2.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
CHAPTER 3
Trading book
Article 102
Requirements for the Trading Book
1. Positions in the trading book shall be either free of restrictions on their tradability or able to be hedged.
2. Trading intent shall be evidenced on the basis of the strategies, policies and procedures set up by the institution to manage the position or portfolio in accordance with Article 103.
3. Institutions shall establish and maintain systems and controls to manage their trading book in accordance with Articles 104 and 105.
4. Institutions may include internal hedges in the calculation of capital requirements for position risk provided that they are held with trading intent and that the requirements of Articles 103 to 106 are met.
Article 103
Management of the trading book
In managing its positions or sets of positions in the trading book the institution shall comply with all of the following requirements:
(a)
the institution shall have in place a clearly documented trading strategy for the position/instrument or portfolios, approved by senior management, which shall include the expected holding period;
(b)
the institution shall have in place clearly defined policies and procedures for the active management of positions entered into on a trading desk. Those policies and procedures shall include the following:
(i)
which positions may be entered into by which trading desk;
(ii)
position limits are set and monitored for appropriateness;
(iii)
dealers have the autonomy to enter into and manage the position within agreed limits and according to the approved strategy;
(iv)
positions are reported to senior management as an integral part of the institution's risk management process;
(v)
positions are actively monitored with reference to market information sources and an assessment made of the marketability or hedge-ability of the position or its component risks, including the assessment, the quality and availability of market inputs to the valuation process, level of market turnover, sizes of positions traded in the market;
(vi)
active anti fraud procedures and controls.
(c)
the institution shall have in place clearly defined policies and procedures to monitor the positions against the institution's trading strategy including the monitoring of turnover and positions for which the originally intended holding period has been exceeded.
Article 104
Inclusion in the Trading Book
1. Institutions shall have in place clearly defined policies and procedures for determining which position to include in the trading book for the purposes of calculating their capital requirements, in accordance with the requirements set out in Article 102 and the definition of trading book in accordance with point (86) of Article 4(1), taking into account the institution's risk management capabilities and practices. The institution shall fully document its compliance with these policies and procedures and shall subject them to periodic internal audit.
2. Institutions shall have in place clearly defined policies and procedures for the overall management of the trading book. These policies and procedures shall at least address:
(a)
the activities the institution considers to be trading and as constituting part of the trading book for own funds requirement purposes;
(b)
the extent to which a position can be marked-to-market daily by reference to an active, liquid two-way market;
(c)
for positions that are marked-to-model, the extent to which the institution can:
(i)
identify all material risks of the position;
(ii)
hedge all material risks of the position with instruments for which an active, liquid two-way market exists;
(iii)
derive reliable estimates for the key assumptions and parameters used in the model;
(d)
the extent to which the institution can, and is required to, generate valuations for the position that can be validated externally in a consistent manner;
(e)
the extent to which legal restrictions or other operational requirements would impede the institution's ability to effect a liquidation or hedge of the position in the short term;
(f)
the extent to which the institution can, and is required to, actively manage the risks of positions within its trading operation;
(g)
the extent to which the institution may transfer risk or positions between the non-trading and trading books and the criteria for such transfers.
Article 105
Requirements for Prudent Valuation
1. All trading book positions shall be subject to the standards for prudent valuation specified in this Article. Institutions shall in particular ensure that the prudent valuation of their trading book positions achieves an appropriate degree of certainty having regard to the dynamic nature of trading book positions, the demands of prudential soundness and the mode of operation and purpose of capital requirements in respect of trading book positions.
2. Institutions shall establish and maintain systems and controls sufficient to provide prudent and reliable valuation estimates. Those systems and controls shall include at least the following elements:
(a)
documented policies and procedures for the process of valuation, including clearly defined responsibilities of the various areas involved in the determination of the valuation, sources of market information and review of their appropriateness, guidelines for the use of unobservable inputs reflecting the institution's assumptions of what market participants would use in pricing the position, frequency of independent valuation, timing of closing prices, procedures for adjusting valuations, month end and ad-hoc verification procedures;
(b)
reporting lines for the department accountable for the valuation process that are clear and independent of the front office.
The reporting line shall ultimately be to the management body.
3. Institutions shall revalue trading book positions at least daily.
4. Institutions shall mark their positions to market whenever possible, including when applying trading book capital treatment.
5. When marking to market, an institution shall use the more prudent side of bid and offer unless the institution can close out at mid market. Where institutions make use of this derogation, they shall every six months inform their competent authorities of the positions concerned and furnish evidence that they can close out at mid-market.
6. Where marking to market is not possible, institutions shall conservatively mark to model their positions and portfolios, including when calculating own funds requirements for positions in the trading book.
7. Institutions shall comply with the following requirements when marking to model:
(a)
senior management shall be aware of the elements of the trading book or of other fair-valued positions which are subject to mark to model and shall understand the materiality of the uncertainty thereby created in the reporting of the risk/performance of the business;
(b)
institutions shall source market inputs, where possible, in line with market prices, and shall assess the appropriateness of the market inputs of the particular position being valued and the parameters of the model on a frequent basis;
(c)
where available, institutions shall use valuation methodologies which are accepted market practice for particular financial instruments or commodities;
(d)
where the model is developed by the institution itself, it shall be based on appropriate assumptions, which have been assessed and challenged by suitably qualified parties independent of the development process;
(e)
institutions shall have in place formal change control procedures and shall hold a secure copy of the model and use it periodically to check valuations;
(f)
risk management shall be aware of the weaknesses of the models used and how best to reflect those in the valuation output; and
(g)
institutions' models shall be subject to periodic review to determine the accuracy of their performance, which shall include assessing the continued appropriateness of assumptions, analysis of profit and loss versus risk factors, and comparison of actual close out values to model outputs.
For the purposes of point (d), the model shall be developed or approved independently of the trading desk and shall be independently tested, including validation of the mathematics, assumptions and software implementation.
8. Institutions shall perform independent price verification in addition to daily marking to market or marking to model. Verification of market prices and model inputs shall be performed by a person or unit independent from persons or units that benefit from the trading book, at least monthly, or more frequently depending on the nature of the market or trading activity. Where independent pricing sources are not available or pricing sources are more subjective, prudent measures such as valuation adjustments may be appropriate.
9. Institutions shall establish and maintain procedures for considering valuation adjustments.
10. Institutions shall formally consider the following valuation adjustments: unearned credit spreads, close-out costs, operational risks, market price uncertainty, early termination, investing and funding costs, future administrative costs and, where relevant, model risk.
11. Institutions shall establish and maintain procedures for calculating an adjustment to the current valuation of any less liquid positions, which can in particular arise from market events or institution-related situations such as concentrated positions and/or positions for which the originally intended holding period has been exceeded. Institutions shall, where necessary, make such adjustments in addition to any changes to the value of the position required for financial reporting purposes and shall design such adjustments to reflect the illiquidity of the position. Under those procedures, institutions shall consider several factors when determining whether a valuation adjustment is necessary for less liquid positions. Those factors include the following:
(a)
the amount of time it would take to hedge out the position or the risks within the position;
(b)
the volatility and average of bid/offer spreads;
(c)
the availability of market quotes (number and identity of market makers) and the volatility and average of trading volumes including trading volumes during periods of market stress;
(d)
market concentrations;
(e)
the ageing of positions;
(f)
the extent to which valuation relies on marking-to-model;
(g)
the impact of other model risks.
12. When using third party valuations or marking to model, institutions shall consider whether to apply a valuation adjustment. In addition, institutions shall consider the need for establishing adjustments for less liquid positions and on an ongoing basis review their continued suitability. Institutions shall also explicitly assess the need for valuation adjustments relating to the uncertainty of parameter inputs used by models.
13. With regard to complex products, including securitisation exposures and n-th-to-default credit derivatives, institutions shall explicitly assess the need for valuation adjustments to reflect the model risk associated with using a possibly incorrect valuation methodology and the model risk associated with using unobservable (and possibly incorrect) calibration parameters in the valuation model.
14. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which the requirements of Article 105 shall be applied for the purposes of paragraph 1 of this Article.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 106
Internal Hedges
1. An internal hedge shall in particular meet the following requirements:
(a)
it shall not be primarily intended to avoid or reduce own funds requirements;
(b)
it shall be properly documented and subject to particular internal approval and audit procedures;
(c)
it shall be dealt with at market conditions;
(d)
the market risk that is generated by the internal hedge shall be dynamically managed in the trading book within the authorised limits;
(e)
it shall be carefully monitored.
Monitoring shall be ensured by adequate procedures.
2. The requirements of paragraph 1 apply without prejudice to the requirements applicable to the hedged position in the non-trading book.
3. By way of derogation from paragraphs 1 and 2, when an institution hedges a non-trading book credit risk exposure or counterparty risk exposure using a credit derivative booked in its trading book using an internal hedge, the non-trading book exposure or counterparty risk exposure shall not be deemed to be hedged for the purposes of calculating risk weighted exposure amounts unless the institution purchases from an eligible third party protection provider a corresponding credit derivative meeting the requirements for unfunded credit protection in the non-trading book. Without prejudice to point (h) of Article 299(2), where such third party protection is purchased and recognised as a hedge of a non-trading book exposure for the purposes of calculating capital requirements, neither the internal nor external credit derivative hedge shall be included in the trading book for the purposes of calculating capital requirements.
TITLE II
CAPITAL REQUIREMENTS FOR CREDIT RISK
CHAPTER 1
General principles
Article 107
Approaches to credit risk
1. Institutions shall apply either the Standardised Approach provided for in Chapter 2 or, if permitted by the competent authorities in accordance with Article 143, the Internal Ratings Based Approach provided for in Chapter 3 to calculate their risk-weighted exposure amounts for the purposes of points (a) and (f) of Article 92(3).
2. For trade exposures and for default fund contributions to a central counterparty, institutions shall apply the treatment set out in Chapter 6, Section 9 to calculate their risk-weighted exposure amounts for the purposes of points (a) and (f) of Article 92(3). For all other types of exposures to a central counterparty, institutions shall treat those exposures as follows:
(a)
as exposures to an institution for other types of exposures to a qualifying CCP;
(b)
as exposures to a corporate for other types of exposures to a non-qualifying CCP.
3. For the purposes of this Regulation, exposures to third-country investment firms and exposures to third country credit institutions and exposures to third country clearing houses and exchanges shall be treated as exposures to an institution only if the third country applies prudential and supervisory requirements to that entity that are at least equivalent to those applied in the Union.
4. For the purposes of paragraph 3, the Commission may adopt, by way of implementing acts, and subject to the examination procedure referred to in Article 464(2), a decision as to whether a third country applies prudential supervisory and regulatory requirements at least equivalent to those applied in the Union. In the absence of such a decision, until 1 January 2015, institutions may continue to treat exposures to the entities referred to in paragraph 3 as exposures to institutions provided that the relevant competent authorities had approved the third country as eligible for that treatment before 1 January 2014.
Article 108
Use of credit risk mitigation technique under the Standardised Approach and the IRB Approach
1. For an exposure to which an institution applies the Standardised Approach under Chapter 2 or applies the IRB Approach under Chapter 3 but without using its own estimates of loss given default (LGD) and conversion factors under Article 151, the institution may use credit risk mitigation in accordance with Chapter 4 in the calculation of risk-weighted exposure amounts for the purposes of points (a) and (f) of Article 92(3) or, as relevant, expected loss amounts for the purposes of the calculation referred to in point (d) of Article 36(1) and point (c) of Article 62.
2. For an exposure to which an institution applies the IRB Approach by using their own estimates of LGD and conversion factors under Article 151, the institution may use credit risk mitigation in accordance with Chapter 3.
Article 109
Treatment of securitised exposures under the Standardised Approach and the IRB Approach
1. Where an institution uses the Standardised Approach under Chapter 2 for the calculation of risk-weighted exposure amounts for the exposure class to which the securitised exposures would be assigned under Article 112, it shall calculate the risk-weighted exposure amount for a securitisation position in accordance with Articles 245, 246 and 251 to 258. Institutions using the Standardised Approach may also use the Internal Assessment Approach where this has been permitted under Article 259(3).
2. Where an institution uses the IRB Approach under Chapter 3 for the calculation of risk-weighted exposures amounts for the exposure class to which the securitised exposure would be assigned under Article 147 it shall calculate the risk-weighted exposure amount in accordance with Articles 245, 246 and 259 to 266.
Except for the Internal Assessment Approach, where the IRB Approach is used only for a part of the securitised exposures underlying a securitisation, the institution shall use the approach corresponding to the predominant share of securitised exposures underlying this securitisation.
Article 110
Treatment of credit risk adjustment
1. Institutions applying the Standardised Approach shall treat general credit risk adjustments in accordance with Article 62(c).
2. Institutions applying the IRB Approach shall treat general credit risk adjustments in accordance with Article 159, Article 62(d) and Article 36(1)(d).
For the purposes of this Article and Chapters 2 and 3, general and specific credit risk adjustments shall exclude funds for general banking risk.
3. Institutions using the IRB Approach that apply the Standardised Approach for a part of their exposures on consolidated or individual basis, in accordance with Articles 148 and 150 shall determine the part of general credit risk adjustment that shall be assigned to the treatment of general credit risk adjustment under the Standardised Approach and to the treatment of general credit risk adjustment under the IRB Approach as follows:
(a)
where applicable when an institution included in the consolidation exclusively applies the IRB Approach, general credit risk adjustments of this institution shall be assigned to the treatment set out in paragraph 2;
(b)
where applicable, when an institution included in the consolidation exclusively applies the Standardised Approach, general credit risk adjustment of this institution shall be assigned to the treatment set out in paragraph 1;
(c)
The remainder of credit risk adjustment shall be assigned on a pro rata basis according to the proportion of risk weighted exposure amounts subject to the Standardised Approach and subject to the IRB Approach.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the calculation of specific credit risk adjustments and general credit risk adjustments under the applicable accounting framework for the following:
(a)
exposure value under the Standardised Approach referred to in Article 111;
(b)
exposure value under the IRB Approach referred to in Articles 166 to 168;
(c)
treatment of expected loss amounts referred to in Article 159;
(d)
exposure value for the calculation of the risk-weighted exposure amounts for securitisation position referred to in Articles 246 and 266;
(e)
the determination of default under Article 178.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
CHAPTER 2
Standardised Approach
Section 1
General principles
Article 111
Exposure value
1. The exposure value of an asset item shall be its accounting value remaining after specific credit risk adjustments, additional value adjustments in accordance with Articles 34 and 110 and other own funds reductions related to the asset item have been applied. The exposure value of an off-balance sheet item listed in Annex I shall be the following percentage of its nominal value after reduction of specific credit risk adjustments:
(a)
100 % if it is a full-risk item;
(b)
50 % if it is a medium-risk item;
(c)
20 % if it is a medium/low-risk item;
(d)
0 % if it is a low-risk item.
The off-balance sheet items referred to in the second sentence of the first subparagraph shall be assigned to risk categories as indicated in Annex I.
When an institution is using the Financial Collateral Comprehensive Method under Article 223, the exposure value of securities or commodities sold, posted or lent under a repurchase transaction or under a securities or commodities lending or borrowing transaction, and margin lending transactions shall be increased by the volatility adjustment appropriate to such securities or commodities as prescribed in Articles 223 to 225.
2. The exposure value of a derivative instrument listed in Annex II shall be determined in accordance with Chapter 6 with the effects of contracts of novation and other netting agreements taken into account for the purposes of those methods in accordance with Chapter 6. The exposure value of repurchase transaction, securities or commodities lending or borrowing transactions, long settlement transactions and margin lending transactions may be determined either in accordance with Chapter 6 or Chapter 4.
3. Where an exposure is subject to funded credit protection, the exposure value applicable to that item may be amended in accordance with Chapter 4.
Article 112
Exposure classes
Each exposure shall be assigned to one of the following exposure classes:
(a)
exposures to central governments or central banks;
(b)
exposures to regional governments or local authorities;
(c)
exposures to public sector entities;
(d)
exposures to multilateral development banks;
(e)
exposures to international organisations;
(f)
exposures to institutions;
(g)
exposures to corporates;
(h)
retail exposures;
(i)
exposures secured by mortgages on immovable property;
(j)
exposures in default;
(k)
exposures associated with particularly high risk;
(l)
exposures in the form of covered bonds;
(m)
items representing securitisation positions;
(n)
exposures to institutions and corporates with a short-term credit assessment;
(o)
exposures in the form of units or shares in collective investment undertakings (‧CIUs‧);
(p)
equity exposures;
(q)
other items.
Article 113
Calculation of risk weighted exposure amounts
1. To calculate risk-weighted exposure amounts, risk weights shall be applied to all exposures, unless deducted from own funds, in accordance with the provisions of Section 2. The application of risk weights shall be based on the exposure class to which the exposure is assigned and, to the extent specified in Section 2, its credit quality. Credit quality may be determined by reference to the credit assessments of ECAIs or the credit assessments of Export Credit Agencies in accordance with Section 3.
2. For the purposes of applying a risk weight, as referred to in paragraph 1, the exposure value shall be multiplied by the risk weight specified or determined in accordance with Section 2.
3. Where an exposure is subject to credit protection the risk weight applicable to that item may be amended in accordance with Chapter 4.
4. Risk-weighted exposure amounts for securitised exposures shall be calculated in accordance with Chapter 5.
5. Exposures for which no calculation is provided in Section 2 shall be assigned a risk-weight of 100 %.
6. With the exception of exposures giving rise to Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 or Tier 2 items, an institution may, subject to the prior approval of the competent authorities, decide not to apply the requirements of paragraph 1 of this Article to the exposures of that institution to a counterparty which is its parent undertaking, its subsidiary, a subsidiary of its parent undertaking or an undertaking linked by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC. Competent authorities are empowered to grant approval if the following conditions are fulfilled:
(a)
the counterparty is an institution, a financial holding company or a mixed financial holding company, financial institution, asset management company or ancillary services undertaking subject to appropriate prudential requirements;
(b)
the counterparty is included in the same consolidation as the institution on a full basis;
(c)
the counterparty is subject to the same risk evaluation, measurement and control procedures as the institution;
(d)
the counterparty is established in the same Member State as the institution;
(e)
there is no current or foreseen material practical or legal impediment to the prompt transfer of own funds or repayment of liabilities from the counterparty to the institution.
Where the institution, in accordance with this paragraph, is authorised not to apply the requirements of paragraph 1, it may assign a risk weight of 0 %.
7. With the exception of exposures giving rise to Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 items, institutions may, subject to the prior permission of the competent authorities, not apply the requirements of paragraph 1 of this Article to exposures to counterparties with which the institution has entered into an institutional protection scheme that is a contractual or statutory liability arrangement which protects those institutions and in particular ensures their liquidity and solvency to avoid bankruptcy where necessary. Competent authorities are empowered to grant permission if the following conditions are fulfilled:
(a)
the requirements set out in points (a), (d) and (e) of paragraph 6 are met;
(b)
the arrangements ensure that the institutional protection scheme is able to grant support necessary under its commitment from funds readily available to it;
(c)
the institutional protection scheme disposes of suitable and uniformly stipulated systems for the monitoring and classification of risk, which gives a complete overview of the risk situations of all the individual members and the institutional protection scheme as a whole, with corresponding possibilities to take influence; those systems shall suitably monitor defaulted exposures in accordance with Article 178(1);
(d)
the institutional protection scheme conducts its own risk review which is communicated to the individual members;
(e)
the institutional protection scheme draws up and publishes on an annual basis, a consolidated report comprising the balance sheet, the profit-and-loss account, the situation report and the risk report, concerning the institutional protection scheme as a whole, or a report comprising the aggregated balance sheet, the aggregated profit-and-loss account, the situation report and the risk report, concerning the institutional protection scheme as a whole;
(f)
members of the institutional protection scheme are obliged to give advance notice of at least 24 months if they wish to end the institutional protection scheme;
(g)
the multiple use of elements eligible for the calculation of own funds (hereinafter referred to as ‧multiple gearing‧) as well as any inappropriate creation of own funds between the members of the institutional protection scheme shall be eliminated;
(h)
The institutional protection scheme shall be based on a broad membership of credit institutions of a predominantly homogeneous business profile;
(i)
the adequacy of the systems referred to in points (c) and (d) is approved and monitored at regular intervals by the relevant competent authorities.
Where the institution, in accordance with this paragraph, decides not to apply the requirements of paragraph 1, it may assign a risk weight of 0 %.
Section 2
Risk weights
Article 114
Exposures to central governments or central banks
1. Exposures to central governments and central banks shall be assigned a 100 % risk weight, unless the treatments set out in paragraphs 2 to 7 apply.
2. Exposures to central governments and central banks for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk weight according to Table 1 which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136.
Table 1
Credit quality step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
3. Exposures to the ECB shall be assigned a 0 % risk weight.
4. Exposures to Member States' central governments, and central banks denominated and funded in the domestic currency of that central government and central bank shall be assigned a risk weight of 0 %.
5. Until 31 December 2017, the same risk weight shall be assigned in relation to exposures to the central governments or central banks of Member States denominated and funded in the domestic currency of any Member State as would be applied to such exposures denominated and funded in their domestic currency.
6. For exposures indicated in paragraph 5:
(a)
in 2018 the calculated risk weighted exposure amounts shall be 20 % of the risk weight assigned to these exposures in accordance with Article 114(2);
(b)
in 2019 the calculated risk weighted exposure amounts shall be 50 % of the risk weight assigned to these exposures in accordance with Article 114(2);
(c)
in 2020 and onwards the calculated risk weighted exposure amounts shall be 100 % of the risk weight assigned to these exposures in accordance with Article 114(2).
7. When the competent authorities of a third country which apply supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union assign a risk weight which is lower than that indicated in paragraphs 1 to 2 to exposures to their central government and central bank denominated and funded in the domestic currency, institutions may risk weight such exposures in the same manner.
For the purposes of this paragraph, the Commission may adopt, by way of implementing acts, and subject to the examination procedure referred to in Article 464(2), a decision as to whether a third country applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union. In the absence of such a decision, until 1 January 2015, institutions may continue to apply the treatment set out in this paragraph to the exposures to the central government or central bank of the third country where the relevant competent authorities had approved the third country as eligible for that treatment before 1 January 2014.
Article 115
Exposures to regional governments or local authorities
1. Exposures to regional governments or local authorities shall be risk-weighted as exposures to institutions unless they are treated as exposures to central governments under paragraphs 2 or 4 or receive a risk weight as specified in paragraph 5. The preferential treatment for short-term exposures specified in Article 119(2) and Article 120(2) shall not be applied.
2. Exposures to regional governments or local authorities shall be treated as exposures to the central government in whose jurisdiction they are established where there is no difference in risk between such exposures because of the specific revenue-raising powers of the former, and the existence of specific institutional arrangements the effect of which is to reduce their risk of default.
EBA shall maintain a publicly available database of all regional governments and local authorities within the Union which relevant competent authorities treat as exposures to their central governments.
3. Exposures to churches or religious communities constituted in the form of a legal person under public law shall, in so far as they raise taxes in accordance with legislation conferring on them the right to do so, be treated as exposures to regional governments and local authorities. In this case, paragraph 2 shall not apply and, for the purposes of Article 150(1)(a), permission to apply the Standardised Approach shall not be excluded.
4. When competent authorities of a third country jurisdiction which applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union treat exposures to regional governments or local authorities as exposures to their central government and there is no difference in risk between such exposures because of the specific revenue-raising powers of regional government or local authorities and to specific institutional arrangements to reduce the risk of default, institutions may risk weight exposures to such regional governments and local authorities in the same manner.
For the purposes of this paragraph, the Commission may adopt, by way of implementing acts, and subject to the examination procedure referred to in Article 464(2), a decision as to whether a third country applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union. In the absence of such a decision, until 1 January 2015, institutions may continue to apply the treatment set out in this paragraph to the third country where the relevant competent authorities had approved the third country as eligible for that treatment before 1 January 2014.
5. Exposures to regional governments or local authorities of the Member States that are not referred to in paragraphs 2 to 4 and are denominated and funded in the domestic currency of that regional government and local authority shall be assigned a risk weight of 20 %.
Article 116
Exposures to public sector entities
1. Exposures to public sector entities for which a credit assessment by a nominated ECAI is not available shall be assigned a risk weight according to the credit quality step to which exposures to the central government of the jurisdiction in which the public sector entity is incorporated are assigned in accordance with the following Table 2:
Table 2
Credit quality step to which central government is assigned
1
2
3
4
5
6
Risk weight
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
For exposures to public sector entities incorporated in countries where the central government is unrated, the risk weight shall be 100 %.
2. Exposures to public sector entities for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be treated in accordance with Article 120. The preferential treatment for short-term exposures specified in Articles 119(2) and 120(2), shall not be applied to those entities.
3. For exposures to public sector entities with an original maturity of three months or less, the risk weight shall be 20 %.
4. In exceptional circumstances, exposures to public-sector entities may be treated as exposures to the central government, regional government or local authority in whose jurisdiction they are established where in the opinion of the competent authorities of this jurisdiction there is no difference in risk between such exposures because of the existence of an appropriate guarantee by the central government, regional government or local authority.
5. When competent authorities of a third country jurisdiction, which apply supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union, treat exposures to public sector entities in accordance with paragraph 1 or 2, institutions may risk weight exposures to such public sector entities in the same manner. Otherwise the institutions shall apply a risk weight of 100 %.
For the purposes of this paragraph, the Commission may adopt, by way of implementing acts, and subject to the examination procedure referred to in Article 464(2), a decision as to whether a third country applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union. In the absence of such a decision, until 1 January 2015, institutions may continue to apply the treatment set out in this paragraph to the third country where the relevant competent authorities had approved the third country as eligible for that treatment before 1 January 2014.
Article 117
Exposures to multilateral development banks
1. Exposures to multilateral development banks that are not referred to in paragraph 2 shall be treated in the same manner as exposures to institutions. The preferential treatment for short-term exposures as specified in Articles 119(2), 120(2) and 121(3) shall not be applied.
The Inter-American Investment Corporation, the Black Sea Trade and Development Bank, the Central American Bank for Economic Integration and the CAF-Development Bank of Latin America shall be considered multilateral development banks.
2. Exposures to the following multilateral development banks shall be assigned a 0 % risk weight:
(a)
the International Bank for Reconstruction and Development;
(b)
the International Finance Corporation;
(c)
the Inter-American Development Bank;
(d)
the Asian Development Bank;
(e)
the African Development Bank;
(f)
the Council of Europe Development Bank;
(g)
the Nordic Investment Bank;
(h)
the Caribbean Development Bank;
(i)
the European Bank for Reconstruction and Development;
(j)
the European Investment Bank;
(k)
the European Investment Fund;
(l)
the Multilateral Investment Guarantee Agency;
(m)
the International Finance Facility for Immunisation;
(n)
the Islamic Development Bank.
3. A risk weight of 20 % shall be assigned to the portion of unpaid capital subscribed to the European Investment Fund.
Article 118
Exposures to international organisations
Exposures to the following international organisations shall be assigned a 0 % risk weight:
(a)
the Union;
(b)
the International Monetary Fund;
(c)
the Bank for International Settlements;
(d)
the European Financial Stability Facility;
(e)
the European Stability Mechanism;
(f)
an international financial institution established by two or more Member States, which has the purpose to mobilise funding and provide financial assistance to the benefit of its members that are experiencing or threatened by severe financing problems.
Article 119
Exposures to institutions
1. Exposures to institutions for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be risk-weighted in accordance with Article 120. Exposures to institutions for which a credit assessment by a nominated ECAI is not available shall be risk-weighted in accordance with Article 121.
2. Exposures to institutions of a residual maturity of three months or less denominated and funded in the national currency of the borrower shall be assigned a risk weight that is one category less favourable than the preferential risk weight, as described in Article 114(4) to (7), assigned to exposures to the central government in which the institution is incorporated.
3. No exposures with a residual maturity of three months or less denominated and funded in the national currency of the borrower shall be assigned a risk weight less than 20 %.
4. Exposure to an institution in the form of minimum reserves required by the ECB or by the central bank of a Member State to be held by an institution may be risk-weighted as exposures to the central bank of the Member State in question provided:
(a)
the reserves are held in accordance with Regulation (EC) No 1745/2003 of the European Central Bank of 12 September 2003 on the application of minimum reserves (29) or in accordance with national requirements in all material respects equivalent to that Regulation;
(b)
in the event of the bankruptcy or insolvency of the institution where the reserves are held, the reserves are fully repaid to the institution in a timely manner and are not made available to meet other liabilities of the institution.
5. Exposures to financial institutions authorised and supervised by the competent authorities and subject to prudential requirements comparable to those applied to institutions in terms of robustness shall be treated as exposures to institutions.
Article 120
Exposures to rated institutions
1. Exposures to institutions with a residual maturity of more than three months for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk weight according to Table 3 which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136.
Table 3
Credit quality step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
20 %
50 %
50 %
100 %
100 %
150 %
2. Exposures to an institution of up to three months residual maturity for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk-weight according to Table 4 which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136:
Table 4
Credit quality step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
20 %
20 %
20 %
50 %
50 %
150 %
3. The interaction between the treatment of short term credit assessment under Article 131 and the general preferential treatment for short term exposures set out in paragraph 2 shall be as follows:
(a)
If there is no short-term exposure assessment, the general preferential treatment for short-term exposures as specified in paragraph 2 shall apply to all exposures to institutions of up to three months residual maturity;
(b)
If there is a short-term assessment and such an assessment determines the application of a more favourable or identical risk weight than the use of the general preferential treatment for short-term exposures, as specified in paragraph 2, then the short-term assessment shall be used for that specific exposure only. Other short-term exposures shall follow the general preferential treatment for short-term exposures, as specified in paragraph 2;
(c)
If there is a short-term assessment and such an assessment determines a less favourable risk weight than the use of the general preferential treatment for short-term exposures, as specified in paragraph 2, then the general preferential treatment for short-term exposures shall not be used and all unrated short-term claims shall be assigned the same risk weight as that applied by the specific short-term assessment.
Article 121
Exposures to unrated institutions
1. Exposures to institutions for which a credit assessment by a nominated ECAI is not available shall be assigned a risk weight according to the credit quality step to which exposures to the central government of the jurisdiction in which the institution is incorporated are assigned in accordance with Table 5.
Table 5
Credit quality step to which central government is assigned
1
2
3
4
5
6
Risk weight of exposure
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
2. For exposures to unrated institutions incorporated in countries where the central government is unrated, the risk weight shall be 100 %.
3. For exposures to unrated institutions with an original effective maturity of three months or less, the risk weight shall be 20 %.
4. Notwithstanding paragraphs 2 and 3, for trade finance exposures referred to in point (b) of the second subparagraph of Article 162(3) to unrated institutions, the risk weight shall be 50 % and where the residual maturity of these trade finance exposures to unrated institutions is three months or less, the risk weight shall be 20 %.
Article 122
Exposures to corporates
1. Exposures for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk weight according to Table 6 which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136.
Table 6
Credit quality step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
2. Exposures for which such a credit assessment is not available shall be assigned a 100 % risk weight or the risk weight of exposures to the central government of the jurisdiction in which the corporate is incorporated, whichever is the higher.
Article 123
Retail exposures
Exposures that comply with the following criteria shall be assigned a risk weight of 75 %:
(a)
the exposure shall be either to an natural person or persons, or to a small or medium-sized enterprise (SME);
(b)
the exposure shall be one of a significant number of exposures with similar characteristics such that the risks associated with such lending are substantially reduced;
(c)
the total amount owed to the institution and parent undertakings and its subsidiaries, including any exposure in default, by the obligor client or group of connected clients, but excluding exposures fully and completely secured on residential property collateral that have been assigned to the exposure class laid down in point (i) of Article 112, shall not, to the knowledge of the institution, exceed EUR 1 million. The institution shall take reasonable steps to acquire this knowledge.
Securities shall not be eligible for the retail exposure class.
Exposures that do not comply with the criteria referred to in points (a) to (c) of the first subparagraph shall not be eligible for the retail exposures class.
The present value of retail minimum lease payments is eligible for the retail exposure class.
Article 124
Exposures secured by mortgages on immovable property
1. An exposure or any part of an exposure fully secured by mortgage on immovable property shall be assigned a risk weight of 100 %, where the conditions under Article 125 and Article 126 are not met, except for any part of the exposure which is assigned to another exposure class. The part of the exposure that exceeds the mortgage value of the property shall be assigned the risk weight applicable to the unsecured exposures of the counterparty involved.
The part of an exposure treated as fully secured by immovable property shall not be higher than the pledged amount of the market value or in those Member States that have laid down rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value in statutory or regulatory provisions, the mortgage lending value of the property in question.
2. Based on the data collected under Article 101, and any other relevant indicators, the competent authorities shall periodically, and at least annually, assess whether the risk-weight of 35 % for exposures secured by mortgages on residential property referred to in Article 125 and the risk weight of 50 % for exposures secured on commercial immovable property referred to in Article 126 located in their territory are appropriately based on:
(a)
the loss experience of exposures secured by immovable property;
(b)
forward-looking immovable property markets developments;
Competent authorities may set a higher risk weight or stricter criteria than those set out in Article 125(2) and Article 126(2), where appropriate, on the basis of financial stability considerations.
For exposures secured by mortgages on residential property, the competent authority shall set the risk weight at a percentage from 35 % through 150 %,
For exposures secured on commercial immovable property, the competent authority shall set the risk weight at a percentage from 50 % through 150 %,
Within these ranges, the higher risk weight shall be set based on loss experience and taking into account forward-looking markets developments and financial stability considerations. Where the assessment demonstrates that the risk weights set out in Article 125(2) and Article 126(2) do not reflect the actual risks related to one or more property segments of such exposures, fully secured by mortgages on residential property or on commercial immovable property located in one or more parts of its territory, the competent authorities shall set, for those property segments of exposures, a higher risk weight corresponding to the actual risks.
The competent authorities shall consult EBA on the adjustments to the risk weights and criteria applied, which will be calculated in accordance with the criteria set out in this paragraph as specified by the regulatory technical standards referred to in paragraph 4 of this Article. EBA shall publish the risk weights and criteria that the competent authorities set for exposures referred to in Articles 125, 126 and 199.
3. When competent authorities set a higher risk weight or stricter criteria, institutions shall have a 6-month transitional period to apply the new risk weight.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify:
(a)
the rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value referred to in paragraph 1;
(b)
the conditions referred to in paragraph 2 that competent authorities shall take into account when determining higher risk-weights, in particular the term of "financial stability considerations".
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
5. The institutions of one Member State shall apply the risk-weights and criteria that have been determined by the competent authorities of another Member State to exposures secured by mortgages on commercial and residential immovable property located in that Member State.
Article 125
Exposures fully and completely secured by mortgages on residential property
1. Unless otherwise decided by the competent authorities in accordance with Article 124(2), exposures fully and completely secured by mortgages on residential property shall be treated as follows:
(a)
exposures or any part of an exposure fully and completely secured by mortgages on residential property which is or shall be occupied or let by the owner, or the beneficial owner in the case of personal investment companies, shall be assigned a risk weight of 35 %;
(b)
exposures to a tenant under a property leasing transaction concerning residential property under which the institution is the lessor and the tenant has an option to purchase, shall be assigned a risk weight of 35 % provided that the exposure of the institution is fully and completely secured by its ownership of the property.
2. Institutions shall consider an exposure or any part of an exposure as fully and completely secured for the purposes of paragraph 1 only if the following conditions are met:
(a)
the value of the property shall not materially depend upon the credit quality of the borrower. Institutions may exclude situations where purely macro-economic factors affect both the value of the property and the performance of the borrower from their determination of the materiality of such dependence;
(b)
the risk of the borrower shall not materially depend upon the performance of the underlying property or project, but on the underlying capacity of the borrower to repay the debt from other sources, and as a consequence, the repayment of the facility shall not materially depend on any cash flow generated by the underlying property serving as collateral. For those other sources, institutions shall determine maximum loan-to-income ratios as part of their lending policy and obtain suitable evidence of the relevant income when granting the loan.
(c)
the requirements set out in Article 208 and the valuation rules set out in Article 229(1) are met;
(d)
unless otherwise determined under Article 124(2), the part of the loan to which the 35 % risk weight is assigned does not exceed 80 % of the market value of the property in question or 80 % of the mortgage lending value of the property in question in those Member States that have laid down rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value in statutory or regulatory provisions.
3. Institutions may derogate from point (b) of paragraph 2 for exposures fully and completely secured by mortgages on residential property which is situated within the territory of a Member State, where the competent authority of that Member State has published evidence showing that a well-developed and long-established residential property market is present in that territory with loss rates which do not exceed the following limits:
(a)
losses stemming from lending collateralised by residential property up to 80 % of the market value or 80 % of the mortgage lending value unless otherwise decided under Article 124(2) do not exceed 0,3 % of the outstanding loans collateralised by residential property in any given year;
(b)
overall losses stemming from lending collateralised by residential property do not exceed 0,5 % of the outstanding loans collateralised by residential property in any given year.
4. If either of the limits referred to in paragraph 3 is not satisfied in a given year, the eligibility to use paragraph 3 shall cease and the condition contained in point (b) of paragraph 2 shall apply until the conditions in paragraph 3 are satisfied in a subsequent year.
Article 126
Exposures fully and completely secured by mortgages on commercial immovable property
1. Unless otherwise decided by the competent authorities in accordance with Article 124(2), exposures fully and completely secured by mortgages on commercial immovable property shall be treated as follows:
(a)
exposures or any part of an exposure fully and completely secured by mortgages on offices or other commercial premises may be assigned a risk weight of 50 %;
(b)
exposures related to property leasing transactions concerning offices or other commercial premises under which the institution is the lessor and the tenant has an option to purchase may be assigned a risk weight of 50 % provided that the exposure of the institution is fully and completely secured by its ownership of the property.
2. Institutions shall consider an exposure or any part of an exposure as fully and completely secured for the purposes of paragraph 1 only if the following conditions are met:
(a)
the value of the property shall not materially depend upon the credit quality of the borrower. Institutions may exclude situations where purely macro-economic factors affect both the value of the property and the performance of the borrower from their determination of the materiality of such dependence;
(b)
the risk of the borrower shall not materially depend upon the performance of the underlying property or project, but on the underlying capacity of the borrower to repay the debt from other sources, and as a consequence, the repayment of the facility shall not materially depend on any cash flow generated by the underlying property serving as collateral;
(c)
the requirements set out in Article 208 and the valuation rules set out in Article 229(1) are met;
(d)
The 50 % risk weight unless otherwise provided under Article 124(2) shall be assigned to the part of the loan that does not exceed 50 % of the market value of the property or 60 % of the mortgage lending value unless otherwise provided under Article 124(2) of the property in question in those Member States that have laid down rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value in statutory or regulatory provisions.
3. Institutions may derogate from point (b) of paragraph 2 for exposures fully and completely secured by mortgages on commercial property which is situated within the territory of a Member State, where the competent authority of that Member State has published evidence showing that a well-developed and long-established commercial immovable property market is present in that territory with loss rates which do not exceed the following limits:
(a)
losses stemming from lending collateralised by commercial immovable property up to 50 % of the market value or 60 % of the mortgage lending value, unless otherwise determined under Article 124(2), do not exceed 0,3 % of the outstanding loans collateralised by commercial immovable property;
(b)
overall losses stemming from lending collateralised by commercial immovable property do not exceed 0,5 % of the outstanding loans collateralised by commercial immovable property.
4. Where either of the limits referred to in paragraph 3 is not satisfied in a given year, the eligibility to use paragraph 3 shall cease and the condition contained in point (b) of paragraph 2 shall apply until the conditions in paragraph 3 are satisfied in a subsequent year.
Article 127
Exposures in default
1. The unsecured part of any item where the obligor has defaulted in accordance with Article 178, or in the case of retail exposures, the unsecured part of any credit facility which has defaulted in accordance with Article 178 shall be assigned a risk weight of:
(a)
150 %, where specific credit risk adjustments are less than 20 % of the unsecured part of the exposure value if these specific credit risk adjustments were not applied;
(b)
100 %, where specific credit risk adjustments are no less than 20 % of the unsecured part of the exposure value if these specific credit risk adjustments were not applied.
2. For the purpose of determining the secured part of the past due item, eligible collateral and guarantees shall be those eligible for credit risk mitigation purposes under Chapter 4.
3. The exposure value remaining after specific credit risk adjustments of exposures fully and completely secured by mortgages on residential property in accordance with Article 125 shall be assigned a risk weight of 100 % if a default has occurred in accordance with Article 178.
4. The exposure value remaining after specific credit risk adjustments of exposures fully and completely secured by mortgages on commercial immovable property in accordance with Article 126 shall be assigned a risk weight of 100 % if a default has occurred in accordance with Article 178.
Article 128
Items associated with particular high risk
1. Institutions shall assign a 150 % risk weight to exposures, including exposures in the form of shares or units in a CIU that are associated with particularly high risks, where appropriate.
2. Exposures with particularly high risks shall include any of the following exposures:
(a)
investments in venture capital firms;
(b)
investments in AIFs as defined in Article 4(1)(a) of Directive 2011/61/EU except where the mandate of the fund does not allow a leverage higher than that required under Article 51(3) of Directive 2009/65/EC;
(c)
investments in private equity;
(d)
speculative immovable property financing.
3. When assessing whether an exposure other than exposures referred to in the paragraph 2 is associated with particularly high risks, institutions shall take into account the following risk characteristics:
(a)
there is a high risk of loss as a result of a default of the obligor;
(b)
it is impossible to assess adequately whether the exposure falls under point (a).
EBA shall issue guidelines specifying which types of exposures are associated with particularly high risk and under which circumstances.
Those guidelines shall be adopted in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 129
Exposures in the form of covered bonds
1. To be eligible for the preferential treatment set out in paragraphs 4 and 5, bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC (covered bonds) shall meet the requirements set out in paragraph 7 and shall be collateralised by any of the following eligible assets:
(a)
exposures to or guaranteed by central governments, ESCB central banks, public sector entities, regional governments or local authorities in the Union;
(b)
exposures to or guaranteed by third country central governments, third-country central banks, multilateral development banks, international organisations that qualify for the credit quality step 1 as set out in this Chapter, and exposures to or guaranteed by third-country public sector entities, third-country regional governments or third-country local authorities that are risk weighted as exposures to institutions or central governments and central banks in accordance with Article 115(1) or (2), or Article 116(1), (2) or (4) respectively and that qualify for the credit quality step 1 as set out in this Chapter, and exposures within the meaning of this point that qualify as a minimum for the credit quality step 2 as set out in this Chapter, provided that they do not exceed 20 % of the nominal amount of outstanding covered bonds of the issuing institutions;
(c)
exposures to institutions that qualify for the credit quality step 1 as set out in this Chapter. The total exposure of this kind shall not exceed 15 % of the nominal amount of outstanding covered bonds of the issuing institution. Exposures to institutions in the Union with a maturity not exceeding 100 days shall not be comprised by the step 1 requirement but those institutions shall as a minimum qualify for credit quality step 2 as set out in this Chapter;
(d)
loans secured by:
(i)
residential property up to the lesser of the principal amount of the liens that are combined with any prior liens and 80 % of the value of the pledged properties; or
(ii)
senior units issued by French Fonds Communs de Titrisation or equivalent securitisation entities governed by the laws of a Member State securitising residential property exposures. In the event of such senior units being used as collateral, the special public supervision to protect bond holders as provided for in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC shall ensure that the assets underlying such units shall, at any time while they are included in the cover pool be at least 90 % composed of residential mortgages that are combined with any prior liens up to the lesser of the principal amounts due under the units, the principal amounts of the liens, and 80 % of the value of the pledged properties, that the units qualify for the credit quality step 1 as set out in this Chapter and that such units do not exceed 10 % of the nominal amount of the outstanding issue.
(e)
residential loans fully guaranteed by an eligible protection provider referred to in Article 201 qualifying for the credit quality step 2 or above as set out in this Chapter, where the portion of each of the loans that is used to meet the requirement set out in this paragraph for collateralisation of the covered bond does not represent more than 80 % of the value of the corresponding residential property located in France, and where a loan-to-income ratio respects at most 33 % when the loan has been granted. There shall be no mortgage liens on the residential property when the loan is granted, and for the loans granted from 1 January 2014 the borrower shall be contractually committed not to grant such liens without the consent of the credit institution that granted the loan. The loan-to-income ratio represents the share of the gross income of the borrower that covers the reimbursement of the loan, including the interests. The protection provider shall be either a financial institution authorised and supervised by the competent authorities and subject to prudential requirements comparable to those applied to institutions in terms of robustness or an institution or an insurance undertaking. It shall establish a mutual guarantee fund or equivalent protection for insurance undertakings to absorb credit risk losses, whose calibration shall be periodically reviewed by the competent authorities. Both the credit institution and the protection provider shall carry out a creditworthiness assessment of the borrower;
(f)
loans secured by:
(i)
commercial immovable property up to the lesser of the principal amount of the liens that are combined with any prior liens and 60 % of the value of the pledged properties; or
(ii)
senior units issued by French Fonds Communs de Titrisation or equivalent securitisation entities governed by the laws of a Member State securitising commercial immovable property exposures. In the event of such senior units being used as collateral, the special public supervision to protect bond holders as provided for in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC shall ensure that the assets underlying such units shall, at any time while they are included in the cover pool be at least 90 % composed of commercial mortgages that are combined with any prior liens up to the lesser of the principal amounts due under the units, the principal amounts of the liens, and 60 % of the value of the pledged properties, that the units qualify for the credit quality step 1 as set out in this Chapter and that such units do not exceed 10 % of the nominal amount of the outstanding issue.
Loans secured by commercial immovable property are eligible where the Loan to Value ratio of 60 % is exceeded up to a maximum level of 70 % if the value of the total assets pledged as collateral for the covered bonds exceed the nominal amount outstanding on the covered bond by at least 10 %, and the bondholders' claim meets the legal certainty requirements set out in Chapter 4. The bondholders' claim shall take priority over all other claims on the collateral;
(g)
loans secured by maritime liens on ships up to the difference between 60 % of the value of the pledged ship and the value of any prior maritime liens.
For the purposes of points (c), (d)(ii) and (f)(ii) of the first subparagraph, exposures caused by transmission and management of payments of the obligors of, or liquidation proceeds in respect of, loans secured by pledged properties of the senior units or debt securities shall not be comprised in calculating the limits referred to in those points.
The competent authorities may, after consulting EBA, partly waive the application of point (c) of the first subparagraph and allow credit quality step 2 for up to 10 % of the total exposure of the nominal amount of outstanding covered bonds of the issuing institution, provided that significant potential concentration problems in the Member States concerned can be documented due to the application of the credit quality step 1 requirement referred to in that point.
2. The situations referred to in points (a) to (f) of paragraph 1 shall also include collateral that is exclusively restricted by legislation to the protection of the bond-holders against losses.
3. Institutions shall for immovable property collateralising covered bonds meet the requirements set out in Article 208 and the valuation rules set out in Article 229(1).
4. Covered bonds for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk weight according to Table 6a which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136.
Table 6a
Credit quality step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
10 %
20 %
20 %
50 %
50 %
100 %
5. Covered bonds for which a credit assessment by a nominated ECAI is not available shall be assigned a risk weight on the basis of the risk weight assigned to senior unsecured exposures to the institution which issues them. The following correspondence between risk weights shall apply:
(a)
if the exposures to the institution are assigned a risk weight of 20 %, the covered bond shall be assigned a risk weight of 10 %;
(b)
if the exposures to the institution are assigned a risk weight of 50 %, the covered bond shall be assigned a risk weight of 20 %;
(c)
if the exposures to the institution are assigned a risk weight of 100 %, the covered bond shall be assigned a risk weight of 50 %;
(d)
if the exposures to the institution are assigned a risk weight of 150 %, the covered bond shall be assigned a risk weight of 100 %.
6. Covered bonds issued before 31 December 2007 are not subject to the requirements of paragraphs 1 and 3. They are eligible for the preferential treatment under paragraphs 4 and 5 until their maturity.
7. Exposures in the form of covered bonds are eligible for preferential treatment, provided that the institution investing in the covered bonds can demonstrate to the competent authorities that:
(a)
it receives portfolio information at least on:
(i)
the value of the cover pool and outstanding covered bonds;
(ii)
the geographical distribution and type of cover assets, loan size, interest rate and currency risks;
(iii)
the maturity structure of cover assets and covered bonds; and
(iv)
the percentage of loans more than ninety days past due;
(b)
the issuer makes the information referred to in point (a) available to the institution at least semi annually.
Article 130
Items representing securitisation positions
Risk weighted exposure amounts for securitisation positions shall be determined in accordance with Chapter 5.
Article 131
Exposures to institutions and corporates with a short-term credit assessment
Exposures to institutions and exposures to corporates for which a short-term credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk weight according to Table 7 which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136.
Table 7
Credit Quality Step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
20 %
50 %
100 %
150 %
150 %
150 %
Article 132
Exposures in the form of units or shares in CIUs
1. Exposures in the form of units or shares in CIUs shall be assigned a risk weight of 100 %, unless the institution applies the credit risk assessment method under paragraph 2, or the look-through approach in paragraph 4 or the average risk weight approach under paragraph 5 when the conditions in paragraph 3 are met.
2. Exposures in the form of units or shares in CIUs for which a credit assessment by a nominated ECAI is available shall be assigned a risk weight according to Table 8 which corresponds to the credit assessment of the ECAI in accordance with Article 136.
Table 8
Credit quality step
1
2
3
4
5
6
Risk weight
20 %
50 %
100 %
100 %
150 %
150 %
3. Institutions may determine the risk weight for a CIU in accordance with paragraphs 4 and 5, if the following eligibility criteria are met:
(a)
the CIU is managed by a company that is subject to supervision in a Member State or, in the case of third country CIU, where the following conditions are met:
(i)
the CIU is managed by a company which is subject to supervision that is considered equivalent to that laid down in Union law;
(ii)
cooperation between competent authorities is sufficiently ensured;
(b)
the CIU's prospectus or equivalent document includes the following:
(i)
the categories of assets in which the CIU is authorised to invest;
(ii)
if investment limits apply, the relative limits and the methodologies to calculate them;
(c)
the business of the CIU is reported on at least an annual basis to enable an assessment to be made of the assets and liabilities, income and operations over the reporting period.
For the purposes of point (a), the Commission may adopt, by way of implementing acts, and subject to the examination procedure referred to in Article 464(2), a decision as to whether a third country applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union. In the absence of such a decision, until 1 January 2015, institutions may continue to apply the treatment set out in this paragraph to exposures in the form of units or shares of CIUs from third countries where the relevant competent authorities had approved the third country as eligible for that treatment before 1 January 2014.
4. Where the institution is aware of the underlying exposures of a CIU, it may look through to those underlying exposures in order to calculate an average risk weight for its exposures in the form of units or shares in the CIUs in accordance with the methods set out in this Chapter. Where an underlying exposure of the CIU is itself an exposure in the form of shares in another CIU which fulfils the criteria of paragraph 3, the institution may look through to the underlying exposures of that other CIU.
5. Where the institution is not aware of the underlying exposures of a CIU, it may calculate an average risk weight for its exposures in the form of a unit or share in the CIU in accordance with the methods set out in this Chapter subject to the assumption that the CIU first invests, to the maximum extent allowed under its mandate, in the exposure classes attracting the highest capital requirement, and then continues making investments in descending order until the maximum total investment limit is reached.
Institutions may rely on the following third parties to calculate and report, in accordance with the methods set out in paragraphs 4 and 5, a risk weight for the CIU:
(a)
the depository institution or the depository financial institution of the CIU provided that the CIU exclusively invests in securities and deposits all securities at that depository institution or the financial institution;
(b)
for CIUs not covered by point (a), the CIU management company, provided that the CIU management company meets the criteria set out in paragraph 3(a).
The correctness of the calculation referred to in the first subparagraph shall be confirmed by an external auditor.
Article 133
Equity exposures
1. The following exposures shall be considered equity exposures:
(a)
non-debt exposures conveying a subordinated, residual claim on the assets or income of the issuer;
(b)
debt exposures and other securities, partnerships, derivatives, or other vehicles, the economic substance of which is similar to the exposures specified in point (a).
2. Equity exposures shall be assigned a risk weight of 100 %, unless they are required to be deducted in accordance with Part Two, assigned a 250 % risk weight in accordance with Article 48(4), assigned a 1 250 % risk weight in accordance with Article 89(3) or treated as high risk items in accordance with Article 128.
3. Investments in equity or regulatory capital instruments issued by institutions shall be classified as equity claims, unless deducted from own funds or attracting a 250 % risk weight under Article 48(4) or treated as high risk items in accordance with Article 128.
Article 134
Other items
1. Tangible assets within the meaning of Article 4(10) of Directive 86/635/EEC shall be assigned a risk weight of 100 %.
2. Prepayments and accrued income for which an institution is unable to determine the counterparty in accordance with Directive 86/635/EEC, shall be assigned a risk weight of 100 %.
3. Cash items in the process of collection shall be assigned a 20 % risk weight. Cash in hand and equivalent cash items shall be assigned a 0 % risk weight.
4. Gold bullion held in own vaults or on an allocated basis to the extent backed by bullion liabilities shall be assigned a 0 % risk weight.
5. In the case of asset sale and repurchase agreements and outright forward purchases, the risk weight shall be that assigned to the assets in question and not to the counterparties to the transactions.
6. Where an institution provides credit protection for a number of exposures under terms that the nth default among the exposures shall trigger payment and that this credit event shall terminate the contract, and where the product has an external credit assessment from an ECAI, the risk weights prescribed in Chapter 5 shall be assigned. If the product is not rated by an ECAI, the risk weights of the exposures included in the basket will be aggregated, excluding n-1 exposures, up to a maximum of 1 250 % and multiplied by the nominal amount of the protection provided by the credit derivative to obtain the risk weighted asset amount. The n-1 exposures to be excluded from the aggregation shall be determined on the basis that they shall include those exposures each of which produces a lower risk-weighted exposure amount than the risk-weighted exposure amount of any of the exposures included in the aggregation.
7. The exposure value for leases shall be the discounted minimum lease payments. Minimum lease payments are the payments over the lease term that the lessee is or can be required to make and any bargain option the exercise of which is reasonably certain. A party other than the lessee may be required to make a payment related to the residual value of a leased property and that payment obligation fulfils the set of conditions in Article 201 regarding the eligibility of protection providers as well as the requirements for recognising other types of guarantees provided in Articles 213 to 215, that payment obligation may be taken into account as unfunded credit protection under Chapter 4. These exposures shall be assigned to the relevant exposure class in accordance with Article 112. When the exposure is a residual value of leased assets, the risk weighted exposure amounts shall be calculated as follows: 1/t * 100 % * residual value, where t is the greater of 1 and the nearest number of whole years of the lease remaining.
Section 3
Recognition and mapping of credit risk assessment
Sub-Section 1
Recognition of ECAIs
Article 135
Use of credit assessments by ECAIs
1. An external credit assessment may be used to determine the risk weight of an exposure under this Chapter only if it has been issued by an ECAI or has been endorsed by an ECAI in accordance with Regulation (EC) No 1060/2009.
2. EBA shall publish the list of ECAIs in accordance with Article 2(4) and Article 18(3) of Regulation (EC) No 1060/2009 on its website.
Sub-Section 2
Mapping of ECAI's credit assessments
Article 136
Mapping of ECAI's credit assessments
1. EBA, EIOPA and ESMA shall, through the Joint Committee, develop draft implementing technical standards to specify for all ECAIs, with which of the credit quality steps set out in Section 2 the relevant credit assessments of the ECAI correspond (‧mapping‧). Those determinations shall be objective and consistent.
EBA, EIOPA and ESMA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 July 2014 and shall submit revised draft implementing technical standards where necessary.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010, of Regulation (EU) No 1094/2010 and of Regulation (EU) No 1095/2010 respectively.
2. When determining the mapping of credit assessments, EBA, EIOPA and ESMA shall comply with the following requirements:
(a)
in order to differentiate between the relative degrees of risk expressed by each credit assessment, EBA, EIOPA and ESMA shall consider quantitative factors such as the long-term default rate associated with all items assigned the same credit assessment. For recently established ECAIs and for those that have compiled only a short record of default data, EBA, EIOPA and ESMA shall ask the ECAI what it believes to be the long-term default rate associated with all items assigned the same credit assessment;
(b)
in order to differentiate between the relative degrees of risk expressed by each credit assessment, EBA, EIOPA and ESMA shall consider qualitative factors such as the pool of issuers that the ECAI covers, the range of credit assessments that the ECAI assigns, each credit assessment meaning and the ECAI's definition of default;
(c)
EBA, EIOPA and ESMA shall compare default rates experienced for each credit assessment of a particular ECAI and compare them with a benchmark built on the basis of default rates experienced by other ECAIs on a population of issuers that present an equivalent level of credit risk;
(d)
where the default rates experienced for the credit assessment of a particular ECAI are materially and systematically higher then the benchmark, EBA, EIOPA and ESMA shall assign a higher credit quality step in the credit quality assessment scale to the ECAI credit assessment;
(e)
where EBA, EIOPA and ESMA have increased the associated risk weight for a specific credit assessment of a particular ECAI, and where default rates experienced for that ECAI's credit assessment are no longer materially and systematically higher than the benchmark, EBA, EIOPA and ESMA may restore the original credit quality step in the credit quality assessment scale for the ECAI credit assessment.
3. EBA, EIOPA and ESMA shall develop draft implementing technical standards to specify the quantitative factors referred to in point (a), the qualitative factors referred to in point (b) and the benchmark referred to in point (c) of paragraph 2.
EBA, EIOPA and ESMA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 July 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010, of Regulation (EU) No 1094/2010 and of Regulation (EU) No 1095/2010 respectively.
Sub-Section 3
Use of credit assessments by Export Credit Agencies
Article 137
Use of credit assessments by Export Credit Agencies
1. For the purpose of Article 114, institutions may use credit assessments of an Export Credit Agency that the institution has nominated, if either of the following conditions is met:
(a)
it is a consensus risk score from Export Credit Agencies participating in the OECD ‧Arrangement on Guidelines for Officially Supported Export Credits‧;
(b)
the Export Credit Agency publishes its credit assessments, and the Export Credit Agency subscribes to the OECD agreed methodology, and the credit assessment is associated with one of the eight minimum export insurance premiums that the OECD agreed methodology establishes. An institution may revoke its nomination of an Export Credit Agency. An institution shall substantiate the revocation if there are concrete indications that the intention underlying the revocation is to reduce the capital adequacy requirements.
2. Exposures for which a credit assessment by an Export Credit Agency is recognised for risk weighting purposes shall be assigned a risk weight according to Table 9.
Table 9
MEIP
0
1
2
3
4
5
6
7
Risk weight
0 %
0 %
20 %
50 %
100 %
100 %
100 %
150 %
Section 4
Use of the ecai credit assessments for the determination of risk weights
Article 138
General requirements
An institution may nominate one or more ECAIs to be used for the determination of risk weights to be assigned to assets and off-balance sheet items. An institution may revoke its nomination of an ECAI. An institution shall substantiate the revocation if there are concrete indications that the intention underlying the revocation is to reduce the capital adequacy requirements. Credit assessments shall not be used selectively. An institution shall use solicited credit assessments. However it may use unsolicited credit assessments if EBA has confirmed that unsolicited credit assessments of an ECAI do not differ in quality from solicited credit assessments of this ECAI. EBA shall refuse or revoke this confirmation in particular if the ECAI has used an unsolicited credit assessment to put pressure on the rated entity to place an order for a credit assessment or other services. In using credit assessment, institutions shall comply with the following requirements:
(a)
an institution which decides to use the credit assessments produced by an ECAI for a certain class of items shall use those credit assessments consistently for all exposures belonging to that class;
(b)
an institution which decides to use the credit assessments produced by an ECAI shall use them in a continuous and consistent way over time;
(c)
an institution shall only use ECAIs credit assessments that take into account all amounts both in principal and in interest owed to it;
(d)
where only one credit assessment is available from a nominated ECAI for a rated item, that credit assessment shall be used to determine the risk weight for that item;
(e)
where two credit assessments are available from nominated ECAIs and the two correspond to different risk weights for a rated item, the higher risk weight shall be assigned;
(f)
where more than two credit assessments are available from nominated ECAIs for a rated item, the two assessments generating the two lowest risk weights shall be referred to. If the two lowest risk weights are different, the higher risk weight shall be assigned. If the two lowest risk weights are the same, that risk weight shall be assigned.
Article 139
Issuer and issue credit assessment
1. Where a credit assessment exists for a specific issuing programme or facility to which the item constituting the exposure belongs, this credit assessment shall be used to determine the risk weight to be assigned to that item.
2. Where no directly applicable credit assessment exists for a certain item, but a credit assessment exists for a specific issuing programme or facility to which the item constituting the exposure does not belong or a general credit assessment exists for the issuer, then that credit assessment shall be used in either of the following cases:
(a)
it produces a higher risk weight than would other wise be the case and the exposure in question ranks pari passu or junior in all respects to the specific issuing program or facility or to senior unsecured exposures of that issuer, as relevant;
(b)
it produces a lower risk weight and the exposure in question ranks pari passu or senior in all respects to the specific issuing programme or facility or to senior unsecured exposures of that issuer, as relevant.
In all other cases, the exposure shall be treated as unrated.
3. Paragraphs 1 and 2 are not to prevent the application of Article 129.
4. Credit assessments for issuers within a corporate group cannot be used as credit assessment of another issuer within the same corporate group.
Article 140
Long-term and short-term credit assessments
1. Short-term credit assessments may only be used for short-term asset and off-balance sheet items constituting exposures to institutions and corporates.
2. Any short-term credit assessment shall only apply to the item the short-term credit assessment refers to, and it shall not be used to derive risk weights for any other item, except in the following cases:
(a)
if a short-term rated facility is assigned a 150 % risk weight, then all unrated unsecured exposures on that obligor whether short-term or long-term shall also be assigned a 150 % risk weight;
(b)
if a short-term rated facility is assigned a 50 % risk-weight, no unrated short-term exposure shall be assigned a risk weight lower than 100 %.
Article 141
Domestic and foreign currency items
A credit assessment that refers to an item denominated in the obligor's domestic currency cannot be used to derive a risk weight for another exposure on that same obligor that is denominated in a foreign currency.
When an exposure arises through an institution's participation in a loan that has been extended by a multilateral development bank whose preferred creditor status is recognised in the market, the credit assessment on the obligors' domestic currency item may be used for risk weighting purposes.
CHAPTER 3
Internal Ratings Based Approach
Section 1
Permission by competent authorities to use the irb approach
Article 142
Definitions
1. For the purposes of this Chapter, the following definitions shall apply:
(1)
‧rating system‧ means all of the methods, processes, controls, data collection and IT systems that support the assessment of credit risk, the assignment of exposures to rating grades or pools, and the quantification of default and loss estimates that have been developed for a certain type of exposures;
(2)
‧type of exposures‧ means a group of homogeneously managed exposures which are formed by a certain type of facilities and which may be limited to a single entity or a single sub-set of entities within a group provided that the same type of exposures is managed differently in other entities of the group;
(3)
‧business unit‧ means any separate organisational or legal entities, business lines, geographical locations;
(4)
‧large financial sector entity‧ means any financial sector entity, other than those referred to in point (27)(j) of Article 4(1), which meets the following conditions:
(a)
its total assets, calculated on an individual or consolidated basis, are greater than or equal to a EUR 70 billion threshold, using the most recent audited financial statement or consolidated financial statement in order to determine asset size; and
(b)
it is, or one of its subsidiaries is, subject to prudential regulation in the Union or to the laws of a third country which applies prudential supervisory and regulatory requirements at least equivalent to those applied in the Union;
(5)
‧unregulated financial entity‧ means any other entity that is not a regulated financial sector entity but performs, as its main business, one or more of the activities listed in Annex I to Directive 2013/36/EU or listed in Annex I to Directive 2004/39/EC;
(6)
‧obligor grade‧ means a risk category within the obligor rating scale of a rating system, to which obligors are assigned on the basis of a specified and distinct set of rating criteria, from which estimates of probability of default (PD) are derived;
(7)
‧facility grade‧ means a risk category within a rating system's facility scale, to which exposures are assigned on the basis of a specified and distinct set of rating criteria from which own estimates of LGD are derived;
(8)
‧servicer‧ means an entity that manages a pool of purchased receivables or the underlying credit exposures on a day-to-day basis.
2. For the purposes of point (4)(b) of paragraph 1 of this Article, the Commission may adopt, by way of implementing acts, and subject to the examination procedure referred to in Article 464(2), a decision as to whether a third country applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union. In the absence of such a decision, until 1 January 2015, institutions may continue to apply the treatment set out in this paragraph to a third country where the relevant competent authorities had approved the third country as eligible for this treatment before 1 January 2014.
Article 143
Permission to use the IRB Approach
1. Where the conditions set out in this Chapter are met, the competent authority shall permit institutions to calculate their risk-weighted exposure amounts using the Internal Ratings Based Approach (hereinafter referred to as ‧IRB Approach‧).
2. Prior permission to the use the IRB Approach, including own estimates of LGD and conversion factors, shall be required for each exposure class and for each rating system and internal model approaches to equity exposures and for each approach to estimating LGDs and conversion factors used.
3. Institutions shall obtain the prior permission of the competent authorities for the following:
(a)
material changes to the range of application of a rating system or an internal models approach to equity exposures that the institution has received permission to use;
(b)
material changes to a rating system or an internal models approach to equity exposures that the institution has received permission to use.
The range of application of a rating system shall comprise all exposures of the relevant type of exposure for which that rating system was developed.
4. Institutions shall notify the competent authorities of all changes to rating systems and internal models approaches to equity exposures.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions for assessing the materiality of the use of an existing rating system for other additional exposures not already covered by that rating system and changes to rating systems or internal models approaches to equity exposures under the IRB Approach.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2013.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 144
Competent authorities' assessment of an application to use an IRB Approach
1. The competent authority shall grant permission pursuant to Article 143 for an institution to use the IRB Approach, including to use own estimates of LGD and conversion factors, only if the competent authority is satisfied that requirements laid down in this Chapter are met, in particular those laid down in Section 6, and that the systems of the institution for the management and rating of credit risk exposures are sound and implemented with integrity and, in particular, that the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that the following standards are met:
(a)
the institution's rating systems provide for a meaningful assessment of obligor and transaction characteristics, a meaningful differentiation of risk and accurate and consistent quantitative estimates of risk;
(b)
internal ratings and default and loss estimates used in the calculation of own funds requirements and associated systems and processes play an essential role in the risk management and decision-making process, and in the credit approval, internal capital allocation and corporate governance functions of the institution;
(c)
the institution has a credit risk control unit responsible for its rating systems that is appropriately independent and free from undue influence;
(d)
the institution collects and stores all relevant data to provide effective support to its credit risk measurement and management process;
(e)
the institution documents its rating systems and the rationale for their design and validates its rating systems;
(f)
the institution has validated each rating system and each internal models approach for equity exposures during an appropriate time period prior to the permission to use this rating system or internal models approach to equity exposures, has assessed during this time period whether the rating system or internal models approaches for equity exposures are suited to the range of application of the rating system or internal models approach for equity exposures, and has made necessary changes to these rating systems or internal models approaches for equity exposures following from its assessment;
(g)
the institution has calculated under the IRB Approach the own funds requirements resulting from its risk parameters estimates and is able to submit the reporting as required by Article 99;
(h)
the institution has assigned and continues with assigning each exposure in the range of application of a rating system to a rating grade or pool of this rating system; the institution has assigned and continues with assigning each exposure in the range of application of an approach for equity exposures to this internal models approach.
The requirements to use an IRB Approach, including own estimates of LGD and conversion factors, apply also where an institution has implemented a rating system, or model used within a rating system, that it has purchased from a third-party vendor.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the assessment methodology competent authorities shall follow in assessing the compliance of an institution with the requirements to use the IRB Approach.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 145
Prior experience of using IRB approaches
1. An institution applying to use the IRB Approach shall have been using for the IRB exposure classes in question rating systems that were broadly in line with the requirements set out in Section 6 for internal risk measurement and management purposes for at least three years prior to its qualification to use the IRB Approach.
2. An institution applying for the use of own estimates of LGDs and conversion factors shall demonstrate to the satisfaction of the competent authorities that it has been estimating and employing own estimates of LGDs and conversion factors in a manner that was broadly consistent with the requirements for use of own estimates of those parameters set out in Section 6 for at least three years prior to qualification to use own estimates of LGDs and conversion factors.
3. Where the institution extends the use of the IRB Approach subsequent to its initial permission, the experience of the institution shall be sufficient to satisfy the requirements of paragraphs 1 and 2 in respect of the additional exposures covered. If the use of rating systems is extended to exposures that are significantly different to the scope of the existing coverage, such that the existing experience cannot be reasonably assumed to be sufficient to meet the requirements of these provisions in respect of the additional exposures, then the requirements of paragraphs 1 and 2 shall apply separately for the additional exposures.
Article 146
Measures to be taken where the requirements of this Chapter cease to be met
Where an institution ceases to comply with the requirements laid down in this Chapter, it shall notify the competent authority and do one of the following:
(a)
present to the satisfaction of the competent authority a plan for a timely return to compliance and realise this plan within a period agreed with the competent authority;
(b)
demonstrate to the satisfaction of the competent authorities that the effect of non-compliance is immaterial.
Article 147
Methodology to assign exposure to exposures classes
1. The methodology used by the institution for assigning exposures to different exposure classes shall be appropriate and consistent over time.
2. Each exposure shall be assigned to one of the following exposure classes:
(a)
exposures to central governments and central banks;
(b)
exposures to on institutions;
(c)
exposures to corporates;
(d)
retail exposures;
(e)
equity exposures;
(f)
items representing securitisation positions;
(g)
other non credit-obligation assets.
3. The following exposures shall be assigned to the class laid down in point (a) of paragraph 2:
(a)
exposures to regional governments, local authorities or public sector entities which are treated as exposures to central governments under Articles 115 and 116;
(b)
exposures to multilateral development banks referred to in Article 117(2);
(c)
exposures to International Organisations which attract a risk weight of 0 % under Article 118.
4. The following exposures shall be assigned to the class laid down in point (b) of paragraph 2:
(a)
exposures to regional governments and local authorities which are not treated as exposures to central governments in accordance with Article 115(2) and (4);
(b)
exposures to Public Sector Entities which are not treated as exposures to central governments in accordance with Article 116(4);
(c)
exposures to multilateral development banks which are not assigned a 0 % risk weight under Article 117; and
(d)
exposures to financial institutions which are treated as exposures to institutions in accordance with Article 119(5).
5. To be eligible for the retail exposure class laid down in point (d) of paragraph 2, exposures shall meet the following criteria:
(a)
they shall be to one of the following:
(i)
exposures to one or more natural persons;
(ii)
exposures to an SME, provided in that case that the total amount owed to the institution and parent undertakings and its subsidiaries, including any past due exposure, by the obligor client or group of connected clients, but excluding exposures secured on residential property collateral, shall not, to the knowledge of the institution, which shall have taken reasonable steps to confirm the situation, exceed EUR 1 million;
(b)
they are treated by the institution in its risk management consistently over time and in a similar manner;
(c)
they are not managed just as individually as exposures in the corporate exposure class;
(d)
they each represent one of a significant number of similarly managed exposures.
In addition to the exposures listed in the first subparagraph, the present value of retail minimum lease payments shall be included in the retail exposure class.
6. The following exposures shall be assigned to the equity exposure class laid down in point (e) of paragraph 2:
(a)
non-debt exposures conveying a subordinated, residual claim on the assets or income of the issuer;
(b)
debt exposures and other securities, partnerships, derivatives, or other vehicles, the economic substance of which is similar to the exposures specified in point (a).
7. Any credit obligation not assigned to the exposure classes laid down in points (a), (b), (d), (e) and (f) of paragraph 2 shall be assigned to the corporate exposure class referred to in point (c) of that paragraph.
8. Within the corporate exposure class laid down in point (c) of paragraph 2, institutions shall separately identify as specialised lending exposures, exposures which possess the following characteristics:
(a)
the exposure is to an entity which was created specifically to finance or operate physical assets or is an economically comparable exposure;
(b)
the contractual arrangements give the lender a substantial degree of control over the assets and the income that they generate;
(c)
the primary source of repayment of the obligation is the income generated by the assets being financed, rather than the independent capacity of a broader commercial enterprise.
9. The residual value of leased properties shall be assigned to the exposure class laid down in point (g) of paragraph 2, except to the extent that residual value is already included in the lease exposure laid down in Article 166(4).
10. The exposure from providing protection under an nth-to-default basket credit derivative shall be assigned to the same class laid down in paragraph 2 to which the exposures in the basket would be assigned, except if the individual exposures in the basket would be assigned to various exposure classes in which case the exposure shall be assigned to the corporates exposure class laid down in point (c) of paragraph 2.
Article 148
Conditions for implementing the IRB Approach across different classes of exposure and business units
1. Institutions and any parent undertaking and its subsidiaries shall implement the IRB Approach for all exposures, unless they have received the permission of the competent authorities to permanently use the Standardised Approach in accordance with Article 150.
Subject to the prior permission of the competent authorities, implementation may be carried out sequentially across the different exposure classes, referred to in Article 147, within the same business unit, across different business units in the same group or for the use of own estimates of LGDs or conversion factors for the calculation of risk weights for exposures to corporates, institutions, and central governments and central banks.
In the case of the retail exposure class referred to in Article 147(5), implementation may be carried out sequentially across the categories of exposures to which the different correlations in Article 154 correspond.
2. Competent authorities shall determine the time period over which an institution and any parent undertaking and its subsidiaries shall be required to implement the IRB Approach for all exposures. This time period shall be one that competent authorities consider to be appropriate on the basis of the nature and scale of the activities of the institutions, or any parent undertaking and its subsidiaries, and the number and nature of rating systems to be implemented.
3. Institutions shall carry out implementation of the IRB Approach according to conditions determined by the competent authorities. The competent authority shall design those conditions such that they ensure that the flexibility under paragraph 1 is not used selectively for the purposes of achieving reduced own funds requirements in respect of those exposure classes or business units that are yet to be included in the IRB Approach or in the use of own estimates of LGDs and conversion factors.
4. Institutions that have begun to use the IRB Approach only after 1 January 2013 or have until that date been required by the competent authorities to be able to calculate their capital requirements using the Standardised Approach shall retain their ability to calculate capital requirements using the Standardised Approach for all their exposures during the implementation period until the competent authorities notify them that they are satisfied that the implementation of the IRB Approach will be completed with reasonable certainty.
5. An institution that is permitted to use the IRB Approach for any exposure class shall use the IRB Approach for the equity exposure class laid down in point (e) of Article 147(2), except where that institution is permitted to apply the Standardised Approach for equity exposures pursuant to Article 150 and for the other non credit-obligation assets exposure class laid down in point (g) of Article 147(2).
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which competent authorities shall determine the appropriate nature and timing of the sequential roll out of the IRB Approach across exposure classes referred to in paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 149
Conditions to revert to the use of less sophisticated approaches
1. An institution that uses the IRB Approach for a particular exposure class or type of exposure shall not stop using that approach and use instead the Standardised Approach for the calculation of risk-weighted exposure amounts unless the following conditions are met:
(a)
the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that the use of the Standardised Approach is not proposed in order to reduce the own funds requirement of the institution, is necessary on the basis of nature and complexity of the institution's total exposures of this type and would not have a material adverse impact on the solvency of the institution or its ability to manage risk effectively;
(b)
the institution has received the prior permission of the competent authority.
2. Institutions which have obtained permission under Article 151(9) to use own estimates of LGDs and conversion factors, shall not revert to the use of LGD values and conversion factors referred to in Article 151(8) unless the following conditions are met:
(a)
the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that the use of LGDs and conversion factors laid down in Article 151(8) for a certain exposure class or type of exposure is not proposed in order to reduce the own funds requirement of the institution, is necessary on the basis of nature and complexity of the institution's total exposures of this type and would not have a material adverse impact on the solvency of the institution or its ability to manage risk effectively;
(b)
the institution has received the prior permission of the competent authority.
3. The application of paragraphs 1 and 2 is subject to the conditions for rolling out the IRB Approach determined by the competent authorities in accordance with Article 148 and the permission for permanent partial use referred to in Article 150.
Article 150
Conditions for permanent partial use
1. Where institutions have received the prior permission of the competent authorities, institutions permitted to use the IRB Approach in the calculation of risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts for one or more exposure classes may apply the Standardised Approach for the following exposures:
(a)
the exposure class laid down in Article 147(2)(a), where the number of material counterparties is limited and it would be unduly burdensome for the institution to implement a rating system for these counterparties;
(b)
the exposure class laid down in Article 147(2)(b), where the number of material counterparties is limited and it would be unduly burdensome for the institution to implement a rating system for these counterparties;
(c)
exposures in non-significant business units as well as exposure classes or types of exposures that are immaterial in terms of size and perceived risk profile;
(d)
exposures to central governments and central banks of the Member States and their regional governments, local authorities, administrative bodies and public sector entities provided:
(i)
there is no difference in risk between the exposures to that central government and central bank and those other exposures because of specific public arrangements; and
(ii)
exposures to the central government and central bank are assigned a 0 % risk weight under Article 114(2), (4) or (5);
(e)
exposures of an institution to a counterparty which is its parent undertaking, its subsidiary or a subsidiary of its parent undertaking provided that the counterparty is an institution or a financial holding company, mixed financial holding company, financial institution, asset management company or ancillary services undertaking subject to appropriate prudential requirements or an undertaking linked by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC;
(f)
exposures between institutions which meet the requirements set out in Article 113(7);
(g)
equity exposures to entities whose credit obligations are assigned a 0 % risk weight under Chapter 2 including those publicly sponsored entities where a 0 % risk weight can be applied;
(h)
equity exposures incurred under legislative programmes to promote specified sectors of the economy that provide significant subsidies for the investment to the institution and involve some form of government oversight and restrictions on the equity investments where such exposures may in aggregate be excluded from the IRB Approach only up to a limit of 10 % of own funds;
(i)
the exposures identified in Article 119(4) meeting the conditions specified therein;
(j)
State and State-reinsured guarantees referred to in Article 215(2).
The competent authorities shall permit the application of Standardised Approach for equity exposures referred to in points (g) and (h) of the first subparagraph which have been permitted for that treatment in other Member States. EBA shall publish on its website and regularly update a list with the exposures referred to in those points (to be treated according to the Standardised Approach.
2. For the purposes of paragraph 1, the equity exposure class of an institution shall be material if their aggregate value, excluding equity exposures incurred under legislative programmes as referred to in point (g) of paragraph 1, exceeds on average over the preceding year 10 % of the own funds of the institution. Where the number of those equity exposures is less than 10 individual holdings, that threshold shall be 5 % of the own funds of the institution.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to determine the conditions of application of points (a), (b) and (c) of paragraph 1.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
4. EBA shall issue guidelines on the application of point (d) of paragraph 1 in 2018, recommending limits in terms of a percentage of total balance sheet and/or risk weighted assets to be calculated in accordance with the Standardised Approach.
Those guidelines shall be adopted in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Section 2
Calculation of risk weighted exposure amounts
Sub-Section 1
Treatment by type of exposure class
Article 151
Treatment by exposure class
1. The risk-weighted exposure amounts for credit risk for exposures belonging to one of the exposure classes referred to in points (a) to (e) and (g) of 147(2) shall, unless deducted from own funds, be calculated in accordance with Sub-section 2 except where those exposures are deducted from Common Equity Tier 1 Additional Tier 1 items or Tier 2 items.
2. The risk-weighted exposure amounts for dilution risk for purchased receivables shall be calculated in accordance with Article 157. Where an institution has full recourse to the seller of purchased receivables for default risk and for dilution risk, the provisions of this Article and Article 152 and Article 158(1) to (4) in relation to purchased receivables shall not apply and the exposure shall be treated as a collateralised exposure.
3. The calculation of risk-weighted exposure amounts for credit risk and dilution risk shall be based on the relevant parameters associated with the exposure in question. These shall include PD, LGD, maturity (hereinafter referred to as ‧M‧) and exposure value of the exposure. PD and LGD may be considered separately or jointly, in accordance with Section 4.
4. Institutions shall calculate risk-weighted exposure amounts for credit risk for all exposures belonging to the exposure class ‧equity‧ referred to in point (e) of Article 147(2) in accordance with Article 155. Institutions may use the approaches set out in Article 155(3) and (4) where they have received the prior permission of the competent authorities. Competent authorities shall grant permission for an institution to use the internal models approach set out in Article 155(4) provided the institution meets the requirements set out in Sub-section 4 of Section 6.
5. The calculation of risk weighted exposure amounts for credit risk for specialised lending exposures may be calculated in accordance with Article 153(5).
6. For exposures belonging to the exposure classes referred to in points (a) to (d) of Article 147(2), institutions shall provide their own estimates of PDs in accordance with Article 143 and Section 6.
7. For exposures belonging to the exposure class referred to in point (d) of Article 147(2), institutions shall provide own estimates of LGDs and conversion factors in accordance with Article 143 and Section 6.
8. For exposures belonging to the exposure classes referred to in points (a) to (c) of Article 147(2), institutions shall apply the LGD values set out in Article 161(1), and the conversion factors set out in Article 166(8)(a) to (d), unless it has been permitted to use its own estimates of LGDs and conversion factors for those exposure classes in accordance with paragraph 9.
9. For all exposures belonging to the exposure classes referred to in points (a) to (c) of Article 1472), the competent authority shall permit institutions to use own estimates of LGDs and conversion factors in accordance with Article 143 and Section 6.
10. The risk-weighted exposure amounts for securitised exposures and for exposures belonging to the exposure class referred to in point (f) of Article 147(2) shall be calculated in accordance with Chapter 5.
Article 152
Treatment of exposures in the form of units or shares in CIUs
1. Where exposures in the form of units or shares in CIUs meet the criteria set out in Article 132(3) and the institution is aware of all or parts of the underlying exposures of the CIU, the institution shall look through to those underlying exposures in order to calculate risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts in accordance with the methods set out in this Chapter.
Where an underlying exposure of the CIU is itself another exposure in the form of units or shares in another CIU, the first institution shall also look through to the underlying exposures of the other CIU.
2. Where the institution does not meet the conditions for using the methods set out in this Chapter for all or parts of the underlying exposures of the CIU, risk weighted exposure amounts and expected loss amounts shall be calculated in accordance with the following approaches:
(a)
for exposures belonging to the ‧equity‧ exposure class referred to in Article 147(2)(e), institutions shall apply the simple risk-weight approach set out in Article 155(2);
(b)
for all other underlying exposures referred to in paragraph 1, institutions shall apply the Standardised Approach laid down in Chapter 2, subject to the following:
(i)
for exposures subject to a specific risk weight for unrated exposures or subject to the credit quality step yielding the highest risk weight for a given exposure class, the risk weight shall be multiplied by a factor of two but shall not be higher than 1 250 %;
(ii)
for all other exposures, the risk weight shall be multiplied by a factor of 1,1 and shall be subject to a minimum of 5 %.
Where, for the purposes of point (a), the institution is unable to differentiate between private equity, exchange-traded and other equity exposures, it shall treat the exposures concerned as other equity exposures. Where those exposures, taken together with the institution's direct exposures in that exposure class, are not material within the meaning of Article 150(2), Article 150(1) may be applied subject to the permission of the competent authorities.
3. Where exposures in the form of units or shares in a CIU do not meet the criteria set out in Article 132(3), or the institution is not aware of all of the underlying exposures of the CIU or of its underlying exposures which is itself an exposure in the form of units or shares in a CIU, the institution shall look through to those underlying exposures and calculate risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts in accordance with the simple risk-weight approach set out in Article 155(2).
Where the institution is unable to differentiate between private equity, exchange-traded and other equity exposures, it shall treat the exposures concerned as other equity exposures. It shall assign non equity exposures to the other equity class.
4. Alternatively to the method described in paragraph 3, institutions may calculate themselves or may rely on the following third parties to calculate and report the average risk weighted exposure amounts based on the CIU's underlying exposures in accordance with the approaches referred to in points (a) and (b) of paragraph 2 for the following:
(a)
the depository institution or financial institution of the CIU provided that the CIU exclusively invests in securities and deposits all securities at this depository institution or financial institution;
(b)
for other CIUs, the CIU management company, provided that the CIU management company meets the criteria set out in Article 132(3)(a).
The correctness of the calculation shall be confirmed by an external auditor.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which competent authorities may permit institutions to use the Standardised Approach referred to in Article 150(1) under point (b) of paragraph 2 of this Article.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 30 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Sub-Section 2
Calculation of risk weighted exposure amounts for credit risk
Article 153
Risk weighted exposure amounts for exposures to corporates, institutions and central governments and central banks
1. Subject to the application of the specific treatments laid down in paragraphs 2, 3 and 4, the risk weighted exposure amounts for exposures to corporates, institutions and central governments and central banks shall be calculated according to the following formulae:
where the risk weight RW is defined as
(i)
if PD = 0, RW shall be 0;
(ii)
if PD = 1, i.e., for defaulted exposures:
-
where institutions apply the LGD values set out in Article 161(1), RW shall be 0;
-
where institutions use own estimates of LGDs, RW shall be ;
where the expected loss best estimate (hereinafter referred to as ‧ELBE‧) shall be the institution's best estimate of expected loss for the defaulted exposure in accordance with Article 181(1)(h);
(iii)
if 0 PD 1
where:
N(x)
=
the cumulative distribution function for a standard normal random variable (i.e. the probability that a normal random variable with mean zero and variance of one is less than or equal to x);
G(Z)
=
denotes the inverse cumulative distribution function for a standard normal random variable (i.e. the value x such that N(x) = z)
R
=
denotes the coefficient of correlation, is defined as
b
=
the maturity adjustment factor, which is defined as
.
2. For all exposures to large financial sector entities, the co-efficient of correlation of paragraph 1(iii) is multiplied by 1,25. For all exposures to unregulated financial entities, the coefficients of correlation set out in paragraph 1(iii) and paragraph 4, as relevant, are multiplied by 1,25.
3. The risk weighted exposure amount for each exposure which meets the requirements set out in Articles 202 and 217 may be adjusted according to the following formula:
where:
PDpp
=
PD of the protection provider.
RW shall be calculated using the relevant risk weight formula set out in point 1 for the exposure, the PD of the obligor and the LGD of a comparable direct exposure to the protection provider. The maturity factor (b) shall be calculated using the lower of the PD of the protection provider and the PD of the obligor.
4. For exposures to companies where the total annual sales for the consolidated group of which the firm is a part is less than EUR 50 million, institutions may use the following correlation formula in paragraph 1 (iii) for the calculation of risk weights for corporate exposures. In this formula S is expressed as total annual sales in millions of Euros with EUR 5 million ≤ S ≤ EUR 50 million. Reported sales of less than EUR 5 million shall be treated as if they were equivalent to EUR 5 million. For purchased receivables the total annual sales shall be the weighted average by individual exposures of the pool.
Institutions shall substitute total assets of the consolidated group for total annual sales when total annual sales are not a meaningful indicator of firm size and total assets are a more meaningful indicator than total annual sales.
5. For specialised lending exposures in respect of which an institution is not able to estimate PDs or the institutions' PD estimates do not meet the requirements set out in Section 6, the institution shall assign risk weights to these exposures according to Table 1, as follows:
Table 1
Remaining Maturity
Category 1
Category 2
Category 3
Category 4
Category 5
Less than 2,5 years
50 %
70 %
115 %
250 %
0 %
Equal or more than 2,5 years
70 %
90 %
115 %
250 %
0 %
In assigning risk weights to specialised lending exposures institutions shall take into account the following factors: financial strength, political and legal environment, transaction and/or asset characteristics, strength of the sponsor and developer, including any public private partnership income stream, and security package.
6. For their purchased corporate receivables institutions shall comply with the requirements set out in Article 184. For purchased corporate receivables that comply in addition with the conditions set out in Article 154(5), and where it would be unduly burdensome for an institution to use the risk quantification standards for corporate exposures as set out in Section 6 for these receivables, the risk quantification standards for retail exposures as set out in Section 6 may be used.
7. For purchased corporate receivables, refundable purchase discounts, collateral or partial guarantees that provide first-loss protection for default losses, dilution losses, or both, may be treated as first-loss positions under the IRB securitisation framework.
8. Where an institution provides credit protection for a number of exposures under terms that the nth default among the exposures shall trigger payment and that this credit event shall terminate the contract, if the product has an external credit assessment from an ECAI the risk weights set out in Chapter 5 shall be applied. If the product is not rated by an ECAI, the risk weights of the exposures included in the basket will be aggregated, excluding n-1 exposures where the sum of the expected loss amount multiplied by 12,5 and the risk weighted exposure amount shall not exceed the nominal amount of the protection provided by the credit derivative multiplied by 12,5. The n-1 exposures to be excluded from the aggregation shall be determined on the basis that they shall include those exposures each of which produces a lower risk-weighted exposure amount than the risk-weighted exposure amount of any of the exposures included in the aggregation. A 1 250 % risk weight shall apply to positions in a basket for which an institution cannot determine the risk-weight under the IRB Approach.
9. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify how institutions shall take into account the factors referred to the second subparagraph of paragraph 5 when assigning risk weights to specialised lending exposures.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 154
Risk weighted exposure amounts for retail exposures
1. The risk-weighted exposure amounts for retail exposures shall be calculated according to the following formulae:
where the risk weight RW is defined as follows:
(i)
if PD = 1, i.e., for defaulted exposures, RW shall be
;
where ELBE shall be the institution's best estimate of expected loss for the defaulted exposure in accordance with Article 181(1)(h);
(ii)
if 0 PD 1, i.e., for any possible value for PD other than under (i)
where:
N(x)
=
the cumulative distribution function for a standard normal random variable (i.e. the probability that a normal random variable with mean zero and variance of one is less than or equal to x);
G(Z)
=
the inverse cumulative distribution function for a standard normal random variable (i.e. the value x such that N(x) = z);
R
=
the coefficient of correlation defined as
2. The risk weighted exposure amount for each exposure to an SME as referred to in Article 147(5) which meets the requirements set out in Articles 202 and 217 may be calculated in accordance with Article 153(3).
3. For retail exposures secured by immovable property collateral a coefficient of correlation R of 0,15 shall replace the figure produced by the correlation formula in paragraph 1.
4. For qualifying revolving retail exposures in accordance with points (a) to (e), a coefficient of correlation R of 0,04 shall replace the figure produced by the correlation formula in paragraph 1.
Exposures shall qualify as qualifying revolving retail exposures if they meet the following conditions:
(a)
the exposures are to individuals;
(b)
the exposures are revolving, unsecured, and to the extent they are not drawn immediately and unconditionally, cancellable by the institution. In this context revolving exposures are defined as those where customers' outstanding balances are permitted to fluctuate based on their decisions to borrow and repay, up to a limit established by the institution. Undrawn commitments may be considered as unconditionally cancellable if the terms permit the institution to cancel them to the full extent allowable under consumer protection and related legislation;
(c)
the maximum exposure to a single individual in the sub-portfolio is EUR 100 000 or less;
(d)
the use of the correlation of this paragraph is limited to portfolios that have exhibited low volatility of loss rates, relative to their average level of loss rates, especially within the low PD bands;
(e)
the treatment as a qualifying revolving retail exposure shall be consistent with the underlying risk characteristics of the sub-portfolio.
By way of derogation from point (b), the requirement to be unsecured does not apply in respect of collateralised credit facilities linked to a wage account. In this case amounts recovered from the collateral shall not be taken into account in the LGD estimate.
Competent authorities shall review the relative volatility of loss rates across the qualifying revolving retail sub-portfolios, as well the aggregate qualifying revolving retail portfolio, and shall share information on the typical characteristics of qualifying revolving retail loss rates across Member States.
5. To be eligible for the retail treatment, purchased receivables shall comply with the requirements set out in Article 184 and the following conditions:
(a)
the institution has purchased the receivables from unrelated, third party sellers, and its exposure to the obligor of the receivable does not include any exposures that are directly or indirectly originated by the institution itself;
(b)
the purchased receivables shall be generated on an arm's-length basis between the seller and the obligor. As such, inter-company accounts receivables and receivables subject to contra-accounts between firms that buy and sell to each other are ineligible;
(c)
the purchasing institution has a claim on all proceeds from the purchased receivables or a pro-rata interest in the proceeds; and
(d)
the portfolio of purchased receivables is sufficiently diversified.
6. For purchased receivables, refundable purchase discounts, collateral or partial guarantees that provide first-loss protection for default losses, dilution losses, or both, may be treated as first-loss positions under the IRB securitisation framework.
7. For hybrid pools of purchased retail receivables where purchasing institutions cannot separate exposures secured by immovable property collateral and qualifying revolving retail exposures from other retail exposures, the retail risk weight function producing the highest capital requirements for those exposures shall apply.
Article 155
Risk weighted exposure amounts for equity exposures
1. Institutions shall determine their risk-weighted exposure amounts for equity exposures, excluding those deducted in accordance with Part Two or subject to a 250 % risk weight in accordance with Article 48, in accordance with the approaches set out in paragraphs 2, 3 and 4 of this Article. An institution may apply different approaches to different equity portfolios where the institution itself uses different approaches for internal risk management purposes. Where an institution uses different approaches, the choice of the PD / LGD approach or the internal models approach shall be made consistently, including over time and with the approach used for the internal risk management of the relevant equity exposure, and shall not be determined by regulatory arbitrage considerations.
Institutions may treat equity exposures to ancillary services undertakings according to the treatment of other non credit- obligation assets.
2. Under the Simple risk weight approach, the risk weighted exposure amount shall be calculated according to the formula:
,
where:
Risk weight (RW)= 190 % for private equity exposures in sufficiently diversified portfolios.
Risk weight (RW)= 290 % for exchange traded equity exposures.
Risk weight (RW)= 370 % for all other equity exposures.
Short cash positions and derivative instruments held in the non-trading book are permitted to offset long positions in the same individual stocks provided that these instruments have been explicitly designated as hedges of specific equity exposures and that they provide a hedge for at least another year. Other short positions are to be treated as if they are long positions with the relevant risk weight assigned to the absolute value of each position. In the context of maturity mismatched positions, the method is that for corporate exposures as set out in Article 162(5).
Institutions may recognise unfunded credit protection obtained on an equity exposure in accordance with the methods set out in Chapter 4.
3. Under the PD/LGD approach, risk weighted exposure amounts shall be calculated according to the formulas in Article 153(1). If institutions do not have sufficient information to use the definition of default set out in Article 178, a scaling factor of 1,5 shall be assigned to the risk weights.
At the individual exposure level the sum of the expected loss amount multiplied by 12,5 and the risk weighted exposure amount shall not exceed the exposure value multiplied by 12,5.
Institutions may recognise unfunded credit protection obtained on an equity exposure in accordance with the methods set out in Chapter 4. This shall be subject to an LGD of 90 % on the exposure to the provider of the hedge. For private equity exposures in sufficiently diversified portfolios an LGD of 65 % may be used. For these purposes M shall be five years.
4. Under the internal models approach, the risk weighted exposure amount shall be the potential loss on the institution's equity exposures as derived using internal value-at-risk models subject to the 99th percentile, one-tailed confidence interval of the difference between quarterly returns and an appropriate risk-free rate computed over a long-term sample period, multiplied by 12,5. The risk weighted exposure amounts at the equity portfolio level shall not be less than the total of the sums of the following:
(a)
the risk weighted exposure amounts required under the PD/LGD Approach; and
(b)
the corresponding expected loss amounts multiplied by 12,5.
The amounts referred to in point (a) and (b) shall be calculated on the basis of the PD values set out in Article 165(1) and the corresponding LGD values set out in Article 165(2).
Institutions may recognise unfunded credit protection obtained on an equity position.
Article 156
Risk weighted exposure amounts for other non credit-obligation assets
The risk weighted exposure amounts for other non credit-obligation assets shall be calculated according to the following formula:
,
except for:
(a)
cash in hand and equivalent cash items as well as gold bullion held in own vault or on an allocated basis to the extent backed by bullion liabilities, in which case a 0 % risk-weight shall be assigned;
(b)
when the exposure is a residual value of leased assets in which case it shall be calculated as follows:
where t is the greater of 1 and the nearest number of whole years of the lease remaining.
Sub-Section 3
Calculation of risk weighted exposure amounts for dilution risk of purchased receivables
Article 157
Risk weighted exposure amounts for dilution risk of purchased receivables
1. Institutions shall calculate the risk weighted exposure amounts for dilution risk of purchased corporate and retail receivables according to the formula set out in Article 153(1).
2. Institutions shall determine the input parameters PD and LGD in accordance with Section 4.
3. Institutions shall determine the exposure value in accordance with Section 5.
4. For the purposes of this Article, the value of M is 1 year.
5. The competent authorities shall exempt an institution from calculating and recognising risk weighted exposure amounts for dilution risk of a type of exposures caused by purchased corporate or retail receivables where the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that dilution risk for that institution is immaterial for this type of exposures.
Section 3
Expected loss amounts
Article 158
Treatment by exposure type
1. The calculation of expected loss amounts shall be based on the same input figures of PD, LGD and the exposure value for each exposure as are used for the calculation of risk-weighted exposure amounts in accordance with Article 151.
2. The expected loss amounts for securitised exposures shall be calculated in accordance with Chapter 5.
3. The expected loss amount for exposures belonging to the ‧other non credit obligations assets‧ exposure class referred to in point (g) of Article 147(2) shall be zero.
4. The expected loss amounts for exposures in the form of shares or units of a CIU referred to in Article 152 shall be calculated in accordance with the methods set out in this Article.
5. The expected loss (EL) and expected loss amounts for exposures to corporates, institutions, central governments and central banks and retail exposures shall be calculated according to the following formulae:
Expected loss amount
=
EL [multiplied by] exposure value.
For defaulted exposures (PD = 100 %) where institutions use own estimates of LGDs, EL shall be ELBE, the institution's best estimate of expected loss for the defaulted exposure in accordance with Article 181(1)(h).
For exposures subject to the treatment set out in Article 153(3), EL shall be 0 %.
6. The EL values for specialised lending exposures where institutions use the methods set out in Article 153(5) for assigning risk weights shall be assigned according to Table 2.
Table 2
Remaining Maturity
Category 1
Category 2
Category 3
Category 4
Category 5
Less than 2,5 years
0 %
0,4 %
2,8 %
8 %
50 %
Equal to or more than 2,5 years
0,4 %
0,8 %
2,8 %
8 %
50 %
7. The expected loss amounts for equity exposures where the risk weighted exposure amounts are calculated according to simple risk weight approach shall be calculated according to the following formula:
The EL values shall be the following:
Expected loss (EL)= 0,8 % for private equity exposures in sufficiently diversified portfolios
Expected loss (EL)= 0,8 % for exchange traded equity exposures
Expected loss (EL)= 2,4 % for all other equity exposures.
8. The expected loss and expected loss amounts for equity exposures where the risk weighted exposure amounts are calculated according to the PD/LGD approach shall be calculated according to the following formulae:
9. The expected loss amounts for equity exposures where the risk weighted exposure amounts are calculated according to the internal models approach shall be zero.
10. The expected loss amounts for dilution risk of purchased receivables shall be calculated according to the following formula:
Article 159
Treatment of expected loss amounts
Institutions shall subtract the expected loss amounts calculated in accordance with Article 158 (5), (6) and (10) from the general and specific credit risk adjustments and additional value adjustments in accordance with Articles 34 and 110 and other own funds reductions related to these exposures. Discounts on balance sheet exposures purchased when in default in accordance with Article 166(1) shall be treated in the same manner as specific credit risk adjustments. Specific credit risk adjustments on exposures in default shall not be used to cover expected loss amounts on other exposures. Expected loss amounts for securitised exposures and general and specific credit risk adjustments related to these exposures shall not be included in this calculation.
Section 4
PD, LGD and maturity
Sub-Section 1
Exposures to corporates, institutions and central governments and central banks
Article 160
Probability of default (PD)
1. The PD of an exposure to a corporate or an institution shall be at least 0,03 %.
2. For purchased corporate receivables in respect of which an institution is not able to estimate PDs or institution's PD estimates do not meet the requirements set out in Section 6, the PDs for these exposures shall be determined according to the following methods:
(a)
for senior claims on purchased corporate receivables PD shall be the institutions estimate of EL divided by LGD for these receivables;
(b)
for subordinated claims on purchased corporate receivables PD shall be the institution's estimate of EL;
(c)
an institution that has received the permission of the competent authority to use own LGD estimates for corporate exposures pursuant to Article 143 and that can decompose its EL estimates for purchased corporate receivables into PDs and LGDs in a manner that the competent authority considers to be reliable, may use the PD estimate that results from this decomposition.
3. The PD of obligors in default shall be 100 %.
4. Institutions may take into account unfunded credit protection in the PD in accordance with the provisions of Chapter 4. For dilution risk, in addition to the protection providers referred to in Article 201(1)(g) the seller of the purchased receivables is eligible if the following conditions are met:
(a)
the corporate entity has a credit assessment by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of exposures to corporates under Chapter 2;
(b)
the corporate entity, in the case of institutions calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach, does not have a credit assessment by a recognised ECAI and is internally rated as having a PD equivalent to that associated with the credit assessments of ECAIs determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of exposures to corporates under Chapter 2.
5. Institutions using own LGD estimates may recognise unfunded credit protection by adjusting PDs subject to Article 161(3).
6. For dilution risk of purchased corporate receivables, PD shall be set equal to the EL estimate of the institution for dilution risk. An institution that has received permission from the competent authority pursuant to Article 143 to use own LGD estimates for corporate exposures that can decompose its EL estimates for dilution risk of purchased corporate receivables into PDs and LGDs in a manner that the competent authority considers to be reliable, may use the PD estimate that results from this decomposition. Institutions may recognise unfunded credit protection in the PD in accordance with the provisions of Chapter 4. For dilution risk, in addition to the protection providers referred to in Article 201(1)(g), the seller of the purchased receivables is eligible provided that the conditions set out in paragraph 4 are met.
7. By way of derogation from Article 201(1)(g), the corporate entities that meet the conditions set out in paragraph 4 are eligible.
An institution that has received the permission of the competent authority pursuant to Article 143 to use own LGD estimates for dilution risk of purchased corporate receivables, may recognise unfunded credit protection by adjusting PDs subject to Article 161(3).
Article 161
Loss Given Default (LGD)
1. Institutions shall use the following LGD values:
(a)
senior exposures without eligible collateral: 45 %;
(b)
subordinated exposures without eligible collateral: 75 %;
(c)
institutions may recognise funded and unfunded credit protection in the LGD in accordance with Chapter 4;
(d)
covered bonds eligible for the treatment set out in Article 129(4) or (5) may be assigned an LGD value of 11,25 %;
(e)
for senior purchased corporate receivables exposures where an institution is not able to estimate PDs or the institution's PD estimates do not meet the requirements set out in Section 6: 45 %;
(f)
for subordinated purchased corporate receivables exposures where an institution is not able to estimate PDs or the institution's PD estimates do not meet the requirements set out in Section 6: 100 %;
(g)
For dilution risk of purchased corporate receivables: 75 %.
2. For dilution and default risk if an institution has received permission from the competent authority to use own LGD estimates for corporate exposures pursuant to Article 143 and it can decompose its EL estimates for purchased corporate receivables into PDs and LGDs in a manner the competent authority considers to be reliable, the LGD estimate for purchased corporate receivables may be used.
3. If an institution has received the permission of the competent authority to use own LGD estimates for exposures to corporates, institutions, central governments and central banks pursuant to Article 143, unfunded credit protection may be recognised by adjusting PD or LGD subject to requirements as specified in Section 6 and permission of the competent authorities. An institution shall not assign guaranteed exposures an adjusted PD or LGD such that the adjusted risk weight would be lower than that of a comparable, direct exposure to the guarantor.
4. For the purposes of the undertakings referred to in Article 153(3), the LGD of a comparable direct exposure to the protection provider shall either be the LGD associated with an unhedged facility to the guarantor or the unhedged facility of the obligor, depending upon whether in the event both the guarantor and obligor default during the life of the hedged transaction, available evidence and the structure of the guarantee indicate that the amount recovered would depend on the financial condition of the guarantor or obligor, respectively.
Article 162
Maturity
1. Institutions that have not received permission to use own LGDs and own conversion factors for exposures to corporates, institutions or central governments and central banks shall assign to exposures arising from repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions a maturity value (M) of 0,5 years and to all other exposures an M of 2,5 years.
Alternatively, as part of the permission referred to in Article 143, the competent authorities shall decide on whether the institution shall use maturity (M) for each exposure as set out under paragraph 2.
2. Institutions that have received the permission of the competent authority to use own LGDs and own conversion factors for exposures to corporates, institutions or central governments and central banks pursuant to Article 143 shall calculate M for each of these exposures as set out in points (a) to (e) of this paragraph and subject to paragraphs 3 to 5 of this Article. M shall be no greater than five years except in the cases specified in Article 384(1) where M as specified there shall be used:
(a)
for an instrument subject to a cash flow schedule, M shall be calculated according to the following formula:
where CFt denotes the cash flows (principal, interest payments and fees) contractually payable by the obligor in period t;
(b)
for derivatives subject to a master netting agreement, M shall be the weighted average remaining maturity of the exposure, where M shall be at least 1 year, and the notional amount of each exposure shall be used for weighting the maturity;
(c)
for exposures arising from fully or nearly-fully collateralised derivative instruments listed in Annex II and fully or nearly-fully collateralised margin lending transactions which are subject to a master netting agreement, M shall be the weighted average remaining maturity of the transactions where M shall be at least 10 days;
(d)
for repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions which are subject to a master netting agreement, M shall be the weighted average remaining maturity of the transactions where M shall be at least five days. The notional amount of each transaction shall be used for weighting the maturity;
(e)
an institution that has received the permission of the competent authority pursuant to Article 143 to use own PD estimates for purchased corporate receivables, for drawn amounts M shall equal the purchased receivables exposure weighted average maturity, where M shall be at least 90 days. This same value of M shall also be used for undrawn amounts under a committed purchase facility provided the facility contains effective covenants, early amortisation triggers, or other features that protect the purchasing institution against a significant deterioration in the quality of the future receivables it is required to purchase over the facility's term. Absent such effective protections, M for undrawn amounts shall be calculated as the sum of the longest-dated potential receivable under the purchase agreement and the remaining maturity of the purchase facility, where M shall be at least 90 days;
(f)
for any other instrument than those mentioned in this paragraph or when an institution is not in a position to calculate M as set out in (a), M shall be the maximum remaining time (in years) that the obligor is permitted to take to fully discharge its contractual obligations, where M shall be at least 1 year;
(g)
for institutions using the Internal Model Method set out in Section 6 of Chapter 6 to calculate the exposure values, M shall be calculated for exposures to which they apply this method and for which the maturity of the longest-dated contract contained in the netting set is greater than one year according to the following formula:
where:
=
a dummy variable whose value at future period tk is equal to 0 if tk 1 year and to 1 if tk ≤ 1;
=
the expected exposure at the future period tk;
=
the effective expected exposure at the future period tk;
=
the risk-free discount factor for future time period tk;
;
(h)
an institution that uses an internal model to calculate a one-sided credit valuation adjustment (CVA) may use, subject to the permission of the competent authorities, the effective credit duration estimated by the internal model as M.
Subject to paragraph 2, for netting sets in which all contracts have an original maturity of less than one year the formula in point (a) shall apply;
(i)
for institutions using the Internal Model Method set out in Section 6 of Chapter 6, to calculate the exposure values and having an internal model permission for specific risk associated with traded debt positions in accordance with Part Three, Title IV, Chapter 5, M shall be set to 1 in the formula laid out in Article 153(1), provided that an institution can demonstrate to the competent authorities that its internal model for Specific risk associated with traded debt positions applied in Article 383 contains effects of rating migrations;
(j)
for the purposes of Article 153(3), M shall be the effective maturity of the credit protection but at least 1 year.
3. Where the documentation requires daily re-margining and daily revaluation and includes provisions that allow for the prompt liquidation or set off of collateral in the event of default or failure to remargin, M shall be at least one-day for:
(a)
fully or nearly-fully collateralised derivative instruments listed in Annex II;
(b)
fully or nearly-fully collateralised margin lending transactions;
(c)
repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions.
In addition, for qualifying short-term exposures which are not part of the institution's ongoing financing of the obligor, M shall be at least one-day. Qualifying short term exposures shall include the following:
(a)
exposures to institutions arising from settlement of foreign exchange obligations;
(b)
self-liquidating short-term trade financing transactions connected to the exchange of goods or services with a residual maturity of up to one year as referred to in point (80) of Article 4(1);
(c)
exposures arising from settlement of securities purchases and sales within the usual delivery period or two business days;
(d)
exposures arising from cash settlements by wire transfer and settlements of electronic payment transactions and prepaid cost, including overdrafts arising from failed transactions that do not exceed a short, fixed agreed number of business days.
4. For exposures to corporates situated in the Union and having consolidated sales and consolidated assets of less than EUR 500 million, institutions may choose to consistently set M as set out in paragraph 1 instead of applying paragraph 2. Institutions may replace EUR 500 million total assets with EUR 1 000 million total assets for corporates which primarily own and let non-speculative residential property.
5. Maturity mismatches shall be treated as specified in Chapter 4.
Sub-Section 2
Retail exposures
Article 163
Probability of default (PD)
1. PD of an exposure shall be at least 0,03 %.
2. The PD of obligors or, where an obligation approach is used, of exposures in default shall be 100 %.
3. For dilution risk of purchased receivables PD shall be set equal to EL estimates for dilution risk. If an institution can decompose its EL estimates for dilution risk of purchased receivables into PDs and LGDs in a manner the competent authorities consider to be reliable, the PD estimate may be used.
4. Unfunded credit protection may be taken into account by adjusting PDs subject to Article 164(2). For dilution risk, in addition to the protection providers referred to in Article 201(1)(g), the seller of the purchased receivables is eligible if the conditions set out in Article 160(4) are met.
Article 164
Loss Given Default (LGD)
1. Institutions shall provide own estimates of LGDs subject to requirements as specified in Section 6 and permission of the competent authorities granted in accordance with Article 143. For dilution risk of purchased receivables, an LGD value of 75 % shall be used. If an institution can decompose its EL estimates for dilution risk of purchased receivables into PDs and LGDs in a reliable manner, the institution may use its own LGD estimate.
2. Unfunded credit protection may be recognised as eligible by adjusting PD or LGD estimates subject to requirements as specified in Article 183(1), (2) and (3) and permission of the competent authorities either in support of an individual exposure or a pool of exposures. An institution shall not assign guaranteed exposures an adjusted PD or LGD such that the adjusted risk weight would be lower than that of a comparable, direct exposure to the guarantor.
3. For the purposes of Article 154(2), the LGD of a comparable direct exposure to the protection provider referred to in Article 153(3) shall either be the LGD associated with an unhedged facility to the guarantor or the unhedged facility of the obligor, depending upon whether, in the event both the guarantor and obligor default during the life of the hedged transaction, available evidence and the structure of the guarantee indicate that the amount recovered would depend on the financial condition of the guarantor or obligor, respectively.
4. The exposure weighted average LGD for all retail exposures secured by residential property and not benefiting from guarantees from central governments shall not be lower than 10 %.
The exposure weighted average LGD for all retail exposures secured by commercial immovable property and not benefiting from guarantees from central governments shall not be lower than 15 %.
5. Based on the data collected under Article 101 and taking into account forward-looking property market developments and any other relevant indicators, the competent authorities shall periodically, and at least annually, assess whether the minimum LGD values in paragraph 4 of this Article are appropriate for exposures secured by residential or commercial immovable property located in their territory. Competent authorities may, where appropriate on the basis of financial stability considerations, set higher minimum values of exposure weighted average LGD for exposures secured by property in their territory.
Competent authorities shall notify EBA of any changes to the minimum LGD values that they make in accordance with the first subparagraph and EBA shall publish these LGD values.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions that competent authorities shall take into account when determining higher minimum LGD values.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. The institutions of one Member State shall apply the higher minimum LGD values that have been determined by the competent authorities of another Member State to exposures secured by property located in that Member State.
Sub-Section 3
Equity exposures subject to PD/LGD method
Article 165
Equity exposures subject to the PD/LGD method
1. PDs shall be determined according to the methods for corporate exposures.
The following minimum PDs shall apply:
(a)
0,09 % for exchange traded equity exposures where the investment is part of a long-term customer relationship;
(b)
0,09 % for non-exchange traded equity exposures where the returns on the investment are based on regular and periodic cash flows not derived from capital gains;
(c)
0,40 % for exchange traded equity exposures including other short positions as set out in Article 155(2);
(d)
1,25 % for all other equity exposures including other short positions as set out in Article 155(2).
2. Private equity exposures in sufficiently diversified portfolios may be assigned an LGD of 65 %. All other such exposures shall be assigned an LGD of 90 %.
3. M assigned to all exposures shall be five years.
Section 5
Exposure value
Article 166
Exposures to corporates, institutions, central governments and central banks and retail exposures
1. Unless noted otherwise, the exposure value of on-balance sheet exposures shall be the accounting value measured without taking into account any credit risk adjustments made.
This rule also applies to assets purchased at a price different than the amount owed.
For purchased assets, the difference between the amount owed and the accounting value remaining after specific credit risk adjustments have been applied that has been recorded on the balance-sheet of the institutions when purchasing the asset is denoted discount if the amount owed is larger, and premium if it is smaller.
2. Where institutions use Master netting agreements in relation to repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions, the exposure value shall be calculated in accordance with Chapter 4 or 6.
3. In order to calculate the exposure value for on-balance sheet netting of loans and deposits, institutions shall apply the methods set out in Chapter 4.
4. The exposure value for leases shall be the discounted minimum lease payments. Minimum lease payments shall comprise the payments over the lease term that the lessee is or can be required to make and any bargain option (i.e. option the exercise of which is reasonably certain). If a party other than the lessee may be required to make a payment related to the residual value of a leased asset and this payment obligation fulfils the set of conditions in Article 201 regarding the eligibility of protection providers as well as the requirements for recognising other types of guarantees provided in Article 213, the payment obligation may be taken into account as unfunded credit protection in accordance with Chapter 4.
5. In the case of any contract listed in Annex II, the exposure value shall be determined by the methods set out in Chapter 6 and shall not take into account any credit risk adjustment made.
6. The exposure value for the calculation of risk weighted exposure amounts of purchased receivables shall be the value determined in accordance with paragraph 1 minus the own funds requirements for dilution risk prior to credit risk mitigation.
7. Where an exposure takes the form of securities or commodities sold, posted or lent under repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions, long settlement transactions and margin lending transactions, the exposure value shall be the value of the securities or commodities determined in accordance with Article 24. Where the Financial Collateral Comprehensive Method as set out under Article 223 is used, the exposure value shall be increased by the volatility adjustment appropriate to such securities or commodities, as set out therein. The exposure value of repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, long settlement transactions and margin lending transactions may be determined either in accordance with Chapter 6 or Article 220(2).
8. The exposure value for the following items shall be calculated as the committed but undrawn amount multiplied by a conversion factor. Institutions shall use the following conversion factors in accordance with Article 151(8) for exposures to corporates, institutions, central governments and central banks:
(a)
for credit lines that are unconditionally cancellable at any time by the institution without prior notice, or that effectively provide for automatic cancellation due to deterioration in a borrower's credit worthiness, a conversion factor of 0 % shall apply. To apply a conversion factor of 0 %, institutions shall actively monitor the financial condition of the obligor, and their internal control systems shall enable them to immediately detect deterioration in the credit quality of the obligor. Undrawn credit lines may be considered as unconditionally cancellable if the terms permit the institution to cancel them to the full extent allowable under consumer protection and related legislation;
(b)
for short-term letters of credit arising from the movement of goods, a conversion factor of 20 % shall apply for both the issuing and confirming institutions;
(c)
for undrawn purchase commitments for revolving purchased receivables that are able to be unconditionally cancelled or that effectively provide for automatic cancellation at any time by the institution without prior notice, a conversion factor of 0 % shall apply. To apply a conversion factor of 0 %, institutions shall actively monitor the financial condition of the obligor, and their internal control systems shall enable them to immediately detect a deterioration in the credit quality of the obligor;
(d)
for other credit lines, note issuance facilities (NIFs), and revolving underwriting facilities (RUFs), a conversion factor of 75 % shall apply;
(e)
institutions which meet the requirements for the use of own estimates of conversion factors as specified in Section 6 may use their own estimates of conversion factors across different product types as mentioned in points (a) to (d), subject to permission of the competent authorities.
9. Where a commitment refers to the extension of another commitment, the lower of the two conversion factors associated with the individual commitment shall be used.
10. For all off-balance sheet items other than those mentioned in paragraphs 1 to 8, the exposure value shall be the following percentage of its value:
(a)
100 % if it is a full risk item;
(b)
50 % if it is a medium-risk item;
(c)
20 % if it is a medium/low-risk item;
(d)
0 % if it is a low-risk item.
For the purposes of this paragraph the off-balance sheet items shall be assigned to risk categories as indicated in Annex I.
Article 167
Equity exposures
1. The exposure value of equity exposures shall be the accounting value remaining after specific credit risk adjustment have been applied.
2. The exposure value of off-balance sheet equity exposures shall be its nominal value after reducing its nominal value by specific credit risk adjustments for this exposure.
Article 168
Other non credit-obligation assets
The exposure value of other non credit-obligation assets shall be the accounting value remaining after specific credit risk adjustment have been applied
Section 6
Requirements for the IRB approach
Sub-Section 1
Rating systems
Article 169
General principles
1. Where an institution uses multiple rating systems, the rationale for assigning an obligor or a transaction to a rating system shall be documented and applied in a manner that appropriately reflects the level of risk.
2. Assignment criteria and processes shall be periodically reviewed to determine whether they remain appropriate for the current portfolio and external conditions.
3. Where an institution uses direct estimates of risk parameters for individual obligors or exposures these may be seen as estimates assigned to grades on a continuous rating scale.
Article 170
Structure of rating systems
1. The structure of rating systems for exposures to corporates, institutions and central governments and central banks shall comply with the following requirements:
(a)
a rating system shall take into account obligor and transaction risk characteristics;
(b)
a rating system shall have an obligor rating scale which reflects exclusively quantification of the risk of obligor default. The obligor rating scale shall have a minimum of 7 grades for non-defaulted obligors and one for defaulted obligors;
(c)
an institution shall document the relationship between obligor grades in terms of the level of default risk each grade implies and the criteria used to distinguish that level of default risk;
(d)
institutions with portfolios concentrated in a particular market segment and range of default risk shall have enough obligor grades within that range to avoid undue concentrations of obligors in a particular grade. Significant concentrations within a single grade shall be supported by convincing empirical evidence that the obligor grade covers a reasonably narrow PD band and that the default risk posed by all obligors in the grade falls within that band;
(e)
to be permitted by the competent authority to use own estimates of LGDs for own funds requirement calculation, a rating system shall incorporate a distinct facility rating scale which exclusively reflects LGD related transaction characteristics. The facility grade definition shall include both a description of how exposures are assigned to the grade and of the criteria used to distinguish the level of risk across grades;
(f)
significant concentrations within a single facility grade shall be supported by convincing empirical evidence that the facility grade covers a reasonably narrow LGD band, respectively, and that the risk posed by all exposures in the grade falls within that band.
2. Institutions using the methods set out in 153(5) for assigning risk weights for specialised lending exposures are exempt from the requirement to have an obligor rating scale which reflects exclusively quantification of the risk of obligor default for these exposures. These institutions shall have for these exposures at least 4 grades for non-defaulted obligors and at least one grade for defaulted obligors.
3. The structure of rating systems for retail exposures shall comply with the following requirements:
(a)
rating systems shall reflect both obligor and transaction risk, and shall capture all relevant obligor and transaction characteristics;
(b)
the level of risk differentiation shall ensure that the number of exposures in a given grade or pool is sufficient to allow for meaningful quantification and validation of the loss characteristics at the grade or pool level. The distribution of exposures and obligors across grades or pools shall be such as to avoid excessive concentrations;
(c)
the process of assigning exposures to grades or pools shall provide for a meaningful differentiation of risk, for a grouping of sufficiently homogenous exposures, and shall allow for accurate and consistent estimation of loss characteristics at grade or pool level. For purchased receivables the grouping shall reflect the seller's underwriting practices and the heterogeneity of its customers.
4. Institutions shall consider the following risk drivers when assigning exposures to grades or pools:
(a)
obligor risk characteristics;
(b)
transaction risk characteristics, including product or collateral types or both. Institutions shall explicitly address cases where several exposures benefit from the same collateral;
(c)
delinquency, except where an institution demonstrates to the satisfaction of its competent authority that delinquency is not a material driver of risk for the exposure.
Article 171
Assignment to grades or pools
1. An institution shall have specific definitions, processes and criteria for assigning exposures to grades or pools within a rating system that comply with the following requirements:
(a)
the grade or pool definitions and criteria shall be sufficiently detailed to allow those charged with assigning ratings to consistently assign obligors or facilities posing similar risk to the same grade or pool. This consistency shall exist across lines of business, departments and geographic locations;
(b)
the documentation of the rating process shall allow third parties to understand the assignments of exposures to grades or pools, to replicate grade and pool assignments and to evaluate the appropriateness of the assignments to a grade or a pool;
(c)
the criteria shall also be consistent with the institution's internal lending standards and its policies for handling troubled obligors and facilities.
2. An institution shall take all relevant information into account in assigning obligors and facilities to grades or pools. Information shall be current and shall enable the institution to forecast the future performance of the exposure. The less information an institution has, the more conservative shall be its assignments of exposures to obligor and facility grades or pools. If an institution uses an external rating as a primary factor determining an internal rating assignment, the institution shall ensure that it considers other relevant information.
Article 172
Assignment of exposures
1. For exposures to corporates, institutions and central governments and central banks, and for equity exposures where an institution uses the PD/LGD approach set out in Article 155(3), assignment of exposures shall be carried out in accordance with the following criteria:
(a)
each obligor shall be assigned to an obligor grade as part of the credit approval process;
(b)
for those exposures for which an institution has received the permission of the competent authority to use own estimates of LGDs and conversion factors pursuant to Article 143, each exposure shall also be assigned to a facility grade as part of the credit approval process;
(c)
institutions using the methods set out in Article 153(5) for assigning risk weights for specialised lending exposures shall assign each of these exposures to a grade in accordance with Article 170(2);
(d)
each separate legal entity to which the institution is exposed shall be separately rated. An institution shall have appropriate policies regarding the treatment of individual obligor clients and groups of connected clients;
(e)
separate exposures to the same obligor shall be assigned to the same obligor grade, irrespective of any differences in the nature of each specific transaction. However, where separate exposures are allowed to result in multiple grades for the same obligor, the following shall apply:
(i)
country transfer risk, this being dependent on whether the exposures are denominated in local or foreign currency;
(ii)
the treatment of associated guarantees to an exposure may be reflected in an adjusted assignment to an obligor grade;
(iii)
consumer protection, bank secrecy or other legislation prohibit the exchange of client data.
2. For retail exposures, each exposure shall be assigned to a grade or a pool as part of the credit approval process.
3. For grade and pool assignments institutions shall document the situations in which human judgement may override the inputs or outputs of the assignment process and the personnel responsible for approving these overrides. Institutions shall document these overrides and note down the personnel responsible. Institutions shall analyse the performance of the exposures whose assignments have been overridden. This analysis shall include an assessment of the performance of exposures whose rating has been overridden by a particular person, accounting for all the responsible personnel.
Article 173
Integrity of assignment process
1. For exposures to corporates, institutions and central governments and central banks, and for equity exposures where an institution uses the PD/LGD approach set out in Article 155(3), the assignment process shall meet the following requirements of integrity:
(a)
Assignments and periodic reviews of assignments shall be completed or approved by an independent party that does not directly benefit from decisions to extend the credit;
(b)
Institutions shall review assignments at least annually and adjust the assignment where the result of the review does not justify carrying forward the current assignment. High risk obligors and problem exposures shall be subject to more frequent review. Institutions shall undertake a new assignment if material information on the obligor or exposure becomes available;
(c)
An institution shall have an effective process to obtain and update relevant information on obligor characteristics that affect PDs, and on transaction characteristics that affect LGDs or conversion factors.
2. For retail exposures, an institution shall at least annually review obligor and facility assignments and adjust the assignment where the result of the review does not justify carrying forward the current assignment, or review the loss characteristics and delinquency status of each identified risk pool, whichever applicable. An institution shall also at least annually review in a representative sample the status of individual exposures within each pool as a means of ensuring that exposures continue to be assigned to the correct pool, and adjust the assignment where the result of the review does not justify carrying forward the current assignment.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards for the methodologies of the competent authorities to assess the integrity of the assignment process and the regular and independent assessment of risks.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 174
Use of models
If an institution uses statistical models and other mechanical methods to assign exposures to obligors or facilities grades or pools, the following requirements shall be met:
(a)
the model shall have good predictive power and capital requirements shall not be distorted as a result of its use. The input variables shall form a reasonable and effective basis for the resulting predictions. The model shall not have material biases;
(b)
the institution shall have in place a process for vetting data inputs into the model, which includes an assessment of the accuracy, completeness and appropriateness of the data;
(c)
the data used to build the model shall be representative of the population of the institution's actual obligors or exposures;
(d)
the institution shall have a regular cycle of model validation that includes monitoring of model performance and stability; review of model specification; and testing of model outputs against outcomes;
(e)
the institution shall complement the statistical model by human judgement and human oversight to review model-based assignments and to ensure that the models are used appropriately. Review procedures shall aim at finding and limiting errors associated with model weaknesses. Human judgements shall take into account all relevant information not considered by the model. The institution shall document how human judgement and model results are to be combined.
Article 175
Documentation of rating systems
1. The institutions shall document the design and operational details of its rating systems. The documentation shall provide evidence of compliance with the requirements in this Section, and address topics including portfolio differentiation, rating criteria, responsibilities of parties that rate obligors and exposures, frequency of assignment reviews, and management oversight of the rating process.
2. The institution shall document the rationale for and analysis supporting its choice of rating criteria. An institution shall document all major changes in the risk rating process, and such documentation shall support identification of changes made to the risk rating process subsequent to the last review by the competent authorities. The organisation of rating assignment including the rating assignment process and the internal control structure shall also be documented.
3. The institutions shall document the specific definitions of default and loss used internally and ensure consistency with the definitions set out in this Regulation.
4. Where the institution employs statistical models in the rating process, the institution shall document their methodologies. This material shall:
(a)
provide a detailed outline of the theory, assumptions and mathematical and empirical basis of the assignment of estimates to grades, individual obligors, exposures, or pools, and the data source(s) used to estimate the model;
(b)
establish a rigorous statistical process including out-of-time and out-of-sample performance tests for validating the model;
(c)
indicate any circumstances under which the model does not work effectively.
5. An institution shall demonstrate to the satisfaction of the competent authority that the requirements of this Article are met, where an institution has obtained a rating system, or model used within a rating system, from a third-party vendor and that vendor refuses or restricts the access of the institution to information pertaining to the methodology of that rating system or model, or underlying data used to develop that methodology or model, on the basis that such information is proprietary.
Article 176
Data maintenance
1. Institutions shall collect and store data on aspects of their internal ratings as required under Part Eight.
2. For exposures to corporates, institutions and central governments and central banks, and for equity exposures where an institution uses the PD/LGD approach set out in Article 155(3), institutions shall collect and store:
(a)
complete rating histories on obligors and recognised guarantors;
(b)
the dates the ratings were assigned;
(c)
the key data and methodology used to derive the rating;
(d)
the person responsible for the rating assignment;
(e)
the identity of obligors and exposures that defaulted;
(f)
the date and circumstances of such defaults;
(g)
data on the PDs and realised default rates associated with rating grades and ratings migration.
3. Institutions not using own estimates of LGDs and conversion factors shall collect and store data on comparisons of realised LGDs to the values as set out in Article 161(1) and realised conversion factors to the values as set out in Article 166(8).
4. Institutions using own estimates of LGDs and conversion factors shall collect and store:
(a)
complete histories of data on the facility ratings and LGD and conversion factor estimates associated with each rating scale;
(b)
the dates the ratings were assigned and the estimates were done;
(c)
the key data and methodology used to derive the facility ratings and LGD and conversion factor estimates;
(d)
the person who assigned the facility rating and the person who provided LGD and conversion factor estimates;
(e)
data on the estimated and realised LGDs and conversion factors associated with each defaulted exposure;
(f)
data on the LGD of the exposure before and after evaluation of the effects of a guarantee/or credit derivative, for those institutions that reflect the credit risk mitigating effects of guarantees or credit derivatives through LGD;
(g)
data on the components of loss for each defaulted exposure.
5. For retail exposures, institutions shall collect and store:
(a)
data used in the process of allocating exposures to grades or pools;
(b)
data on the estimated PDs, LGDs and conversion factors associated with grades or pools of exposures;
(c)
the identity of obligors and exposures that defaulted;
(d)
for defaulted exposures, data on the grades or pools to which the exposure was assigned over the year prior to default and the realised outcomes on LGD and conversion factor;
(e)
data on loss rates for qualifying revolving retail exposures.
Article 177
Stress tests used in assessment of capital adequacy
1. An institution shall have in place sound stress testing processes for use in the assessment of its capital adequacy. Stress testing shall involve identifying possible events or future changes in economic conditions that could have unfavourable effects on an institution's credit exposures and assessment of the institution's ability to withstand such changes.
2. An institution shall regularly perform a credit risk stress test to assess the effect of certain specific conditions on its total capital requirements for credit risk. The test shall be one chosen by the institution, subject to supervisory review. The test to be employed shall be meaningful and consider the effects of severe, but plausible, recession scenarios. An institution shall assess migration in its ratings under the stress test scenarios. Stressed portfolios shall contain the vast majority of an institution's total exposure.
3. Institutions using the treatment set out in Article 153(3) shall consider as part of their stress testing framework the impact of a deterioration in the credit quality of protection providers, in particular the impact of protection providers falling outside the eligibility criteria.
Sub-Section 2
Risk quantification
Article 178
Default of an obligor
1. A default shall be considered to have occurred with regard to a particular obligor when either or both of the following have taken place:
(a)
the institution considers that the obligor is unlikely to pay its credit obligations to the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries in full, without recourse by the institution to actions such as realising security;
(b)
the obligor is past due more than 90 days on any material credit obligation to the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries. Competent authorities may replace the 90 days with 180 days for exposures secured by residential or SME commercial real estate in the retail exposure class, as well as exposures to public sector entities). The 180 days shall not apply for the purposes of Article 127.
In the case of retail exposures, institutions may apply the definition of default laid down in points (a) and (b) of the first subparagraph at the level of an individual credit facility rather than in relation to the total obligations of a borrower.
2. The following shall apply for the purposes of point (b) of paragraph 1:
(a)
for overdrafts, days past due commence once an obligor has breached an advised limit, has been advised a limit smaller than current outstandings, or has drawn credit without authorisation and the underlying amount is material;
(b)
for the purposes of point (a), an advised limit comprises any credit limit determined by the institution and about which the obligor has been informed by the institution;
(c)
days past due for credit cards commence on the minimum payment due date;
(d)
materiality of a credit obligation past due shall be assessed against a threshold, defined by the competent authorities. This threshold shall reflect a level of risk that the competent authority considers to be reasonable;
(e)
institutions shall have documented policies in respect of the counting of days past due, in particular in respect of the re-ageing of the facilities and the granting of extensions, amendments or deferrals, renewals, and netting of existing accounts. These policies shall be applied consistently over time, and shall be in line with the internal risk management and decision processes of the institution.
3. For the purpose of point (a) of paragraph 1, elements to be taken as indications of unlikeliness to pay shall include the following:
(a)
the institution puts the credit obligation on non-accrued status;
(b)
the institution recognises a specific credit adjustment resulting from a significant perceived decline in credit quality subsequent to the institution taking on the exposure;
(c)
the institution sells the credit obligation at a material credit-related economic loss;
(d)
the institution consents to a distressed restructuring of the credit obligation where this is likely to result in a diminished financial obligation caused by the material forgiveness, or postponement, of principal, interest or, where relevant fees. This includes, in the case of equity exposures assessed under a PD/LGD Approach, distressed restructuring of the equity itself;
(e)
the institution has filed for the obligor's bankruptcy or a similar order in respect of an obligor's credit obligation to the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries;
(f)
the obligor has sought or has been placed in bankruptcy or similar protection where this would avoid or delay repayment of a credit obligation to the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries.
4. Institutions that use external data that is not itself consistent with the definition of default laid down in paragraph 1, shall make appropriate adjustments to achieve broad equivalence with the definition of default.
5. If the institution considers that a previously defaulted exposure is such that no trigger of default continues to apply, the institution shall rate the obligor or facility as they would for a non-defaulted exposure. Where the definition of default is subsequently triggered, another default would be deemed to have occurred.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which a competent authority shall set the threshold referred to in paragraph 2(d).
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. EBA shall issue guidelines on the application of this Article. Those guidelines shall be adopted in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 179
Overall requirements for estimation
1. In quantifying the risk parameters to be associated with rating grades or pools, institutions shall apply the following requirements:
(a)
an institution's own estimates of the risk parameters PD, LGD, conversion factor and EL shall incorporate all relevant data, information and methods. The estimates shall be derived using both historical experience and empirical evidence, and not based purely on judgemental considerations. The estimates shall be plausible and intuitive and shall be based on the material drivers of the respective risk parameters. The less data an institution has, the more conservative it shall be in its estimation;
(b)
an institution shall be able to provide a breakdown of its loss experience in terms of default frequency, LGD, conversion factor, or loss where EL estimates are used, by the factors it sees as the drivers of the respective risk parameters. The institution's estimates shall be representative of long run experience;
(c)
any changes in lending practice or the process for pursuing recoveries over the observation periods referred to in Article 180(1)(h) and (2)(e), Article 181(1)(j) and (2), and Article 182(2) and (3) shall be taken into account. An institution's estimates shall reflect the implications of technical advances and new data and other information, as it becomes available. Institutions shall review their estimates when new information comes to light but at least on an annual basis;
(d)
the population of exposures represented in the data used for estimation, the lending standards used when the data was generated and other relevant characteristics shall be comparable with those of the institution's exposures and standards. The economic or market conditions that underlie the data shall be relevant to current and foreseeable conditions. The number of exposures in the sample and the data period used for quantification shall be sufficient to provide the institution with confidence in the accuracy and robustness of its estimates;
(e)
for purchased receivables the estimates shall reflect all relevant information available to the purchasing institution regarding the quality of the underlying receivables, including data for similar pools provided by the seller, by the purchasing institution, or by external sources. The purchasing institution shall evaluate any data relied upon which is provided by the seller;
(f)
an institution shall add to its estimates a margin of conservatism that is related to the expected range of estimation errors. Where methods and data are considered to be less satisfactory, the expected range of errors is larger, the margin of conservatism shall be larger.
Where institutions use different estimates for the calculation of risk weights and for internal purposes, it shall be documented and be reasonable. If institutions can demonstrate to their competent authorities that for data that have been collected prior to 1 January 2007 appropriate adjustments have been made to achieve broad equivalence with the definition of default laid down in Article 178 or with loss, competent authorities may permit the institutions some flexibility in the application of the required standards for data.
2. Where an institution uses data that is pooled across institutions it shall meet the following requirements:
(a)
the rating systems and criteria of other institutions in the pool are similar with its own;
(b)
the pool is representative of the portfolio for which the pooled data is used;
(c)
the pooled data is used consistently over time by the institution for its estimates;
(d)
the institution shall remain responsible for the integrity of its rating systems;
(e)
the institution shall maintain sufficient in-house understanding of its rating systems, including the ability to effectively monitor and audit the rating process.
Article 180
Requirements specific to PD estimation
1. In quantifying the risk parameters to be associated with rating grades or pools, institutions shall apply the following requirements specific to PD estimation to exposures to corporates, institutions and central governments and central banks and for equity exposures where an institution uses the PD/LGD approach set out in Article 155(3):
(a)
institutions shall estimate PDs by obligor grade from long run averages of one-year default rates. PD estimates for obligors that are highly leveraged or for obligors whose assets are predominantly traded assets shall reflect the performance of the underlying assets based on periods of stressed volatilities;
(b)
for purchased corporate receivables institutions may estimate the EL by obligor grade from long run averages of one-year realised default rates;
(c)
if an institution derives long run average estimates of PDs and LGDs for purchased corporate receivables from an estimate of EL, and an appropriate estimate of PD or LGD, the process for estimating total losses shall meet the overall standards for estimation of PD and LGD set out in this part, and the outcome shall be consistent with the concept of LGD as set out in Article 181(1)(a);
(d)
institutions shall use PD estimation techniques only with supporting analysis. Institutions shall recognise the importance of judgmental considerations in combining results of techniques and in making adjustments for limitations of techniques and information;
(e)
to the extent that an institution uses data on internal default experience for the estimation of PDs, the estimates shall be reflective of underwriting standards and of any differences in the rating system that generated the data and the current rating system. Where underwriting standards or rating systems have changed, the institution shall add a greater margin of conservatism in its estimate of PD;
(f)
to the extent that an institution associates or maps its internal grades to the scale used by an ECAI or similar organisations and then attributes the default rate observed for the external organisation's grades to the institution's grades, mappings shall be based on a comparison of internal rating criteria to the criteria used by the external organisation and on a comparison of the internal and external ratings of any common obligors. Biases or inconsistencies in the mapping approach or underlying data shall be avoided. The criteria of the external organisation underlying the data used for quantification shall be oriented to default risk only and not reflect transaction characteristics. The analysis undertaken by the institution shall include a comparison of the default definitions used, subject to the requirements in Article 178. The institution shall document the basis for the mapping;
(g)
to the extent that an institution uses statistical default prediction models it is allowed to estimate PDs as the simple average of default-probability estimates for individual obligors in a given grade. The institution's use of default probability models for this purpose shall meet the standards specified in Article 174;
(h)
irrespective of whether an institution is using external, internal, or pooled data sources, or a combination of the three, for its PD estimation, the length of the underlying historical observation period used shall be at least five years for at least one source. If the available observation period spans a longer period for any source, and this data is relevant, this longer period shall be used. This point also applies to the PD/LGD Approach to equity. Subject to the permission of competent authorities, institutions which have not received the permission of the competent authority pursuant to Article 143 to use own estimates of LGDs or conversion factors may use, when they implement the IRB Approach, relevant data covering a period of two years. The period to be covered shall increase by one year each year until relevant data cover a period of five years.
2. For retail exposures, the following requirements shall apply:
(a)
institutions shall estimate PDs by obligor grade or pool from long run averages of one-year default rates;
(b)
PD estimates may also be derived from an estimate of total losses and appropriate estimates of LGDs;
(c)
institutions shall regard internal data for assigning exposures to grades or pools as the primary source of information for estimating loss characteristics. Institutions may use external data (including pooled data) or statistical models for quantification provided the following strong links both exist:
(i)
between the institution's process of assigning exposures to grades or pools and the process used by the external data source; and
(ii)
between the institution's internal risk profile and the composition of the external data;
(d)
if an institution derives long run average estimates of PD and LGD for retail from an estimate of total losses and an appropriate estimate of PD or LGD, the process for estimating total losses shall meet the overall standards for estimation of PD and LGD set out in this part, and the outcome shall be consistent with the concept of LGD as set out in point (a) of Article 181(1);
(e)
irrespective of whether an institution is using external, internal or pooled data sources or a combination of the three, for their estimation of loss characteristics, the length of the underlying historical observation period used shall be at least five years for at least one source. If the available observation spans a longer period for any source, and these data are relevant, this longer period shall be used. An institution need not give equal importance to historic data if more recent data is a better predictor of loss rates. Subject to the permission of the competent authorities, institutions may use, when they implement the IRB Approach, relevant data covering a period of two years. The period to be covered shall increase by one year each year until relevant data cover a period of five years;
(f)
institutions shall identify and analyse expected changes of risk parameters over the life of credit exposures (seasoning effects).
For purchased retail receivables, institutions may use external and internal reference data. Institutions shall use all relevant data sources as points of comparison.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the conditions according to which competent authorities may grant the permissions referred to in point (h) of paragraph 1 and point (e) of paragraph 2;
(b)
the methodologies according to which competent authorities shall assess the methodology of an institution for estimating PD pursuant to Article 143.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 181
Requirements specific to own-LGD estimates
1. In quantifying the risk parameters to be associated with rating grades or pools, institutions shall apply the following requirements specific to own-LGD estimates:
(a)
institutions shall estimate LGDs by facility grade or pool on the basis of the average realised LGDs by facility grade or pool using all observed defaults within the data sources (default weighted average);
(b)
institutions shall use LGD estimates that are appropriate for an economic downturn if those are more conservative than the long-run average. To the extent a rating system is expected to deliver realised LGDs at a constant level by grade or pool over time, institutions shall make adjustments to their estimates of risk parameters by grade or pool to limit the capital impact of an economic downturn;
(c)
an institution shall consider the extent of any dependence between the risk of the obligor with that of the collateral or collateral provider. Cases where there is a significant degree of dependence shall be addressed in a conservative manner;
(d)
currency mismatches between the underlying obligation and the collateral shall be treated conservatively in the institution's assessment of LGD;
(e)
to the extent that LGD estimates take into account the existence of collateral, these estimates shall not solely be based on the collateral's estimated market value. LGD estimates shall take into account the effect of the potential inability of institutions to expeditiously gain control of their collateral and liquidate it;
(f)
to the extent that LGD estimates take into account the existence of collateral, institutions shall establish internal requirements for collateral management, legal certainty and risk management that are generally consistent with those set out in Chapter 4, Section 3;
(g)
to the extent that an institution recognises collateral for determining the exposure value for counterparty credit risk in accordance with Chapter 6, Section 5 or 6, any amount expected to be recovered from the collateral shall not be taken into account in the LGD estimates;
(h)
for the specific case of exposures already in default, the institution shall use the sum of its best estimate of expected loss for each exposure given current economic circumstances and exposure status and its estimate of the increase of loss rate caused by possible additional unexpected losses during the recovery period, i.e. between date of default and final liquidation of the exposure;
(i)
to the extent that unpaid late fees have been capitalised in the institution's income statement, they shall be added to the institution's measure of exposure and loss;
(j)
for exposures to corporates, institutions and central governments and central banks, estimates of LGD shall be based on data over a minimum of five years, increasing by one year each year after implementation until a minimum of seven years is reached, for at least one data source. If the available observation period spans a longer period for any source, and the data is relevant, this longer period shall be used.
2. For retail exposures, institutions may do the following:
(a)
derive LGD estimates from realised losses and appropriate estimates of PDs;
(b)
reflect future drawings either in their conversion factors or in their LGD estimates;
(c)
For purchased retail receivables use external and internal reference data to estimate LGDs.
For retail exposures, estimates of LGD shall be based on data over a minimum of five years. An institution needs not give equal importance to historic data if more recent data is a better predictor of loss rates. Subject to the permission of the competent authorities, institutions may use, when they implement the IRB Approach, relevant data covering a period of two years. The period to be covered shall increase by one year each year until relevant data cover a period of five years.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the nature, severity and duration of an economic downturn referred to in paragraph 1;
(b)
the conditions according to which a competent authority may permit and institution pursuant to paragraph 3 to use relevant data covering a period of two years when the institution implements the IRB Approach.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 182
Requirements specific to own-conversion factor estimates
1. In quantifying the risk parameters to be associated with rating grades or pools, institutions shall apply the following requirements specific to own-conversion factor estimates:
(a)
institutions shall estimate conversion factors by facility grade or pool on the basis of the average realised conversion factors by facility grade or pool using the default weighted average resulting from all observed defaults within the data sources;
(b)
institutions shall use conversion factor estimates that are appropriate for an economic downturn if those are more conservative than the long-run average. To the extent a rating system is expected to deliver realised conversion factors at a constant level by grade or pool over time, institutions shall make adjustments to their estimates of risk parameters by grade or pool to limit the capital impact of an economic downturn;
(c)
institutions' estimates of conversion factors shall reflect the possibility of additional drawings by the obligor up to and after the time a default event is triggered. The conversion factor estimate shall incorporate a larger margin of conservatism where a stronger positive correlation can reasonably be expected between the default frequency and the magnitude of conversion factor;
(d)
in arriving at estimates of conversion factors institutions shall consider their specific policies and strategies adopted in respect of account monitoring and payment processing. Institutions shall also consider their ability and willingness to prevent further drawings in circumstances short of payment default, such as covenant violations or other technical default events;
(e)
institutions shall have adequate systems and procedures in place to monitor facility amounts, current outstandings against committed lines and changes in outstandings per obligor and per grade. The institution shall be able to monitor outstanding balances on a daily basis;
(f)
if institutions use different estimates of conversion factors for the calculation of risk weighted exposure amounts and internal purposes it shall be documented and be reasonable.
2. For exposures to corporates, institutions and central governments and central banks, estimates of conversion factors shall be based on data over a minimum of five years, increasing by one year each year after implementation until a minimum of seven years is reached, for at least one data source. If the available observation period spans a longer period for any source, and the data is relevant, this longer period shall be used.
3. For retail exposures, institutions may reflect future drawings either in their conversion factors or in their LGD estimates.
For retail exposures, estimates of conversion factors shall be based on data over a minimum of five years. By way of derogation from point (a) of paragraph 1, an institution need not give equal importance to historic data if more recent data is a better predictor of draw downs. Subject to the permission of competent authorities, institutions may use, when they implement the IRB Approach, relevant data covering a period of two years. The period to be covered shall increase by one year each year until relevant data cover a period of five years.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the nature, severity and duration of an economic downturn referred to in paragraph 1;
(b)
conditions according to which a competent authority may permit and institution to use relevant data covering a period of two years at the time an institution first implements the IRB Approach.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 183
Requirements for assessing the effect of guarantees and credit derivatives for exposures to corporates, institutions and central governments and central banks where own estimates of LGD are used and retail exposures
1. The following requirements shall apply in relation to eligible guarantors and guarantees:
(a)
institutions shall have clearly specified criteria for the types of guarantors they recognise for the calculation of risk weighted exposure amounts;
(b)
for recognised guarantors the same rules as for obligors as set out in Articles 171, 172 and 173 shall apply;
(c)
the guarantee shall be evidenced in writing, non-cancellable on the part of the guarantor, in force until the obligation is satisfied in full (to the extent of the amount and tenor of the guarantee) and legally enforceable against the guarantor in a jurisdiction where the guarantor has assets to attach and enforce a judgement. Conditional guarantees prescribing conditions under which the guarantor may not be obliged to perform may be recognised subject to permission of the competent authorities. The assignment criteria shall adequately address any potential reduction in the risk mitigation effect.
2. An institution shall have clearly specified criteria for adjusting grades, pools or LGD estimates, and, in the case of retail and eligible purchased receivables, the process of allocating exposures to grades or pools, to reflect the impact of guarantees for the calculation of risk weighted exposure amounts. These criteria shall comply with the requirements set out in Articles 171, 172 and 173.
The criteria shall be plausible and intuitive. They shall address the guarantor's ability and willingness to perform under the guarantee, the likely timing of any payments from the guarantor, the degree to which the guarantor's ability to perform under the guarantee is correlated with the obligor's ability to repay, and the extent to which residual risk to the obligor remains.
3. The requirements for guarantees in this Article shall apply also for single-name credit derivatives. In relation to a mismatch between the underlying obligation and the reference obligation of the credit derivative or the obligation used for determining whether a credit event has occurred, the requirements set out under Article 216(2) shall apply. For retail exposures and eligible purchased receivables, this paragraph applies to the process of allocating exposures to grades or pools.
The criteria shall address the payout structure of the credit derivative and conservatively assess the impact this has on the level and timing of recoveries. The institution shall consider the extent to which other forms of residual risk remain.
4. The requirements set out in paragraphs 1 to 3 shall not apply for guarantees provided by institutions, central governments and central banks, and corporate entities which meet the requirements laid down in Article 201(1)(g) if the institution has received permission to apply the Standardised Approach for exposures to such entities pursuant to Articles 148 and 150. In this case the requirements of Chapter 4 shall apply.
5. For retail guarantees, the requirements set out in paragraphs 1, 2 and 3 shall also apply to the assignment of exposures to grades or pools, and the estimation of PD.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which competent authorities may permit conditional guarantees to be recognised.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 184
Requirements for purchased receivables
1. In quantifying the risk parameters to be associated with rating grades or pools for purchased receivables, institutions shall ensure the conditions laid down in paragraphs 2 to 6 are met.
2. The structure of the facility shall ensure that under all foreseeable circumstances the institution has effective ownership and control of all cash remittances from the receivables. When the obligor makes payments directly to a seller or servicer, the institution shall verify regularly that payments are forwarded completely and within the contractually agreed terms. Institutions shall have procedures to ensure that ownership over the receivables and cash receipts is protected against bankruptcy stays or legal challenges that could materially delay the lender's ability to liquidate or assign the receivables or retain control over cash receipts.
3. The institution shall monitor both the quality of the purchased receivables and the financial condition of the seller and servicer. The following shall apply:
(a)
the institution shall assess the correlation among the quality of the purchased receivables and the financial condition of both the seller and servicer, and have in place internal policies and procedures that provide adequate safeguards to protect against any contingencies, including the assignment of an internal risk rating for each seller and servicer;
(b)
the institution shall have clear and effective policies and procedures for determining seller and servicer eligibility. The institution or its agent shall conduct periodic reviews of sellers and servicers in order to verify the accuracy of reports from the seller or servicer, detect fraud or operational weaknesses, and verify the quality of the seller's credit policies and servicer's collection policies and procedures. The findings of these reviews shall be documented;
(c)
the institution shall assess the characteristics of the purchased receivables pools, including over-advances; history of the seller's arrears, bad debts, and bad debt allowances; payment terms, and potential contra accounts;
(d)
the institution shall have effective policies and procedures for monitoring on an aggregate basis single-obligor concentrations both within and across purchased receivables pools;
(e)
the institution shall ensure that it receives from the servicer timely and sufficiently detailed reports of receivables ageings and dilutions to ensure compliance with the institution's eligibility criteria and advancing policies governing purchased receivables, and provide an effective means with which to monitor and confirm the seller's terms of sale and dilution.
4. The institution shall have systems and procedures for detecting deteriorations in the seller's financial condition and purchased receivables quality at an early stage, and for addressing emerging problems pro-actively. In particular, the institution shall have clear and effective policies, procedures, and information systems to monitor covenant violations, and clear and effective policies and procedures for initiating legal actions and dealing with problem purchased receivables.
5. The institution shall have clear and effective policies and procedures governing the control of purchased receivables, credit, and cash. In particular, written internal policies shall specify all material elements of the receivables purchase programme, including the advancing rates, eligible collateral, necessary documentation, concentration limits, and the way cash receipts are to be handled. These elements shall take appropriate account of all relevant and material factors, including the seller and servicer's financial condition, risk concentrations, and trends in the quality of the purchased receivables and the seller's customer base, and internal systems shall ensure that funds are advanced only against specified supporting collateral and documentation.
6. The institution shall have an effective internal process for assessing compliance with all internal policies and procedures. The process shall include regular audits of all critical phases of the institution's receivables purchase programme, verification of the separation of duties between firstly the assessment of the seller and servicer and the assessment of the obligor and secondly between the assessment of the seller and servicer and the field audit of the seller and servicer, and evaluations of back office operations, with particular focus on qualifications, experience, staffing levels, and supporting automation systems.
Sub-Section 3
Validation of internal estimates
Article 185
Validation of internal estimates
Institutions shall validate their internal estimates subject to the following requirements:
(a)
institutions shall have robust systems in place to validate the accuracy and consistency of rating systems, processes, and the estimation of all relevant risk parameters. The internal validation process shall enable the institution to assess the performance of internal rating and risk estimation systems consistently and meaningfully;
(b)
institutions shall regularly compare realised default rates with estimated PDs for each grade and, where realised default rates are outside the expected range for that grade, institutions shall specifically analyse the reasons for the deviation. Institutions using own estimates of LGDs and conversion factors shall also perform analogous analysis for these estimates. Such comparisons shall make use of historical data that cover as long a period as possible. The institution shall document the methods and data used in such comparisons. This analysis and documentation shall be updated at least annually;
(c)
institutions shall also use other quantitative validation tools and comparisons with relevant external data sources. The analysis shall be based on data that are appropriate to the portfolio, are updated regularly, and cover a relevant observation period. Institutions' internal assessments of the performance of their rating systems shall be based on as long a period as possible;
(d)
the methods and data used for quantitative validation shall be consistent through time. Changes in estimation and validation methods and data (both data sources and periods covered) shall be documented;
(e)
institutions shall have sound internal standards for situations where deviations in realised PDs, LGDs, conversion factors and total losses, where EL is used, from expectations, become significant enough to call the validity of the estimates into question. These standards shall take account of business cycles and similar systematic variability in default experience. Where realised values continue to be higher than expected values, institutions shall revise estimates upward to reflect their default and loss experience;
Sub-Section 4
Requirements for equity exposures under the internal models approach
Article 186
Own funds requirement and risk quantification
For the purpose of calculating own funds requirements institutions shall meet the following standards:
(a)
the estimate of potential loss shall be robust to adverse market movements relevant to the long-term risk profile of the institution's specific holdings. The data used to represent return distributions shall reflect the longest sample period for which data is available and meaningful in representing the risk profile of the institution's specific equity exposures. The data used shall be sufficient to provide conservative, statistically reliable and robust loss estimates that are not based purely on subjective or judgmental considerations. The shock employed shall provide a conservative estimate of potential losses over a relevant long-term market or business cycle. The institution shall combine empirical analysis of available data with adjustments based on a variety of factors in order to attain model outputs that achieve appropriate realism and conservatism. In constructing Value at Risk (VaR) models estimating potential quarterly losses, institutions may use quarterly data or convert shorter horizon period data to a quarterly equivalent using an analytically appropriate method supported by empirical evidence and through a well-developed and documented thought process and analysis. Such an approach shall be applied conservatively and consistently over time. Where only limited relevant data is available the institution shall add appropriate margins of conservatism;
(b)
the models used shall capture adequately all of the material risks embodied in equity returns including both the general market risk and specific risk exposure of the institution's equity portfolio. The internal models shall adequately explain historical price variation, capture both the magnitude and changes in the composition of potential concentrations, and be robust to adverse market environments. The population of risk exposures represented in the data used for estimation shall be closely matched to or at least comparable with those of the institution's equity exposures;
(c)
the internal model shall be appropriate for the risk profile and complexity of an institution's equity portfolio. Where an institution has material holdings with values that are highly non-linear in nature the internal models shall be designed to capture appropriately the risks associated with such instruments;
(d)
mapping of individual positions to proxies, market indices, and risk factors shall be plausible, intuitive, and conceptually sound;
(e)
institutions shall demonstrate through empirical analyses the appropriateness of risk factors, including their ability to cover both general and specific risk;
(f)
the estimates of the return volatility of equity exposures shall incorporate relevant and available data, information, and methods. Independently reviewed internal data or data from external sources including pooled data shall be used;
(g)
a rigorous and comprehensive stress-testing programme shall be in place.
Article 187
Risk management process and controls
With regard to the development and use of internal models for own funds requirement purposes, institutions shall establish policies, procedures, and controls to ensure the integrity of the model and modelling process. These policies, procedures, and controls shall include the following:
(a)
full integration of the internal model into the overall management information systems of the institution and in the management of the non-trading book equity portfolio. Internal models shall be fully integrated into the institution's risk management infrastructure if they are particularly used in measuring and assessing equity portfolio performance including the risk-adjusted performance, allocating economic capital to equity exposures and evaluating overall capital adequacy and the investment management process;
(b)
established management systems, procedures, and control functions for ensuring the periodic and independent review of all elements of the internal modelling process, including approval of model revisions, vetting of model inputs, and review of model results, such as direct verification of risk computations. These reviews shall assess the accuracy, completeness, and appropriateness of model inputs and results and focus on both finding and limiting potential errors associated with known weaknesses and identifying unknown model weaknesses. Such reviews may be conducted by an internal independent unit, or by an independent external third party;
(c)
adequate systems and procedures for monitoring investment limits and the risk exposures of equity exposures;
(d)
the units responsible for the design and application of the model shall be functionally independent from the units responsible for managing individual investments;
(e)
parties responsible for any aspect of the modelling process shall be adequately qualified. Management shall allocate sufficient skilled and competent resources to the modelling function.
Article 188
Validation and documentation
Institutions shall have robust systems in place to validate the accuracy and consistency of their internal models and modelling processes. All material elements of the internal models and the modelling process and validation shall be documented.
The validation and documentation of institutions' internal models and modelling processes shall be subject to the following requirements:
(a)
institutions shall use the internal validation process to assess the performance of its internal models and processes in a consistent and meaningful way;
(b)
the methods and data used for quantitative validation shall be consistent through time. Changes in estimation and validation methods and data both data sources and periods covered shall be documented;
(c)
institutions shall regularly compare actual equity returns computed using realised and unrealised gains and losses with modelled estimates. Such comparisons shall make use of historical data that cover as long a period as possible. The institution shall document the methods and data used in such comparisons. This analysis and documentation shall be updated at least annually;
(d)
institutions shall make use of other quantitative validation tools and comparisons with external data sources. The analysis shall be based on data that are appropriate to the portfolio, are updated regularly, and cover a relevant observation period. Institutions' internal assessments of the performance of their models shall be based on as long a period as possible;
(e)
institutions shall have sound internal standards for addressing situations where comparison of actual equity returns with the models estimates calls the validity of the estimates or of the models as such into question. These standards shall take account of business cycles and similar systematic variability in equity returns. All adjustments made to internal models in response to model reviews shall be documented and consistent with the institution's model review standards;
(f)
the internal model and the modelling process shall be documented, including the responsibilities of parties involved in the modelling, and the model approval and model review processes.
Sub-Section 5
Internal governance and oversight
Article 189
Corporate Governance
1. All material aspects of the rating and estimation processes shall be approved by the institution's management body or a designated committee thereof and senior management. These parties shall possess a general understanding of the rating systems of the institution and detailed comprehension of its associated management reports.
2. Senior management shall be subject to the following requirements:
(a)
they shall provide notice to the management body or a designated committee thereof of material changes or exceptions from established policies that will materially impact the operations of the institution's rating systems;
(b)
they shall have a good understanding of the rating systems designs and operations;
(c)
they shall ensure, on an ongoing basis that the rating systems are operating properly.
Senior management shall be regularly informed by the credit risk control units about the performance of the rating process, areas needing improvement, and the status of efforts to improve previously identified deficiencies.
3. Internal ratings-based analysis of the institution's credit risk profile shall be an essential part of the management reporting to these parties. Reporting shall include at least risk profile by grade, migration across grades, estimation of the relevant parameters per grade, and comparison of realised default rates, and to the extent that own estimates are used of realised LGDs and realised conversion factors against expectations and stress-test results. Reporting frequencies shall depend on the significance and type of information and the level of the recipient.
Article 190
Credit risk control
1. The credit risk control unit shall be independent from the personnel and management functions responsible for originating or renewing exposures and report directly to senior management. The unit shall be responsible for the design or selection, implementation, oversight and performance of the rating systems. It shall regularly produce and analyse reports on the output of the rating systems.
2. The areas of responsibility for the credit risk control unit or units shall include:
(a)
testing and monitoring grades and pools;
(b)
production and analysis of summary reports from the institution's rating systems;
(c)
implementing procedures to verify that grade and pool definitions are consistently applied across departments and geographic areas;
(d)
reviewing and documenting any changes to the rating process, including the reasons for the changes;
(e)
reviewing the rating criteria to evaluate if they remain predictive of risk. Changes to the rating process, criteria or individual rating parameters shall be documented and retained;
(f)
active participation in the design or selection, implementation and validation of models used in the rating process;
(g)
oversight and supervision of models used in the rating process;
(h)
ongoing review and alterations to models used in the rating process.
3. Institutions using pooled data in accordance with Article 179(2) may outsource the following tasks:
(a)
production of information relevant to testing and monitoring grades and pools;
(b)
production of summary reports from the institution's rating systems;
(c)
production of information relevant to review of the rating criteria to evaluate if they remain predictive of risk;
(d)
documentation of changes to the rating process, criteria or individual rating parameters;
(e)
production of information relevant to ongoing review and alterations to models used in the rating process.
4. Institutions making use of paragraph 3 shall ensure that the competent authorities have access to all relevant information from the third party that is necessary for examining compliance with the requirements and that the competent authorities may perform on-site examinations to the same extent as within the institution.
Article 191
Internal Audit
Internal audit or another comparable independent auditing unit shall review at least annually the institution's rating systems and its operations, including the operations of the credit function and the estimation of PDs, LGDs, ELs and conversion factors. Areas of review shall include adherence to all applicable requirements.
CHAPTER 4
Credit risk mitigation
Section 1
Definitions and general requirements
Article 192
Definitions
For the purposes of this Chapter, the following definitions shall apply:
(1)
‧lending institution‧ means the institution which has the exposure in question;
(2)
‧secured lending transaction‧ means any transaction giving rise to an exposure secured by collateral which does not include a provision conferring upon the institution the right to receive margin at least daily;
(3)
‧capital market-driven transaction‧ means any transaction giving rise to an exposure secured by collateral which includes a provision conferring upon the institution the right to receive margin at least daily;
(4)
‧underlying CIU‧ means a CIU in the shares or units of which another CIU has invested.
Article 193
Principles for recognising the effect of credit risk mitigation techniques
1. No exposure in respect of which an institution obtains credit risk mitigation shall produce a higher risk-weighted exposure amount or expected loss amount than an otherwise identical exposure in respect of which an institution has no credit risk mitigation.
2. Where the risk-weighted exposure amount already takes account of credit protection under Chapter 2 or Chapter 3, as applicable, institutions shall not take into account that credit protection in the calculations under this Chapter.
3. Where the provisions in Sections 2 and 3 are met, institutions may amend the calculation of risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach and the calculation of risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach in accordance with the provisions of Sections 4, 5 and 6.
4. Institutions shall treat cash, securities or commodities purchased, borrowed or received under a repurchase transaction or securities or commodities lending or borrowing transaction as collateral.
5. Where an institution calculating risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach has more than one form of credit risk mitigation covering a single exposure it shall do both of the following:
(a)
subdivide the exposure into parts covered by each type of credit risk mitigation tool;
(b)
calculate the risk-weighted exposure amount for each part obtained in point (a) separately in accordance with the provisions of Chapter 2 and this Chapter.
6. When an institution calculating risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach covers a single exposure with credit protection provided by a single protection provider and that protection has differing maturities, it shall do both of the following:
(a)
subdivide the exposure into parts covered by each credit risk mitigation tool;
(b)
calculate the risk-weighted exposure amount for each part obtained in point (a) separately in accordance with the provisions of Chapter 2 and this Chapter.
Article 194
Principles governing the eligibility of credit risk mitigation techniques
1. The technique used to provide the credit protection together with the actions and steps taken and procedures and policies implemented by the lending institution shall be such as to result in credit protection arrangements which are legally effective and enforceable in all relevant jurisdictions.
The lending institution shall provide, upon request of the competent authority, the most recent version of the independent, written and reasoned legal opinion or opinions that it used to establish whether its credit protection arrangement or arrangements meet the condition laid down in the first subparagraph.
2. The lending institution shall take all appropriate steps to ensure the effectiveness of the credit protection arrangement and to address the risks related to that arrangement.
3. Institutions may recognise funded credit protection in the calculation of the effect of credit risk mitigation only where the assets relied upon for protection meet both of the following conditions:
(a)
they are included in the list of eligible assets set out in Articles 197 to 200, as applicable;
(b)
they are sufficiently liquid and their value over time sufficiently stable to provide appropriate certainty as to the credit protection achieved having regard to the approach used to calculate risk-weighted exposure amounts and to the degree of recognition allowed.
4. Institutions may recognise funded credit protection in the calculation of the effect of credit risk mitigation only where the lending institution has the right to liquidate or retain, in a timely manner, the assets from which the protection derives in the event of the default, insolvency or bankruptcy - or other credit event set out in the transaction documentation - of the obligor and, where applicable, of the custodian holding the collateral. The degree of correlation between the value of the assets relied upon for protection and the credit quality of the obligor shall not be too high.
5. In the case of unfunded credit protection, a protection provider shall qualify as an eligible protection provider only where the protection provider is included in the list of eligible protection providers set out in Article 201 or 202, as applicable.
6. In the case of unfunded credit protection, a protection agreement shall qualify as an eligible protection agreement only where it meets both the following conditions:
(a)
it is included in the list of eligible protection agreements set out in Articles 203 and 204(1);
(b)
it is legally effective and enforceable in the relevant jurisdictions, to provide appropriate certainty as to the credit protection achieved having regard to the approach used to calculate risk-weighted exposure amounts and to the degree of recognition allowed;
(c)
the protection provider meets the criteria laid down in paragraph 5.
7. Credit protection shall comply with the requirements set out in Section 3, as applicable.
8. An institution shall be able to demonstrate to competent authorities that it has adequate risk management processes to control those risks to which it may be exposed as a result of carrying out credit risk mitigation practices.
9. Notwithstanding the fact that credit risk mitigation has been taken into account for the purposes of calculating risk-weighted exposure amounts and, where applicable, expected loss amounts, institutions shall continue to undertake a full credit risk assessment of the underlying exposure and be in a position to demonstrate the fulfilment of this requirement to the competent authorities. In the case of repurchase transactions and securities lending or commodities lending or borrowing transactions the underlying exposure shall, for the purposes of this paragraph only, be deemed to be the net amount of the exposure.
10. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify what constitutes sufficiently liquid assets and when asset values can be considered as sufficiently stable for the purpose of paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 30 September 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Section 2
Eligible forms of credit risk mitigation
Sub-Section 1
Funded credit protection
Article 195
On-balance sheet netting
An institution may use on-balance sheet netting of mutual claims between itself and its counterparty as an eligible form of credit risk mitigation.
Without prejudice to Article 196, eligibility is limited to reciprocal cash balances between the institution and the counterparty. Institutions may amend risk-weighted exposure amounts and, as relevant, expected loss amounts only for loans and deposits that they have received themselves and that are subject to an on-balance sheet netting agreement.
Article 196
Master netting agreements covering repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions or other capital market-driven transactions
Institutions adopting the Financial Collateral Comprehensive Method set out in Article 223 may take into account the effects of bilateral netting contracts covering repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, or other capital market-driven transactions with a counterparty. Without prejudice to Article 299, the collateral taken and securities or commodities borrowed within such agreements or transactions shall comply with the eligibility requirements for collateral set out in Articles 197 and 198.
Article 197
Eligibility of collateral under all approaches and methods
1. Institutions may use the following items as eligible collateral under all approaches and methods:
(a)
cash on deposit with, or cash assimilated instruments held by, the lending institution;
(b)
debt securities issued by central governments or central banks, which securities have a credit assessment by an ECAI or export credit agency recognised as eligible for the purposes of Chapter 2 which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 4 or above under the rules for the risk weighting of exposures to central governments and central banks under Chapter 2;
(c)
debt securities issued by institutions, which securities have a credit assessment by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of exposures to institutions under Chapter 2;
(d)
debt securities issued by other entities which securities have a credit assessment by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of exposures to corporates under Chapter 2;
(e)
debt securities with a short-term credit assessment by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of short term exposures under Chapter 2;
(f)
equities or convertible bonds that are included in a main index;
(g)
gold;
(h)
securitisation positions that are not re-securitisation positions, which have an external credit assessment by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of securitisation exposures under the approach specified in Chapter 5, Section 3, Sub-section 3.
2. For the purposes of point (b) of paragraph 1, ‧debt securities issued by central governments or central banks‧ shall include all the following:
(a)
debt securities issued by regional governments or local authorities, exposures to which are treated as exposures to the central government in whose jurisdiction they are established under Article 115(2);
(b)
debt securities issued by public sector entities which are treated as exposures to central governments in accordance with Article 116(4);
(c)
debt securities issued by multilateral development banks to which a 0 % risk weight is assigned under Article 117(2);
(d)
debt securities issued by international organisations which are assigned a 0 % risk weight under Article 118.
3. For the purposes of point (c) of paragraph 1, ‧debt securities issued by institutions‧ shall include all the following:
(a)
debt securities issued by regional governments or local authorities other than those debt securities referred to in point (a) of paragraph 2;
(b)
debt securities issued by public sector entities, exposures to which are treated in accordance with Article 116(1) and (2);
(c)
debt securities issued by multilateral development banks other than those to which a 0 % risk weight is assigned under Article 117(2).
4. An institution may use debt securities that are issued by other institutions and that do not have a credit assessment by an ECAI as eligible collateral where those debt securities fulfil all the following criteria:
(a)
they are listed on a recognised exchange;
(b)
they qualify as senior debt;
(c)
all other rated issues by the issuing institution of the same seniority have a credit assessment by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of exposures to institutions or short term exposures under Chapter 2;
(d)
the lending institution has no information to suggest that the issue would justify a credit assessment below that indicated in point (c);
(e)
the market liquidity of the instrument is sufficient for these purposes.
5. Institutions may use units or shares in CIUs as eligible collateral where all the following conditions are satisfied:
(a)
the units or shares have a daily public price quote;
(b)
the CIUs are limited to investing in instruments that are eligible for recognition under paragraphs 1 and 2;
(c)
the CIUs meet the conditions laid down in Article 132(3).
Where a CIU invests in shares or units of another CIU, conditions laid down in points (a) to (c) of the first subparagraph shall apply equally to any such underlying CIU.
The use by a CIU of derivative instruments to hedge permitted investments shall not prevent units or shares in that undertaking from being eligible as collateral.
6. For the purposes of paragraph 5, where a CIU (‧the original CIU‧) or any of its underlying CIUs are not limited to investing in instruments that are eligible under paragraphs 1 and 4, institutions may use units or shares in that CIU as collateral to an amount equal to the value of the eligible assets held by that CIU under the assumption that that CIU or any of its underlying CIUs have invested in non-eligible assets to the maximum extent allowed under their respective mandates.
Where any underlying CIUs has underlying CIUs of its own, institutions may use units or shares in the original CIU as eligible collateral provided that they apply the methodology laid down in the first subparagraph
Where non-eligible assets can have a negative value due to liabilities or contingent liabilities resulting from ownership, institutions shall do both of the following:
(a)
calculate the total value of the non-eligible assets;
(b)
where the amount obtained under point (a) is negative, subtract the absolute value of that amount from the total value of the eligible assets.
7. With regard to points (b) to (e) of paragraph 1, where a security has two credit assessments by ECAIs, institutions shall apply the less favourable assessment. Where a security has more than two credit assessments by ECAIs, institutions shall apply the two most favourable assessments. Where the two most favourable credit assessments are different, institutions shall apply the less favourable of the two.
8. ESMA shall develop draft implementing technical standards to specify the following:
(a)
the main indices referred to in point (f) of paragraph 1 of this Article, in point (a) of Article 198(1), in Article 224(1) and (4), and in point (e) of Article 299(2);
(b)
the recognised exchanges referred to in point (a) of paragraph 4 of this Article, in point (a) of Article 198(1), in Article 224(1) and (4), in point (e) of Article 299(2), in point (k) of Article 400(2), in point (e) of Article 416(3), in point (c) of Article 428(1), and in point 12 of Annex III in accordance with the conditions laid down in point (72) of Article 4(1).
ESMA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1095/2010.
Article 198
Additional eligibility of collateral under the Financial Collateral Comprehensive Method
1. In addition to the collateral established in Article 197, where an institution uses the Financial Collateral Comprehensive Method set out in Article 223, that institution may use the following items as eligible collateral:
(a)
equities or convertible bonds not included in a main index but traded on a recognised exchange;
(b)
units or shares in CIUs where both the following conditions are met:
(i)
the units or shares have a daily public price quote;
(ii)
the CIU is limited to investing in instruments that are eligible for recognition under Article 197(1) and (4) and the items mentioned in point (a) of this subparagraph.
In the case a CIU invests in units or shares of another CIU, conditions (a) and (b) of this paragraph equally apply to any such underlying CIU.
The use by a CIU of derivative instruments to hedge permitted investments shall not prevent units or shares in that undertaking from being eligible as collateral.
2. Where the CIU or any underlying CIU are not limited to investing in instruments that are eligible for recognition under Article 197(1) and (4) and the items mentioned in point (a) of paragraph 1 of this Article, institutions may use units or shares in that CIU as collateral to an amount equal to the value of the eligible assets held by that CIU under the assumption that that CIU or any of its underlying CIUs have invested in non-eligible assets to the maximum extent allowed under their respective mandates.
Where non-eligible assets can have a negative value due to liabilities or contingent liabilities resulting from ownership, institutions shall do both of the following:
(a)
calculate the total value of the non-eligible assets;
(b)
where the amount obtained under point (a) is negative, subtract the absolute value of that amount from the total value of the eligible assets.
Article 199
Additional eligibility for collateral under the IRB Approach
1. In addition to the collateral referred to in Articles 197 and 198, institutions that calculate risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach may also use the following forms of collateral:
(a)
immovable property collateral in accordance with paragraphs 2, 3 and 4;
(b)
receivables in accordance with paragraph 5;
(c)
other physical collateral in accordance with paragraphs 6 and 8;
(d)
leasing in accordance with paragraph 7.
2. Unless otherwise specified under Article 124(2), institutions may use as eligible collateral residential property which is or will be occupied or let by the owner, or the beneficial owner in the case of personal investment companies, and commercial immovable property, including offices and other commercial premises, where both the following conditions are met:
(a)
the value of the property does not materially depend upon the credit quality of the obligor. Institutions may exclude situations where purely macro-economic factors affect both the value of the property and the performance of the borrower from their determination of the materiality of such dependence;
(b)
the risk of the borrower does not materially depend upon the performance of the underlying property or project, but on the underlying capacity of the borrower to repay the debt from other sources, and as a consequence the repayment of the facility does not materially depend on any cash flow generated by the underlying property serving as collateral.
3. Institutions may derogate from point (b) of paragraph 2 for exposures secured by residential property situated within the territory of a Member State, where the competent authority of that Member State has published evidence showing that a well-developed and long-established residential property market is present in that territory with loss rates that do not exceed any of the following limits:
(a)
losses stemming from loans collateralised by residential property up to 80 % of the market value or 80 % of the mortgage-lending-value, unless otherwise provided under Article 124(2), do not exceed 0,3 % of the outstanding loans collateralised by residential property in any given year;
(b)
overall losses stemming from loans collateralised by residential property do not exceed 0,5 % of the outstanding loans collateralised by residential property in any given year.
Where either of the conditions in points (a) and (b) of the first subparagraph is not met in a given year, institutions shall not use the treatment set out in that subparagraph until both conditions are satisfied in a subsequent year.
4. Institutions may derogate from point (b) of paragraph 2 for commercial immovable property situated within the territory of a Member State, where the competent authority of that Member State has published evidence showing that a well-developed and long-established commercial property market is present in that territory with loss rates that do not exceed any of the following limits:
(a)
losses stemming from loans collateralised by commercial immovable property up to 50 % of the market value or 60 % of the mortgage-lending-value do not exceed 0,3 % of the outstanding loans collateralised by commercial immovable property in any given year;
(b)
overall losses stemming from loans collateralised by commercial immovable property do not exceed 0,5 % of the outstanding loans collateralised by commercial immovable property in any given year.
Where either of the conditions in points (a) and (b) of the first subparagraph is not met in a given year, institutions shall not use the treatment set out in that subparagraph until both conditions are satisfied in a subsequent year.
5. Institutions may use as eligible collateral amounts receivable linked to a commercial transaction or transactions with an original maturity of less than or equal to one year. Eligible receivables do not include those associated with securitisations, sub-participations or credit derivatives or amounts owed by affiliated parties.
6. Competent authorities shall permit an institution to use as eligible collateral physical collateral of a type other than those indicated in paragraphs 2, 3 and 4 where all the following conditions are met:
(a)
there are liquid markets, evidenced by frequent transactions taking into account the asset type, for the disposal of the collateral in an expeditious and economically efficient manner. Institutions shall carry out the assessment of this condition periodically and where information indicates material changes in the market;
(b)
there are well-established, publicly available market prices for the collateral. Institutions may consider market prices as well-established where they come from reliable sources of information such as public indices and reflect the price of the transactions under normal conditions. Institutions may consider market prices as publicly available, where these prices are disclosed, easily accessible, and obtainable regularly and without any undue administrative or financial burden;
(c)
the institution analyses the market prices, time and costs required to realise the collateral and the realised proceeds from the collateral;
(d)
the institution demonstrates that the realised proceeds from the collateral are not below 70 % of the collateral value in more than 10 % of all liquidations for a given type of collateral. Where there is material volatility in the market prices, the institution demonstrates to the satisfaction of the competent authorities that its valuation of the collateral is sufficiently conservative.
Institutions shall document the fulfilment of the conditions specified in points (a) to (d) of the first subparagraph and those specified in Article 210.
7. Subject to the provisions of Article 230(2), where the requirements set out in Article 211 are met, exposures arising from transactions whereby an institution leases property to a third party may be treated in the same manner as loans collateralised by the type of property leased.
8. EBA shall disclose a list of types of physical collateral for which institutions can assume that the conditions referred to in points (a) and (b) of paragraph 6 are met.
Article 200
Other funded credit protection
Institutions may use the following other funded credit protection as eligible collateral:
(a)
cash on deposit with, or cash assimilated instruments held by, a third party institution in a non-custodial arrangement and pledged to the lending institution;
(b)
life insurance policies pledged to the lending institution;
(c)
instruments issued by third party institutions which will be repurchased by that institution on request.
Sub-Section 2
Unfunded credit protection
Article 201
Eligibility of protection providers under all approaches
1. Institutions may use the following parties as eligible providers of unfunded credit protection:
(a)
central governments and central banks;
(b)
regional governments or local authorities;
(c)
multilateral development banks;
(d)
international organisations exposures to which a 0 % risk weight under Article 117 is assigned;
(e)
public sector entities, claims on which are treated in accordance with Article 116;
(f)
institutions, and financial institutions for which exposures to the financial institution are treated as exposures to institutions in accordance with Article 119(5);
(g)
other corporate entities, including parent, subsidiary and affiliate corporate entities of the institution, where either of the following conditions is met:
(i)
those other corporate entities have a credit assessment by an ECAI;
(ii)
in the case of institutions calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach, those other corporate entities do not have a credit assessment by a recognised ECAI and are internally rated by the institution;
(h)
central counterparties.
2. Where institutions calculate risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach, to be eligible as a provider of unfunded credit protection a guarantor shall be internally rated by the institution in accordance with the provisions of Section 6 of Chapter 3.
Competent authorities shall publish and maintain the list of those financial institutions that are eligible providers of unfunded credit protection under point (f) of paragraph 1, or the guiding criteria for identifying such eligible providers of unfunded credit protection, together with a description of the applicable prudential requirements, and share their list with other competent authorities in accordance with Article 117 of Directive 2013/36/EU.
Article 202
Eligibility of protection providers under the IRB Approach which qualify for the treatment set out in Article 153(3)
An institution may use institutions, insurance and reinsurance undertakings and export credit agencies as eligible providers of unfunded credit protection which qualify for the treatment set out in Article 153(3) where they meet all the following conditions:
(a)
they have sufficient expertise in providing unfunded credit protection;
(b)
they are regulated in a manner equivalent to the rules laid down in this Regulation, or had, at the time the credit protection was provided, a credit assessment by a recognised ECAI which had been determined by EBA to be associated with credit quality step 3, or above, in accordance with the rules for the risk weighting of exposures to corporates set out in Chapter 2;
(c)
they had, at the time the credit protection was provided, or for any period of time thereafter, an internal rating with a PD equivalent to or lower than that associated with credit quality step 2 or above in accordance with the rules for the risk weighting of exposures to corporates set out in Chapter 2;
(d)
they have an internal rating with a PD equivalent to or lower than that associated with credit quality step 3 or above in accordance with the rules for the risk weighting of exposures to corporates set out in Chapter 2.
For the purpose of this Article, credit protection provided by export credit agencies shall not benefit from any explicit central government counter-guarantee.
Article 203
Eligibility of guarantees as unfunded credit protection
Institutions may use guarantees as eligible unfunded credit protection.
Sub-Section 3
Types of derivatives
Article 204
Eligible types of credit derivatives
1. Institutions may use the following types of credit derivatives, and instruments that may be composed of such credit derivatives or that are economically effectively similar, as eligible credit protection:
(a)
credit default swaps;
(b)
total return swaps;
(c)
credit linked notes to the extent of their cash funding.
Where an institution buys credit protection through a total return swap and records the net payments received on the swap as net income, but does not record the offsetting deterioration in the value of the asset that is protected either through reductions in fair value or by an addition to reserves, that credit protection does not qualify as eligible credit protection.
2. Where an institution conducts an internal hedge using a credit derivative, in order for the credit protection to qualify as eligible credit protection for the purposes of this Chapter, the credit risk transferred to the trading book shall be transferred out to a third party or parties.
Where an internal hedge has been conducted in accordance with the first subparagraph and the requirements in this Chapter have been met, institutions shall apply the rules set out in Sections 4 to 6 for the calculation of risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts where they acquire unfunded credit protection.
Section 3
Requirements
Sub-Section 1
Funded credit protection
Article 205
Requirements for on-balance sheet netting agreements other than master netting agreements referred to in Article 206
On-balance sheet netting agreements other than master netting agreements referred to in Article 206 shall qualify as an eligible form of credit risk mitigation where all the following conditions are met:
(a)
those agreements are legally effective and enforceable in all relevant jurisdictions, including in the event of the insolvency or bankruptcy of a counterparty;
(b)
institutions are able to determine at any time the assets and liabilities that are subject to those agreements;
(c)
institutions monitor and control the risks associated with the termination of the credit protection on an ongoing basis;
(d)
institutions monitor and control the relevant exposures on a net basis and do so on an ongoing basis.
Article 206
Requirements for master netting agreements covering repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions or other capital market driven transactions
Master netting agreements covering repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions or other capital market driven transactions shall qualify as an eligible form of credit risk mitigation where the collateral provided under those agreements meets all the requirements laid down in Article 207(2) to (4) and where all the following conditions are met:
(a)
they are legally effective and enforceable in all relevant jurisdictions, including in the event of the bankruptcy or insolvency of the counterparty;
(b)
they give the non-defaulting party the right to terminate and close-out in a timely manner all transactions under the agreement upon the event of default, including in the event of the bankruptcy or insolvency of the counterparty;
(c)
they provide for the netting of gains and losses on transactions closed out under an agreement so that a single net amount is owed by one party to the other.
Article 207
Requirements for financial collateral
1. Under all approaches and methods, financial collateral and gold shall qualify as eligible collateral where all the requirements laid down in paragraphs 2 to 4 are met.
2. The credit quality of the obligor and the value of the collateral shall not have a material positive correlation. Where the value of the collateral is reduced significantly, this shall not alone imply a significant deterioration of the credit quality of the obligor. Where the credit quality of the obligor becomes critical, this shall not alone imply a significant reduction in the value of the collateral.
Securities issued by the obligor, or any related group entity, shall not qualify as eligible collateral. This notwithstanding, the obligor's own issues of covered bonds falling within the terms of Article 129 qualify as eligible collateral when they are posted as collateral for a repurchase transaction, provided that they comply with the condition set out in the first subparagraph.
3. Institutions shall fulfil any contractual and statutory requirements in respect of, and take all steps necessary to ensure, the enforceability of the collateral arrangements under the law applicable to their interest in the collateral.
Institutions shall have conducted sufficient legal review confirming the enforceability of the collateral arrangements in all relevant jurisdictions. They shall re-conduct such review as necessary to ensure continuing enforceability.
4. Institutions shall fulfil all the following operational requirements:
(a)
they shall properly document the collateral arrangements and have in place clear and robust procedures for the timely liquidation of collateral;
(b)
they shall use robust procedures and processes to control risks arising from the use of collateral, including risks of failed or reduced credit protection, valuation risks, risks associated with the termination of the credit protection, concentration risk arising from the use of collateral and the interaction with the institution's overall risk profile;
(c)
they shall have in place documented policies and practices concerning the types and amounts of collateral accepted;
(d)
they shall calculate the market value of the collateral, and revalue it accordingly, at least once every six months and whenever they have reason to believe that a significant decrease in the market value of the collateral has occurred;
(e)
where the collateral is held by a third party, they shall take reasonable steps to ensure that the third party segregates the collateral from its own assets;
(f)
they shall ensure that they devote sufficient resources to the orderly operation of margin agreements with OTC derivatives and securities-financing counterparties, as measured by the timeliness and accuracy of their outgoing margin calls and response time to incoming margin calls;
(g)
they shall have in place collateral management policies to control, monitor and report the following:
(i)
the risks to which margin agreements expose them;
(ii)
the concentration risk to particular types of collateral assets;
(iii)
the reuse of collateral including the potential liquidity shortfalls resulting from the reuse of collateral received from counterparties;
(iv)
the surrender of rights on collateral posted to counterparties.
5. In addition to meeting all the requirements set out in paragraphs 2 to 4, for financial collateral to qualify as eligible collateral under the Financial Collateral Simple Method the residual maturity of the protection shall be at least as long as the residual maturity of the exposure.
Article 208
Requirements for immovable property collateral
1. Immovable property shall qualify as eligible collateral only where all the requirements laid down in paragraphs 2 to 5 are met.
2. The following requirements on legal certainly shall be met:
(a)
a mortgage or charge is enforceable in all jurisdictions which are relevant at the time of the conclusion of the credit agreement and shall be properly filed on a timely basis;
(b)
all legal requirements for establishing the pledge have been fulfilled;
(c)
the protection agreement and the legal process underpinning it enable the institution to realise the value of the protection within a reasonable timeframe.
3. The following requirements on monitoring of property values and on property valuation shall be met:
(a)
institutions monitor the value of the property on a frequent basis and at a minimum once every year for commercial immovable property and once every three years for residential real estate. Institutions carry out more frequent monitoring where the market is subject to significant changes in conditions;
(b)
the property valuation is reviewed when information available to institutions indicates that the value of the property may have declined materially relative to general market prices and that review is carried out by a valuer who possesses the necessary qualifications, ability and experience to execute a valuation and who is independent from the credit decision process. For loans exceeding EUR 3 million or 5 % of the own funds of an institution, the property valuation shall be reviewed by such valuer at least every three years.
Institutions may use statistical methods to monitor the value of the property and to identify property that needs revaluation.
4. Institutions shall clearly document the types of residential and commercial immovable property they accept and their lending policies in this regard.
5. Institutions shall have in place procedures to monitor that the property taken as credit protection is adequately insured against the risk of damage.
Article 209
Requirements for receivables
1. Receivables shall qualify as eligible collateral where all the requirements laid down in paragraphs 2 and 3 are met.
2. The following requirements on legal certainty shall be met:
(a)
the legal mechanism by which the collateral is provided to a lending institution shall be robust and effective and ensure that that institution has clear rights over the collateral including the right to the proceeds from the sale of the collateral;
(b)
institutions shall take all steps necessary to fulfil local requirements in respect of the enforceability of security interest. Lending institutions shall have a first priority claim over the collateral although such claims may still be subject to the claims of preferential creditors provided for in legislative provisions;
(c)
institutions shall have conducted sufficient legal review confirming the enforceability of the collateral arrangements in all relevant jurisdictions;
(d)
institutions shall properly document their collateral arrangements and shall have in place clear and robust procedures for the timely collection of collateral;
(e)
institutions shall have in place procedures that ensure that any legal conditions required for declaring the default of a borrower and timely collection of collateral are observed;
(f)
in the event of a borrower's financial distress or default, institutions shall have legal authority to sell or assign the receivables to other parties without consent of the receivables obligors.
3. The following requirements on risk management shall be met:
(a)
an institution shall have in place a sound process for determining the credit risk associated with the receivables. Such a process shall include analyses of a borrower's business and industry and the types of customers with whom that borrower does business. Where the institution relies on its borrowers to ascertain the credit risk of the customers, the institution shall review the borrowers' credit practices to ascertain their soundness and credibility;
(b)
the difference between the amount of the exposure and the value of the receivables shall reflect all appropriate factors, including the cost of collection, concentration within the receivables pool pledged by an individual borrower, and potential concentration risk within the institution's total exposures beyond that controlled by the institution's general methodology. Institutions shall maintain a continuous monitoring process appropriate to the receivables. They shall also review, on a regular basis, compliance with loan covenants, environmental restrictions, and other legal requirements;
(c)
receivables pledged by a borrower shall be diversified and not be unduly correlated with that borrower. Where there is material positive correlation, institutions shall take into account the attendant risks in the setting of margins for the collateral pool as a whole;
(d)
institutions shall not use receivables from affiliates of a borrower, including subsidiaries and employees, as eligible credit protection;
(e)
institution shall have in place a documented process for collecting receivable payments in distressed situations. Institutions shall have in place the requisite facilities for collection even when they normally rely on their borrowers for collections.
Article 210
Requirements for other physical collateral
Physical collateral other than immovable property collateral shall qualify as eligible collateral under the IRB Approach where all the following conditions are met:
(a)
the collateral arrangement under which the physical collateral is provided to an institution shall be legally effective and enforceable in all relevant jurisdictions and shall enable that institution to realise the value of the collateral within a reasonable timeframe;
(b)
with the sole exception of permissible first priority claims referred to in Article 209(2)(b), only first liens on, or charges over, collateral shall qualify as eligible collateral and an institution shall have priority over all other lenders to the realised proceeds of the collateral;
(c)
institutions shall monitor the value of the collateral on a frequent basis and at least once every year. Institutions shall carry out more frequent monitoring where the market is subject to significant changes in conditions;
(d)
the loan agreement shall include detailed descriptions of the collateral as well as detailed specifications of the manner and frequency of revaluation;
(e)
institutions shall clearly document in internal credit policies and procedures available for examination the types of physical collateral they accept and the policies and practices they have in place in respect of the appropriate amount of each type of collateral relative to the exposure amount;
(f)
institutions' credit policies with regard to the transaction structure shall address the following:
(i)
appropriate collateral requirements relative to the exposure amount;
(ii)
the ability to liquidate the collateral readily;
(iii)
the ability to establish objectively a price or market value;
(iv)
the frequency with which the value can readily be obtained, including a professional appraisal or valuation;
(v)
the volatility or a proxy of the volatility of the value of the collateral.
(g)
when conducting valuation and revaluation, institutions shall take fully into account any deterioration or obsolescence of the collateral, paying particular attention to the effects of the passage of time on fashion- or date-sensitive collateral;
(h)
institutions shall have the right to physically inspect the collateral. They shall also have in place policies and procedures addressing their exercise of the right to physical inspection;
(i)
the collateral taken as protection shall be adequately insured against the risk of damage and institutions shall have in place procedures to monitor this.
Article 211
Requirements for treating lease exposures as collateralised
Institutions shall treat exposures arising from leasing transactions as collateralised by the type of property leased, where all the following conditions are met:
(a)
the conditions set out in Article 208 or 210, as applicable, for the type of property leased to qualify as eligible collateral are met;
(b)
the lessor has in place robust risk management with respect to the use to which the leased asset is put, its location, its age and the planned duration of its use, including appropriate monitoring of the value of the security;
(c)
the lessor has legal ownership of the asset and is able to exercise its rights as owner in a timely fashion;
(d)
where this has not already been ascertained in calculating the LGD level, the difference between the value of the unamortised amount and the market value of the security is not so large as to overstate the credit risk mitigation attributed to the leased assets.
Article 212
Requirements for other funded credit protection
1. Cash on deposit with, or cash assimilated instruments held by, a third party institution shall be eligible for the treatment set out in Article 232(1), where all the following conditions are met:
(a)
the borrower's claim against the third party institution is openly pledged or assigned to the lending institution and such pledge or assignment is legally effective and enforceable in all relevant jurisdictions and is unconditional and irrevocable;
(b)
the third party institution is notified of the pledge or assignment;
(c)
as a result of the notification, the third party institution is able to make payments solely to the lending institution or to other parties only with the lending institution's prior consent.
2. Life insurance policies pledged to the lending institution shall qualify as eligible collateral where all the following conditions are met:
(a)
the life insurance policy is openly pledged or assigned to the lending institution;
(b)
the company providing the life insurance is notified of the pledge or assignment and, as a result of the notification, may not pay amounts payable under the contract without the prior consent of the lending institution;
(c)
the lending institution has the right to cancel the policy and receive the surrender value in the event of the default of the borrower;
(d)
the lending institution is informed of any non-payments under the policy by the policy-holder;
(e)
the credit protection is provided for the maturity of the loan. Where this is not possible because the insurance relationship ends before the loan relationship expires, the institution shall ensure that the amount deriving from the insurance contract serves the institution as security until the end of the duration of the credit agreement;
(f)
the pledge or assignment is legally effective and enforceable in all jurisdictions which are relevant at the time of the conclusion of the credit agreement;
(g)
the surrender value is declared by the company providing the life insurance and is non-reducible;
(h)
the surrender value is to be paid by the company providing the life insurance in a timely manner upon request;
(i)
the surrender value shall not be requested without the prior consent of the institution;
(j)
the company providing the life insurance is subject to Directive 2009/138/EC or is subject to supervision by a competent authority of a third country which applies supervisory and regulatory arrangements at least equivalent to those applied in the Union.
Sub-Section 2
Unfunded credit protection and credit linked notes
Article 213
Requirements common to guarantees and credit derivatives
1. Subject to Article 214(1), credit protection deriving from a guarantee or credit derivative shall qualify as eligible unfunded credit protection where all the following conditions are met:
(a)
the credit protection is direct;
(b)
the extent of the credit protection is clearly defined and incontrovertible;
(c)
the credit protection contract does not contain any clause, the fulfilment of which is outside the direct control of the lender, that:
(i)
would allow the protection provider to cancel the protection unilaterally;
(ii)
would increase the effective cost of protection as a result of a deterioration in the credit quality of the protected exposure;
(iii)
could prevent the protection provider from being obliged to pay out in a timely manner in the event that the original obligor fails to make any payments due, or when the leasing contract has expired for the purposes of recognising guaranteed residual value under Articles 134(7) and 166(4);
(iv)
could allow the maturity of the credit protection to be reduced by the protection provider;
(d)
the credit protection contract is legally effective and enforceable in all jurisdictions which are relevant at the time of the conclusion of the credit agreement.
2. An institution shall demonstrate to competent authorities that it has in place systems to manage potential concentration of risk arising from its use of guarantees and credit derivatives. An institution shall be able to demonstrate to the satisfaction of the competent authorities how its strategy in respect of its use of credit derivatives and guarantees interacts with its management of its overall risk profile.
3. An institution shall fulfil any contractual and statutory requirements in respect of, and take all steps necessary to ensure, the enforceability of its unfunded credit protection under the law applicable to its interest in the credit protection.
An institution shall have conducted sufficient legal review confirming the enforceability of the unfunded credit protection in all relevant jurisdictions. It shall repeat such review as necessary to ensure continuing enforceability.
Article 214
Sovereign and other public sector counter-guarantees
1. Institutions may treat the exposures referred to in paragraph 2 as protected by a guarantee provided by the entities listed in that paragraph, provided all the following conditions are satisfied:
(a)
the counter-guarantee covers all credit risk elements of the claim;
(b)
both the original guarantee and the counter-guarantee meet the requirements for guarantees set out in Articles 213 and 215(1), except that the counter-guarantee need not be direct;
(c)
the cover is robust and nothing in the historical evidence suggests that the coverage of the counter-guarantee is less than effectively equivalent to that of a direct guarantee by the entity in question.
2. The treatment set out in paragraph 1 shall apply to exposures protected by a guarantee which is counter-guaranteed by any of the following entities:
(a)
a central government or central bank;
(b)
a regional government or local authority;
(c)
a public sector entity, claims on which are treated as claims on the central government in accordance with Article 116(4);
(d)
a multilateral development bank or an international organisation, to which a 0 % risk weight is assigned under or by virtue of Articles 117(2) and 118 respectively;
(e)
a public sector entity, claims on which are treated in accordance with Article 116(1) and (2).
3. Institutions shall apply the treatment set out in paragraph 1 also to an exposure which is not counter-guaranteed by any entity listed in paragraph 2 where that exposure's counter-guarantee is in turn directly guaranteed by one of those entities and the conditions listed in paragraph 1 are satisfied.
Article 215
Additional requirements for guarantees
1. Guarantees shall qualify as eligible unfunded credit protection where all the conditions in Article 213 and all the following conditions are met:
(a)
on the qualifying default of or non-payment by the counterparty, the lending institution has the right to pursue, in a timely manner, the guarantor for any monies due under the claim in respect of which the protection is provided and the payment by the guarantor shall not be subject to the lending institution first having to pursue the obligor;
In the case of unfunded credit protection covering residential mortgage loans, the requirements in Article 213(1)(c)(iii) and in the first subparagraph of this point have only to be satisfied within 24 months;
(b)
the guarantee is an explicitly documented obligation assumed by the guarantor;
(c)
either of the following conditions is met:
(i)
the guarantee covers all types of payments the obligor is expected to make in respect of the claim;
(ii)
where certain types of payment are excluded from the guarantee, the lending institution has adjusted the value of the guarantee to reflect the limited coverage.
2. In the case of guarantees provided in the context of mutual guarantee schemes or provided by or counter-guaranteed by entities listed in Article 214(2), the requirements in point (a) of paragraph 1 of this Article shall be considered to be satisfied where either of the following conditions is met:
(a)
the lending institution has the right to obtain in a timely manner a provisional payment by the guarantor that meets both the following conditions:
(i)
it represents a robust estimate of the amount of the loss, including losses resulting from the non-payment of interest and other types of payment which the borrower is obliged to make, that the lending institution is likely to incur;
(ii)
it is proportional to the coverage of the guarantee;
(b)
the lending institution can demonstrate to the satisfaction of the competent authorities that the effects of the guarantee, which shall also cover losses resulting from the non-payment of interest and other types of payments which the borrower is obliged to make, justify such treatment.
Article 216
Additional requirements for credit derivatives
1. Credit derivative shall qualify as eligible unfunded credit protection where all the conditions in Article 213 and all the following conditions are met:
(a)
the credit events specified in the credit derivative contract include:
(i)
the failure to pay the amounts due under the terms of the underlying obligation that are in effect at the time of such failure, with a grace period that is equal to or shorter than the grace period in the underlying obligation;
(ii)
the bankruptcy, insolvency or inability of the obligor to pay its debts, or its failure or admission in writing of its inability generally to pay its debts as they become due, and analogous events;
(iii)
the restructuring of the underlying obligation involving forgiveness or postponement of principal, interest or fees that results in a credit loss event;
(b)
where credit derivatives allow for cash settlement:
(i)
institutions have in place a robust valuation process in order to estimate loss reliably;
(ii)
there is a clearly specified period for obtaining post-credit-event valuations of the underlying obligation;
(c)
where the protection purchaser's right and ability to transfer the underlying obligation to the protection provider is required for settlement, the terms of the underlying obligation provide that any required consent to such transfer shall not be unreasonably withheld;
(d)
the identity of the parties responsible for determining whether a credit event has occurred is clearly defined;
(e)
the determination of the credit event is not the sole responsibility of the protection provider;
(f)
the protection buyer has the right or ability to inform the protection provider of the occurrence of a credit event.
Where the credit events do not include restructuring of the underlying obligation as described in point (a)(iii), the credit protection may nonetheless be eligible subject to a reduction in the value as specified in Article 233(2);
2. A mismatch between the underlying obligation and the reference obligation under the credit derivative or between the underlying obligation and the obligation used for purposes of determining whether a credit event has occurred is permissible only where both the following conditions are met:
(a)
the reference obligation or the obligation used for the purpose of determining whether a credit event has occurred, as the case may be, ranks pari passu with or is junior to the underlying obligation;
(b)
the underlying obligation and the reference obligation or the obligation used for the purpose of determining whether a credit event has occurred, as the case may be, share the same obligor and legally enforceable cross-default or cross-acceleration clauses are in place.
Article 217
Requirements to qualify for the treatment set out in Article 153(3)
1. To be eligible for the treatment set out in Article 153(3), credit protection deriving from a guarantee or credit derivative shall meet the following conditions:
(a)
the underlying obligation is to one of the following exposures:
(i)
a corporate exposure as referred to in Article 147, excluding insurance and reinsurance undertakings;
(ii)
an exposure to a regional government, local authority or public sector entity which is not treated as an exposure to a central government or a central bank in accordance with Article 147;
(iii)
an exposure to an SME, classified as a retail exposure in accordance with Article 147(5);
(b)
the underlying obligors are not members of the same group as the protection provider;
(c)
the exposure is hedged by one of the following instruments:
(i)
single-name unfunded credit derivatives or single-name guarantees;
(ii)
first-to-default basket products;
(iii)
nth-to-default basket products;
(d)
the credit protection meets the requirements set out in Articles 213, 215 and 216, as applicable;
(e)
the risk weight that is associated with the exposure prior to the application of the treatment set out in Article 153(3), does not already factor in any aspect of the credit protection;
(f)
an institution has the right and expectation to receive payment from the protection provider without having to take legal action in order to pursue the counterparty for payment. To the extent possible, the institution shall take steps to satisfy itself that the protection provider is willing to pay promptly should a credit event occur;
(g)
the purchased credit protection absorbs all credit losses incurred on the hedged portion of an exposure that arise due to the occurrence of credit events outlined in the contract;
(h)
where the payout structure of the credit protection provides for physical settlement, there is legal certainty with respect to the deliverability of a loan, bond, or contingent liability;
(i)
where an institution intends to deliver an obligation other than the underlying exposure, it shall ensure that the deliverable obligation is sufficiently liquid so that the institution would have the ability to purchase it for delivery in accordance with the contract;
(j)
the terms and conditions of credit protection arrangements are legally confirmed in writing by both the protection provider and the institution;
(k)
institutions have in place a process to detect excessive correlation between the creditworthiness of a protection provider and the obligor of the underlying exposure due to their performance being dependent on common factors beyond the systematic risk factor;
(l)
in the case of protection against dilution risk, the seller of purchased receivables is not a member of the same group as the protection provider.
2. For the purpose of point (c)(ii) of paragraph 1, institutions shall apply the treatment set out in Article 153(3) to the asset within the basket with the lowest risk-weighted exposure amount.
3. For the purpose of point (c)(iii) of paragraph 1, the protection obtained is only eligible for consideration under this framework where eligible (n-1)th default protection has also been obtained or where (n-1) of the assets within the basket has or have already defaulted. Where this is the case, institutions shall apply the treatment set out in Article 153(3) to the asset within the basket with the lowest risk-weighted exposure amount.
Section 4
Calculating the effects of credit risk mitigation
Sub-Section 1
Funded credit protection
Article 218
Credit linked notes
Investments in credit linked notes issued by the lending institution may be treated as cash collateral for the purpose of calculating the effect of funded credit protection in accordance with this Sub-section, provided that the credit default swap embedded in the credit linked note qualifies as eligible unfunded credit protection. For the purpose of determining whether the credit default swap embedded in a credit linked note qualifies as eligible unfunded credit protection, the institution may consider the condition in point (c) of Article 194(6) to be met.
Article 219
On-balance sheet netting
Loans to and deposits with the lending institution subject to on-balance sheet netting are to be treated by that institution as cash collateral for the purpose of calculating the effect of funded credit protection for those loans and deposits of the lending institution subject to on-balance sheet netting which are denominated in the same currency.
Article 220
Using the Supervisory Volatility Adjustments Approach or the Own Estimates Volatility Adjustments Approach for master netting agreements
1. When institutions calculate the ‧fully adjusted exposure value‧ (E*) for the exposures subject to an eligible master netting agreement covering repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions or other capital market-driven transactions, they shall calculate the volatility adjustments that they need to apply either by using the Supervisory Volatility Adjustments Approach or the Own Estimates Volatility Adjustments Approach (‧Own Estimates Approach‧) as set out in Articles 223 to 226 for the Financial Collateral Comprehensive Method.
The use of the Own Estimates Approach shall be subject to the same conditions and requirements as apply under the Financial Collateral Comprehensive Method.
2. For the purpose of calculating E*, institutions shall:
(a)
calculate the net position in each group of securities or in each type of commodity by subtracting the amount in point (ii) from the amount in point (i):
(i)
the total value of a group of securities or of commodities of the same type lent, sold or provided under the master netting agreement;
(ii)
the total value of a group of securities or of commodities of the same type borrowed, purchased or received under the master netting agreement;
(b)
calculate the net position in each currency, other than the settlement currency of the master netting agreement, by subtracting the amount in point (ii) from the amount in point (i):
(i)
the sum of the total value of securities denominated in that currency lent, sold or provided under the master netting agreement and the amount of cash in that currency lent or transferred under that agreement;
(ii)
the sum of the total value of securities denominated in that currency borrowed, purchased or received under the master netting agreement and the amount of cash in that currency borrowed or received under that agreement;
(c)
apply the volatility adjustment appropriate to a given group of securities or to a cash position to the absolute value of the positive or negative net position in the securities in that group;
(d)
apply the foreign exchange risk (fx) volatility adjustment to the net positive or negative position in each currency other than the settlement currency of the master netting agreement.
3. Institutions shall calculate E* according to the following formula:
where:
Ei
=
the exposure value for each separate exposure i under the agreement that would apply in the absence of the credit protection, where institutions calculate risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach or where they calculate the risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach;
Ci
=
the value of securities in each group or commodities of the same type borrowed, purchased or received or the cash borrowed or received in respect of each exposure i;
=
the net position (positive or negative) in a given group of securities j;
=
the net position (positive or negative) in a given currency k other than the settlement currency of the agreement as calculated under point (b) of paragraph 2;
=
the volatility adjustment appropriate to a particular group of securities j;
=
the foreign exchange volatility adjustment for currency k.
4. For the purpose of calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts for repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions or other capital market-driven transactions covered by master netting agreements, institutions shall use E* as calculated under paragraph 3 as the exposure value of the exposure to the counterparty arising from the transactions subject to the master netting agreement for the purposes of Article 113 under the Standardised Approach or Chapter 3 under the IRB Approach.
5. For the purposes of paragraphs 2 and 3, ‧group of securities‧ means securities which are issued by the same entity, have the same issue date, the same maturity, are subject to the same terms and conditions, and are subject to the same liquidation periods as indicated in Articles 224 and 225, as applicable.
Article 221
Using the Internal Models Approach for Master netting agreements
1. Subject to permission of competent authorities, institutions may, as an alternative to using the Supervisory Volatility Adjustments Approach or the Own Estimates Approach in calculating the fully adjusted exposure value (E*) resulting from the application of an eligible master netting agreement covering repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, or other capital market driven transactions other than derivative transactions, use an internal models approach which takes into account correlation effects between security positions subject to the master netting agreement as well as the liquidity of the instruments concerned.
2. Subject to the permission of the competent authorities, institutions may also use their internal models for margin lending transactions, where the transactions are covered under a bilateral master netting agreement that meets the requirements set out in Chapter 6, Section 7.
3. An institution may choose to use an internal models approach independently of the choice it has made between the Standardised Approach and the IRB Approach for the calculation of risk-weighted exposure amounts. However, where an institution seeks to use an internal models approach, it shall do so for all counterparties and securities, excluding immaterial portfolios where it may use the Supervisory Volatility Adjustments Approach or the Own Estimates Approach as laid down in Article 220.
Institutions that have received permission for an internal risk-management model under Title IV, Chapter 5 may use the internal models approach. Where an institution has not received such permission, it may still apply for permission to the competent authorities to use an internal models approach for the purposes of this Article.
4. Competent authorities shall permit an institution to use an internal models approach only where they are satisfied that the institution's system for managing the risks arising from the transactions covered by the master netting agreement is conceptually sound and implemented with integrity and where the following qualitative standards are met:
(a)
the internal risk-measurement model used for calculating the potential price volatility for the transactions is closely integrated into the daily risk-management process of the institution and serves as the basis for reporting risk exposures to the senior management of the institution;
(b)
the institution has a risk control unit that meets all the following requirements:
(i)
it is independent from business trading units and reports directly to senior management;
(ii)
it is responsible for designing and implementing the institution's risk-management system;
(iii)
it produces and analyses daily reports on the output of the risk-measurement model and on the appropriate measures to be taken in terms of position limits;
(c)
the daily reports produced by the risk-control unit are reviewed by a level of management with sufficient authority to enforce reductions of positions taken and of overall risk exposure;
(d)
the institution has sufficient staff skilled in the use of sophisticated models in the risk control unit;
(e)
the institution has established procedures for monitoring and ensuring compliance with a documented set of internal policies and controls concerning the overall operation of the risk-measurement system;
(f)
the institution's models have a proven track record of reasonable accuracy in measuring risks demonstrated through the back-testing of its output using at least one year of data;
(g)
the institution frequently conducts a rigorous programme of stress testing and the results of these tests are reviewed by senior management and reflected in the policies and limits it sets;
(h)
the institution conducts, as part of its regular internal auditing process, an independent review of its risk-measurement system. This review shall include both the activities of the business trading units and of the independent risk-control unit;
(i)
at least once a year, the institution conducts a review of its risk-management system;
(j)
the internal model meets the requirements set out in Article 292(8) and (9) and in Article 294.
5. An institution's internal risk-measurement model shall capture a sufficient number of risk factors in order to capture all material price risks.
An institution may use empirical correlations within risk categories and across risk categories where its system for measuring correlations is sound and implemented with integrity.
6. Institutions using the internal models approach shall calculate E* according to the following formula:
where:
Ei
=
the exposure value for each separate exposure i under the agreement that would apply in the absence of the credit protection, where institutions calculate the risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach or where they calculate risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach;
Ci
=
the value of the securities borrowed, purchased or received or the cash borrowed or received in respect of each such exposure i.
When calculating risk-weighted exposure amounts using internal models, institutions shall use the previous business day's model output.
7. The calculation of the potential change in value referred to in paragraph 6 shall be subject to all the following standards:
(a)
it shall be carried out at least daily;
(b)
it shall be based on a 99th percentile, one-tailed confidence interval;
(c)
it shall be based on a 5-day equivalent liquidation period, except in the case of transactions other than securities repurchase transactions or securities lending or borrowing transactions where a 10-day equivalent liquidation period shall be used;
(d)
it shall be based on an effective historical observation period of at least one year except where a shorter observation period is justified by a significant upsurge in price volatility;
(e)
the data set used in the calculation shall be updated every three months.
Where an institution has a repurchase transaction, a securities or commodities lending or borrowing transaction and margin lending or similar transaction or netting set which meets the criteria set out in Article 285(2), (3) and (4), the minimum holding period shall be brought in line with the margin period of risk that would apply under those paragraphs, in combination with Article 285(5).
8. For the purpose of calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts for repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions or other capital market-driven transactions covered by master netting agreements, institutions shall use E* as calculated under paragraph 6 as the exposure value of the exposure to the counterparty arising from the transactions subject to the master netting agreement for the purposes of Article 113 under the Standardised Approach or Chapter 3 under the IRB Approach.
9. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
what constitutes an immaterial portfolio for the purpose of paragraph 3;
(b)
the criteria for determining whether an internal model is sound and implemented with integrity for the purpose of paragraphs 4 and 5 and master netting agreements.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 222
Financial Collateral Simple Method
1. Institutions may use the Financial Collateral Simple Method only where they calculate risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach. Institution shall not use both the Financial Collateral Simple Method and the Financial Collateral Comprehensive Method, except for the purposes of Articles 148(1) and 150(1). Institutions shall not use this exception selectively with the purpose of achieving reduced own funds requirements or with the purpose of conducting regulatory arbitrage.
2. Under the Financial Collateral Simple Method institutions shall assign to eligible financial collateral a value equal to its market value as determined in accordance with point (d) of Article 207(4).
3. Institutions shall assign to those portions of exposure values that are collateralised by the market value of eligible collateral the risk weight that they would assign under Chapter 2 where the lending institution had a direct exposure to the collateral instrument. For this purpose, the exposure value of an off-balance sheet item listed in Annex I shall be equal to 100 % of the item's value rather than the exposure value indicated in Article 111(1).
The risk weight of the collateralised portion shall be at least 20 % except as specified in paragraphs 4 to 6. Institutions shall apply to the remainder of the exposure value the risk weight that they would assign to an unsecured exposure to the counterparty under Chapter 2.
4. Institutions shall assign a risk weight of 0 % to the collateralised portion of the exposure arising from repurchase transaction and securities lending or borrowing transactions which fulfil the criteria in Article 227. Where the counterparty to the transaction is not a core market participant, institutions shall assign a risk weight of 10 %.
5. Institutions shall assign a risk weight of 0 %, to the extent of the collateralisation, to the exposure values determined under Chapter 6 for the derivative instruments listed in Annex II and subject to daily marking-to-market, collateralised by cash or cash-assimilated instruments where there is no currency mismatch.
Institutions shall assign a risk weight of 10 %, to the extent of the collateralisation, to the exposure values of such transactions collateralised by debt securities issued by central governments or central banks which are assigned a 0 % risk weight under Chapter 2.
6. For transactions other than those referred to in paragraphs 4 and 5, institutions may assign a 0 % risk weight where the exposure and the collateral are denominated in the same currency, and either of the following conditions is met:
(a)
the collateral is cash on deposit or a cash assimilated instrument;
(b)
the collateral is in the form of debt securities issued by central governments or central banks eligible for a 0 % risk weight under Article 114, and its market value has been discounted by 20 %.
7. For the purpose of paragraphs 5 and 6 debt securities issued by central governments or central banks shall include:
(a)
debt securities issued by regional governments or local authorities exposures to which are treated as exposures to the central government in whose jurisdiction they are established under Article 115;
(b)
debt securities issued by multilateral development banks to which a 0 % risk weight is assigned under or by virtue of Article 117(2);
(c)
debt securities issued by international organisations which are assigned a 0 % risk weight under Article 118;
(d)
debt securities issued by public sector entities which are treated as exposures to central governments in accordance with Article 116(4).
Article 223
Financial Collateral Comprehensive Method
1. In order to take account of price volatility, institutions shall apply volatility adjustments to the market value of collateral, as set out in Articles 224 to 227, when valuing financial collateral for the purposes of the Financial Collateral Comprehensive Method.
Where collateral is denominated in a currency that differs from the currency in which the underlying exposure is denominated, institutions shall add an adjustment reflecting currency volatility to the volatility adjustment appropriate to the collateral as set out in Articles 224 to 227.
In the case of OTC derivatives transactions covered by netting agreements recognised by the competent authorities under Chapter 6, institutions shall apply a volatility adjustment reflecting currency volatility when there is a mismatch between the collateral currency and the settlement currency. Even where multiple currencies are involved in the transactions covered by the netting agreement, institutions shall apply a single volatility adjustment.
2. Institutions shall calculate the volatility-adjusted value of the collateral (CVA) they need to take into account as follows:
where:
C
=
the value of the collateral;
HC
=
the volatility adjustment appropriate to the collateral, as calculated under Articles 224 and 227;
Hfx
=
the volatility adjustment appropriate to currency mismatch, as calculated under Articles 224 and 227.
Institutions shall use the formula in this paragraph when calculating the volatility-adjusted value of the collateral for all transactions except for those transactions subject to recognised master netting agreements to which the provisions set out in Articles 220 and 221 apply.
3. Institutions shall calculate the volatility-adjusted value of the exposure (EVA) they need to take into account as follows:
where:
E
=
the exposure value as would be determined under Chapter 2 or Chapter 3, as applicable, where the exposure was not collateralised;
HE
=
the volatility adjustment appropriate to the exposure, as calculated under Articles 224 and 227.
In the case of OTC derivative transactions institutions shall calculate EVA as follows:
.
4. For the purpose of calculating E in paragraph 3, the following shall apply:
(a)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach, the exposure value of an off-balance sheet item listed in Annex I shall be 100 % of that item's value rather than the exposure value indicated in Article 111(1);
(b)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts under the IRB Approach, they shall calculate the exposure value of the items listed in Article 166(8) to (10) by using a conversion factor of 100 % rather than the conversion factors or percentages indicated in those paragraphs.
5. Institutions shall calculate the fully adjusted value of the exposure (E*), taking into account both volatility and the risk-mitigating effects of collateral as follows:
where:
EVA
=
the volatility adjusted value of the exposure as calculated in paragraph 3;
CVAM
=
CVA further adjusted for any maturity mismatch in accordance with the provisions of Section 5;
6. Institutions may calculate volatility adjustments either by using the Supervisory Volatility Adjustments Approach referred to in Article 224 or the Own Estimates Approach referred to in Article 225.
An institution may choose to use the Supervisory Volatility Adjustments Approach or the Own Estimates Approach independently of the choice it has made between the Standardised Approach and the IRB Approach for the calculation of risk-weighted exposure amounts.
However, where an institution uses the Own Estimates Approach, it shall do so for the full range of instrument types, excluding immaterial portfolios where it may use the Supervisory Volatility Adjustments Approach.
7. Where the collateral consists of a number of eligible items, institutions shall calculate the volatility adjustment (H) as follows:
where:
ai
=
the proportion of the value of an eligible item i in the total value of collateral;
Hi
=
the volatility adjustment applicable to eligible item i.
Article 224
Supervisory volatility adjustment under the Financial Collateral Comprehensive Method
1. The volatility adjustments to be applied by institutions under the Supervisory Volatility Adjustments Approach, assuming daily revaluation, shall be those set out in Tables 1 to 4 of this paragraph.
VOLATILITY ADJUSTMENTS
Table 1
Credit quality step with which the credit assessment of the debt security is associated
Residual Maturity
Volatility adjustments for debt securities issued by entities described in Article 197(1)(b)
Volatility adjustments for debt securities issued by entities described in Article 197(1) (c) and (d)
Volatility adjustments for securitisation positions and meeting the criteria in Article 197(1) (h)
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
1
≤ 1 year
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
1 ≤ 5 years
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
5 years
5,657
4
2,828
11,314
8
5,657
22,628
16
11,313
2-3
≤ 1 year
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
1 ≤ 5 years
4,243
3
2,121
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
5 years
8,485
6
4,243
16,971
12
8,485
33,942
24
16,970
4
≤ 1 year
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
1 ≤ 5 years
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
5 years
21,213
15
10,607
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
N/A
Table 2
Credit quality step with which the credit assessment of a short term debt security is associated
Volatility adjustments for debt securities issued by entities described in Article 197(1)(b) with short-term credit assessments
Volatility adjustments for debt securities issued by entities described in Article 197(1) (c) and (d) with short-term credit assessments
Volatility adjustments for securitisation positions and meeting the criteria in Article 197(1)(h)
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
1
0,707
0,5
0,354
1,414
1
0,707
2,829
2
1,414
2-3
1,414
1
0,707
2,828
2
1,414
5,657
4
2,828
Table 3
Other collateral or exposure types
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period (%)
Main Index Equities, Main Index Convertible Bonds
21,213
15
10,607
Other Equities or Convertible Bonds listed on a recognised exchange
35,355
25
17,678
Cash
0
0
0
Gold
21,213
15
10,607
Table 4
Volatility adjustment for currency mismatch
20-day liquidation period (%)
10-day liquidation period (%)
5-day liquidation period %)
11,314
8
5,657
2. The calculation of volatility adjustments in accordance with paragraph 1 shall be subject to the following conditions:
(a)
for secured lending transactions the liquidation period shall be 20 business days;
(b)
for repurchase transactions, except insofar as such transactions involve the transfer of commodities or guaranteed rights relating to title to commodities, and securities lending or borrowing transactions the liquidation period shall be 5 business days;
(c)
for other capital market driven transactions, the liquidation period shall be 10 business days.
Where an institution has a transaction or netting set which meets the criteria set out in Article 285(2), (3) and (4), the minimum holding period shall be brought in line with the margin period of risk that would apply under those paragraphs.
3. In Tables 1 to 4 of paragraph 1 and in paragraphs 4 to 6, the credit quality step with which a credit assessment of the debt security is associated is the credit quality step with which the credit assessment is determined by EBA to be associated under Chapter 2.
For the purpose of determining the credit quality step with which a credit assessment of the debt security is associated referred to in the first subparagraph, Article 197(7) also applies.
4. For non-eligible securities or for commodities lent or sold under repurchase transactions or securities or commodities lending or borrowing transactions, the volatility adjustment is the same as for non-main index equities listed on a recognised exchange.
5. For eligible units in CIUs the volatility adjustment is the weighted average volatility adjustments that would apply, having regard to the liquidation period of the transaction as specified in paragraph 2, to the assets in which the fund has invested.
Where the assets in which the fund has invested are not known to the institution, the volatility adjustment is the highest volatility adjustment that would apply to any of the assets in which the fund has the right to invest.
6. For unrated debt securities issued by institutions and satisfying the eligibility criteria in Article 197(4) the volatility adjustments is the same as for securities issued by institutions or corporates with an external credit assessment associated with credit quality steps 2 or 3.
Article 225
Own estimates of volatility adjustments under the Financial Collateral Comprehensive Method
1. The competent authorities shall permit institutions to use their own volatility estimates for calculating the volatility adjustments to be applied to collateral and exposures where those institutions comply with the requirements set out in paragraphs 2 and 3. Institutions which have obtained permission to use their own volatility estimates shall not revert to the use of other methods except for demonstrated good cause and subject to the permission of the competent authorities.
For debt securities that have a credit assessment from an ECAI equivalent to investment grade or better, institutions may calculate a volatility estimate for each category of security.
For debt securities that have a credit assessment from an ECAI equivalent to below investment grade, and for other eligible collateral, institutions shall calculate the volatility adjustments for each individual item.
Institutions using the Own Estimates Approach shall estimate volatility of the collateral or foreign exchange mismatch without taking into account any correlations between the unsecured exposure, collateral or exchange rates.
In determining relevant categories, institutions shall take into account the type of issuer of the security, the external credit assessment of the securities, their residual maturity, and their modified duration. Volatility estimates shall be representative of the securities included in the category by the institution.
2. The calculation of the volatility adjustments shall be subject to all the following criteria:
(a)
institutions shall base the calculation on a 99th percentile, one-tailed confidence interval;
(b)
institutions shall base the calculation on the following liquidation periods:
(i)
20 business days for secured lending transactions;
(ii)
5 business days for repurchase transaction, except insofar as such transactions involve the transfer of commodities or guaranteed rights relating to title to commodities and securities lending or borrowing transactions;
(iii)
10 business days for other capital market driven transactions;
(c)
institutions may use volatility adjustment numbers calculated according to shorter or longer liquidation periods, scaled up or down to the liquidation period set out in point (b) for the type of transaction in question, using the square root of time formula:
where:
TM
=
the relevant liquidation period;
HM
=
the volatility adjustment based on the liquidation period TM;
HN
=
the volatility adjustment based on the liquidation period TN.
(d)
institutions shall take into account the illiquidity of lower-quality assets. They shall adjust the liquidation period upwards in cases where there is doubt concerning the liquidity of the collateral. They shall also identify where historical data may understate potential volatility. Such cases shall be dealt with by means of a stress scenario;
(e)
the length of the historical observation period institutions use for calculating volatility adjustments shall be at least one year. For institutions that use a weighting scheme or other methods for the historical observation period, the length of the effective observation period shall be at least one year. The competent authorities may also require an institution to calculate its volatility adjustments using a shorter observation period where, in the competent authorities' judgement, this is justified by a significant upsurge in price volatility;
(f)
institutions shall update their data sets and calculate volatility adjustments at least once every three months. They shall also reassess their data sets whenever market prices are subject to material changes.
3. The estimation of volatility adjustments shall meet all the following qualitative criteria:
(a)
an institutions shall use the volatility estimates in the day-to-day risk management process including in relation to its internal exposure limits;
(b)
where the liquidation period used by an institution in its day-to-day risk management process is longer than that set out in this Section for the type of transaction in question, that institution shall scale up its volatility adjustments in accordance with the square root of time formula set out in point (c) of paragraph 2;
(c)
an institution shall have in place established procedures for monitoring and ensuring compliance with a documented set of policies and controls for the operation of its system for the estimation of volatility adjustments and for the integration of such estimations into its risk management process;
(d)
an independent review of the institution's system for the estimation of volatility adjustments shall be carried out regularly within the institution's own internal auditing process. A review of the overall system for the estimation of volatility adjustments and for the integration of those adjustments into the institution's risk management process shall take place at least once a year. The subject of that review shall include at least the following:
(i)
the integration of estimated volatility adjustments into daily risk management;
(ii)
the validation of any significant change in the process for the estimation of volatility adjustments;
(iii)
the verification of the consistency, timeliness and reliability of data sources used to run the system for the estimation of volatility adjustments, including the independence of such data sources;
(iv)
the accuracy and appropriateness of the volatility assumptions.
Article 226
Scaling up of volatility adjustment under the Financial Collateral Comprehensive method
The volatility adjustments set out in Article 224 are the volatility adjustments an institution shall apply where there is daily revaluation. Similarly, where an institution uses its own estimates of the volatility adjustments in accordance with Article 225, it shall calculate them in the first instance on the basis of daily revaluation. Where the frequency of revaluation is less than daily, institutions shall apply larger volatility adjustments. Institutions shall calculate them by scaling up the daily revaluation volatility adjustments, using the following square-root-of-time formula:
where:
H
=
the volatility adjustment to be applied;
HM
=
the volatility adjustment where there is daily revaluation;
NR
=
the actual number of business days between revaluations;
TM
=
the liquidation period for the type of transaction in question.
Article 227
Conditions for applying a 0 % volatility adjustment under the Financial Collateral Comprehensive method
1. In relation to repurchase transactions and securities lending or borrowing transactions, where an institution uses the Supervisory Volatility Adjustments Approach under Article 224 or the Own Estimates Approach under Article 225 and where the conditions set out in points (a) to (h) of paragraph 2 are satisfied, institutions may, instead of applying the volatility adjustments calculated under Articles 224 to 226, apply a 0 % volatility adjustment. Institutions using the internal models approach set out in Article 221 shall not use the treatment set out in this Article.
2. Institutions may apply a 0 % volatility adjustment where all the following conditions are met:
(a)
both the exposure and the collateral are cash or debt securities issued by central governments or central banks within the meaning of Article 197(1)(b) and eligible for a 0 % risk weight under Chapter 2;
(b)
both the exposure and the collateral are denominated in the same currency;
(c)
either the maturity of the transaction is no more than one day or both the exposure and the collateral are subject to daily marking-to-market or daily re-margining;
(d)
the time between the last marking-to-market before a failure to re-margin by the counterparty and the liquidation of the collateral is no more than four business days;
(e)
the transaction is settled in a settlement system proven for that type of transaction;
(f)
the documentation covering the agreement or transaction is standard market documentation for repurchase transactions or securities lending or borrowing transactions in the securities concerned;
(g)
the transaction is governed by documentation specifying that where the counterparty fails to satisfy an obligation to deliver cash or securities or to deliver margin or otherwise defaults, then the transaction is immediately terminable;
(h)
the counterparty is considered a core market participant by the competent authorities.
3. The core market participants referred to in point (h) of paragraph 2 shall include the following entities:
(a)
the entities mentioned in Article 197(1)(b) exposures to which are assigned a 0 % risk weight under Chapter 2;
(b)
institutions;
(c)
other financial undertakings within the meaning of points (25)(b) and (d) of Article 13 of Directive 2009/138/EC exposures to which are assigned a 20 % risk weight under the Standardised Approach or which, in the case of institutions calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach, do not have a credit assessment by a recognised ECAI and are internally rated by the institution;
(d)
regulated CIUs that are subject to capital or leverage requirements;
(e)
regulated pension funds;
(f)
recognised clearing organisations.
Article 228
Calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the Financial Collateral Comprehensive method
1. Under the Standardised Approach, institutions shall use E* as calculated under Article 223(5) as the exposure value for the purposes of Article 113. In the case of off-balance sheet items listed in Annex I, institutions shall use E* as the value to which the percentages indicated in Article 111(1) shall be applied to arrive at the exposure value.
2. Under the IRB Approach, institutions shall use the effective LGD (LGD*) as the LGD for the purposes of Chapter 3. Institutions shall calculate LGD* as follows:
where:
LGD
=
the LGD that would apply to the exposure under Chapter 3 where the exposure was not collateralised;
E
=
the exposure value in accordance with Article 223(3);
E*
=
the fully adjusted exposure value in accordance with Article 223(5).
Article 229
Valuation principles for other eligible collateral under the IRB Approach
1. For immovable property collateral, the collateral shall be valued by an independent valuer at or at less than the market value. An institution shall require the independent valuer to document the market value in a transparent and clear manner.
In those Member States that have laid down rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value in statutory or regulatory provisions the property may instead be valued by an independent valuer at or at less than the mortgage lending value. Institutions shall require the independent valuer not to take into account speculative elements in the assessment of the mortgage lending value and to document that value in a transparent and clear manner.
The value of the collateral shall be the market value or mortgage lending value reduced as appropriate to reflect the results of the monitoring required under Article 208(3) and to take account of any prior claims on the property.
2. For receivables, the value of receivables shall be the amount receivable.
3. Institutions shall value physical collateral other than immovable property at its market value. For the purposes of this Article, the market value is the estimated amount for which the property would exchange on the date of valuation between a willing buyer and a willing seller in an arm's-length transaction.
Article 230
Calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts for other eligible collateral under the IRB Approach
1. Institutions shall use LGD* calculated in accordance with this paragraph and paragraph 2 as the LGD for the purposes of Chapter 3.
Where the ratio of the value of the collateral (C) to the exposure value (E) is below the required minimum collateralisation level of the exposure (C*) as laid down in Table 5, LGD* shall be the LGD laid down in Chapter 3 for uncollateralised exposures to the counterparty. For this purpose, institutions shall calculate the exposure value of the items listed in Article 166(8) to (10) by using a conversion factor or percentage of 100 % rather than the conversion factors or percentages indicated in those paragraphs.
Where the ratio of the value of the collateral to the exposure value exceeds a second, higher threshold level of C** as laid down in Table 5, LGD* shall be that prescribed in Table 5.
Where the required level of collateralisation C** is not achieved in respect of the exposure as a whole, institutions shall consider the exposure to be two exposures - one corresponding to the part in respect of which the required level of collateralisation C** is achieved and one corresponding to the remainder.
2. The applicable LGD* and required collateralisation levels for the secured parts of exposures are set out in Table 5 of this paragraph.
Table 5
Minimum LGD for secured parts of exposures
LGD* for senior exposure
LGD* for subordinated exposures
Required minimum collateralisation level of the exposure (C*)
Required minimum collateralisation level of the exposure (C**)
Receivables
35 %
65 %
0 %
125 %
Residential real estate/commercial real estate
35 %
65 %
30 %
140 %
Other collateral
40 %
70 %
30 %
140 %
3. As an alternative to the treatment set out in paragraphs 1 and 2, and subject to Article 124(2), institutions may assign a 50 % risk weight to the part of the exposure that is, within the limits set out in Article 125(2)(d) and Article 126(2)(d) respectively, fully collateralised by residential property or commercial immovable property situated within the territory of a Member State where all the conditions in Article 199(4) are met.
Article 231
Calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts in the case of mixed pools of collateral
1. An institution shall calculate the value of LGD* that it shall use as the LGD for the purposes of Chapter 3 in accordance with paragraphs 2 and 3 where both the following conditions are met:
(a)
the institution uses the IRB Approach to calculate risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts;
(b)
an exposure is collateralised by both financial collateral and other eligible collateral.
2. Institutions shall be required to subdivide the volatility-adjusted value of the exposure, obtained by applying the volatility adjustment as set out in Article 223(5) to the value of the exposure, into parts so as to obtain a part covered by eligible financial collateral, a part covered by receivables, a part covered by commercial immovable property collateral or residential property collateral, a part covered by other eligible collateral, and the unsecured part, as applicable.
3. Institutions shall calculate LGD* for each part of the exposure obtained in paragraph 2 separately in accordance with the relevant provisions of this Chapter.
Article 232
Other funded credit protection
1. Where the conditions set out in Article 212(1) are met, deposits with third party institutions may be treated as a guarantee by the third party institution.
2. Where the conditions set out in Article 212(2) are met, institutions shall subject the portion of the exposure collateralised by the current surrender value of life insurance policies pledged to the lending institution to the following treatment:
(a)
where the exposure is subject to the Standardised Approach, it shall be risk-weighted by using the risk weights specified in paragraph 3;
(b)
where the exposure is subject to the IRB Approach but not subject to the institution's own estimates of LGD, it shall be assigned an LGD of 40 %.
In the event of a currency mismatch, institutions shall reduce the current surrender value in accordance with Article 233(3), the value of the credit protection being the current surrender value of the life insurance policy.
3. For the purposes of point (a) of paragraph 2, institutions shall assign the following risk weights on the basis of the risk weight assigned to a senior unsecured exposure to the undertaking providing the life insurance:
(a)
a risk weight of 20 %, where the senior unsecured exposure to the undertaking providing the life insurance is assigned a risk weight of 20 %;
(b)
a risk weight of 35 %, where the senior unsecured exposure to the undertaking providing the life insurance is assigned a risk weight of 50 %;
(c)
a risk weight of 70 %, where the senior unsecured exposure to the undertaking providing the life insurance is assigned a risk weight of 100 %;
(d)
a risk weight of 150 %, where the senior unsecured exposure to the undertaking providing the life insurance is assigned a risk weight of 150 %.
4. Institutions may treat instruments repurchased on request that are eligible under Article 200(c) as a guarantee by the issuing institution. The value of the eligible credit protection shall be the following:
(a)
where the instrument will be repurchased at its face value, the value of the protection shall be that amount;
(b)
where the instrument will be repurchased at market price, the value of the protection shall be the value of the instrument valued in the same way as the debt securities that meet the conditions in Article 197(4).
Sub-Section 2
Unfunded credit protection
Article 233
Valuation
1. For the purpose of calculating the effects of unfunded credit protection in accordance with this Sub-section, the value of unfunded credit protection (G) shall be the amount that the protection provider has undertaken to pay in the event of the default or non-payment of the borrower or on the occurrence of other specified credit events.
2. In the case of credit derivatives which do not include as a credit event restructuring of the underlying obligation involving forgiveness or postponement of principal, interest or fees that result in a credit loss event the following shall apply:
(a)
where the amount that the protection provider has undertaken to pay is not higher than the exposure value, institutions shall reduce the value of the credit protection calculated under paragraph 1 by 40 %;
(b)
where the amount that the protection provider has undertaken to pay is higher than the exposure value, the value of the credit protection shall be no higher than 60 % of the exposure value.
3. Where unfunded credit protection is denominated in a currency different from that in which the exposure is denominated, institutions shall reduce the value of the credit protection by the application of a volatility adjustment as follows:
where:
G*
=
the amount of credit protection adjusted for foreign exchange risk,
G
=
the nominal amount of the credit protection;
Hfx
=
the volatility adjustment for any currency mismatch between the credit protection and the underlying obligation determined in accordance with paragraph 4.
Where there is no currency mismatch Hfx is equal to zero.
4. Institutions shall base the volatility adjustments for any currency mismatch on a 10 business day liquidation period, assuming daily revaluation, and may calculate them based on the Supervisory Volatility Adjustments approach or the Own Estimates Approach as set out in Articles 224 and 225 respectively. Institutions shall scale up the volatility adjustments in accordance with Article 226.
Article 234
Calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts in the event of partial protection and tranching
Where an institution transfers a part of the risk of a loan in one or more tranches, the rules set out in Chapter 5 shall apply. Institutions may consider materiality thresholds on payments below which no payment shall be made in the event of loss to be equivalent to retained first loss positions and to give rise to a tranched transfer of risk.
Article 235
Calculating risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach
1. For the purposes of Article 113(3) institutions shall calculate the risk-weighted exposure amounts in accordance with the following formula:
where:
E
=
the exposure value in accordance with Article 111; for this purpose, the exposure value of an off-balance sheet item listed in Annex I shall be 100 % of its value rather than the exposure value indicated in Article 111(1);
GA
=
the amount of credit risk protection as calculated under Article 233(3) (G*) further adjusted for any maturity mismatch as laid down in Section 5;
r
=
the risk weight of exposures to the obligor as specified under Chapter 2;
g
=
the risk weight of exposures to the protection provider as specified under Chapter 2.
2. Where the protected amount (GA) is less than the exposure (E), institutions may apply the formula specified in paragraph 1 only where the protected and unprotected parts of the exposure are of equal seniority.
3. Institutions may extend the treatment set out in Article 114(4) and (7) to exposures or parts of exposures guaranteed by the central government or central bank, where the guarantee is denominated in the domestic currency of the borrower and the exposure is funded in that currency.
Article 236
Calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under the IRB Approach
1. For the covered portion of the exposure value (E), based on the adjusted value of the credit protection GA, the PD for the purposes of Section 4 of Chapter 3 may be the PD of the protection provider, or a PD between that of the borrower and that of the guarantor where a full substitution is deemed not to be warranted. In the case of subordinated exposures and non-subordinated unfunded protection, the LGD to be applied by institutions for the purposes of Section 4 of Chapter 3 may be that associated with senior claims.
2. For any uncovered portion of the exposure value (E) the PD shall be that of the borrower and the LGD shall be that of the underlying exposure.
3. For the purposes of this Article, GA is the value of G* as calculated under Article 233(3) further adjusted for any maturity mismatch as laid down in Section 5. E is the exposure value determined in accordance with Section 5 of Chapter 3. For this purpose, institutions shall calculate the exposure value of the items listed in Article 166(8) to (10) by using a conversion factor or percentage of 100 % rather than the conversion factors or percentages indicated in those paragraphs.
Section 5
Maturity mismatches
Article 237
Maturity mismatch
1. For the purpose of calculating risk-weighted exposure amounts, a maturity mismatch occurs when the residual maturity of the credit protection is less than that of the protected exposure. Where protection has a residual maturity of less than three months and the maturity of the protection is less than the maturity of the underlying exposure that protection does not qualify as eligible credit protection.
2. Where there is a maturity mismatch the credit protection shall not qualify as eligible where either of the following conditions is met:
(a)
the original maturity of the protection is less than 1 year;
(b)
the exposure is a short term exposure specified by the competent authorities as being subject to a one-day floor rather than a one-year floor in respect of the maturity value (M) under Article 162(3).
Article 238
Maturity of credit protection
1. Subject to a maximum of five years, the effective maturity of the underlying shall be the longest possible remaining time before the obligor is scheduled to fulfil its obligations. Subject to paragraph 2, the maturity of the credit protection shall be the time to the earliest date at which the protection may terminate or be terminated.
2. Where there is an option to terminate the protection which is at the discretion of the protection seller, institutions shall take the maturity of the protection to be the time to the earliest date at which that option may be exercised. Where there is an option to terminate the protection which is at the discretion of the protection buyer and the terms of the arrangement at origination of the protection contain a positive incentive for the institution to call the transaction before contractual maturity, an institution shall take the maturity of the protection to be the time to the earliest date at which that option may be exercised; otherwise the institution may consider that such an option does not affect the maturity of the protection.
3. Where a credit derivative is not prevented from terminating prior to expiration of any grace period required for a default on the underlying obligation to occur as a result of a failure to pay institutions shall reduce the maturity of the protection by the length of the grace period.
Article 239
Valuation of protection
1. For transactions subject to funded credit protection under the Financial Collateral Simple Method, where there is a mismatch between the maturity of the exposure and the maturity of the protection, the collateral does not qualify as eligible funded credit protection.
2. For transactions subject to funded credit protection under the Financial Collateral Comprehensive Method, institutions shall reflect the maturity of the credit protection and of the exposure in the adjusted value of the collateral according to the following formula:
where:
CVA
=
the volatility adjusted value of the collateral as specified in Article 223(2) or the amount of the exposure, whichever is lower;
t
=
the number of years remaining to the maturity date of the credit protection calculated in accordance with Article 238, or the value of T, whichever is lower;
T
=
the number of years remaining to the maturity date of the exposure calculated in accordance with Article 238, or five years, whichever is lower;
t*
=
0,25.
Institutions shall use CVAM as CVA further adjusted for maturity mismatch in the formula for the calculation of the fully adjusted value of the exposure (E*) set out in Article 223(5).
3. For transactions subject to unfunded credit protection, institutions shall reflect the maturity of the credit protection and of the exposure in the adjusted value of the credit protection according to the following formula:
where:
GA
=
G* adjusted for any maturity mismatch;
G*
=
the amount of the protection adjusted for any currency mismatch;
t
=
is the number of years remaining to the maturity date of the credit protection calculated in accordance with Article 238, or the value of T, whichever is lower;
T
=
is the number of years remaining to the maturity date of the exposure calculated in accordance with Article 238, or five years, whichever is lower;
t*
=
0,25.
Institutions shall use GA as the value of the protection for the purposes of Articles 233 to 236.
Section 6
Basket CRM techniques
Article 240
First-to-default credit derivatives
Where an institution obtains credit protection for a number of exposures under terms that the first default among the exposures shall trigger payment and that this credit event shall terminate the contract, the institution may amend the calculation of the risk-weighted exposure amount and, as relevant, the expected loss amount of the exposure which would, in the absence of the credit protection, produce the lowest risk weighted exposure amount in accordance with this Chapter:
(a)
for institutions using the Standardised Approach, the risk-weighted exposure amount shall be that calculated under the Standardised Approach;
(b)
for institutions using the IRB Approach, the risk-weighted exposure amount shall be the sum of the risk-weighted exposure amount calculated under the IRB Approach and 12.5 times the expected loss amount.
The treatment set out in this Article applies only where the exposure value is less than or equal to the value of the credit protection.
Article 241
Nth-to-default credit derivatives
Where the nth default among the exposures triggers payment under the credit protection, the institution purchasing the protection may only recognise the protection for the calculation of risk-weighted exposure amounts and, as applicable, expected loss amounts where protection has also been obtained for defaults 1 to n-1 or when n-1 defaults have already occurred. In such cases, the institution may amend the calculation of the risk-weighted exposure amount and, as applicable, the expected loss amount of the exposure which would, in the absence of the credit protection, produce the n-th lowest risk-weighted exposure amount in accordance with this Chapter. Institutions shall calculate the nth lowest amount as specified in points (a) and (b) of Article 240.
The treatment set out in this Article applies only where the exposure value is less than or equal to the value of the credit protection.
All exposures in the basket shall meet the requirements laid down in Article 204(2) and Article 216(1)(d).
CHAPTER 5
Securitisation
Section 1
Definitions
Article 242
Definitions
For the purposes of this Chapter, the following definitions shall apply:
(1)
‧excess spread‧ means finance charge collections and other fee income received in respect of the securitised exposures net of costs and expenses;
(2)
‧clean-up call option‧ means a contractual option for the originator to repurchase or extinguish the securitisation positions before all of the underlying exposures have been repaid, when the amount of outstanding exposures falls below a specified level;
(3)
‧liquidity facility‧ means the securitisation position arising from a contractual agreement to provide funding to ensure timeliness of cash flows to investors;
(4)
‧KIRB‧ means 8 % of the risk-weighted exposure amounts that would be calculated under Chapter 3 in respect of the securitised exposures, had they not been securitised, plus the amount of expected losses associated with those exposures calculated under that Chapter;
(5)
‧ratings based method‧ means the method of calculating risk-weighted exposure amounts for securitisation positions in accordance with Article 261;
(6)
‧supervisory formula method‧ means the method of calculating risk-weighted exposure amounts for securitisation positions in accordance with Article 262;
(7)
‧unrated position‧ means a securitisation position which does not have an eligible credit assessment by an ECAI as referred to in Section 4;
(8)
‧rated position‧ means a securitisation position which has an eligible credit assessment by an ECAI as referred to in Section 4;
(9)
‧asset-backed commercial paper (ABCP) programme‧ means a programme of securitisations the securities issued by which predominantly take the form of commercial paper with an original maturity of one year or less;
(10)
‧traditional securitisation‧ means a securitisation involving the economic transfer of the exposures being securitised. This shall be accomplished by the transfer of ownership of the securitised exposures from the originator institution to an SSPE or through sub-participation by an SSPE. The securities issued do not represent payment obligations of the originator institution;
(11)
‧synthetic securitisation‧ means a securitisation where the transfer of risk is achieved by the use of credit derivatives or guarantees, and the exposures being securitised remain exposures of the originator institution;
(12)
‧revolving exposure‧ means an exposure whereby customers' outstanding balances are permitted to fluctuate based on their decisions to borrow and repay, up to an agreed limit;
(13)
‧revolving securitisation‧ means a securitisation where the securitisation structure itself revolves by exposures being added to or removed from the pool of exposures irrespective of whether the exposures revolve or not;
(14)
‧early amortisation provision‧ means a contractual clause in a securitisations of revolving exposures or a revolving securitisation which requires, on the occurrence of defined events, investors' positions to be redeemed before the originally stated maturity of the securities issued;
(15)
‧first loss tranche‧ means the most subordinated tranche in a securitisation that is the first tranche to bear losses incurred on the securitised exposures and thereby provides protection to the second loss and, where relevant, higher ranking tranches.
Section 2
Recognition of significant risk transfer
Article 243
Traditional securitisation
1. The originator institution of a traditional securitisation may exclude securitised exposures from the calculation of risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts if either of the following conditions is fulfilled:
(a)
significant credit risk associated with the securitised exposures is considered to have been transferred to third parties;
(b)
the originator institution applies a 1 250 % risk weight to all securitisation positions it holds in this securitisation or deducts these securitisation positions from Common Equity Tier 1 items in accordance with Article 36(1)(k).
2. Significant credit risk shall be considered to have been transferred in the following cases:
(a)
the risk-weighted exposure amounts of the mezzanine securitisation positions held by the originator institution in this securitisation do not exceed 50 % of the risk weighted exposure amounts of all mezzanine securitisation positions existing in this securitisation;
(b)
where there are no mezzanine securitisation positions in a given securitisation and the originator can demonstrate that the exposure value of the securitisation positions that would be subject to deduction from Common Equity Tier 1 or a 1 250 % risk weight exceeds a reasoned estimate of the expected loss on the securitised exposures by a substantial margin, the originator institution does not hold more than 20 % of the exposure values of the securitisation positions that would be subject to deduction from Common Equity Tier 1 or a 1 250 % risk weight.
Where the possible reduction in risk weighted exposure amounts, which the originator institution would achieve by this securitisation is not justified by a commensurate transfer of credit risk to third parties, competent authorities may decide on a case-by-case basis that significant credit risk shall not be considered to have been transferred to third parties.
3. For the purposes of paragraph 2, mezzanine securitisation positions mean securitisation positions to which a risk weight lower than 1 250 % applies and that are more junior than the most senior position in this securitisation and more junior than any securitisation position in this securitisation to which either of the following is assigned in accordance with Section 4:
(a)
in the case of a securitisation position subject to Section 3, Sub-section 3 a credit quality step 1;
(b)
in the case of a securitisation position subject to points Section 3, Sub-section 4 a credit quality step 1 or 2.
4. As an alternative to paragraphs 2 and 3, competent authorities shall grant permission to originator institutions to consider significant credit risk as having been transferred where the originator institution is able to demonstrate, in every case of a securitisation, that the reduction of own funds requirements which the originator achieves by the securitisation is justified by a commensurate transfer of credit risk to third parties.
Permission shall be granted only where the institution meets all of the following conditions:
(a)
the institution has appropriately risk-sensitive policies and methodologies in place to assess the transfer of risk;
(b)
the institution has also recognised the transfer of credit risk to third parties in each case for purposes of the institution's internal risk management and its internal capital allocation.
5. In addition to the requirements set out in paragraphs 1 to 4, as applicable, all the following conditions shall be met:
(a)
the securitisation documentation reflects the economic substance of the transaction;
(b)
the securitised exposures are put beyond the reach of the originator institution and its creditors, including in bankruptcy and receivership. This shall be supported by the opinion of qualified legal counsel;
(c)
the securities issued do not represent payment obligations of the originator institution;
(d)
the originator institution does not maintain effective or indirect control over the transferred exposures. An originator shall be considered to have maintained effective control over the transferred exposures if it has the right to repurchase from the transferee the previously transferred exposures in order to realise their benefits or if it is obligated to re-assume transferred risk. The originator institution's retention of servicing rights or obligations in respect of the exposures shall not of itself constitute indirect control of the exposures;
(e)
the securitisation documentation meets all the following conditions:
(i)
it does not contain clauses that other than in the case of early amortisation provisions, require positions in the securitisation to be improved by the originator institution including but not limited to altering the underlying credit exposures or increasing the yield payable to investors in response to a deterioration in the credit quality of the securitised exposures;
(ii)
it does not contain clauses that increase the yield payable to holders of positions in the securitisation in response to a deterioration in the credit quality of the underlying pool;
(iii)
it makes it clear, where applicable, that any purchase or repurchase of securitisation positions by the originator or sponsor beyond its contractual obligations is exceptional and may only be made at arms' lengths conditions;
(f)
where there is a clean-up call option, that option shall also meet the following conditions:
(i)
it is exercisable at the discretion of the originator institution;
(ii)
it may only be exercised when 10 % or less of the original value of the exposures securitised remains unamortised;
(iii)
it is not structured to avoid allocating losses to credit enhancement positions or other positions held by investors and is not otherwise structured to provide credit enhancement.
6. The competent authorities shall keep EBA informed about the specific cases, referred to in paragraph 2, where the possible reduction in risk-weighted exposure amounts is not justified by a commensurate transfer of credit risk to third parties, and the use institutions make of paragraph 4. EBA shall monitor the range of practices in this area and shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines. EBA shall review Member States' implementation of those guidelines and provide advice to the Commission by 31 December 2017 on whether a binding technical standard is required.
Article 244
Synthetic securitisation
1. An originator institution of a synthetic securitisation may calculate risk-weighted exposure amounts, and, as relevant, expected loss amounts, for the securitised exposures in accordance with Article 249, if either of the following is met:
(a)
significant credit risk is considered to have been transferred to third parties either through funded or unfunded credit protection;
(b)
the originator institution applies a 1 250 % risk weight to all securitisation positions it holds in this securitisation or deducts these securitisation positions from Common Equity Tier 1 items in accordance with Article 36(1)(k).
2. Significant credit risk shall be considered to have been transferred if either of the following conditions is met:
(a)
the risk-weighted exposure amounts of the mezzanine securitisation positions which are held by the originator institution in this securitisation do not exceed 50 % of the risk weighted exposure amounts of all mezzanine securitisation positions existing in this securitisation;
(b)
where there are no mezzanine securitisation positions in a given securitisation and the originator can demonstrate that the exposure value of the securitisation positions that would be subject to deduction from Common Equity Tier 1 or a 1 250 % risk weight exceeds a reasoned estimate of the expected loss on the securitised exposures by a substantial margin, the originator institution does not hold more than 20 % of the exposure values of the securitisation positions that would be subject to deduction from Common Equity Tier 1 or a 1 250 % risk weight;
(c)
where the possible reduction in risk weighted exposure amounts, which the originator institution would achieve by this securitisation, is not justified by a commensurate transfer of credit risk to third parties, competent authority may decide on a case- by-case basis that significant credit risk shall not be considered to have been transferred to third parties.
3. For the purposes of paragraph 2, mezzanine securitisation positions means securitisation positions to which a risk weight lower than 1 250 % applies and that are more junior than the most senior position in this securitisation and more junior than any securitisation positions in this securitisation to which either of the following is assigned in accordance with Section 4:
(a)
in the case of a securitisation position subject to Section 3, Sub-section 3 a credit quality step 1;
(b)
in the case of a securitisation position subject to Section 3, Sub-section 4 a credit quality step 1 or 2.
4. As an alternative to paragraphs 2 and 3, competent authorities shall grant permission to originator institutions to consider significant credit risk as having been transferred where the originator institution is able to demonstrate, in every case of a securitisation, that the reduction of own funds requirements which the originator achieves by the securitisation is justified by a commensurate transfer of credit risk to third parties.
Permission shall be granted only where the institution meets all of the following conditions:
(a)
the institution has appropriately risk-sensitive policies and methodologies in place to assess the transfer of risk;
(b)
the institution has also recognised the transfer of credit risk to third parties in each case for purposes of the institution's internal risk management and its internal capital allocation.
5. In addition to the requirements set out in paragraphs 1 to 4, as applicable, the transfer shall comply with the following conditions:
(a)
the securitisation documentation reflects the economic substance of the transaction;
(b)
the credit protection by which the credit risk is transferred complies with Article 247(2);
(c)
the instruments used to transfer credit risk do not contain terms or conditions that:
(i)
impose significant materiality thresholds below which credit protection is deemed not to be triggered if a credit event occurs;
(ii)
allow for the termination of the protection due to deterioration of the credit quality of the underlying exposures;
(iii)
other than in the case of early amortisation provisions, require positions in the securitisation to be improved by the originator institution;
(iv)
increase the institution's cost of credit protection or the yield payable to holders of positions in the securitisation in response to a deterioration in the credit quality of the underlying pool;
(d)
an opinion is obtained from qualified legal counsel confirming the enforceability of the credit protection in all relevant jurisdictions;
(e)
the securitisation documentation shall make clear, where applicable, that any purchase or repurchase of securitisation positions by the originator or sponsor beyond its contractual obligations may only be made at arms' lengths conditions;
(f)
where there is a clean-up call option, that option meets all the following conditions:
(i)
it is exercisable at the discretion of the originator institution;
(ii)
it may only be exercised when 10 % or less of the original value of the exposures securitised remains unamortised;
(iii)
it is not structured to avoid allocating losses to credit enhancement positions or other positions held by investors and is not otherwise structured to provide credit enhancement.
6. The competent authorities shall keep EBA informed about the specific cases, referred to in paragraph 2, where the possible reduction in risk-weighted exposure amounts is not justified by a commensurate transfer of credit risk to third parties, and the use institutions make of paragraph 4. EBA shall monitor the range of practices in this area and shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines. EBA shall review Member States' implementation of those guidelines and provide advice to the Commission by 31 December 2017 on whether a binding technical standard is required.
Section 3
Calculation of the risk weighted exposure amounts
Sub-Section 1
Principles
Article 245
Calculation of risk-weighted exposure amounts
1. Where an originator institution has transferred significant credit risk associated with securitised exposures in accordance with Section 2, that institution may:
(a)
in the case of a traditional securitisation, exclude from its calculation of risk-weighted exposure amounts, and, as relevant, expected loss amounts, the exposures which it has securitised;
(b)
in the case of a synthetic securitisation, calculate risk-weighted exposure amounts, and, as relevant, expected loss amounts, in respect of the securitised exposures in accordance with Articles 249 and 250.
2. Where the originator institution has decided to apply paragraph 1, it shall calculate the risk-weighted exposure amounts prescribed in this Chapter for the positions that it may hold in the securitisation.
Where the originator institution has not transferred significant credit risk or has decided not to apply paragraph 1, it need not calculate risk-weighted exposure amounts for any positions it may have in the securitisation in question but shall continue including the securitised exposures in its calculation of risk-weighted exposure amounts as if they had not been securitised.
3. Where there is an exposure to different tranches in a securitisation, the exposure to each tranche shall be considered a separate securitisation position. The providers of credit protection to securitisation positions shall be considered to hold positions in the securitisation. Securitisation positions shall include exposures to a securitisation arising from interest rate or currency derivative contracts.
4. Unless a securitisation position is deducted from Common Equity Tier 1 items pursuant to Article 36(1)(k), the risk-weighted exposure amount shall be included in the institution's total of risk-weighted exposure amounts for the purposes of Article 92(3).
5. The risk-weighted exposure amount of a securitisation position shall be calculated by applying to the exposure value of the position, calculated as set out in Article 246, the relevant total risk weight.
6. The total risk weight shall be determined as the sum of the risk weight set out in this Chapter and any additional risk weight in accordance with Article 407.
Article 246
Exposure value
1. The exposure value shall be calculated as follows:
(a)
where an institution calculates risk-weighted exposure amounts under Sub-section 3, the exposure value of an on-balance sheet securitisation position shall be its accounting value remaining after specific credit risk adjustments treated in accordance with Article 110 have been applied;
(b)
where an institution calculates risk-weighted exposure amounts under Sub-section 4, the exposure value of an on-balance sheet securitisation position shall be the accounting value measured without taking into account any credit risk adjustments treated in accordance with Article 110 made;
(c)
where an institution calculates risk-weighted exposure amounts under Sub-section 3, the exposure value of an off-balance sheet securitisation position shall be its nominal value, less any specific credit risk adjustment of that securitisation position, multiplied by a conversion factor as prescribed in this Chapter. The conversion factor shall be 100 % unless otherwise specified;
(d)
where an institution calculates risk-weighted exposure amounts under Sub-section 4, the exposure value of an off-balance sheet securitisation position shall be its nominal value multiplied by a conversion factor as prescribed in this Chapter. The conversion factor shall be 100 % unless otherwise specified;
(e)
The exposure value for the counterparty credit risk of a derivative instrument listed in Annex II, shall be determined in accordance with Chapter 6.
2. Where an institution has two or more overlapping positions in a securitisation, it shall, to the extent that they overlap include in its calculation of risk-weighted exposure amounts only the position or portion of a position producing the higher risk-weighted exposure amounts. The institution may also recognise such overlap between specific risk own funds requirements for positions in the trading book and own funds requirements for securitisation positions in the non-trading book, provided that the institution is able to calculate and compare the own funds requirements for the relevant positions. For the purpose of this paragraph, overlapping occurs when the positions, wholly or partially, represent an exposure to the same risk such that, to the extent of the overlap, there is a single exposure.
3. Where Article 268(c) applies to positions in the ABCP, the institution may, use the risk-weight assigned to a liquidity facility in order to calculate the risk-weighted exposure amount for the ABCP provided that 100 % of the ABCP issued by the programme is covered by this or other liquidity facilities and all of those liquidity facilities rank pari passu with the ABCP so that they form overlapping positions.
The institution shall notify to the competent authorities the use it makes of that treatment.
Article 247
Recognition of credit risk mitigation for securitisation positions
1. An institution may recognise funded or unfunded credit protection obtained in respect of a securitisation position in accordance with Chapter 4 and subject to the requirements laid down in this Chapter and in Chapter 4.
Eligible funded credit protection is limited to financial collateral which is eligible for the calculation of risk-weighted exposure amounts under Chapter 2 as laid down under Chapter 4 and recognition is subject to compliance with the relevant requirements as laid down under Chapter 4.
2. Eligible unfunded credit protection and unfunded credit protection providers are limited to those which are eligible under Chapter 4 and recognition is subject to compliance with the relevant requirements laid down under Chapter 4.
3. By way of derogation from paragraph 2, the eligible providers of unfunded credit protection listed in points (a) to (h) of Article 201(1) except for qualifying central counterparties shall have a credit assessment by a recognised ECAI which has been determined to be associated with credit quality step 3 or above under Article 136 and shall have been associated with credit quality step 2 or above at the time the credit protection was first recognised. Institutions that have a permission to apply the IRB Approach to a direct exposure to the protection provider may assess eligibility according to the first sentence based on the equivalence of the PD for the protection provider to the PD associated with the credit quality steps referred to in Article 136.
4. By way of derogation from paragraph 2, SSPEs are eligible protection providers where they own assets that qualify as eligible financial collateral and to which there are no rights or contingent rights preceding or ranking pari passu to the contingent rights of the institution receiving unfunded credit protection and all requirements for the recognition of financial collateral in Chapter 4 are fulfilled. In those cases, GA (the amount of the protection adjusted for any currency mismatch and maturity mismatch in accordance with the provisions of Chapter 4) shall be limited to the volatility adjusted market value of those assets and g (the risk weight of exposures to the protection provider as specified under the Standardised Approach) shall be determined as the weighted-average risk weight that would apply to those assets as financial collateral under the Standardised Approach.
Article 248
Implicit support
1. A sponsor institution, or an originator institution which in respect of a securitisation has made use of Article 245(1) and (2) in the calculation of risk-weighted exposure amounts or has sold instruments from its trading book to the effect that it is no longer required to hold own funds for the risks of those instruments shall not, with a view to reducing potential or actual losses to investors, provide support to the securitisation beyond its contractual obligations. A transaction shall not be considered to provide support if it is executed at arm's length conditions and taken into account in the assessment of significant risk transfer. Any such transaction shall be, regardless of whether it provides support, notified to the competent authorities and subject to the institution's credit review and approval process. The institution shall, when assessing whether the transaction is not structured to provide support, adequately consider at least all the following:
(a)
the price of the repurchase;
(b)
the institution's capital and liquidity position before and after repurchase;
(c)
the performance of the securitised exposures;
(d)
the performance of the securitisation positions;
(e)
the impact of support on the losses expected to be incurred by the originator relative to investors.
2. EBA shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines on what constitutes arm's length conditions and when a transaction is not structured to provide support.
3. If an originator institution or a sponsor institution fails to comply with paragraph 1 in respect of a securitisation this institution shall at a minimum hold own funds against all of the securitised exposures as if they had not been securitised.
Sub-Section 2
Originator institutions' calculation of risk-weighted exposure amounts securitised in a synthetic securitisation
Article 249
General treatment
In calculating risk-weighted exposure amounts for the securitised exposures, where the conditions in Article 244 are met, the originator institution of a synthetic securitisation shall, subject to Article 250, use the relevant calculation methodologies set out in this Section and not those set out in Chapter 2. For institutions calculating risk-weighted exposure amounts and expected loss amounts under Chapter 3, the expected loss amount in respect of such exposures shall be zero.
The requirements set out in the first subparagraph apply to the entire pool of exposures included in the securitisation. Subject to Article 250, the originator institution shall calculate risk-weighted exposure amounts in respect of all tranches in the securitisation in accordance with the provisions of this Section including those for which the institution recognises credit risk mitigation in accordance with Article 247, in which case the risk-weight to be applied to that position may be amended in accordance with Chapter 4, subject to the requirements laid down in this Chapter.
Article 250
Treatment of maturity mismatches in synthetic securitisations
For the purposes of calculating risk-weighted exposure amounts in accordance with Article 249, any maturity mismatch between the credit protection which constitutes a tranche and by which the transfer of risk is achieved and the securitised exposures shall be taken into consideration as follows:
(a)
the maturity of the securitised exposures shall be taken to be the longest maturity of any of those exposures subject to a maximum of five years. The maturity of the credit protection shall be determined in accordance with Chapter 4;
(b)
an originator institution shall ignore any maturity mismatch in calculating risk-weighted exposure amounts for tranches appearing pursuant to this Section with a risk weighting of 1 250 %. For all other tranches, the maturity mismatch treatment set out in Chapter 4 shall be applied in accordance with the following formula:
where:
RW*
=
risk-weighted exposure amounts for the purposes of Article 92(3)(a);
RWAss
=
risk-weighted exposure amounts for exposures if they had not been securitised, calculated on a pro-rata basis;
RWSP
=
risk-weighted exposure amounts calculated under Article 249 if there was no maturity mismatch;
T
=
maturity of the underlying exposures expressed in years;
t
=
maturity of credit protection. expressed in years;
t*
=
0,25.
Sub-Section 3
Calculation of risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach
Article 251
Risk-weights
Subject to Article 252, the institution shall calculate the risk-weighted exposure amount of a rated securitisation or re-securitisation position by applying the relevant risk weight to the exposure value.
The relevant risk weight shall be the risk weight as laid down in Table 1, with which the credit assessment of the position is associated in accordance with Section 4.
Table 1
Credit Quality Step
1
2
3
4 (only for credit assessments other than short-term credit assessments)
all other credit quality steps
Securitisation positions
20 %
50 %
100 %
350 %
1 250 %
Re-securitisation positions
40 %
100 %
225 %
650 %
1 250 %
Subject to Articles 252 to 255, the risk-weighted exposure amount of an unrated securitisation position shall be calculated by applying a risk weight of 1 250 %.
Article 252
Originator and sponsor institutions
For an originator institution or sponsor institution, the risk-weighted exposure amounts calculated in respect of its securitisation positions in any one securitisation may be limited to the risk-weighted exposure amounts which would currently be calculated for the securitised exposures had they not been securitised subject to the presumed application of a 150 % risk weight to the following:
(a)
all items currently in default;
(b)
all items associated with particularly high risk in accordance with Article 128 amongst the securitised exposures.
Article 253
Treatment of unrated positions
1. For the purpose of calculating the risk-weighted exposure amount of an unrated securitisation position an institution may apply the weighted-average risk weight that would be applied to the securitised exposures under Chapter 2 by an institution holding the exposures, multiplied by the concentration ratio referred to in paragraph 2. For this purpose, the institution shall know the composition of the pool of securitised exposures securitised at all times.
2. The concentration ratio shall be equal to the sum of the nominal amounts of all the tranches divided by the sum of the nominal amounts of the tranches junior to or pari passu with the tranche in which the position is held including that tranche itself. The resulting risk weight shall not be higher than 1 250 % or lower than any risk weight applicable to a rated more senior tranche. Where the institution is unable to determine the risk weights that would be applied to the securitised exposures under Chapter 2, it shall apply a risk weight of 1 250 % to the position.
Article 254
Treatment of securitisation positions in a second loss tranche or better in an ABCP programme
Subject to the availability of a more favourable treatment for unrated liquidity facilities under Article 255 an institution may apply to securitisation positions meeting the following conditions a risk weight that is the greater of 100 % or the highest of the risk weights that would be applied to any of the securitised exposures under Chapter 2 by an institution holding the exposures:
(a)
the securitisation position shall be in a tranche which is economically in a second loss position or better in the securitisation and the first loss tranche shall provide meaningful credit enhancement to the second loss tranche;
(b)
the quality of the securitisation position shall be equivalent to credit quality step 3 under the Standardised Approach or better;
(c)
the securitisation position shall be held by an institution which does not hold a position in the first loss tranche.
Article 255
Treatment of unrated liquidity facilities
1. Institutions may apply a conversion factor of 50 % to the nominal amount of an unrated liquidity facility in order to determine its exposure value when the following conditions are met:
(a)
the liquidity facility documentation shall clearly identify and limit the circumstances under which the facility may be drawn;
(b)
it shall not be possible for the facility to be drawn so as to provide credit support by covering losses already incurred at the time of draw and in particular not so as to provide liquidity in respect of exposures in default at the time of draw or so as to acquire assets at more than fair value;
(c)
the facility shall not be used to provide permanent or regular funding for the securitisation;
(d)
repayment of draws on the facility shall not be subordinated to the claims of investors other than to claims arising in respect of interest rate or currency derivative contracts, fees or other such payments, nor be subject to waiver or deferral;
(e)
it shall not be possible for the facility to be drawn after all applicable credit enhancements from which the liquidity facility would benefit are exhausted;
(f)
the facility shall include a provision that results in an automatic reduction in the amount that can be drawn by the amount of exposures that are in default, where ‧default‧ has the meaning given to it under Chapter 3, or where the pool of securitised exposures consists of rated instruments, that terminates the facility if the average quality of the pool falls below investment grade.
The risk weight to be applied shall be the highest risk weight that would be applied to any of the securitised exposures under Chapter 2 by an institution holding the exposures.
2. To determine the exposure value of cash advance facilities, a conversion factor of 0 % may be applied to the nominal amount of a liquidity facility that is unconditionally cancellable provided that the conditions set out in paragraph 1 are satisfied and that repayment of draws on the facility are senior to any other claims on the cash flows arising from the securitised exposures.
Article 256
Additional own funds requirements for securitisations of revolving exposures with early amortisation provisions
1. Where there is a securitisation of revolving exposures subject to an early amortisation provision, the originator institution shall calculate an additional risk-weighted exposure amount in respect of the risk that the levels of credit risk to which it is exposed may increase following the operation of the early amortisation provision, in accordance with this Article.
2. The institution shall calculate a risk-weighted exposure amount in respect of the sum of the exposure values of the originator's interest and the investors' interest.
For securitisation structures where the securitised exposures comprise revolving and non-revolving exposures, an originator institution shall apply the treatment set out in paragraphs 3 to 6 to that portion of the underlying pool containing revolving exposures.
The exposure value of the originator's interest shall be the exposure value of that notional part of a pool of drawn amounts sold into a securitisation, the proportion of which in relation to the amount of the total pool sold into the structure determines the proportion of the cash flows generated by principal and interest collections and other associated amounts which are not available to make payments to those having securitisation positions in the securitisation. The originator's interest shall not be subordinate to the investors' interest. The exposure value of the investors' interest shall be the exposure value of the remaining notional part of the pool of drawn amounts.
The risk-weighted exposure amount in respect of the exposure value of the originator's interest shall be calculated as that for a pro rata exposure to the securitised exposures as if they had not been securitised.
3. Originators of the following types of securitisation are exempt from the calculation of an additional risk-weighted exposure amount in paragraph 1:
(a)
securitisations of revolving exposures whereby investors remain fully exposed to all future draws by borrowers so that the risk on the underlying facilities does not return to the originator institution even after an early amortisation event has occurred;
(b)
securitisations where any early amortisation provision is solely triggered by events not related to the performance of the securitised assets or the originator institution, such as material changes in tax laws or regulations.
4. For an originator institution subject to the calculation of an additional risk-weighted exposure amount in accordance with paragraph 1 the total of the risk-weighted exposure amounts in respect of its positions in the investors' interest and the risk-weighted exposure amounts calculated under paragraph 1 shall be no greater than the greater of:
(a)
the risk-weighted exposure amounts calculated in respect of its positions in the investors' interest;
(b)
the risk-weighted exposure amounts that would be calculated in respect of the securitised exposures by an institution holding the exposures as if they had not been securitised in an amount equal to the investors' interest.
Deduction of net gains, if any, arising from the capitalisation of future income required under Article 32(1), shall be treated outside the maximum amount indicated in the preceding subparagraph.
5. The risk-weighted exposure amount to be calculated in accordance with paragraph 1 shall be determined by multiplying the exposure value of the investors' interest by the product of the appropriate conversion factor as indicated in paragraphs 6 to 9 and the weighted average risk weight that would apply to the securitised exposures if the exposures had not been securitised.
An early amortisation provision shall be considered to be controlled where all of the following conditions are met:
(a)
the originator institution has an appropriate own funds/liquidity plan in place to ensure that it has sufficient own funds and liquidity available in the event of an early amortisation;
(b)
throughout the duration of the transaction there is pro-rata sharing between the originator's interest and the investor's interest of payments of interest and principal, expenses, losses and recoveries based on the balance of receivables outstanding at one or more reference points during each month;
(c)
the amortisation period is considered sufficient for 90 % of the total debt (originator's and investors' interest) outstanding at the beginning of the early amortisation period to have been repaid or recognised as in default;
(d)
the speed of repayment is no more rapid than would be achieved by straight-line amortisation over the period set out in point (c).
6. In the case of securitisations subject to an early amortisation provision of retail exposures which are uncommitted and unconditionally cancellable without prior notice, where the early amortisation is triggered by the excess spread level falling to a specified level, institutions shall compare the three-month average excess spread level with the excess spread levels at which excess spread is required to be trapped.
Where the securitisation does not require excess spread to be trapped, the trapping point is deemed to be 4,5 percentage points greater than the excess spread level at which an early amortisation is triggered.
The conversion factor to be applied shall be determined by the level of the actual three month average excess spread in accordance with Table 2.
Table 2
Securitisations subject to a controlled early amortisation provision
Securitisations subject to a non-controlled early amortisation provision
Three months average excess spread
Conversion factor
Conversion factor
Above level A
0 %
0 %
Level A
1 %
5 %
Level B
2 %
15 %
Level C
10 %
50 %
Level D
20 %
100 %
Level E
40 %
100 %
Where:
(a)
‧Level A‧ refers to levels of excess spread less than 133,33 % of the trapping level of excess spread but not less than 100 % of that trapping level;
(b)
‧Level B‧ refers to levels of excess spread less than 100 % of the trapping level of excess spread but not less than 75 % of that trapping level;
(c)
‧Level C‧ refers to levels of excess spread less than 75 % of the trapping level of excess spread but not less than 50 % of that trapping level;
(d)
‧Level D‧ refers to levels of excess spread less than 50 % of the trapping level of excess spread but not less than 25 % of that trapping level;
(e)
‧Level E‧ refers to levels of excess spread less than 25 % of the trapping level of excess spread.
7. In the case of securitisations subject to an early amortization provision of retail exposures which are uncommitted and unconditionally cancellable without prior notice and where the early amortization is triggered by a quantitative value in respect of something other than the three months average excess spread, subject to permission by the competent authorities, institutions may apply a treatment which approximates closely to that prescribed in paragraph 6 for determining the conversion factor indicated. The competent authority shall grant permission, if the following conditions are met:
(a)
that treatment is more appropriate because the institution can establish a quantitative measure equivalent, in relation to the quantitative value triggering early amortisation, to the trapping level of excess spread;
(b)
that treatment leads to a measure of the risk that the credit risk to which the institution is exposed may increase following the operation of the early amortisation provision that is as prudent as that calculated in accordance with paragraph 6.
8. All other securitisations subject to a controlled early amortisation provision of revolving exposures shall be subject to a conversion factor of 90 %.
9. All other securitisations subject to a non-controlled early amortisation provision of revolving exposures shall be subject to a conversion factor of 100 %.
Article 257
Credit risk mitigation for securitisation positions subject to the Standardised Approach
Where credit protection is obtained on a securitisation position, the calculation of risk-weighted exposure amounts may be amended in accordance with Chapter 4.
Article 258
Reduction in risk-weighted exposure amounts
Where a securitisation position is assigned a 1 250 % risk weight, institutions may in accordance with Article 36(1)(k), as an alternative to including the position in their calculation of risk-weighted exposure amounts, deduct from Common Equity Tier 1 capital the exposure value of the position. For these purposes, the calculation of the exposure value may reflect eligible funded credit protection in a manner consistent with Article 257.
Where an originator institution makes use of this alternative, it may subtract 12.5 times the amount deducted in accordance with Article 36(1)(k) from the amount specified in Article 252 as the risk-weighted exposure amount which would currently be calculated for the securitised exposures had they not been securitised.
Sub-Section 4
Calculation of risk-weighted exposure amounts under the IRB Approach
Article 259
Hierarchy of methods
1. Institutions shall use the methods in accordance with the following hierarchy:
(a)
for a rated position or a position in respect of which an inferred rating may be used, the Ratings Based Method set out in Article 261 shall be used to calculate the risk-weighted exposure amount;
(b)
for an unrated position the institution may use the Supervisory Formula Method set out in Article 262 where it can produce estimates of PD, and where applicable exposure value and LGD as inputs into the Supervisory Formula Method in accordance with the requirements for the estimation of those parameters under the Internal Ratings Based approach in accordance with Section 3. An institution other than the originator institution may only use the Supervisory Formula Method subject to the prior permission of the competent authorities, which shall only be granted where the institution fulfils the condition provided in the first sentence of this point;
(c)
as an alternative to point (b) and only for unrated positions in ABCP programmes, the institution may use the Internal Assessment Approach as set out in paragraph 4 if the competent authorities have permitted it to do so;
(d)
in all other cases, a risk weight of 1 250 % shall be assigned to securitisation positions which are unrated;
(e)
notwithstanding point (d), and subject to the prior permission by the competent authorities, an institution may calculate the risk weight for an unrated position in an ABCP programme in accordance with Article 253 or 254, if the unrated position is not in commercial paper and falls within the scope of application of an Internal Assessment Approach for which permission is being sought. The aggregated exposure values treated by this exception shall not be material and in any case less than 10 % of the aggregate exposure values treated by the institution under the Internal Assessment Approach. The institution shall stop making use of this when the permission for the relevant Internal Assessment Approach has been refused.
2. For the purposes of using inferred ratings, an institution shall attribute to an unrated position an inferred credit assessment equivalent to the credit assessment of a rated reference position which is the most senior position which is in all respects subordinate to the unrated securitisation position in question and meets all of the following conditions:
(a)
the reference positions shall be subordinate in all respects to the unrated securitisation position;
(b)
the maturity of the reference positions shall be equal to or longer than that of the unrated position in question;
(c)
on an ongoing basis, any inferred rating shall be updated to reflect any changes in the credit assessment of the reference positions.
3. The competent authorities shall grant institutions permission to use the ‧Internal Assessment Approach‧ as set out in paragraph 4 where all of the following conditions are met:
(a)
positions in the commercial paper issued from the ABCP programme shall be rated positions;
(b)
the internal assessment of the credit quality of the position shall reflect the publicly available assessment methodology of one or more ECAIs, for the rating of securities backed by the exposures of the type securitised;
(c)
the ECAIs, the methodology of which shall be reflected as required by point (b), shall include those ECAIs which have provided an external rating for the commercial paper issued from the ABCP programme. Quantitative elements, such as stress factors, used in assessing the position to a particular credit quality shall be at least as conservative as those used in the relevant assessment methodology of the ECAIs in question;
(d)
in developing its internal assessment methodology the institution shall take into consideration relevant published ratings methodologies of the ECAIs that rate the commercial paper of the ABCP programme. This consideration shall be documented by the institution and updated regularly, as outlined in point (g);
(e)
the institution's internal assessment methodology shall include rating grades. There shall be a correspondence between such rating grades and the credit assessments of ECAIs. This correspondence shall be explicitly documented;
(f)
the internal assessment methodology shall be used in the institution's internal risk management processes, including its decision making, management information and internal capital allocation processes;
(g)
internal or external auditors, an ECAI, or the institution's internal credit review or risk management function shall perform regular reviews of the internal assessment process and the quality of the internal assessments of the credit quality of the institution's exposures to an ABCP programme. If the institution's internal audit, credit review, or risk management functions perform the review, then these functions shall be independent of the ABCP programme business line, as well as the customer relationship;
(h)
the institution shall track the performance of its internal ratings over time to evaluate the performance of its internal assessment methodology and shall make adjustments, as necessary, to that methodology when the performance of the exposures routinely diverges from that indicated by the internal ratings;
(i)
the ABCP programme shall incorporate underwriting standards in the form of credit and investment guidelines. In deciding on an asset purchase, the ABCP programme administrator shall consider the type of asset being purchased, the type and monetary value of the exposures arising from the provision of liquidity facilities and credit enhancements, the loss distribution, and the legal and economic isolation of the transferred assets from the entity selling the assets. A credit analysis of the asset seller's risk profile shall be performed and shall include analysis of past and expected future financial performance, current market position, expected future competitiveness, leverage, cash flow, interest coverage and debt rating. In addition, a review of the seller's underwriting standards, servicing capabilities, and collection processes shall be performed;
(j)
the ABCP programme's underwriting standards shall establish minimum asset eligibility criteria that, in particular:
(i)
exclude the purchase of assets that are significantly past due or defaulted;
(ii)
limit excess concentration to individual obligor or geographic area;
(iii)
limits the tenor of the assets to be purchased;
(k)
the ABCP programme shall have collections policies and processes that take into account the operational capability and credit quality of the servicer. The ABCP programme shall mitigate risk relating to the performance of the seller and the servicer through various methods, such as triggers based on current credit quality that would preclude commingling of funds;
(l)
the aggregated estimate of loss on an asset pool that the ABCP programme is considering purchasing shall take into account all sources of potential risk, such as credit and dilution risk. If the seller-provided credit enhancement is sized based only on credit-related losses, then a separate reserve shall be established for dilution risk, if dilution risk is material for the particular exposure pool. In addition, in sizing the required enhancement level, the program shall review several years of historical information, including losses, delinquencies, dilutions, and the turnover rate of the receivables;
(m)
the ABCP programme shall incorporate structural features, such as wind-down triggers, into the purchase of exposures in order to mitigate potential credit deterioration of the underlying portfolio.
4. Under the Internal Assessment Approach, the unrated position shall be assigned by the institution to one of the rating grades laid down in point (e) of paragraph 3. The position shall be attributed a derived rating the same as the credit assessments corresponding to that rating grade as laid down in point (e) of paragraph 3. Where this derived rating is, at the inception of the securitisation, at the level of investment grade or better, it shall be considered the same as an eligible credit assessment by an ECAI for the purposes of calculating risk-weighted exposure amounts.
5. Institutions which have obtained permission to use the Internal Assessment Approach shall not revert to the use of other methods unless all of the following conditions are met:
(a)
the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that the institution has good cause to do so;
(b)
the institution has received the prior permission of the competent authority.
Article 260
Maximum risk-weighted exposure amounts
An originator institution, a sponsor institution, or other institutions which can calculate KIRB may limit the risk-weighted exposure amounts calculated in respect of its positions in a securitisation to that which would produce a own funds requirement under Article 92(3) equal to the sum of 8 % of the risk-weighted exposure amounts which would be produced if the securitised assets had not been securitised and were on the balance sheet of the institution plus the expected loss amounts of those exposures.
Article 261
Ratings Based Method
1. Under the Ratings Based Method, the institution shall calculate the risk-weighted exposure amount of a rated securitisation or re-securitisation position by applying the relevant risk weight to the exposure value and multiplying the result by 1,06.
The relevant risk weight shall be the risk weight as laid down in Table 4, with which the credit assessment of the position is associated in accordance with Section 4.
Table 4
Credit Quality Step
Securitisation Positions
Re-securitisation Positions
Credit assessments other than short term
Short term credit assessments
A
B
C
D
E
1
1
7 %
12 %
20 %
20 %
30 %
2
8 %
15 %
25 %
25 %
40 %
3
10 %
18 %
35 %
35 %
50 %
4
2
12 %
20 %
40 %
65 %
5
20 %
35 %
60 %
100 %
6
35 %
50 %
100 %
150 %
7
3
60 %
75 %
150 %
225 %
8
100 %
200 %
350 %
9
250 %
300 %
500 %
10
425 %
500 %
650 %
11
650 %
750 %
850 %
all other and unrated
1 250 %
The weightings in column C of Table 4 shall be applied where the securitisation position is not a re-securitisation position and where the effective number of exposures securitised is less than six.
For the remainder of the securitisation positions that are not re-securitisation positions, the weightings in column B shall be applied unless the position is in the most senior tranche of a securitisation, in which case the weightings in column A shall be applied.
For re-securitisation positions the weightings in column E shall be applied unless the re-securitisation position is in the most senior tranche of the re-securitisation and none of the underlying exposures are themselves re-securitisation exposures, in which case column D shall be applied.
When determining whether a tranche is the most senior, it is not required to take into consideration amounts due under interest rate or currency derivative contracts, fees due, or other similar payments.
In calculating the effective number of exposures securitised multiple exposures to one obligor shall be treated as one exposure. The effective number of exposures is calculated as:
where EADi represents the sum of the exposure values of all exposures to the ith obligor. If the portfolio share associated with the largest exposure, C1, is available, the institution may compute N as 1/C1.
2. Credit risk mitigation on securitisation positions may be recognised in accordance with Article 264(1) and (4), subject to the conditions in Article 247.
Article 262
Supervisory Formula Method
1. Under the Supervisory Formula Method, the risk weight for a securitisation position shall be calculated as follows subject to a floor of 20 % for re-securitisation positions and 7 % for all other securitisation positions:
where:
S[x] =
x,
when x ≤ K IRBR
,
when x K IRBR
where:
τ= 1 000;
ω= 20;
Beta [x; a, b]= the cumulative beta distribution with parameters a and b evaluated at x;
T= the thickness of the tranche in which the position is held, measured as the ratio of (a) the nominal amount of the tranche to (b) the sum of the nominal amounts of the exposures that have been securitised. For derivative instruments listed in Annex II, the sum of the current replacement cost and the potential future credit exposure calculated in accordance with Chapter 6 shall be used in place of the nominal amount;
KIRBR = the ratio of (a) KIRB to (b) the sum of the exposure values of the exposures that have been securitised, and is expressed in decimal form;
L= the credit enhancement level, measured as the ratio of the nominal amount of all tranches subordinate to the tranche in which the position is held to the sum of the nominal amounts of the exposures that have been securitised. Capitalised future income shall not be included in the measured L. Amounts due by counterparties to derivative instruments listed in Annex II that represent tranches more junior than the tranche in question may be measured at their current replacement cost, without the potential future credit exposures, in calculating the enhancement level;
N= the effective number of exposures calculated in accordance with Article 261. In the case of re-securitisations, the institution shall look at the number of securitisation exposures in the pool and not the number of underlying exposures in the original pools from which the underlying securitisation exposures stem;
ELGD= the exposure-weighted average loss-given-default, calculated as follows:
where:
LGDi = the average LGD associated with all exposures to the ith obligor, where LGD is determined in accordance with Chapter 3. In the case of resecuritisation, an LGD of 100 % shall be applied to the securitised positions. When default and dilution risk for purchased receivables are treated in an aggregate manner within a securitisation, the LGDi input shall be constructed as a weighted average of the LGD for credit risk and the 75 % LGD for dilution risk. The weights shall be the stand-alone own funds charges for credit risk and dilution risk respectively.
2. Where the nominal amount of the largest securitised exposure, C1, is no more than 3 % of the sum of the nominal amount of the securitised exposures, then, for the purposes of the Supervisory Formula Method, the institution may set LGD= 50 % in the case of securitisations, which are not re-securitisations, and N equal to either of the following:
where:
Cm
=
the ratio of the sum of the nominal amounts of the largest ‧m‧ exposures to the sum of the nominal amounts of the exposures securitised. The level of ‧m‧ may be set by the institution.
For securitisations in which materially all securitised exposures are retail exposures, institutions may, subject to permission by the competent authority, use the Supervisory Formula Method using the simplifications h=0 and v=0, provided that the effective number of exposures is not low and that the exposures are not highly concentrated.
3. The competent authorities shall keep EBA informed about the use institutions make of paragraph 2. EBA shall monitor the range of practices in this area and shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines.
4. Credit risk mitigation on securitisation positions may be recognised in accordance with Article 264(2) to (4), subject to the conditions in Article 247.
Article 263
Liquidity Facilities
1. For the purposes of determining the exposure value of an unrated securitisation position in the form of cash advance facilities, a conversion factor of 0 % may be applied to the nominal amount of a liquidity facility that meets the conditions set out in Article 255(2).
2. When it is not possible for the institution to calculate the risk-weighted exposure amounts for the securitised exposures as if they had not been securitised, an institution may, on an exceptional basis and subject to the permission of the competent authorities, temporarily apply the method set out in paragraph 3 for the calculation of risk-weighted exposure amounts for an unrated securitisation position in the form of liquidity facility that meets the conditions in Article 255(1). Institutions shall notify the use they make of the first sentence to the competent authorities, together with its reasons and the intended time period of use.
The calculation of risk-weighted exposure amounts shall, in general, be deemed not to be possible if an inferred rating, the Internal Assessment Approach and the Supervisory Formula Approach are not at the institution's disposal.
3. The highest risk weight that would be applied under Chapter 2 to any of the securitised exposures, had they not been securitised, may be applied to the securitisation position represented by a liquidity facility that meets the conditions in Article 255(1). To determine the exposure value of the position a conversion factor of 100 % shall be applied.
Article 264
Credit risk mitigation for securitisation positions subject to the IRB Approach
1. Where risk-weighted exposure amounts are calculated using the Ratings Based Method, the exposure value or the risk-weight for a securitisation position in respect of which credit protection has been obtained may be amended in accordance with the provisions of Chapter 4 as they apply for the calculation of risk-weighted exposure amounts under Chapter 2.
2. In the case of full credit protection, where risk-weighted exposure amounts are calculated using the Supervisory Formula Method, the following requirements shall apply:
(a)
the institution shall determine the ‧effective risk weight‧ of the position. It shall do this by dividing the risk-weighted exposure amount of the position by the exposure value of the position and multiplying the result by 100;
(b)
in the case of funded credit protection, the risk-weighted exposure amount of the securitisation position shall be calculated by multiplying the funded protection-adjusted exposure amount of the position (E*), as calculated under Chapter 4 for the calculation of risk-weighted exposure amounts under Chapter 2 taking the amount of the securitisation position to be E, by the effective risk weight;
(c)
in the case of unfunded credit protection, the risk-weighted exposure amount of the securitisation position shall be calculated by multiplying the amount of the protection adjusted for any currency mismatch and maturity mismatch (GA) in accordance with the provisions of Chapter 4 by the risk weight of the protection provider; and adding this to the amount arrived at by multiplying the amount of the securitisation position minus GA by the effective risk weight.
3. In the case of partial protection, where risk-weighted exposure amounts are calculated using the Supervisory Formula Method, the following requirements shall apply:
(a)
if the credit risk mitigation covers the first loss or losses on a proportional basis on the securitisation position, the institution may apply paragraph 2;
(b)
in other cases, the institution shall treat the securitisation position as two or more positions with the uncovered portion being considered the position with the lower credit quality. For the purposes of calculating the risk-weighted exposure amount for this position, the provisions in Article 262 shall apply subject to the adjustment of T to e* in the case of funded credit protection and to T-g in the case of unfunded credit protection, where e* denotes the ratio of E* to the total notional amount of the underlying pool, where E* is the adjusted exposure amount of the securitisation position calculated in accordance with the provisions of Chapter 4 as they apply for the calculation of risk-weighted exposure amounts under Chapter 2 taking the amount of the securitisation position to be E; and g is the ratio of the nominal amount of credit protection, adjusted for any currency or maturity mismatch in accordance with the provisions of Chapter 4, to the sum of the exposure amounts of the securitised exposures. In the case of unfunded credit protection the risk weight of the protection provider shall be applied to that portion of the position not falling within the adjusted value of T.
4. Where, in the case of unfunded credit protection, competent authorities have granted the institution permission to calculate risk-weighted exposure amounts for comparable direct exposures to the protection provider in accordance with Chapter 3, the risk weight g of exposures to the protection provider in accordance with Article 235 shall be determined as specified in Chapter 3.
Article 265
Additional own funds requirements for securitisations of revolving exposures with early amortisation provisions
1. In addition to the risk-weighted exposure amounts calculated in respect of its securitisation positions, an originator institution shall calculate a risk-weighted exposure amount in accordance with the methodology set out in Article 256 when it sells revolving exposures into a securitisation that contains an early amortisation provision.
2. By way of derogation from Article 256, the exposure value of the originators interest shall be the sum of the following items:
(a)
the exposure value of that notional part of a pool of drawn amounts sold into a securitisation, the proportion of which in relation to the amount of the total pool sold into the structure determines the proportion of the cash flows generated by principal and interest collections and other associated amounts which are not available to make payments to those having securitisation positions in the securitisation;
(b)
the exposure value of that part of the pool of undrawn amounts of the credit lines, the drawn amounts of which have been sold into the securitisation, the proportion of which to the total amount of such undrawn amounts is the same as the proportion of the exposure value described in point (a) to the exposure value of the pool of drawn amounts sold into the securitisation.
The originator's interest shall not be subordinate to the investors' interest.
The exposure value of the Investors' interest shall be the exposure value of the notional part of the pool of drawn amounts not falling within point (a) plus the exposure value of that part of the pool of undrawn amounts of credit lines, the drawn amounts of which have been sold into the securitisation, not falling within point (b).
3. The risk-weighted exposure amount in respect of the exposure value of the originator's interest in accordance with point (a) of paragraph 2 shall be calculated as that for a pro-rata exposure to the securitised drawn amounts exposures as if they had not been securitised and a pro rata exposure to the undrawn amounts of the credit lines, the drawn amounts of which have been sold into the securitisation.
Article 266
Reduction in risk-weighted exposure amounts
1. The risk-weighted exposure amount of a securitisation position to which a 1 250 % risk weight is assigned may be reduced by 12,5 times the amount of any specific credit risk adjustments treated in accordance with Article 110 made by the institution in respect of the securitised exposures. To the extent that specific credit adjustments are taken account of for this purpose they shall not be taken account of for the purposes of the calculation laid down in Article 159.
2. The risk-weighted exposure amount of a securitisation position may be reduced by 12,5 times the amount of any specific credit risk adjustments treated in accordance with Article 110 made by the institution in respect of the position.
3. As provided in Article 36(1)(k) in respect of a securitisation position in respect of which a 1 250 % risk weight applies, institutions may, as an alternative to including the position in their calculation of risk-weighted exposure amounts, deduct from own funds the exposure value of the position subject to the following:
(a)
the exposure value of the position may be derived from the risk-weighted exposure amounts taking into account any reductions made in accordance with paragraphs 1 and 2;
(b)
the calculation of the exposure value may reflect eligible funded protection in a manner consistent with the methodology prescribed in Articles 247 and 264;
(c)
where the Supervisory Formula Method is used to calculate risk-weighted exposure amounts and L KIRBR and [L+T] KIRBR the position may be treated as two positions with L equal to KIRBR for the more senior of the positions.
4. Where an institution makes use of the option in paragraph 3 it may subtract 12,5 times the amount deducted in accordance with that paragraph from the amount specified in Article 260 as the amount to which the risk-weighted exposure amount in respect of its positions in a securitisation may be limited.
Section 4
External credit assessments
Article 267
Use of Credit Assessments by ECAIs
Institutions may use credit assessments to determine the risk weight of a securitisation position only where the credit assessment has been issued or has been endorsed by an ECAI in accordance with Regulation (EC) No 1060/2009.
Article 268
Requirements to be met by the credit assessments of ECAIs
For the purposes of calculating risk-weighted exposure amounts in accordance with Section 3, institutions shall only use a credit assessment of an ECAI if the following conditions are met:
(a)
there shall be no mismatch between the types of payments reflected in the credit assessment and the types of payment to which the institution is entitled under the contract giving rise to the securitisation position in question;
(b)
loss and cash-flow analysis as well as sensitivity of ratings to changes in the underlying ratings assumptions, including the performance of pool assets, shall be published by the ECAI as well as the credit assessments, procedures, methodologies, assumptions, and the key elements underpinning the assessments in accordance with Regulation (EC) No 1060/2009. Information that is made available only to a limited number of entities shall not be considered to have been published. The credit assessments shall be included in the ECAI's transition matrix;
(c)
the credit assessment shall not be based or partly based on unfunded support provided by the institution itself. In such case, the institution shall consider the relevant position for the purposes of calculating risk-weighted exposure amounts for this position in accordance with Section 3 as if it were not rated.
The ECAI shall be committed to publish explanations how the performance of pool assets affects this credit assessment.
Article 269
Use of credit assessments
1. An institution may nominate one or more ECAIs the credit assessments of which shall be used in the calculation of its risk-weighted exposure amounts under this Chapter (a ‧nominated ECAI‧).
2. An institution shall use credit assessments consistently and not selectively in respect of its securitisation positions, in accordance with the following principles:
(a)
an institution may not use an ECAI's credit assessments for its positions in some tranches and another ECAI's credit assessments for its positions in other tranches within the same securitisation that may or may not be rated by the first ECAI;
(b)
where a position has two credit assessments by nominated ECAIs, the institution shall use the less favourable credit assessment;
(c)
where a position has more than two credit assessments by nominated ECAIs, the two most favourable credit assessments shall be used. If the two most favourable assessments are different, the less favourable of the two shall be used;
(d)
an institution shall not actively solicit the withdrawal of less favourable ratings.
3. Where credit protection eligible under Chapter 4 is provided directly to the SSPE, and that protection is reflected in the credit assessment of a position by a nominated ECAI, the risk weight associated with that credit assessment may be used. Where the protection is not eligible under Chapter 4, the credit assessment shall not be recognised. Where the credit protection is not provided to the SSPE but directly to a securitisation position, the credit assessment shall not be recognised.
Article 270
Mapping
EBA shall develop draft implementing technical standards to determine, for all ECAIs, which of the credit quality steps set out in this Chapter are associated with the relevant credit assessments of an ECAI. Those determinations shall be objective and consistent, and carried out in accordance with the following principles:
(a)
EBA shall differentiate between the relative degrees of risk expressed by each assessment;
(b)
EBA shall consider quantitative factors, such as default and/or loss rates and the historical performance of credit assessments of each ECAI across different asset classes;
(c)
EBA shall consider qualitative factors such as the range of transactions assessed by the ECAI, its methodology and the meaning of its credit assessments, in particular whether based on expected loss or first Euro loss, and to timely payment of interest or to ultimate payment of interest;
(d)
EBA shall seek to ensure that securitisation positions to which the same risk weight is applied on the basis of the credit assessments of ECAIs are subject to equivalent degrees of credit risk. EBA shall consider amending its determination as to the credit quality step with which a particular credit assessment shall be associated, as appropriate.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 July 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
CHAPTER 6
Counterparty credit risk
Section 1
Definitions
Article 271
Determination of the exposure value
1. An institution shall determine the exposure value of derivative instruments listed in Annex II in accordance with this Chapter.
2. An institution may determine the exposure value of repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, long settlement transactions and margin lending transactions in accordance with this Chapter instead of making use of Chapter 4.
Article 272
Definitions
For the purposes of this Chapter and of Title VI of this Part, the following definitions shall apply:
General terms
(1)
‧counterparty credit risk‧ or ‧CCR‧ means the risk that the counterparty to a transaction could default before the final settlement of the transaction's cash flows;
Transaction types
(2)
‧long settlement transactions‧ means transactions where a counterparty undertakes to deliver a security, a commodity, or a foreign exchange amount against cash, other financial instruments, or commodities, or vice versa, at a settlement or delivery date specified by contract that is later than the market standard for this particular type of transaction or five business days after the date on which the institution enters into the transaction, whichever is earlier;
(3)
‧margin lending transactions‧ means transactions in which an institution extends credit in connection with the purchase, sale, carrying or trading of securities. Margin lending transactions do not include other loans that are secured by collateral in the form of securities;
Netting set, hedging sets, and related terms
(4)
‧netting set‧ means a group of transactions between an institution and a single counterparty that is subject to a legally enforceable bilateral netting arrangement that is recognised under Section 7 and Chapter 4.
Each transaction that is not subject to a legally enforceable bilateral netting arrangement which is recognised under Section 7 shall be treated as its own netting set for the purposes of this Chapter.
Under the Internal Model Method set out in Section 6, all netting sets with a single counterparty may be treated as a single netting set if negative simulated market values of the individual netting sets are set to 0 in the estimation of expected exposure (hereinafter referred to as ‧EE‧);
(5)
‧risk position‧ means a risk number that is assigned to a transaction under the Standardised Method set out in Section5 following a predetermined algorithm;
(6)
‧hedging set‧ means a group of risk positions arising from the transactions within a single netting set, where only the balance of those risk positions is used for determining the exposure value under the Standardised Method set out in Section 5;
(7)
‧margin agreement‧ means an agreement or provisions of an agreement under which one counterparty must supply collateral to a second counterparty when an exposure of that second counterparty to the first counterparty exceeds a specified level;
(8)
‧margin threshold‧ means the largest amount of an exposure that remains outstanding before one party has the right to call for collateral;
(9)
‧margin period of risk‧ means the time period from the most recent exchange of collateral covering a netting set of transactions with a defaulting counterparty until the transactions are closed out and the resulting market risk is re-hedged;
(10)
‧effective maturity under the Internal Model Method for a netting set with maturity greater than one year‧ means the ratio of the sum of expected exposure over the life of the transactions in the netting set discounted at the risk-free rate of return, divided by the sum of expected exposure over one year in a netting set discounted at the risk-free rate.
This effective maturity may be adjusted to reflect rollover risk by replacing expected exposure with effective expected exposure for forecasting horizons under one year;
(11)
‧cross-product netting‧ means the inclusion of transactions of different product categories within the same netting set pursuant to the Cross-Product Netting rules set out in this Chapter;
(12)
‧Current Market Value‧ (hereinafter referred to as ‧CMV‧) for the purposes of Section 5 refers to the net market value of the portfolio of transactions within a netting set, where both positive and negative market values are used in computing the CMV;
Distributions
(13)
‧distribution of market values‧ means the forecast of the probability distribution of net market values of transactions within a netting set for a future date (the forecasting horizon), given the realised market value of those transactions at the date of the forecast;
(14)
‧distribution of exposures‧ means the forecast of the probability distribution of market values that is generated by setting forecast instances of negative net market values equal to zero;
(15)
‧risk-neutral distribution‧ means a distribution of market values or exposures over a future time period where the distribution is calculated using market implied values such as implied volatilities;
(16)
‧actual distribution‧ means a distribution of market values or exposures at a future time period where the distribution is calculated using historic or realised values such as volatilities calculated using past price or rate changes;
Exposure measures and adjustments
(17)
‧current exposure‧ means the larger of zero and the market value of a transaction or portfolio of transactions within a netting set with a counterparty that would be lost upon the default of the counterparty, assuming no recovery on the value of those transactions in insolvency or liquidation;
(18)
‧peak exposure‧ means a high percentile of the distribution of exposures at particular future date before the maturity date of the longest transaction in the netting set;
(19)
‧expected exposure‧ (hereinafter referred to as ‧EE‧) means the average of the distribution of exposures at a particular future date before the longest maturity transaction in the netting set matures;
(20)
‧effective expected exposure at a specific date‧ (hereinafter referred to as ‧Effective EE‧) means the maximum expected exposure that occurs at that date or any prior date. Alternatively, it may be defined for a specific date as the greater of the expected exposure at that date or the effective expected exposure at any prior date;
(21)
‧expected positive exposure‧ (hereinafter referred to as ‧EPE‧) means the weighted average over time of expected exposures, where the weights are the proportion of the entire time period that an individual expected exposure represents.
When calculating the own funds requirement, institutions shall take the average over the first year or, if all the contracts within the netting set mature within less than one year, over the time period until the contract with the longest maturity in the netting set has matured;
(22)
‧effective expected positive exposure‧ (hereinafter referred to as ‧Effective EPE‧) means the weighted average of effective expected exposure over the first year of a netting set or, if all the contracts within the netting set mature within less than one year, over the time period of the longest maturity contract in the netting set, where the weights are the proportion of the entire time period that an individual expected exposure represents;
CCR related risks
(23)
‧rollover risk‧ means the amount by which EPE is understated when future transactions with a counterparty are expected to be conducted on an ongoing basis.
The additional exposure generated by those future transactions is not included in calculation of EPE;
(24)
‧counterparty‧ for the purposes of Section 7 means any legal or natural person that enters into a netting agreement, and has the contractual capacity to do so;
(25)
‧contractual cross product netting agreement‧ means a bilateral contractual agreement between an institution and a counterparty which creates a single legal obligation (based on netting of covered transactions) covering all bilateral master agreements and transactions belonging to different product categories that are included within the agreement;
For the purposes of this definition, ‧different product categories‧ means:
(a)
repurchase transactions, securities and commodities lending and borrowing transactions;
(b)
margin lending transactions;
(c)
the contracts listed in Annex II;
(26)
‧payment leg‧ means the payment agreed in an OTC derivative transaction with a linear risk profile which stipulates the exchange of a financial instrument for a payment.
In the case of transactions that stipulate the exchange of payment against payment, those two payment legs shall consist of the contractually agreed gross payments, including the notional amount of the transaction.
Section 2
Methods for calculating the exposure value
Article 273
Methods for calculating the exposure value
1. Institutions shall determine the exposure value for the contracts listed in Annex II on the basis of one of the methods set out in Sections 3 to 6 in accordance with this Article.
An institution which is not eligible for the treatment set out in Article 94 shall not use the method set out in Section 4. To determine the exposure value for the contracts listed in point 3 of Annex II an institution shall not use the method set out in Section 4. Institutions may use in combination the methods set out in Sections 3 to 6 on a permanent basis within a group. A single institution shall not use in combination the methods set out in Sections 3 to 6 on a permanent basis but shall be permitted to use in combination methods set out in Sections 3 and 5 when one of the methods is used for the cases set out in Article 282(6).
2. Where permitted by the competent authorities in accordance with Article 283(1) and (2), an institution may determine the exposure value for the following items using the Internal Model Method set out in Section 6:
(a)
the contracts listed in Annex II;
(b)
repurchase transactions;
(c)
securities or commodities lending or borrowing transactions;
(d)
margin lending transactions;
(e)
long settlement transactions.
3. When an institution purchases protection through a credit derivative against a non-trading book exposure or against a counterparty risk exposure, it may calculate its own funds requirement for the hedged exposure in accordance with either of the following:
(a)
Articles 233 to 236;
(b)
in accordance with Article 153(3), or Article 183, where permission has been granted in accordance with Article 143.
The exposure value for CCR for those credit derivatives shall be zero, unless an institution applies the approach (ii) in point (h) of Article 299(2).
4. Notwithstanding paragraph 3, an institution may choose consistently to include for the purposes of calculating own funds requirements for counterparty credit risk all credit derivatives not included in the trading book and purchased as protection against a non-trading book exposure or against a counterparty credit risk exposure where the credit protection is recognised under this Regulation.
5. Where credit default swaps sold by an institution are treated by an institution as credit protection provided by that institution and are subject to own funds requirement for credit risk of the underlying for the full notional amount, their exposure value for the purposes of CCR in the non-trading book shall be zero.
6. Under all methods set out in Sections 3 to 6, the exposure value for a given counterparty shall be equal to the sum of the exposure values calculated for each netting set with that counterparty.
For a given counterparty, the exposure value for a given netting set of OTC derivative instruments listed in Annex II calculated in accordance with this Chapter shall be the greater of zero and the difference between the sum of exposure values across all netting sets with the counterparty and the sum of CVA for that counterparty being recognised by the institution as an incurred write-down. The credit valuation adjustments shall be calculated without taking into account any offsetting debit value adjustment attributed to the own credit risk of the firm that has been already excluded from own funds under Article 33(1)(c).
7. Institutions shall determine the exposure value for exposures arising from long settlement transactions by any of the methods set out in Sections 3 to 6, regardless of which method the institution has chosen for treating OTC derivatives and repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, and margin lending transactions. In calculating the own funds requirements for long settlement transactions, an institution that uses the approach set out in Chapter 3 may assign the risk weights under the approach set out in Chapter 2 on a permanent basis and irrespective of the materiality of such positions.
8. For the methods set out in Sections 3 and 4, the institution shall adopt a consistent methodology for determining the notional amount for different product types, and shall ensure that the notional amount to be taken into account provides an appropriate measure of the risk inherent in the contract. Where the contract provides for a multiplication of cash flows, the notional amount shall be adjusted by an institution to take into account the effects of the multiplication on the risk structure of that contract.
For the methods set out in Sections 3 to 6, institutions shall treat transactions where specific wrong way risk has been identified in accordance with Article 291(2), (4), (5) and (6) as appropriate.
Section 3
Mark - to - market Method
Article 274
Mark-to-market Method
1. In order to determine the current replacement cost of all contracts with positive values, institutions shall attach the current market values to the contracts.
2. In order to determine the potential future credit exposure, institutions shall multiply the notional amounts or underlying values, as applicable, by the percentages in Table 1 and in accordance with the following principles:
(a)
contracts which do not fall within one of the five categories indicated in Table 1 shall be treated as contracts concerning commodities other than precious metals;
(b)
for contracts with multiple exchanges of principal, the percentages shall be multiplied by the number of remaining payments still to be made in accordance with the contract;
(c)
for contracts that are structured to settle outstanding exposure following specified payment dates and where the terms are reset so that the market value of the contract is zero on those specified dates, the residual maturity shall be equal to the time until the next reset date. In the case of interest-rate contracts that meet those criteria and have a remaining maturity of over one year, the percentage shall be no lower than 0,5 %.
Table 1
Residual maturity
Interest-rate contracts
Contracts concerning foreign-exchange rates and gold
Contracts concerning equities
Contracts concerning precious metals except gold
Contracts concerning commodities other than precious metals
One year or less
0 %
1 %
6 %
7 %
10 %
Over one year, not exceeding five years
0,5 %
5 %
8 %
7 %
12 %
Over five years
1,5 %
7,5 %
10 %
8 %
15 %
3. For contracts relating to commodities other than gold, which are referred to in point 3 of Annex II, an institution may, as an alternative to applying the percentages in Table 1, apply the percentages in Table 2 provided that that institution follows the extended maturity ladder approach set out in Article 361 for those contracts.
Table 2
Residual maturity
Precious metals
(except gold)
Base metals
Agricultural products
(softs)
Other, including energy products
One year or less
2 %
2,5 %
3 %
4 %
Over one year, not exceeding five years
5 %
4 %
5 %
6 %
Over five years
7,5 %
8 %
9 %
10 %
4. The sum of current replacement cost and potential future credit exposure is the exposure value.
Section 4
Original Exposure Method
Article 275
Original Exposure Method
1. The exposure value is the notional amount of each instrument multiplied by the percentages set out in Table 3.
Table 3
Original maturity
Interest-rate contracts
Contracts concerning foreign-exchange rates and gold
One year or less
0,5 %
2 %
Over one year, not exceeding two years
1 %
5 %
Additional allowance for each additional year
1 %
3 %
2. For calculating the exposure value of interest-rate contracts, an institution may choose to use either the original or residual maturity.
Section 5
Standardised Method
Article 276
Standardised Method
1. Institutions may use the Standardised Method (hereinafter referred to as ‧SM‧) only for calculating the exposure value for OTC derivatives and long settlement transactions.
2. When applying the SM, institutions shall calculate the exposure value separately for each netting set, net of collateral, as follows:
where:
CMV
=
current market value of the portfolio of transactions within the netting set with a counterparty gross of collateral, where:
where:
CMVi
=
the current market value of transaction i;
CMC
=
the current market value of the collateral assigned to the netting set, where:
where:
CMCl
=
the current market value of collateral l;
i
=
index designating transaction;
l
=
index designating collateral;
j
=
index designating hedging set category;
The hedging sets for this purpose correspond to risk factors for which risk positions of opposite sign can be offset to yield a net risk position on which the exposure measure is then based.
RPTij
=
risk position from transaction i with respect to hedging set j;
RPClj
=
risk position from collateral l with respect to hedging set j;
CCRMj
=
CCR Multiplier set out in Table 5 with respect to hedging set j;
β
=
1,4.
3. For the purposes of the calculation under paragraph 2:
(a)
eligible collateral received from a counterparty shall have a positive sign and collateral posted to a counterparty shall have a negative sign;
(b)
only collateral that is eligible under Article 197, Article 198 and Article 299(2)(d) shall be used for the SM;
(c)
an institution may disregard the interest rate risk from payment legs with a remaining maturity of less than one year;
(d)
an institution may treat transactions that consist of two payment legs that are denominated in the same currency as a single aggregate transaction. The treatment for payment legs applies to the aggregate transaction.
Article 277
Transactions with a linear risk profile
1. Institutions shall map transactions with a linear risk profile to risk positions in accordance with the following provisions:
(a)
transactions with a linear risk profile with equities (including equity indices), gold, other precious metals or other commodities as the underlying shall be mapped to a risk position in the respective equity (or equity index) or commodity and an interest rate risk position for the payment leg;
(b)
transactions with a linear risk profile with a debt instrument as the underlying instrument shall be mapped to an interest rate risk position for the debt instrument and another interest rate risk position for the payment leg;
(c)
transactions with a linear risk profile that stipulate the exchange of payment against payment, including foreign exchange forwards, shall be mapped to an interest rate risk position for each of the payment legs.
Where, under a transaction mentioned in point (a), (b) or (c), a payment leg or the underlying debt instrument is denominated in foreign currency, that payment leg or underlying instrument shall also be mapped to a risk position in that currency.
2. For the purposes of paragraph 1, the size of a risk position from a transaction with linear risk profile shall be the effective notional value (market price multiplied by quantity) of the underlying financial instruments or commodities converted to the institution's domestic currency by multiplication with the relevant exchange rate, except for debt instruments.
3. For debt instruments and for payment legs, the size of the risk position shall be the effective notional value of the outstanding gross payments (including the notional amount) converted to the currency of the home Member State, multiplied by the modified duration of the debt instrument or payment leg, as the case may be.
4. The size of a risk position from a credit default swap shall be the notional value of the reference debt instrument multiplied by the remaining maturity of the credit default swap.
Article 278
Transactions with a non-linear risk profile
1. Institutions shall determine the size of the risk positions for transactions with a non-linear risk profile in accordance with the following paragraphs.
2. The size of a risk position from an OTC derivative with a non-linear risk profile, including options and swaptions, of which the underlying is not a debt instrument or a payment leg shall be equal to the delta equivalent effective notional value of the financial instrument that underlies the transaction in accordance with Article 280(1).
3. The size of a risk position from an OTC derivative with a non-linear risk profile, including options and swaptions, of which the underlying is a debt instrument or a payment leg, shall be equal to the delta equivalent effective notional value of the financial instrument or payment leg multiplied by the modified duration of the debt instrument or payment leg, as the case may be.
Article 279
Treatment of Collateral
For the determination of risk positions, institutions shall treat collateral as follows:
(a)
collateral received from a counterparty shall be treated as a claim on the counterparty under a derivative contract (long position) that is due on the day the determination is made;
(b)
collateral it has posted with the counterparty shall be treated as an obligation to the counterparty (short position) that is due on the day the determination is made.
Article 280
Calculation of risk positions
1. An institution shall determine the size and sign of a risk position as follows:
(a)
for all instruments other than debt instruments:
(i)
as the effective notional value in the case of a transaction with a linear risk profile;
(ii)
as the delta equivalent notional value,
, in the case of a transaction with a non-linear risk profile,where:
Pref
=
price of the underlying instrument, expressed in the reference currency;
V
=
value of the financial instrument (in the case of an option, the value is the option price);
p
=
price of the underlying instrument, expressed in the same currency as V;
(b)
for debt instruments and the payment legs of all transactions:
(i)
as the effective notional value multiplied by the modified duration in the case of a transaction with a linear risk profile;
(ii)
as the delta equivalent in notional value multiplied by the modified duration,
, in the case of a transaction with a non-linear risk profile,where:
V
=
value of the financial instrument (in the case of an option this is the option price);
r
=
interest rate level.
If V is denominated in a currency other than the reference currency, the derivative shall be converted into the reference currency by multiplication with the relevant exchange rate.
2. Institutions shall group the risk positions into hedging sets. The absolute value amount of the sum of the resulting risk positions shall be calculated for each hedging set. The net risk position shall be the result of that calculation and shall be calculated for the purposes of Article 276(2) as follows:
Article 281
Interest rate risk positions
1. In order to calculate interest rate risk position, institutions shall apply the following provisions.
2. For interest rate risk positions from the following:
(a)
money deposits received from the counterparty as collateral;
(b)
a payment legs;
(c)
underlying debt instruments,
to which in each case a capital charge of 1,60 % or less applies in accordance with Table 1 of Article 336, institutions shall assign those positions to one of the six hedging sets for each currency set out in Table 4.
Table 4
Government referenced interest rates
Non-government referenced interest rates
Maturity
1 year
1 year
1 ≤ 5 years
5 years
1 ≤ 5 years
5 years
3. For interest rate risk positions from underlying debt instruments or payment legs for which the interest rate is linked to a reference interest rate that represents a general market interest level, the remaining maturity shall be the length of the time interval up to the next re-adjustment of the interest rate. In all other cases, it shall be the remaining life of the underlying debt instrument or, in the case of a payment leg, the remaining life of the transaction.
Article 282
Hedging sets
1. Institutions shall establish hedging sets in accordance with paragraphs 2 to 5.
2. There shall be one hedging set for each issuer of a reference debt instrument that underlies a credit default swap.
N-th to default basket credit default swaps shall be treated as follows:
(a)
the size of a risk position in a reference debt instrument in a basket underlying an n-th to default credit default swap shall be the effective notional value of the reference debt instrument, multiplied by the modified duration of the n-th to default derivative with respect to a change in the credit spread of the reference debt instrument;
(b)
there shall be one hedging set for each reference debt instrument in a basket underlying a given ‧nth to default‧ credit default swap. Risk positions from different n-th to default credit default swaps shall not be included in the same hedging set;
(c)
the CCR multiplier applicable to each hedging set created for one of the reference debt instruments of an n-th to default derivative shall be as follows:
(i)
0,3 % for reference debt instruments that have a credit assessment from a recognised ECAI equivalent to credit quality step 1 to 3;
(ii)
0,6 % for other debt instruments.
3. For interest rate risk positions from:
(a)
money deposits that are posted with a counterparty as collateral when that counterparty does not have debt obligations of low specific risk outstanding;
(b)
underlying debt instruments, to which according to Table 1 of Article 336 a capital charge of more than 1,60 % applies;
There shall be one hedging set for each issuer.
When a payment leg emulates such a debt instrument, there shall also be one hedging set for each issuer of the reference debt instrument.
An institution may assign risk positions that arise from debt instruments of a particular issuer, or from reference debt instruments of the same issuer that are emulated by payment legs, or that underlie a credit default swap, to the same hedging set.
4. Underlying financial instruments other than debt instruments shall be assigned to the same hedging sets only if they are identical or similar instruments. In all other cases they shall be assigned to separate hedging sets.
For the purposes of this paragraph institutions shall determine whether underlying instruments are similar in accordance with the following principles:
(a)
for equities, the underlying is similar if it is issued by the same issuer. An equity index shall be treated as a separate issuer;
(b)
for precious metals, the underlying is similar if it is the same metal. A precious metal index shall be treated as a separate precious metal;
(c)
for electric power, the underlying is similar if the delivery rights and obligations refer to the same peak or off-peak load time interval within any 24-hour interval;
(d)
for commodities, the underlying is similar if it is the same commodity. A commodity index shall be treated as a separate commodity.
5. The CCR multipliers (hereinafter referred to as ‧CCRM‧) for the different hedging set categories are set out in the following table:
Table 5
Hedging set categories
CCRM
1.
Interest Rates
0,2 %
2.
Interest Rates for risk positions from a reference debt instrument that underlies a credit default swap and to which a capital charge of 1,60 %, or less, applies under Table 1 of Chapter 2 of Title IV.
0,3 %
3.
Interest Rates for risk positions from a debt instrument or reference debt instrument to which a capital charge of more than 1,60 % applies under Table 1 of Chapter 2 of Title IV.
0,6 %
4.
Exchange Rates
2,5 %
5.
Electric Power
4 %
6.
Gold
5 %
7.
Equity
7 %
8.
Precious Metals (other than gold)
8,5 %
9.
Other Commodities (excluding precious metals and electricity power)
10 %
10.
Underlying instruments of OTC derivatives that are not in any of the above categories
10 %
Underlying instruments of OTC derivatives, as referred to in point 10 of Table 5, shall be assigned to separate individual hedging sets for each category of underlying instrument.
6. For transactions with a non-linear risk profile or for payment legs and transactions with debt instruments as underlying for which the institution cannot determine the delta or the modified duration, as the case may be, with an instrument model that the competent authority has approved for the purposes of determining the own funds requirements for market risk, the competent authority shall either determine the size of the risk positions and the applicable CCRMjs conservatively, or require the institution to use the method set out in Section 3. Netting shall not be recognised (that is, the exposure value shall be determined as if there were a netting set that comprises just an individual transaction).
7. An institution shall have internal procedures to verify that, prior to including a transaction in a hedging set, the transaction is covered by a legally enforceable netting contract that meets the requirements set out in Section 7.
8. An institution that makes use of collateral to mitigate its CCR shall have internal procedures to verify that, prior to recognising the effect of collateral in its calculations, the collateral meets the legal certainty standards set out in Chapter 4.
Section 6
Internal Model Method
Article 283
Permission to use the Internal Model Method
1. Provided that the competent authorities are satisfied that the requirement in paragraph 2 have been met by an institution, they shall permit that institution to use the Internal Model Method (IMM) to calculate the exposure value for any of the following transactions:
(a)
transactions in Article 273(2)(a);
(b)
transactions in Article 273(2)(b), (c) and (d);
(c)
transactions in Article 273(2)(a) to (d),
Where an institution is permitted to use the IMM to calculate exposure value for any of the transactions mentioned in points (a) to (c) of the first subparagraph, it may also use the IMM for the transactions in Article 273(2)(e).
Notwithstanding the third subparagraph of Article 273(1), an institution may choose not to apply this method to exposures that are immaterial in size and risk. In such case, an institution shall apply one of the methods set out in Sections 3 to 5 to these exposures where the relevant requirements for each approach are met.
2. Competent authorities shall permit institutions to use IMM for the calculations referred to in paragraph 1 only if the institution has demonstrated that it complies with the requirements set out in this Section, and the competent authorities verified that the systems for the management of CCR maintained by the institution are sound and properly implemented.
3. The competent authorities may permit institutions for a limited period to implement the IMM sequentially across different transaction types. During this period of sequential implementation institutions may use the methods set out in Section 3 or Section 5 for transaction type for which they do not use the IMM.
4. For all OTC derivative transactions and for long settlement transactions for which an institution has not received permission under paragraph 1 to use the IMM, the institution shall use the methods set out in Section 3 or Section 5.
Those methods may be used in combination on a permanent basis within a group. Within an institution those methods may be used in combination only where one of the methods is used for the cases set out in Article 282(6)
5. An institution which is permitted in accordance with paragraph 1 to use the IMM shall not revert to the use of the methods set out in Section 3 or Section 5 unless it is permitted by the competent authority to do so. Competent authorities shall give such permission if the institution demonstrates good cause.
6. If an institution ceases to comply with the requirements laid down in this Section, it shall notify the competent authority and do one of the following:
(a)
present to the competent authority a plan for a timely return to compliance;
(b)
demonstrate to the satisfaction of the competent authority that the effect of non-compliance is immaterial.
Article 284
Exposure value
1. Where an institution is permitted, in accordance with Article 283(1), to use the IMM to calculate the exposure value of some or all transactions mentioned in that paragraph, it shall measure the exposure value of those transactions at the level of the netting set.
The model used by the institution for that purpose shall:
(a)
specify the forecasting distribution for changes in the market value of the netting set attributable to joint changes in relevant market variables, such as interest rates, foreign exchange rates;
(b)
calculate the exposure value for the netting set at each of the future dates on the basis of the joint changes in the market variables.
2. In order for the model to capture the effects of margining, the model of the collateral value shall meet the quantitative, qualitative and data requirements for the IMM model in accordance with this Section and the institution may include in its forecasting distributions for changes in the market value of the netting set only eligible financial collateral as referred to in Articles 197 and 198 and points (c) and (d) of Article 299(2).
3. The own funds requirement for counterparty credit risk with respect to the CCR exposures to which an institution applies the IMM, shall be the higher of the following:
(a)
the own funds requirement for those exposures calculated on the basis of Effective EPE using current market data;
(b)
the own funds requirement for those exposures calculated on the basis of Effective EPE using a single consistent stress calibration for all CCR exposures to which they apply the IMM.
4. Except for counterparties identified as having Specific Wrong-Way Risk that fall within the scope of Article 291(4) and (5), institutions shall calculate the exposure value as the product of alpha (α) times Effective EPE, as follows:
where:
α
=
1.4, unless competent authorities require a higher α or permit institutions to use their own estimates in accordance with paragraph 9;
Effective EPE shall be calculated by estimating expected exposure (EEt) as the average exposure at future date t, where the average is taken across possible future values of relevant market risk factors.
The model shall estimate EE at a series of future dates t1, t2, t3, etc.
5. Effective EE shall be calculated recursively as:
where:
the current date is denoted as t0;
Effective EEt0 equals current exposure.
6. Effective EPE is the average Effective EE during the first year of future exposure. If all contracts in the netting set mature within less than one year, EPE shall be the average of EE until all contracts in the netting set mature. Effective EPE shall be calculated as a weighted average of Effective EE:
where the weights allow for the case when future exposure is calculated at dates that are not equally spaced over time.
7. Institutions shall calculate EE or peak exposure measures on the basis of a distribution of exposures that accounts for the possible non-normality of the distribution of exposures.
8. An institution may use a measure of the distribution calculated by the model that is more conservative than α multiplied by Effective EPE as calculated in accordance with the equation in paragraph 4 for every counterparty.
9. Notwithstanding paragraph 4, competent authorities may permit institutions to use their own estimates of alpha, where:
(a)
alpha shall equal the ratio of internal capital from a full simulation of CCR exposure across counterparties (numerator) and internal capital based on EPE (denominator);
(b)
in the denominator, EPE shall be used as if it were a fixed outstanding amount.
When estimated in accordance with this paragraph, alpha shall be no lower than 1.2.
10. For the purposes of an estimate of alpha under paragraph 9, an institution shall ensure that the numerator and denominator are calculated in a manner consistent with the modelling methodology, parameter specifications and portfolio composition. The approach used to estimate α shall be based on the institution's internal capital approach, be well documented and be subject to independent validation. In addition, an institution shall review its estimates of alpha on at least a quarterly basis, and more frequently when the composition of the portfolio varies over time. An institution shall also assess the model risk.
11. An institution shall demonstrate to the satisfaction of the competent authorities that its internal estimates of alpha capture in the numerator material sources of dependency of distribution of market values of transactions or of portfolios of transactions across counterparties. Internal estimates of alpha shall take account of the granularity of portfolios.
12. In supervising the use of estimates under paragraph 9, competent authorities shall have regard to the significant variation in estimates of alpha that arises from the potential for mis-specification in the models used for the numerator, especially where convexity is present.
13. Where appropriate, volatilities and correlations of market risk factors used in the joint modelling of market and credit risk shall be conditioned on the credit risk factor to reflect potential increases in volatility or correlation in an economic downturn.
Article 285
Exposure value for netting sets subject to a margin agreement
1. If the netting set is subject to a margin agreement and daily mark-to-market valuation, an institution may use one of the following EPE measures:
(a)
effective EPE, without taking into account any collateral held or posted by way of margin plus any collateral that has been posted to the counterparty independent of the daily valuation and margining process or current exposure;
(b)
an add-on that reflects the potential increase in exposure over the margin period of risk, plus the larger of:
(i)
the current exposure including all collateral currently held or posted, other than collateral called or in dispute;
(ii)
the largest net exposure, including collateral under the margin agreement, that would not trigger a collateral call. This amount shall reflect all applicable thresholds, minimum transfer amounts, independent amounts and initial margins under the margin agreement;
(c)
if the model captures the effects of margining when estimating EE, the institution may, subject to the permission of the competent authority, use the model's EE measure directly in the equation in Article 284(5). Competent authorities shall grant such permission only if they verify that the model properly captures the effects of margining when estimating EE.
For the purposes of point (b), institutions shall calculate the add-on as the expected positive change of the mark-to-market value of the transactions during the margin period of risk. Changes in the value of collateral shall be reflected using the supervisory volatility adjustments in accordance with Section 3 of Chapter 4 or the own estimates of volatility adjustments of the Financial Collateral Comprehensive Method, but no collateral payments shall be assumed during the margin period of risk. The margin period of risk is subject to the minimum periods set out in paragraphs 2 to 5.
2. For transactions subject to daily re-margining and mark-to-market valuation, the margin period of risk used for the purpose of modelling the exposure value with margin agreements shall not be less than:
(a)
5 business days for netting sets consisting only of repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions and margin lending transactions;
(b)
10 business days for all other netting sets.
3. Points (a) and (b) of paragraph 2 shall be subject to the following exceptions:
(a)
for all netting sets where the number of trades exceeds 5 000 at any point during a quarter, the margin period of risk for the following quarter shall not be less than 20 business days. This exception shall not apply to institutions' trade exposures;
(b)
for netting sets containing one or more trades involving either illiquid collateral, or an OTC derivative that cannot be easily replaced, the margin period of risk shall not be less than 20 business days.
An institution shall determine whether collateral is illiquid or whether OTC derivatives cannot be easily replaced in the context of stressed market conditions, characterised by the absence of continuously active markets where a counterparty would, within two days or fewer, obtain multiple price quotations that would not move the market or represent a price reflecting a market discount (in the case of collateral) or premium (in the case of an OTC derivative).
An institution shall consider whether trades or securities it holds as collateral are concentrated in a particular counterparty and if that counterparty exited the market precipitously whether the institution would be able to replace those trades or securities.
4. If an institution has been involved in more than two margin call disputes on a particular netting set over the immediately preceding two quarters that have lasted longer than the applicable margin period of risk under paragraphs 2 and 3, the institution shall use a margin period of risk that is at least double the period specified in paragraphs 2 and 3 for that netting set for the subsequent two quarters.
5. For re-margining with a periodicity of N days, the margin period of risk shall be at least equal to the period specified in paragraphs 2 and 3, F, plus N days minus one day. That is:
6. If the internal model includes the effect of margining on changes in the market value of the netting set, an institution shall model collateral, other than cash of the same currency as the exposure itself, jointly with the exposure in its exposure value calculations for OTC derivatives and securities-financing transactions.
7. If an institution is not able to model collateral jointly with the exposure, it shall not recognise in its exposure value calculations for OTC derivatives and securities-financing transactions the effect of collateral other than cash of the same currency as the exposure itself, unless it uses either volatility adjustments that meet the standards of the financial collateral comprehensive method with own volatility adjustments estimates or the standard supervisory volatility adjustments in accordance with Chapter 4.
8. An institution using the IMM shall ignore in its models the effect of a reduction of the exposure value due to any clause in a collateral agreement that requires receipt of collateral when counterparty credit quality deteriorates.
Article 286
Management of CCR - Policies, processes and systems
1. An institution shall establish and maintain a CCR management framework, consisting of:
(a)
policies, processes and systems to ensure the identification, measurement, management, approval and internal reporting of CCR;
(b)
procedures for ensuring that those policies, processes and systems are complied with.
Those polices, processes and systems shall be conceptually sound, implemented with integrity and documented. The documentation shall include an explanation of the empirical techniques used to measure CCR.
2. The CCR management framework required by paragraph 1 shall take account of market, liquidity, and legal and operational risks that are associated with CCR. In particular, the framework shall ensure that the institution complies with the following principles:
(a)
it does not undertake business with a counterparty without assessing its creditworthiness;
(b)
it takes due account of settlement and pre-settlement credit risk;
(c)
it manages such risks as comprehensively as practicable at the counterparty level by aggregating CCR exposures with other credit exposures and at the firm-wide level.
3. An institution using the IMM shall ensure that its CCR management framework accounts to the satisfaction of the competent authority for the liquidity risks of all of the following:
(a)
potential incoming margin calls in the context of exchanges of variation margin or other margin types, such as initial or independent margin, under adverse market shocks;
(b)
potential incoming calls for the return of excess collateral posted by counterparties;
(c)
calls resulting from a potential downgrade of its own external credit quality assessment.
An institution shall ensure that the nature and horizon of collateral re-use is consistent with its liquidity needs and does not jeopardise its ability to post or return collateral in a timely manner.
4. An institution's management body and senior management shall be actively involved in, and ensure that adequate resources are allocated to, the management of CCR. Senior management shall be aware of the limitations and assumptions of the model used and the impact those limitations and assumptions can have on the reliability of the output through a formal process. Senior management shall be also aware of the uncertainties of the market environment and operational issues and of how these are reflected in the model.
5. The daily reports prepared on an institution's exposures to CCR in accordance with Article 287(2)(b) shall be reviewed by a level of management with sufficient seniority and authority to enforce both reductions of positions taken by individual credit managers or traders and reductions in the institution's overall CCR exposure.
6. An institution's CCR management framework established in accordance with paragraph 1 shall be used in conjunction with internal credit and trading limits. Credit and trading limits shall be related to the institution's risk measurement model in a manner that is consistent over time and that is well understood by credit managers, traders and senior management. An institution shall have a formal process to report breaches of risk limits to the appropriate level of management.
7. An institution's measurement of CCR shall include measuring daily and intra-day use of credit lines. The institution shall measure current exposure gross and net of collateral. At portfolio and counterparty level, the institution shall calculate and monitor peak exposure or potential future exposure at the confidence interval chosen by the institution. The institution shall take account of large or concentrated positions, including by groups of related counterparties, by industry and by market.
8. An institution shall establish and maintain a routine and rigorous program of stress testing. The results of that stress testing shall be reviewed regularly and at least quarterly by senior management and shall be reflected in the CCR policies and limits set by the management body or senior management. Where stress tests reveal particular vulnerability to a given set of circumstances, the institution shall take prompt steps to manage those risks.
Article 287
Organisation structures for CCR management
1. An institution using the IMM shall establish and maintain:
(a)
a risk control unit that complies with paragraph 2;
(b)
a collateral management unit that complies with paragraph 3.
2. The risk control unit shall be responsible for the design and implementation of its CCR management, including the initial and on-going validation of the model, and shall carry out the following functions and meet the following requirements:
(a)
it shall be responsible for the design and implementation of the CCR management system of the institution;
(b)
it shall produce daily reports on and analyse the output of the institution's risk measurement model. That analysis shall include an evaluation of the relationship between measures of CCR exposure values and trading limits;
(c)
it shall control input data integrity and produce and analyse reports on the output of the institution's risk measurement model, including an evaluation of the relationship between measures of risk exposure and credit and trading limits;
(d)
it shall be independent from units responsible for originating, renewing or trading exposures and free from undue influence;
(e)
it shall be adequately staffed;
(f)
it shall report directly to the senior management of the institution;
(g)
its work shall be closely integrated into the day-to-day credit risk management process of the institution;
(h)
its output shall be an integral part of the process of planning, monitoring and controlling the institution's credit and overall risk profile.
3. The collateral management unit shall carry out the following tasks and functions:
(a)
calculating and making margin calls, managing margin call disputes and reporting levels of independent amounts, initial margins and variation margins accurately on a daily basis;
(b)
controlling the integrity of the data used to make margin calls, and ensuring that it is consistent and reconciled regularly with all relevant sources of data within the institution;
(c)
tracking the extent of re-use of collateral and any amendment of the rights of the institution to or in connection with the collateral that it posts;
(d)
reporting to the appropriate level of management the types of collateral assets that are reused, and the terms of such reuse including instrument, credit quality and maturity;
(e)
tracking concentration to individual types of collateral assets accepted by the institution;
(f)
reporting collateral management information on a regular basis, but at least quarterly, to senior management, including information on the type of collateral received and posted, the size, aging and cause for margin call disputes. That internal reporting shall also reflect trends in these figures.
4. Senior management shall allocate sufficient resources to the collateral management unit required under paragraph 1(b) to ensure that its systems achieve an appropriate level of operational performance, as measured by the timeliness and accuracy of margin calls by the institution and the timeliness of the response of the institution to margin calls by its counterparties. Senior management shall ensure that the unit is adequately staffed to process calls and disputes in a timely manner even under severe market crisis, and to enable the institution to limit its number of large disputes caused by trade volumes.
Article 288
Review of CCR management system
An institution shall regularly conduct an independent review of its CCR management system through its internal auditing process. That review shall include both the activities of the control and collateral management units required by Article 287 and shall specifically address, as a minimum:
(a)
the adequacy of the documentation of the CCR management system and process required by Article 286;
(b)
the organisation of the CCR control unit required by Article 287(1)(a);
(c)
the organisation of the collateral management unit required by Article 287(1)(b);
(d)
the integration of CCR measures into daily risk management;
(e)
the approval process for risk pricing models and valuation systems used by front and back-office personnel;
(f)
the validation of any significant change in the CCR measurement process;
(g)
the scope of CCR captured by the risk measurement model;
(h)
the integrity of the management information system;
(i)
the accuracy and completeness of CCR data;
(j)
the accurate reflection of legal terms in collateral and netting agreements into exposure value measurements;
(k)
the verification of the consistency, timeliness and reliability of data sources used to run models, including the independence of such data sources;
(l)
the accuracy and appropriateness of volatility and correlation assumptions;
(m)
the accuracy of valuation and risk transformation calculations;
(n)
the verification of the model's accuracy through frequent back-testing as set out in points (b) to (e) of Article 293(1);
(o)
the compliance of the CCR control unit and collateral management unit with the relevant regulatory requirements.
Article 289
Use test
1. Institutions shall ensure that the distribution of exposures generated by the model used to calculate effective EPE is closely integrated into the day-to-day CCR management process of the institution, and that the output of the model is taken into account in the process of credit approval, CCR management, internal capital allocation and corporate governance.
2. The institution shall demonstrate to the satisfaction of the competent authorities that it has been using a model to calculate the distribution of exposures upon which the EPE calculation is based that meets, broadly, the requirements set out in this Section for at least one year prior to permission to use the IMM by the competent authorities in accordance with Article 283.
3. The model used to generate a distribution of exposures to CCR shall be part of the CCR management framework required by Article 286. This framework shall include the measurement of usage of credit lines, aggregating CCR exposures with other credit exposures and internal capital allocation.
4. In addition to EPE, an institution shall measure and manage current exposures. Where appropriate, the institution shall measure current exposure gross and net of collateral. The use test is satisfied if an institution uses other CCR measures, such as peak exposure, based on the distribution of exposures generated by the same model to compute EPE.
5. An institution shall have the systems capability to estimate EE daily if necessary, unless it demonstrates to the satisfaction of its competent authorities that its exposures to CCR warrant less frequent calculation. The institution shall estimate EE along a time profile of forecasting horizons that adequately reflects the time structure of future cash flows and maturity of the contracts and in a manner that is consistent with the materiality and composition of the exposures.
6. Exposure shall be measured, monitored and controlled over the life of all contracts in the netting set and not only to the one-year horizon. The institution shall have procedures in place to identify and control the risks for counterparties where the exposure rises beyond the one-year horizon. The forecast increase in exposure shall be an input into the institution's internal capital model.
Article 290
Stress testing
1. An institution shall have a comprehensive stress testing programme for CCR, including for use in assessment of own funds requirements for CCR, which complies with the requirements laid down in paragraphs 2 to 10.
2. It shall identify possible events or future changes in economic conditions that could have unfavourable effects on an institution's credit exposures and assess the institution's ability to withstand such changes.
3. The stress measures under the programme shall be compared against risk limits and considered by the institution as part of the process set out in Article 81 of Directive 2013/36/EU.
4. The programme shall comprehensively capture trades and aggregate exposures across all forms of counterparty credit risk at the level of specific counterparties in a sufficient time frame to conduct regular stress testing.
5. It shall provide for at least monthly exposure stress testing of principal market risk factors such as interest rates, FX, equities, credit spreads, and commodity prices for all counterparties of the institution, in order to identify, and enable the institution when necessary to reduce outsized concentrations in specific directional risks. Exposure stress testing -including single factor, multifactor and material non-directional risks- and joint stressing of exposure and creditworthiness shall be performed at the counterparty-specific, counterparty group and aggregate institution-wide CCR levels.
6. It shall apply at least quarterly multifactor stress testing scenarios and assess material non-directional risks including yield curve exposure and basis risks. Multiple-factor stress tests shall, at a minimum, address the following scenarios in which the following occurs:
(a)
severe economic or market events have occurred;
(b)
broad market liquidity has decreased significantly;
(c)
a large financial intermediary is liquidating positions.
7. The severity of the shocks of the underlying risk factors shall be consistent with the purpose of the stress test. When evaluating solvency under stress, the shocks of the underlying risk factors shall be sufficiently severe to capture historical extreme market environments and extreme but plausible stressed market conditions. The stress tests shall evaluate the impact of such shocks on own funds, own funds requirements and earnings. For the purpose of day-to-day portfolio monitoring, hedging, and management of concentrations the testing programme shall also consider scenarios of lesser severity and higher probability.
8. The programme shall include provision, where appropriate, for reverse stress tests to identify extreme, but plausible, scenarios that could result in significant adverse outcomes. Reverse stress testing shall account for the impact of material non-linearity in the portfolio.
9. The results of the stress testing under the programme shall be reported regularly, at least on a quarterly basis, to senior management. The reports and analysis of the results shall cover the largest counterparty-level impacts across the portfolio, material concentrations within segments of the portfolio (within the same industry or region), and relevant portfolio and counterparty specific trends.
10. Senior management shall take a lead role in the integration of stress testing into the risk management framework and risk culture of the institution and ensure that the results are meaningful and used to manage CCR. The results of stress testing for significant exposures shall be assessed against guidelines that indicate the institution's risk appetite, and referred to senior management for discussion and action when excessive or concentrated risks are identified.
Article 291
Wrong-Way Risk
1. For the purposes of this Article:
(a)
‧General Wrong-Way risk‧ arises when the likelihood of default by counterparties is positively correlated with general market risk factors;
(b)
‧Specific Wrong-Way risk‧ arises when future exposure to a specific counterparty is positively correlated with the counterparty's PD due to the nature of the transactions with the counterparty. An institution shall be considered to be exposed to Specific Wrong-Way risk if the future exposure to a specific counterparty is expected to be high when the counterparty's probability of a default is also high.
2. An institution shall give due consideration to exposures that give rise to a significant degree of Specific and General Wrong-Way Risk.
3. In order to identify General Wrong-Way Risk, an institution shall design stress testing and scenario analyses to stress risk factors that are adversely related to counterparty credit worthiness. Such testing shall address the possibility of severe shocks occurring when relationships between risk factors have changed. An institution shall monitor General Wrong Way Risk by product, by region, by industry, or by other categories that are relevant to the business.
4. An institution shall maintain procedures to identify, monitor and control cases of Specific Wrong-Way risk for each legal entity, beginning at the inception of a transaction and continuing through the life of the transaction.
5. Institutions shall calculate the own funds requirements for CCR in relation to transactions where Specific Wrong-Way risk has been identified and where there exists a legal connection between the counterparty and the issuer of the underlying of the OTC derivative or the underlying of the transactions referred to in points (b), (c) and (d) of Article 273(2)), in accordance with the following principles:
(a)
the instruments where Specific Wrong-Way risk exists shall not be included in the same netting set as other transactions with the counterparty, and shall each be treated as a separate netting set;
(b)
within any such separate netting set, for single-name credit default swaps the exposure value equals the full expected loss in the value of the remaining fair value of the underlying instruments based on the assumption that the underlying issuer is in liquidation;
(c)
LGD for an institution using the approach set out in Chapter 3 shall be 100 % for such swap transactions;
(d)
for an institution using the approach set out in Chapter 2, the applicable risk weight shall be that of an unsecured transaction;
(e)
for all other transactions referencing a single name in any such separate netting set, the calculation of the exposure value shall be consistent with the assumption of a jump-to-default of those underlying obligations where the issuer is legally connected with the counterparty. For transactions referencing a basket of names or index, the jump-to-default of the respective underlying obligations where the issuer is legally connected with the counterparty, shall be applied, if material;
(f)
to the extent that this uses existing market risk calculations for own funds requirements for incremental default and migration risk as set out in Title IV, Chapter 5, Section 4 that already contain an LGD assumption, the LGD in the formula used shall be 100 %.
6. Institutions shall provide senior management and the appropriate committee of the management body with regular reports on both Specific and General Wrong-Way risks and the steps being taken to manage those risks.
Article 292
Integrity of the modelling process
1. An institution shall ensure the integrity of modelling process as set out in Article 284 by adopting at least the following measures:
(a)
the model shall reflect transaction terms and specifications in a timely, complete, and conservative fashion;
(b)
those terms shall include at least contract notional amounts, maturity, reference assets, margining arrangements and netting arrangements;
(c)
those terms and specifications shall be maintained in a database that is subject to formal and periodic audit;
(d)
a process for recognising netting arrangements that requires legal staff to verify that netting under those arrangements is legally enforceable;
(e)
the verification required by point (d) shall be entered into the database mentioned in point (c) by an independent unit;
(f)
the transmission of transaction terms and specification data to the EPE model shall be subject to internal audit;
(g)
there shall be processes for formal reconciliation between the model and source data systems to verify on an ongoing basis that transaction terms and specifications are being reflected in EPE correctly or at least conservatively.
2. Current market data shall be used to determine current exposures. An institution may calibrate its EPE model using either historic market data or market implied data to establish parameters of the underlying stochastic processes, such as drift, volatility and correlation. If an institution uses historical data, it shall use at least three years of such data. The data shall be updated at least quarterly, and more frequently if necessary to reflect market conditions.
To calculate the Effective EPE using a stress calibration, an institution shall calibrate Effective EPE using either three years of data that includes a period of stress to the credit default spreads of its counterparties or market implied data from such a period of stress.
The requirements in paragraphs 3, 4 and 5 shall be applied by the institution for that purpose.
3. An institution shall demonstrate to the satisfaction of the competent authority, at least quarterly, that the stress period used for the calculation under this paragraph coincides with a period of increased credit default swap or other credit (such as loan or corporate bond) spreads for a representative selection of its counterparties with traded credit spreads. In situations where the institution does not have adequate credit spread data for a counterparty, it shall map that counterparty to specific credit spread data based on region, internal rating and business types.
4. The EPE model for all counterparties shall use data, either historic or implied, that include the data from the stressed credit period and shall use such data in a manner consistent with the method used for the calibration of the EPE model to current data.
5. To evaluate the effectiveness of its stress calibration for EEPE, an institution shall create several benchmark portfolios that are vulnerable to the main risk factors to which the institution is exposed. The exposure to these benchmark portfolios shall be calculated using (a) a stress methodology, based on current market values and model parameters calibrated to stressed market conditions, and (b) the exposure generated during the stress period, but applying the method set out in this Section (end of stress period market value, volatilities, and correlations from the 3-year stress period).
The competent authorities shall require an institution to adjust the stress calibration if the exposures of those benchmark portfolios deviate substantially from each other.
6. An institution shall subject the model to a validation process that is clearly articulated in the institutions' policies and procedures. That validation process shall:
(a)
specify the kind of testing needed to ensure model integrity and identify conditions under which the assumptions underlying the model are inappropriate and may therefore result in an understatement of EPE;
(b)
include a review of the comprehensiveness of the model.
7. An institution shall monitor the relevant risks and have processes in place to adjust its estimation of EEPE when those risks become significant. In complying with this paragraph, the institution shall:
(a)
identify and manage its exposures to Specific Wrong-Way risk arising as specified in Article 291(1)(b) and exposures to General Wrong-Way risk arising as specified in Article 291(1)(a);
(b)
for exposures with a rising risk profile after one year, compare on a regular basis the estimate of a relevant measure of exposure over one year with the same exposure measure over the life of the exposure;
(c)
for exposures with a residual maturity below one year, compare on a regular basis the replacement cost (current exposure) and the realised exposure profile, and store data that would allow such a comparison.
8. An institution shall have internal procedures to verify that, prior to including a transaction in a netting set, the transaction is covered by a legally enforceable netting contract that meets the requirements set out in Section 7.
9. An institution that uses collateral to mitigate its CCR shall have internal procedures to verify that, prior to recognising the effect of collateral in its calculations, the collateral meets the legal certainty standards set out in Chapter 4.
10. EBA shall monitor the range of practices in this area and shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines on the application of this Article.
Article 293
Requirements for the risk management system
1. An institution shall comply with the following requirements:
(a)
it shall meet the qualitative requirements set out in Part Three, Title IV, Chapter 5;
(b)
it shall conduct a regular programme of back-testing, comparing the risk measures generated by the model with realised risk measures, and hypothetical changes based on static positions with realised measures;
(c)
it shall carry out an initial validation and an on-going periodic review of its CCR exposure model and the risk measures generated by it. The validation and review shall be independent of the model development;
(d)
the management body and senior management shall be involved in the risk control process and shall ensure that adequate resources are devoted to credit and counterparty credit risk control. In this regard, the daily reports prepared by the independent risk control unit established in accordance Article 287(1)(a) shall be reviewed by a level of management with sufficient seniority and authority to enforce both reductions of positions taken by individual traders and reductions in the overall risk exposure of the institution;
(e)
the internal risk measurement exposure model shall be integrated into the day-to-day risk management process of the institution;
(f)
the risk measurement system shall be used in conjunction with internal trading and exposure limits. In this regard, exposure limits shall be related to the institution's risk measurement model in a manner that is consistent over time and that is well understood by traders, the credit function and senior management;
(g)
an institution shall ensure that its risk management system is well documented. In particular, it shall maintain a documented set of internal policies, controls and procedures concerning the operation of the risk measurement system, and arrangements to ensure that those policies are complied with;
(h)
an independent review of the risk measurement system shall be carried out regularly in the institution's own internal auditing process. This review shall include both the activities of the business trading units and of the independent risk control unit. A review of the overall risk management process shall take place at regular intervals (and no less than once a year) and shall specifically address, as a minimum, all items referred to in Article 288;
(i)
the on-going validation of counterparty credit risk models, including back-testing, shall be reviewed periodically by a level of management with sufficient authority to decide the action that will be taken to address weaknesses in the models.
2. Competent authorities shall take into account the extent to which an institution meets the requirements of paragraph 1 when setting the level of alpha, as set out in Article 284(4). Only those institutions that comply fully with those requirements shall be eligible for application of the minimum multiplication factor.
3. An institution shall document the process for initial and on-going validation of its CCR exposure model and the calculation of the risk measures generated by the models to a level of detail that would enable a third party to recreate, respectively, the analysis and the risk measures. That documentation shall set out the frequency with which back testing analysis and any other on-going validation will be conducted, how the validation is conducted with respect to data flows and portfolios and the analyses that are used.
4. An institution shall define criteria with which to assess its CCR exposure models and the models that input into the calculation of exposure and maintain a written policy that describes the process by which unacceptable performance will be identified and remedied.
5. An institution shall define how representative counterparty portfolios are constructed for the purposes of validating an CCR exposure model and its risk measures.
6. The validation of CCR exposure models and their risk measures that produce forecast distributions shall consider more than a single statistic of the forecast distribution.
Article 294
Validation requirements
1. As part of the initial and on-going validation of its CCR exposure model and its risk measures, an institution shall ensure that the following requirements are met:
(a)
the institution shall carry out back-testing using historical data on movements in market risk factors prior to the permission by the competent authorities in accordance with Article 283(1). That back-testing shall consider a number of distinct prediction time horizons out to at least one year, over a range of various initialisation dates and covering a wide range of market conditions;
(b)
the institution using the approach set out in Article 285(1)(b) shall regularly validate its model to test whether realised current exposures are consistent with prediction over all margin periods within one year. If some of the trades in the netting set have a maturity of less than one year, and the netting set has higher risk factor sensitivities without these trades, the validation shall take this into account;
(c)
it shall back-test the performance of its CCR exposure model and the model's relevant risk measures as well as the market risk factor predictions. For collateralised trades, the prediction time horizons considered shall include those reflecting typical margin periods of risk applied in collateralised or margined trading;
(d)
if the model validation indicates that effective EPE is underestimated, the institution shall take the action necessary to address the inaccuracy of the model;
(e)
it shall test the pricing models used to calculate CCR exposure for a given scenario of future shocks to market risk factors as part of the initial and on-going model validation process. Pricing models for options shall account for the nonlinearity of option value with respect to market risk factors;
(f)
the CCR exposure model shall capture the transaction-specific information necessary to be able to aggregate exposures at the level of the netting set. An institution shall verify that transactions are assigned to the appropriate netting set within the model;
(g)
the CCR exposure model shall include transaction-specific information to capture the effects of margining. It shall take into account both the current amount of margin and margin that would be passed between counterparties in the future. Such a model shall account for the nature of margin agreements that are unilateral or bilateral, the frequency of margin calls, the margin period of risk, the minimum threshold of un-margined exposure the institution is willing to accept, and the minimum transfer amount. Such a model shall either estimate the mark-to-market change in the value of collateral posted or apply the rules set out in Chapter 4;
(h)
the model validation process shall include static, historical back-testing on representative counterparty portfolios. An institution shall conduct such back-testing on a number of representative counterparty portfolios that are actual or hypothetical at regular intervals. Those representative portfolios shall be chosen on the basis of their sensitivity to the material risk factors and combinations of risk factors to which the institution is exposed;
(i)
an institution shall conduct back-testing that is designed to test the key assumptions of the CCR exposure model and the relevant risk measures, including the modelled relationship between tenors of the same risk factor, and the modelled relationships between risk factors;
(j)
the performance of CCR exposure models and its risk measures shall be subject to appropriate back-testing practice. The back testing programme shall be capable of identifying poor performance in an EPE model's risk measures;
(k)
an institution shall validate its CCR exposure models and all risk measures out to time horizons commensurate with the maturity of trades for which exposure is calculated using IMM in accordance to the Article 283;
(l)
an institution shall regularly test the pricing models used to calculate counterparty exposure against appropriate independent benchmarks as part of the on-going model validation process;
(m)
the on-going validation of an institution's CCR exposure model and the relevant risk measures shall include an assessment of the adequacy of the recent performance;
(n)
the frequency with which the parameters of an CCR exposure model are updated shall be assessed by an institution as part of the initial and on-going validation process;
(o)
the initial and on-going validation of CCR exposure models shall assess whether or not the counterparty level and netting set exposure calculations of exposure are appropriate.
2. A measure that is more conservative than the metric used to calculate regulatory exposure value for every counterparty may be used in place of alpha multiplied by Effective EPE with the prior permission of the competent authorities. The degree of relative conservatism will be assessed upon initial approval by the competent authorities and at the regular supervisory reviews of the EPE models. An institution shall validate the conservatism regularly. The on-going assessment of model performance shall cover all counterparties for which the models are used.
3. If back-testing indicates that a model is not sufficiently accurate, the competent authorities shall revoke its permission for the model, or impose appropriate measures to ensure that the model is improved promptly.
Section 7
Contractual netting
Article 295
Recognition of contractual netting as risk-reducing
Institutions may treat as risk reducing in accordance with Article 298 only the following types of contractual netting agreements where the netting agreement has been recognised by competent authorities in accordance with Article 296 and where the institution meets the requirements set out in Article 297:
(a)
bilateral contracts for novation between an institution and its counterparty under which mutual claims and obligations are automatically amalgamated in such a way that the novation fixes one single net amount each time it applies so as to create a single new contract that replaces all former contracts and all obligations between parties pursuant to those contracts and is binding on the parties;
(b)
other bilateral agreements between an institution and its counterparty;
(c)
contractual cross-product netting agreements for institutions that have received the approval to use the method set out in Section 6 for transactions falling under the scope of that method. Competent authorities shall report to EBA a list of the contractual cross-product netting agreements approved.
Netting across transactions entered into by different legal entities of a group shall not be recognised for the purposes of calculating the own funds requirements.
Article 296
Recognition of contractual netting agreements
1. Competent authorities shall recognise a contractual netting agreement only where the conditions in paragraph 2 and, where relevant, 3 are fulfilled.
2. The following conditions shall be fulfilled by all contractual netting agreements used by an institution for the purposes of determining exposure value in this Part:
(a)
the institution has concluded a contractual netting agreement with its counterparty which creates a single legal obligation, covering all included transactions, such that, in the event of default by the counterparty it would be entitled to receive or obliged to pay only the net sum of the positive and negative mark-to-market values of included individual transactions;
(b)
the institution has made available to the competent authorities written and reasoned legal opinions to the effect that, in the event of a legal challenge of the netting agreement, the institution's claims and obligations would not exceed those referred to in point (a). The legal opinion shall refer to the applicable law:
(i)
the jurisdiction in which the counterparty is incorporated;
(ii)
if a branch of an undertaking is involved, which is located in a country other than that where the undertaking is incorporated, the jurisdiction in which the branch is located;
(iii)
the jurisdiction whose law governs the individual transactions included in the netting agreement;
(iv)
the jurisdiction whose law governs any contract or agreement necessary to effect the contractual netting;
(c)
credit risk to each counterparty is aggregated to arrive at a single legal exposure across transactions with each counterparty. This aggregation shall be factored into credit limit purposes and internal capital purposes;
(d)
the contract shall not contain any clause which, in the event of default of a counterparty, permits a non-defaulting counterparty to make limited payments only, or no payments at all, to the estate of the defaulting party, even if the defaulting party is a net creditor (i.e. walk away clause).
If any of the competent authorities are not satisfied that the contractual netting is legally valid and enforceable under the law of each of the jurisdictions referred to in point (b) the contractual netting agreement shall not be recognised as risk-reducing for either of the counterparties. Competent authorities shall inform each other accordingly.
3. The legal opinions referred to in point (b) may be drawn up by reference to types of contractual netting. The following additional conditions shall be fulfilled by contractual cross-product netting agreements:
(a)
the net sum referred to in point (a) of paragraph 2 is the net sum of the positive and negative close out values of any included individual bilateral master agreement and of the positive and negative mark-to-market value of the individual transactions (the ‧Cross-Product Net Amount‧);
(b)
the legal opinions referred to in point (b) of paragraph 2 shall address the validity and enforceability of the entire contractual cross-product netting agreement under its terms and the impact of the netting arrangement on the material provisions of any included individual bilateral master agreement.
Article 297
Obligations of institutions
1. An institution shall establish and maintain procedures to ensure that the legal validity and enforceability of its contractual netting is reviewed in the light of changes in the law of relevant jurisdictions referred to in Article 296(2)(b).
2. The institution shall maintain all required documentation relating to its contractual netting in its files.
3. The institution shall factor the effects of netting into its measurement of each counterparty's aggregate credit risk exposure and the institution shall manage its CCR on the basis of those effects of that measurement.
4. In the case of contractual cross-product netting agreements referred to in Article 295, the institution shall maintain procedures under Article 296(2)(c) to verify that any transaction which is to be included in a netting set is covered by a legal opinion referred to in Article 296(2)(b).
Taking into account the contractual cross-product netting agreement, the institution shall continue to comply with the requirements for the recognition of bilateral netting and the requirements of Chapter 4 for the recognition of credit risk mitigation, as applicable, with respect to each included individual bilateral master agreement and transaction.
Article 298
Effects of recognition of netting as risk-reducing
1. The following treatment applies to contractual netting agreements:
(a)
netting for the purposes of Sections 5 and 6 shall be recognised as set out in those Sections;
(b)
in the case of contracts for novation, the single net amounts fixed by such contracts rather than the gross amounts involved, may be weighted.
In the application of Section 3, institutions may take the contract for novation into account when determining:
(i)
the current replacement cost referred to in Article 274(1);
(ii)
the notional principal amounts or underlying values referred to in Article 274(2).
In the application of Section 4, in determining the notional amount referred to in Article 275(1) institutions may take into account the contract for novation for the purposes of calculating the notional principal amount In such cases, institutions shall apply the percentages of Table 3.
(c)
In the case of other netting agreements, institutions shall apply Section 3 as follows:
(i)
the current replacement cost referred to in Article 274(1) for the contracts included in a netting agreement shall be obtained by taking account of the actual hypothetical net replacement cost which results from the agreement; in the case where netting leads to a net obligation for the institution calculating the net replacement cost, the current replacement cost is calculated as ‧0‧;
(ii)
the figure for potential future credit exposure referred to in Article 274(2) for all contracts included in a netting agreement shall be reduced in accordance with the following formula:
where:
PCEred
=
the reduced figure for potential future credit exposure for all contracts with a given counterparty included in a legally valid bilateral netting agreement;
PCEgross
=
the sum of the figures for potential future credit exposure for all contracts with a given counterparty which are included in a legally valid bilateral netting agreement and are calculated by multiplying their notional principal amounts by the percentages set out in Table 1;
NGR
=
the net-to-gross ratio calculated as the quotient of the net replacement cost for all contracts included in a legally valid bilateral netting agreement with a given counterparty (numerator) and the gross replacement cost for all contracts included in a legally valid bilateral netting agreement with that counterparty (denominator).
2. When carrying out the calculation of the potential future credit exposure in accordance with the formula set out in paragraph 1, institutions may treat perfectly matching contracts included in the netting agreement as if they were a single contract with a notional principal equivalent to the net receipts.
In the application of Article 275(1) institutions may treat perfectly matching contracts included in the netting agreement as if they were a single contract with a notional principal equivalent to the net receipts, and the notional principal amounts shall be multiplied by the percentages given in Table 3.
For the purposes of this paragraph, perfectly matching contracts are forward foreign-exchange contracts or similar contracts in which a notional principal is equivalent to cash flows if the cash flows fall due on the same value date and fully in the same currency.
3. For all other contracts included in a netting agreement, the percentages applicable may be reduced as indicated in Table 6:
Table 6
Original maturity
Interest-rate contracts
Foreign-exchange contracts
One year or less
0,35 %
1,50 %
More than one year but not more than two years
0,75 %
3,75 %
Additional allowance for each additional year
0,75 %
2,25 %
4. In the case of interest-rate contracts, institutions may, subject to the consent of their competent authorities, choose either original or residual maturity.
Section 8
Items in the trading book
Article 299
Items in the trading book
1. For the purposes of the application of this Article, Annex II shall include a reference to derivative instruments for the transfer of credit risk as mentioned in point (8) of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC.
2. When calculating risk-weighted exposure amounts for counterparty risk of items in the trading book, institutions shall comply with the following principles:
(a)
in the case of total return swap credit derivatives and credit default swap credit derivatives, to obtain a figure for potential future credit exposure under the method set out in Section 3, the nominal amount of the instrument shall be multiplied by the following percentages:
(i)
5 %, where the reference obligation is one that, if it gave rise to a direct exposure of the institution, would be a qualifying item for the purposes of Part Three, Title IV, Chapter 2;
(ii)
10 %, where the reference obligation is one that, if it gave rise to a direct exposure of the institution, would not be a qualifying item for the purposes of Part Three, Title IV, Chapter 2.
In the case of an institution whose exposure arising from a credit default swap represents a long position in the underlying, the percentage for potential future credit exposure may be 0 %, unless the credit default swap is subject to close-out upon the insolvency of the entity whose exposure arising from the swap represents a short position in the underlying, even though the underlying has not defaulted.
Where the credit derivative provides protection in relation to ‧nth to default‧ amongst a number of underlying obligations, an institution shall determine which of the percentage figures set out in the first subparagraph applies by reference to the obligation with the nth lowest credit quality which, if incurred by the institution, would be a qualifying item for the purposes of Part Three, Title IV, Chapter 2;
(b)
institutions shall not use the Financial Collateral Simple Method set out in Article 222 for the recognition of the effects of financial collateral;
(c)
in the case of repurchase transactions and securities or commodities lending or borrowing transactions booked in the trading book, institutions may recognise as eligible collateral all financial instruments and commodities that are eligible to be included in the trading book;
(d)
for exposures arising from OTC derivative instruments booked in the trading book, institutions may recognise commodities that are eligible to be included in the trading book as eligible collateral;
(e)
for the purposes of calculating volatility adjustments where such financial instruments or commodities which are not eligible under Chapter 4 are lent, sold or provided, or borrowed, purchased or received by way of collateral or otherwise under such a transaction, and an institution is using the Supervisory volatility adjustments approach under Section 3 of Chapter 4, institutions shall treat such instruments and commodities in the same way as non-main index equities listed on a recognised exchange;
(f)
where an institution is using the Own Estimates of Volatility adjustments approach under Section 3 of Chapter 4 in respect of financial instruments or commodities which are not eligible under Chapter 4, it shall calculate volatility adjustments for each individual item. Where an institution has obtained the approval to use the Internal Models Approach defined in Chapter 4, it may also apply that approach in the trading book;
(g)
in relation to the recognition of master netting agreements covering repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, or other capital market-driven transactions, institutions shall only recognise netting across positions in the trading book and the non-trading book when the netted transactions fulfil the following conditions:
(i)
all transactions are marked to market daily;
(ii)
any items borrowed, purchased or received under the transactions may be recognised as eligible financial collateral under Chapter 4 without the application of points (c) to (f) of this paragraph;
(h)
where a credit derivative included in the trading book forms part of an internal hedge and the credit protection is recognised under this Regulation in accordance with Article 204, institutions shall apply one of the following approaches:
(i)
treat it as if there were no counterparty risk arising from the position in that credit derivative;
(ii)
consistently include for the purpose of calculating the own funds requirements for counterparty credit risk all credit derivatives in the trading book forming part of internal hedges or purchased as protection against a CCR exposure where the credit protection is recognised as eligible under Chapter 4.
Section 9
Own funds requirements for exposures to a central counterparty
Article 300
Definitions
For the purposes of this Section, the following definitions shall apply:
(1)
‧bankruptcy remote‧, in relation to client assets, means that effective arrangements exist which ensure that those assets will not be available to the creditors of a CCP or of a clearing member in the event of the insolvency of that CCP or clearing member respectively, or that the assets will not be available to the clearing member to cover losses it incurred following the default of a client or clients other than those that provided those assets;
(2)
‧CCP-related transaction‧ means a contract or a transaction listed in Article 301(1) between a client and a clearing member that is directly related to a contract or a transaction listed in that paragraph between that clearing member and a CCP;
(3)
‧clearing member‧ means a clearing member as defined in point (14) of Article 2 of Regulation (EU) No 648/2012;
(4)
‧client‧ means a client as defined in point (15) of Article 2 of Regulation (EU) No 648/2012 or an undertaking that has established indirect clearing arrangements with a clearing member in accordance with Article 4(3) of that Regulation.
Article 301
Material scope
1. This Section applies to the following contracts and transactions for as long as they are outstanding with a CCP:
(a)
the contracts listed in Annex II and credit derivatives;
(b)
repurchase transactions;
(c)
securities or commodities lending or borrowing transactions;
(d)
long settlement transactions;
(e)
margin lending transactions.
2. Institutions may choose whether to apply one of the following two treatments to the contracts and transactions outstanding with a QCCP listed in paragraph 1:
(a)
the treatment for trade exposures and exposures from default fund contributions set out in Article 306, except for the treatment set out in paragraph 1(b) of that Article, and in Article 307, respectively;
(b)
the treatment set out in Article 310.
3. Institutions shall apply the treatment set out in Article 306, except for the treatment set out in paragraph (1)(a) of that Article, and in Article 309, as applicable, to the contracts and transactions outstanding with a non-qualifying CCP listed in paragraph 1 of this Article.
Article 302
Monitoring of exposures to CCPs
1. Institutions shall monitor all their exposures to CCPs and shall lay down procedures for the regular reporting of information on those exposures to senior management and appropriate committee or committees of the management body.
2. Institutions shall assess, through appropriate scenario analysis and stress testing, whether the level of own funds held against exposures to a CCP, including potential future credit exposures, exposures from default fund contributions and, where the institution is acting as a clearing member, exposures resulting from contractual arrangements as laid down in Article 304, adequately relates to the inherent risks of those exposures.
Article 303
Treatment of clearing members' exposures to CCPs
1. Where an institution acts as a clearing member, either for its own purposes or as a financial intermediary between a client and a CCP, it shall calculate the own funds requirements for its exposures to a CCP in accordance with Article 301(2) and (3).
2. Where an institution acts as a clearing member and, in that capacity, acts as a financial intermediary between a client and a CCP, it shall calculate the own funds requirements for its CCP-related transactions with the client in accordance with the Sections 1 to 8 of this Chapter, as applicable.
3. Where an institution is a client of a clearing member, it shall calculate the own funds requirements for its CCP-related transactions with the clearing member in accordance with the Sections 1 to 8 of this Chapter, as applicable.
4. As an alternative to the approach specified in paragraph 3, where an institution is a client, it may calculate the own funds requirements for its CCP-related transactions with the clearing member in accordance with Article 305(2) provided that both of the following conditions are met:
(a)
the positions and assets of that institution related to those transactions are distinguished and segregated within the meaning of Article 39 of Regulation (EU) No 648/2012, at the level of both the clearing member and the CCP, from the positions and assets of both the clearing member and the other clients of that clearing member and as a result of that segregation those positions and assets are bankruptcy remote in the event of the default or insolvency of the clearing member or one or more of its other clients;
(b)
relevant laws, regulations, rules and contractual arrangements applicable to or binding that institution or the CCP ensure that in the event of default or insolvency of the clearing member, the transfer of the institution's positions relating to those contracts and transactions and of the corresponding collateral to another clearing member within the relevant margin period of risk.
5. Where an institution acting as a clearing member enters into a contractual arrangement with a client of another clearing member in order to ensure that client the portability of assets and positions referred to in point (b) of paragraph 4, that institution may attribute an exposure value of zero to the contingent obligation that is created due to that contractual arrangement.
Article 304
Treatment of clearing members' exposures to clients
1. Where an institution acts as a clearing member and, in that capacity, acts as a financial intermediary between a client and a CCP, it shall calculate the own funds requirements for its CCP-related transactions with the client in accordance with Sections 1 to 8 of this Chapter and with Title VI of Part Three, as applicable.
2. Where an institution acting as a clearing member enters into a contractual arrangement with a client of another clearing member that facilitates, in accordance with Article 48(5) and (6), of Regulation (EU) No 648/2012, the transfer of positions and collateral referred to in Article 305(2)(b) of this Regulation for that client, and that contractual agreement gives rise to a contingent obligation for that institution, that institution may attribute an exposure value of zero to that contingent obligation.
3. An institution acting as a clearing member may apply a shorter margin period of risk when calculating the own fund requirement for its exposures to a client in accordance with the Internal Model Method. The margin period of risk applied by the institution shall not be less than five days.
4. An institution acting as a clearing member may multiply its EAD by a scalar when calculating the own fund requirement for its exposures to a client in accordance with the Mark-to-Market Method, the Standardised Method or the Original Exposure Method. The scalars that the institutions may apply are the following:
(a)
0,71 for a margin period of risk of five days;
(b)
0,77 for a margin period of risk of six days;
(c)
0,84 for a margin period of risk of seven days;
(d)
0,89 for a margin period of risk of eight days;
(e)
0,95 for a margin period of risk of nine days;
(f)
1 for a margin period of risk of ten days or more.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the margin periods of risk that institutions may use for the purposes of paragraphs 3 and 4.
When developing those draft regulatory technical standards, EBA shall apply the following principles:
(a)
it shall define the margin period of risk for each of the types of contracts and transactions listed in Article 301(1);
(b)
the margin periods of risk to be defined in point (a) shall reflect the close-out period of the contracts and transactions referred to in that point.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 30 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 305
Treatment of clients' exposures
1. Where an institution is a client, it shall calculate the own funds requirements for its CCP-related transactions with its clearing member in accordance with Sections 1 to 8 of this Chapter and with Title VI of Part Three, as applicable.
2. Without prejudice to the approach specified in paragraph 1, where an institution is a client, it may calculate the own funds requirements for its trade exposures for CCP-related transactions with its clearing member in accordance with Article 306 provided that all the following conditions are met:
(a)
the positions and assets of that institution related to those transactions are distinguished and segregated, at the level of both the clearing member and the CCP, from the positions and assets of both the clearing member and the other clients of that clearing member and as a result of that distinction and segregation those positions and assets are bankruptcy remote in the event of the default or insolvency of the clearing member or one or more of its other clients;
(b)
laws, regulations, rules and contractual arrangements applicable to or binding that institution or the CCP facilitate the transfer of the client's positions relating to those contracts and transactions and of the corresponding collateral to another clearing member within the applicable margin period of risk in the event of default or insolvency of the original clearing member. In such circumstance, the client's positions and the collateral shall be transferred at market value unless the client requests to close out the position at market value;
(c)
the institution has available an independent, written and reasoned legal opinion that concludes that, in the event of legal challenge, the relevant courts and administrative authorities would find that the client would bear no losses on account of the insolvency of its clearing member or of any of its clearing member's clients under the laws of the jurisdiction of the institution, its clearing member and the CCP, the law governing the transactions and contracts the institution clears through the CCP, the law governing the collateral, and the law governing any contract or agreement necessary to meet the condition in point (b);
(d)
the CCP is a QCCP.
3. Without prejudice to the conditions specified in paragraph 2, where an institution that is a client is not protected from losses in the case that the clearing member and another client of the clearing member jointly default, but all the other conditions set out in paragraph 2 are met, the client may calculate the own funds requirements for its trade exposures for CCP-related transactions with its clearing member in accordance with Article 306, subject to replacing the 2 % risk weight in paragraph 1(a) of that Article with a 4 % risk weight.
4. Where an institution that is a client accesses the services of a CCP through indirect clearing arrangements, in accordance with Article 4(3) of Regulation (EU) No 648/2012, that institution may apply the treatment set out in paragraph 2 or 3 only where the conditions in each paragraph are met at every level of the chain of intermediaries.
Article 306
Own funds requirements for trade exposures
1. An institution shall apply the following treatment to its trade exposures with CCPs:
(a)
it shall apply a risk weight of 2 % to the exposure values of all its trade exposures with QCCPs;
(b)
it shall apply the risk weight used for the Standardised Approach to credit risk as set out in Article 107(2)(b) to all its trade exposures with non-qualifying CCPs;
(c)
where an institution is acting as a financial intermediary between a client and a CCP and the terms of the CCP-related transaction stipulate that the institution is not obligated to reimburse the client for any losses suffered due to changes in the value of that transaction in the event that the CCP defaults, the exposure value of the transaction with the CCP that corresponds to that CCP-related transaction is equal to zero.
2. Notwithstanding paragraph 1, where assets posted as collateral to a CCP or a clearing member are bankruptcy remote in the event that the CCP, the clearing member or one or more of the other clients of the clearing member becomes insolvent, an institution may attribute an exposure value of zero to the counterparty credit risk exposures for those assets.
3. An institution shall calculate exposure values of its trade exposures with a CCP in accordance with Sections 1 to 8 of this Chapter, as applicable.
4. An institution shall calculate the risk weighted exposure amounts for its trade exposures with CCPs for the purposes of Article 92(3) as the sum of the exposure values of its trade exposures with CCPs, calculated in accordance with paragraphs 2 and 3 of this Article, multiplied by the risk weight determined in accordance with paragraph 1 of this Article.
Article 307
Own funds requirements for pre-funded contributions to the default fund of a CCP
An institution acting as a clearing member shall apply the following treatment to its exposures arising from its contributions to the default fund of a CCP:
(a)
it shall calculate the own funds requirement for its pre-funded contributions to the default fund of a QCCP in accordance with the approach set out in Article 308;
(b)
it shall calculate the own funds requirement for its pre-funded contributions to the default fund of a non-qualifying CCP in accordance with the approach set out in Article 309.
Article 308
Own funds requirements for pre-funded contributions to the default fund of a QCCP
1. The exposure value for an institution's pre-funded contribution to the default fund of a QCCP (DFi) shall be the amount paid in or the market value of the assets delivered by that institution reduced by any amount of that contribution that the QCCP has already used to absorb its losses following the default of one or more of its clearing members.
2. An institution shall calculate the own funds requirement (Ki) to cover the exposure arising from its pre-funded contribution (DFi) as follows:
where:
β
=
the concentration factor communicated to the institution by the CCP;
N
=
the number of clearing members communicated to the institution by the CCP;
DFCM
=
the sum of pre-funded contributions of all clearing members of the CCP communicated to the institution by the CCP;
KCM
=
the sum of the own funds requirements of all clearing members of the CCP calculated in accordance with the applicable formula specified in paragraph 3 .
3. An institution shall calculate KCM as follows:
(a)
where KCCP ≤ DFCCP, the institution shall use the following formula:
;
(b)
where DFCCP KCCP ≤DF*, the institution shall use the following formula:
;
(c)
where DF* KCCP, the institution shall use the following formula:
where:
DFCCP
=
the pre-funded financial resources of the CCP communicated to the institution by the CCP;
KCCP
=
the hypothetical capital of the CCP communicated to the institution by the CCP;
DF*
=
;
=
=
the average pre-funded contribution, , communicated to the institution by the CCP;
c1
=
a capital factor equal to
c2
=
a capital factor equal to 100 %;
μ
=
1,2.
4. An institution shall calculate the risk weighted exposure amounts for exposures arising from an institution's pre-funded contribution for the purposes of Article 92(3) as the own funds requirement (Ki) determined in accordance with paragraph 2 multiplied by 12,5.
5. Where KCCP is equal to zero, institutions shall use the value for c1 of 0,16 % for the purpose of the calculation in paragraph 3.
Article 309
Own funds requirements for pre-funded contributions to the default fund of a non-qualifying CCP and for unfunded contributions to a non-qualifying CCP
1. An institution shall apply the following formula to calculate the own funds requirement (Ki) for the exposures arising from its pre-funded contributions to the default fund of a non-qualifying CCP (DFi) and from unfunded contributions (UCi) to such CCP:
where c2·and μ are defined as in Article 308(3).
2. For the purpose of paragraph 1, unfunded contributions means contributions that an institution acting as a clearing member has contractually committed to provide to a CCP after the CCP has depleted its default fund to cover the losses it incurred following the default of one or more of its clearing members.
3. An institution shall calculate the risk weighted exposure amounts for exposures arising from an institution's pre-funded contribution for the purposes of Article 92(3) as the own funds requirement (Ki) determined in accordance with paragraph 1 multiplied by 12,5.
Article 310
Alternative calculation of own funds requirement for exposures to a QCCP
An institution shall apply the following formula to calculate the own funds requirement (Ki) for the exposures arising from its trade exposures and the trade exposures of its clients (TEi) and pre-funded contributions (DFi) to the default fund of a QCCP:
Article 311
Own funds requirements for exposures to CCPs that cease to meet certain conditions
1. An institution shall apply the treatment set out in this Article where one or both of the following conditions have been met:
(a)
the institution has received from a CCP a notification required by point (j)(ii) of Article 50b of Regulation (EU) No 648/2012 that the CCP has stopped calculating KCCP;
(b)
it has become known to the institution, following a public announcement or notification from the competent authority of a CCP used by the institution or from that CCP itself, that the CCP will no longer comply with the conditions for authorisation or recognition, as applicable.
2. Where only the condition in point (a) of paragraph 1 has been met, the competent authority of the institution shall verify the reasons why the CCP has stopped calculating KCCP.
Where the competent authority considers that the reasons referred to in the first subparagraph are valid, it may permit institutions in its Member State to apply the treatment set out in Article 310 to their trade exposures and default fund contributions to that CCP. Where it grants such permission, it shall disclose the reasons for its decision.
Where the competent authority considers that the reasons referred to in the first subparagraph are not valid, all institutions in its Member State, irrespective of the treatment they chose in accordance with Article 301(2), shall apply the treatment set out in points (a) to (d) of paragraph 3 of this Article.
3. Where the condition in point (b) of paragraph 1 has been met, irrespective of whether the condition in point (a) of that paragraph has been met or not, an institution shall, within three months of the circumstance set out in point (b) of that paragraph arising, or earlier where the competent authority of the institution requires it, do the following with respect to its exposures to that CCP:
(a)
cease to apply the treatment it chose in accordance with Article 301(2);
(b)
apply the treatment set out in point (b) of Article 306(1) to its trade exposures to that CCP;
(c)
apply the treatment set out in Article 309 to its pre-funded contributions to the default fund of that CCP and to its unfunded contributions to that CCP;
(d)
treat exposures other than those listed in points (b) and (c) to that CCP as exposures to a corporate in accordance with the Standardised Approach for credit risk as set out in Chapter 2.
TITLE III
OWN FUNDS REQUIREMENTS FOR OPERATIONAL RISK
CHAPTER 1
General principles governing the use of the different approaches
Article 312
Permission and notification
1. To qualify for use of the Standardised Approach, institutions shall meet the criteria set out in Article 320, in addition to meeting the general risk management standards set out in Articles 74 and 85 of Directive 2013/36/EU. Institutions shall notify the competent authorities prior to using the Standardised Approach.
Competent authorities shall permit institutions to use an alternative relevant indicator for the business lines of retail banking and commercial banking where the conditions set out in Articles 319(2) and 320 are met.
2. Competent authorities shall permit institutions to use Advanced Measurement Approaches based on their own operational risk measurement systems, where all the qualitative and quantitative standards set out in Articles 321 and 322 respectively are met and where institutions meet the general risk management standards set out in Articles 74 and 85 of Directive 2013/36/EU and Section II, Chapter 3, Title VII of that Directive.
Institutions shall also apply for permission from their competent authorities where they want to implement material extensions and changes to those Advanced Measurement Approaches. Competent authorities shall grant the permission only where institutions would continue to meet the standards specified in the first subparagraph following those material extensions and changes.
3. Institutions shall notify the competent authorities of all changes to their Advanced Measurement Approaches models.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the assessment methodology under which the competent authorities permit institutions to use Advanced Measurement Approaches;
(b)
the conditions for assessing the materiality of extensions and changes to the Advanced Measurement Approaches;
(c)
the modalities of the notification required in paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 313
Reverting to the use of less sophisticated approaches
1. Institutions that use the Standardised Approach shall not revert to the use of the Basic Indicator Approach unless the conditions in paragraph 3 are met.
2. Institutions that use the Advanced Measurement Approaches shall not revert to the use of the Standardised Approach or the Basic Indicator Approach unless the conditions in paragraph 3 are met.
3. An institution may only revert to the use of a less sophisticated approach for operational risk where both the following conditions are met:
(a)
the institution has demonstrated to the satisfaction of the competent authority that the use of a less sophisticated approach is not proposed in order to reduce the operational risk related own funds requirements of the institution, is necessary on the basis of nature and complexity of the institution and would not have a material adverse impact on the solvency of the institution or its ability to manage operational risk effectively;
(b)
the institution has received the prior permission of the competent authority.
Article 314
Combined use of different approaches
1. Institutions may use a combination of approaches provided that they obtain permission from the competent authorities. Competent authorities shall grant such permission where the requirements set out in paragraphs 2 to 4, as applicable, are met.
2. An institution may use an Advanced Measurement Approach in combination with either the Basic Indicator Approach or the Standardised Approach, where both of the following conditions are met:
(a)
the combination of Approaches used by the institution captures all its operational risks and competent authorities are satisfied with the methodology used by the institution to cover different activities, geographical locations, legal structures or other relevant divisions determined on an internal basis;
(b)
the criteria set out in Article 320 and the standards set out in Articles 321 and 322 are fulfilled for the part of activities covered by the Standardised Approach and the Advanced Measurement Approaches respectively.
3. For institutions that want to use an Advanced Measurement Approach in combination with either the Basic Indicator Approach or the Standardised Approach competent authorities shall impose the following additional conditions for granting permission:
(a)
on the date of implementation of an Advanced Measurement Approach, a significant part of the institution's operational risks are captured by that Approach;
(b)
the institution takes a commitment to apply the Advanced Measurement Approach across a material part of its operations within a time schedule that was submitted to and approved by its competent authorities.
4. An institution may request permission from a competent authority to use a combination of the Basic Indicator Approach and the Standardised Approach only in exceptional circumstances such as the recent acquisition of new business which may require a transition period for the application of the Standardised Approach.
A competent authority shall grant such permission only where the institution has committed to apply the Standardised Approach within a time schedule that was submitted to and approved by the competent authority.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the conditions that competent authorities shall use when assessing the methodology referred to in point (a) of paragraph 2;
(b)
the conditions that the competent authorities shall use when deciding whether to impose the additional conditions referred to in paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2016.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
CHAPTER 2
Basic indicator approach
Article 315
Own funds requirement
1. Under the Basic Indicator Approach, the own funds requirement for operational risk is equal to 15 % of the average over three years of the relevant indicator as set out in Article 316.
Institutions shall calculate the average over three years of the relevant indicator on the basis of the last three twelve-monthly observations at the end of the financial year. When audited figures are not available, institutions may use business estimates.
2. Where an institution has been in operation for less than three years it may use forward-looking business estimates in calculating the relevant indicator, provided that it starts using historical data as soon as it is available.
3. Where an institution can prove to its competent authority that, due to a merger, an acquisition or a disposal of entities or activities, using a three year average to calculate the relevant indicator would lead to a biased estimation for the own funds requirement for operational risk, the competent authority may permit the institution to amend the calculation in a way that would take into account such events and shall duly inform EBA thereof. In such circumstances, the competent authority may, on its own initiative, also require an institution to amend the calculation.
4. Where for any given observation, the relevant indicator is negative or equal to zero, institutions shall not take into account this figure in the calculation of the average over three years. Institutions shall calculate the average over three years as the sum of positive figures divided by the number of positive figures.
Article 316
Relevant indicator
1. For institutions applying accounting standards established by Directive 86/635/EEC, based on the accounting categories for the profit and loss account of institutions under Article 27 of that Directive, the relevant indicator is the sum of the elements listed in Table 1 of this paragraph. Institutions shall include each element in the sum with its positive or negative sign.
Table 1
1
Interest receivable and similar income
2
Interest payable and similar charges
3
Income from shares and other variable/fixed-yield securities
4
Commissions/fees receivable
5
Commissions/fees payable
6
Net profit or net loss on financial operations
7
Other operating income
Institutions shall adjust these elements to reflect the following qualifications:
(a)
institutions shall calculate the relevant indicator before the deduction of any provisions and operating expenses. Institutions shall include in operating expenses fees paid for outsourcing services rendered by third parties which are not a parent or subsidiary of the institution or a subsidiary of a parent which is also the parent of the institution. Institutions may use expenditure on the outsourcing of services rendered by third parties to reduce the relevant indicator where the expenditure is incurred from an undertaking subject to rules under, or equivalent to, this Regulation;
(b)
institutions shall not use the following elements in the calculation of the relevant indicator:
(i)
realised profits/losses from the sale of non-trading book items;
(ii)
income from extraordinary or irregular items;
(iii)
income derived from insurance.
(c)
when revaluation of trading items is part of the profit and loss statement, institutions may include revaluation. When institutions apply Article 36(2) of Directive 86/635/EEC, they shall include revaluation booked in the profit and loss account.
2. When institutions apply accounting standards different from those established by Directive 86/635/EEC, they shall calculate the relevant indicator on the basis of data that best reflect the definition set out in this Article.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to determine the methodology to calculate the relevant indicator referred to in paragraph 2.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2017.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
CHAPTER 3
Standardised Approach
Article 317
Own funds requirement
1. Under the Standardised Approach, institutions shall divide their activities into the business lines set out in Table 2 of paragraph 4 and in accordance with the principles set out in Article 318.
2. Institutions shall calculate the own funds requirement for operational risk as the average over three years of the sum of the annual own funds requirements across all business lines referred to in Table 2 of paragraph 4. The annual own funds requirement of each business line is equal to the product of the corresponding beta factor referred to in that Table and the part of the relevant indicator mapped to the respective business line.
3. In any given year, institutions may offset negative own funds requirements resulting from a negative part of the relevant indicator in any business line with positive own funds requirements in other business lines without limit. However, where the aggregate own funds requirement across all business lines within a given year is negative, institutions shall use the value zero as the input to the numerator for that year.
4. Institutions shall calculate the average over three years of the sum referred to in paragraph 2 on the basis of the last three twelve-monthly observations at the end of the financial year. When audited figures are not available, institutions may use business estimates.
Where an institution can prove to its competent authority that, due to a merger, an acquisition or a disposal of entities or activities, using a three year average to calculate the relevant indicator would lead to a biased estimation for the own funds requirement for operational risk, the competent authority may permit institutions to amend the calculation in a way that would take into account such events and shall duly inform EBA thereof. In such circumstances, the competent authority may, on its own initiative, also require an institution to amend the calculation.
Where an institution has been in operation for less than three years it may use forward-looking business estimates in calculating the relevant indicator, provided that it starts using historical data as soon as it is available.
Table 2
Business line
List of activities
Percentage
(beta factor)
Corporate finance
Underwriting of financial instruments or placing of financial instruments on a firm commitment basis
Services related to underwriting
Investment advice
Advice to undertakings on capital structure, industrial strategy and related matters and advice and services relating to the mergers and the purchase of undertakings
Investment research and financial analysis and other forms of general recommendation relating to transactions in financial instruments
18 %
Trading and sales
Dealing on own account
Money broking
Reception and transmission of orders in relation to one or more financial instruments
Execution of orders on behalf of clients
Placing of financial instruments without a firm commitment basis
Operation of Multilateral Trading Facilities
18 %
Retail brokerage
(Activities with natural persons or with SMEs meeting the criteria set out in Article 123 for the retail exposure class)
Reception and transmission of orders in relation to one or more financial instruments
Execution of orders on behalf of clients
Placing of financial instruments without a firm commitment basis
12 %
Commercial banking
Acceptance of deposits and other repayable funds
Lending
Financial leasing
Guarantees and commitments
15 %
Retail banking
(Activities with natural persons or with SMEs meeting the criteria set out in Article 123 for the retail exposure class)
Acceptance of deposits and other repayable funds
Lending
Financial leasing
Guarantees and commitments
12 %
Payment and settlement
Money transmission services,
Issuing and administering means of payment
18 %
Agency services
Safekeeping and administration of financial instruments for the account of clients, including custodianship and related services such as cash/collateral management
15 %
Asset management
Portfolio management
Managing of UCITS
Other forms of asset management
12 %
Article 318
Principles for business line mapping
1. Institutions shall develop and document specific policies and criteria for mapping the relevant indicator for current business lines and activities into the standardised framework set out in Article 317. They shall review and adjust those policies and criteria as appropriate for new or changing business activities and risks.
2. Institutions shall apply the following principles for business line mapping:
(a)
institutions shall map all activities into the business lines in a mutually exclusive and jointly exhaustive manner;
(b)
institutions shall allocate any activity which cannot be readily mapped into the business line framework, but which represents an ancillary activity to an activity included in the framework, to the business line it supports. Where more than one business line is supported through the ancillary activity, institutions shall use an objective-mapping criterion;
(c)
where an activity cannot be mapped into a particular business line then institutions shall use the business line yielding the highest percentage. The same business line equally applies to any ancillary activity associated with that activity;
(d)
institutions may use internal pricing methods to allocate the relevant indicator between business lines. Costs generated in one business line which are imputable to a different business line may be reallocated to the business line to which they pertain;
(e)
the mapping of activities into business lines for operational risk capital purposes shall be consistent with the categories institutions use for credit and market risks;
(f)
senior management shall be responsible for the mapping policy under the control of the management body of the institution;
(g)
institutions shall subject the mapping process to business lines to independent review.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards to determine the conditions of application of the principles for business line mapping provided in this Article.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 December 2017.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 319
Alternative Standardised Approach
1. Under the Alternative Standardised Approach, for the business lines ‧retail banking‧ and ‧commercial banking‧, institutions shall apply the following:
(a)
the relevant indicator is a normalised income indicator equal to the nominal amount of loans and advances multiplied by 0,035;
(b)
the loans and advances consist of the total drawn amounts in the corresponding credit portfolios. For the ‧commercial banking‧ business line, institutions shall also include securities held in the non trading book in the nominal amount of loans and advances.
2. To be permitted to use the Alternative Standardised Approach, an institution shall meet all the following conditions:
(a)
its retail or commercial banking activities shall account for at least 90 % of its income;
(b)
a significant proportion of its retail or commercial banking activities shall comprise loans associated with a high PD;
(c)
the Alternative Standardised Approach provides an appropriate basis for calculating its own funds requirement for operational risk.
Article 320
Criteria for the Standardised Approach
The criteria referred to in the first subparagraph of Article 312(1) are the following:
(a)
an institution shall have in place a well-documented assessment and management system for operational risk with clear responsibilities assigned for this system. It shall identify its exposures to operational risk and track relevant operational risk data, including material loss data. This system shall be subject to regular independent review carried out by an internal or external party possessing the necessary knowledge to carry out such review;
(b)
an institution's operational risk assessment system shall be closely integrated into the risk management processes of the institution. Its output shall be an integral part of the process of monitoring and controlling the institution's operational risk profile;
(c)
an institution shall implement a system of reporting to senior management that provides operational risk reports to relevant functions within the institution. An institution shall have in place procedures for taking appropriate action according to the information within the reports to management.
CHAPTER 4
Advanced measurement approaches
Article 321
Qualitative standards
The qualitative standards referred to in Article 312(2) are the following:
(a)
an institution's internal operational risk measurement system shall be closely integrated into its day-to-day risk management processes;
(b)
an institution shall have an independent risk management function for operational risk;
(c)
an institution shall have in place regular reporting of operational risk exposures and loss experience and shall have in place procedures for taking appropriate corrective action;
(d)
an institution's risk management system shall be well documented. An institution shall have in place routines for ensuring compliance and policies for the treatment of non-compliance;
(e)
an institution shall subject its operational risk management processes and measurement systems to regular reviews performed by internal or external auditors;
(f)
an institution's internal validation processes shall operate in a sound and effective manner;
(g)
data flows and processes associated with an institution's risk measurement system shall be transparent and accessible.
Article 322
Quantitative Standards
1. The quantitative standards referred to in Article 312(2) include the standards relating to process, to internal data, to external data, to scenario analysis, to business environment and to internal control factors laid down in paragraphs 2 to 6 respectively.
2. The standards relating to process are the following:
(a)
an institution shall calculate its own funds requirement as comprising both expected loss and unexpected loss, unless expected loss is adequately captured in its internal business practices. The operational risk measure shall capture potentially severe tail events, achieving a soundness standard comparable to a 99,9 % confidence interval over a one year period;
(b)
an institution's operational risk measurement system shall include the use of internal data, external data, scenario analysis and factors reflecting the business environment and internal control systems as set out in paragraphs 3 to 6. An institution shall have in place a well documented approach for weighting the use of these four elements in its overall operational risk measurement system;
(c)
an institution's risk measurement system shall capture the major drivers of risk affecting the shape of the tail of the estimated distribution of losses;
(d)
an institution may recognise correlations in operational risk losses across individual operational risk estimates only where its systems for measuring correlations are sound, implemented with integrity, and take into account the uncertainty surrounding any such correlation estimates, particularly in periods of stress. An institution shall validate its correlation assumptions using appropriate quantitative and qualitative techniques;
(e)
an institution's risk measurement system shall be internally consistent and shall avoid the multiple counting of qualitative assessments or risk mitigation techniques recognised in other areas of this Regulation.
3. The standards relating to internal data are the following:
(a)
an institution shall base its internally generated operational risk measures on a minimum historical observation period of five years. When an institution first moves to an Advanced Measurement Approach, it may use a three-year historical observation period;
(b)
an institution shall be able to map their historical internal loss data into the business lines defined in Article 317 and into the event types defined in Article 324, and to provide these data to competent authorities upon request. In exceptional circumstances, an institution may allocate loss events which affect the entire institution to an additional business line "corporate items". An institution shall have in place documented, objective criteria for allocating losses to the specified business lines and event types. An institution shall record the operational risk losses that are related to credit risk and that the institution has historically included in the internal credit risk databases in the operational risk databases and shall identify them separately. Such losses shall not be subject to the operational risk charge, provided that the institution is required to continue to treat them as credit risk for the purposes of calculating own funds requirements. An institution shall include operational risk losses that are related to market risks in the scope of the own funds requirement for operational risk;
(c)
an institution's internal loss data shall be comprehensive in that it captures all material activities and exposures from all appropriate sub-systems and geographic locations. An institution shall be able to justify that any excluded activities or exposures, both individually and in combination, would not have a material impact on the overall risk estimates. An institution shall define appropriate minimum loss thresholds for internal loss data collection;
(d)
aside from information on gross loss amounts, an institution shall collect information about the date of the loss event, any recoveries of gross loss amounts, as well as descriptive information about the drivers or causes of the loss event;
(e)
an institution shall have in place specific criteria for assigning loss data arising from a loss event in a centralised function or an activity that spans more than one business line, as well as from related loss events over time;
(f)
an institution shall have in place documented procedures for assessing the on-going relevance of historical loss data, including those situations in which judgement overrides, scaling, or other adjustments may be used, to what extent they may be used and who is authorised to make such decisions.
4. The qualifying standards relating to external data are the following:
(a)
an institution's operational risk measurement system shall use relevant external data, especially when there is reason to believe that the institution is exposed to infrequent, yet potentially severe, losses. An institution shall have a systematic process for determining the situations for which external data shall be used and the methodologies used to incorporate the data in its measurement system;
(b)
an institution shall regularly review the conditions and practices for external data and shall document them and subject them to periodic independent review.
5. An institution shall use scenario analysis of expert opinion in conjunction with external data to evaluate its exposure to high severity events. Over time, the institution shall validate and reassess such assessments through comparison to actual loss experience to ensure their reasonableness.
6. The qualifying standards relating to business environment and internal control factors are the following:
(a)
an institution's firm-wide risk assessment methodology shall capture key business environment and internal control factors that can change the institutions operational risk profile;
(b)
an institution shall justify the choice of each factor as a meaningful driver of risk, based on experience and involving the expert judgment of the affected business areas;
(c)
an institution shall be able to justify to competent authorities the sensitivity of risk estimates to changes in the factors and the relative weighting of the various factors. In addition to capturing changes in risk due to improvements in risk controls, an institution's risk measurement framework shall also capture potential increases in risk due to greater complexity of activities or increased business volume;
(d)
an institution shall document its risk measurement framework and shall subject it to independent review within the institution and by competent authorities. Over time, an institution shall validate and reassess the process and the outcomes through comparison to actual internal loss experience and relevant external data.
Article 323
Impact of insurance and other risk transfer mechanisms
1. The competent authorities shall permit institutions to recognise the impact of insurance subject to the conditions set out in paragraphs 2 to 5 and other risk transfer mechanisms where the institution can demonstrate that a noticeable risk mitigating effect is achieved.
2. The insurance provider shall be authorised to provide insurance or re-insurance and shall have a minimum claims paying ability rating by an ECAI which has been determined by EBA to be associated with credit quality step 3 or above under the rules for the risk weighting of exposures to institutions under Title II, Chapter 2.
3. The insurance and the institutions' insurance framework shall meet all the following conditions:
(a)
the insurance policy has an initial term of no less than one year. For policies with a residual term of less than one year, an institution shall make appropriate haircuts reflecting the declining residual term of the policy, up to a full 100 % haircut for policies with a residual term of 90 days or less;
(b)
the insurance policy has a minimum notice period for cancellation of the contract of 90 days;
(c)
the insurance policy has no exclusions or limitations triggered by supervisory actions or, in the case of a failed institution, that preclude the institution's receiver or liquidator from recovering the damages suffered or expenses incurred by the institution, except in respect of events occurring after the initiation of receivership or liquidation proceedings in respect of the institution. However, the insurance policy may exclude any fine, penalty, or punitive damages resulting from actions by the competent authorities;
(d)
the risk mitigation calculations shall reflect the insurance coverage in a manner that is transparent in its relationship to, and consistent with, the actual likelihood and impact of loss used in the overall determination of operational risk capital;
(e)
the insurance is provided by a third party entity. In the case of insurance through captives and affiliates, the exposure has to be laid off to an independent third party entity that meets the eligibility criteria set out in paragraph 2;
(f)
the framework for recognising insurance is well reasoned and documented.
4. The methodology for recognising insurance shall capture all the following elements through discounts or haircuts in the amount of insurance recognition:
(a)
the residual term of the insurance policy, where less than one year;
(b)
the policy's cancellation terms, where less than one year;
(c)
the uncertainty of payment as well as mismatches in coverage of insurance policies.
5. The reduction in own funds requirements from the recognition of insurances and other risk transfer mechanisms shall not exceed 20 % of the own funds requirement for operational risk before the recognition of risk mitigation techniques.
Article 324
Loss event type classification
The loss events types referred to in point (b) of Article 322(3) are the following:
Table 3
Event-Type Category
Definition
Internal fraud
Losses due to acts of a type intended to defraud, misappropriate property or circumvent regulations, the law or company policy, excluding diversity/discrimination events, which involves at least one internal party
External fraud
Losses due to acts of a type intended to defraud, misappropriate property or circumvent the law, by a third party
Employment Practices and Workplace Safety
Losses arising from acts inconsistent with employment, health or safety laws or agreements, from payment of personal injury claims, or from diversity/discrimination events
Clients, Products & Business Practices
Losses arising from an unintentional or negligent failure to meet a professional obligation to specific clients (including fiduciary and suitability requirements), or from the nature or design of a product
Damage to Physical Assets
Losses arising from loss or damage to physical assets from natural disaster or other events
Business disruption and system failures
Losses arising from disruption of business or system failures
Execution, Delivery & Process Management
Losses from failed transaction processing or process management, from relations with trade counterparties and vendors
TITLE IV
OWN FUNDS REQUIREMENTS FOR MARKET RISK
CHAPTER 1
General Provisions
Article 325
Allowances for consolidated requirements
1. Subject to paragraph 2 and only for the purpose of calculating net positions and own funds requirements in accordance with this Title on a consolidated basis, institutions may use positions in one institution or undertaking to offset positions in another institution or undertaking.
2. Institutions may apply paragraph 1 only subject to the permission of the competent authorities, which shall be granted if all of the following conditions are met:
(a)
there is a satisfactory allocation of own funds within the group;
(b)
the regulatory, legal or contractual framework in which the institutions operate is such as to guarantee mutual financial support within the group.
3. Where there are undertakings located in third countries all of the following conditions shall be met in addition to those in paragraph 2:
(a)
such undertakings have been authorised in a third country and either satisfy the definition of a credit institution or are recognised third-country investment firms;
(b)
such undertakings comply, on an individual basis, with own funds requirements equivalent to those laid down in this Regulation;
(c)
no regulations exist in the third countries in question which might significantly affect the transfer of funds within the group.
CHAPTER 2
Own funds requirements for position risk
Section 1
General provisions and specific instruments
Article 326
Own funds requirements for position risk
The institution's own funds requirement for position risk shall be the sum of the own funds requirements for the general and specific risk of its positions in debt and equity instruments. Securitisation positions in the trading book shall be treated as debt instruments.
Article 327
Netting
1. The absolute value of the excess of an institution's long (short) positions over its short (long) positions in the same equity, debt and convertible issues and identical financial futures, options, warrants and covered warrants shall be its net position in each of those different instruments. In calculating the net position, positions in derivative instruments shall be treated as laid down in Articles 328 to 330. Institutions' holdings of their own debt instruments shall be disregarded in calculating specific risk capital requirements under Article 336.
2. No netting shall be allowed between a convertible and an offsetting position in the instrument underlying it, unless the competent authorities adopt an approach under which the likelihood of a particular convertible's being converted is taken into account or require an own funds requirement to cover any loss which conversion might entail. Such approaches or own funds requirements shall be notified to EBA. EBA shall monitor the range of practices in this area and shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines.
3. All net positions, irrespective of their signs, shall be converted on a daily basis into the institution's reporting currency at the prevailing spot exchange rate before their aggregation.
Article 328
Interest rate futures and forwards
1. Interest-rate futures, forward-rate agreements (FRAs) and forward commitments to buy or sell debt instruments shall be treated as combinations of long and short positions. Thus a long interest-rate futures position shall be treated as a combination of a borrowing maturing on the delivery date of the futures contract and a holding of an asset with maturity date equal to that of the instrument or notional position underlying the futures contract in question. Similarly a sold FRA will be treated as a long position with a maturity date equal to the settlement date plus the contract period, and a short position with maturity equal to the settlement date. Both the borrowing and the asset holding shall be included in the first category set out in Table 1 in Article 336 in order to calculate the own funds requirement for specific risk for interest-rate futures and FRAs. A forward commitment to buy a debt instrument shall be treated as a combination of a borrowing maturing on the delivery date and a long (spot) position in the debt instrument itself. The borrowing shall be included in the first category set out in Table 1 in Article 336 for purposes of specific risk, and the debt instrument under whichever column is appropriate for it in the same table.
2. For the purposes of this Article, ‧long position‧ means a position in which an institution has fixed the interest rate it will receive at some time in the future, and ‧short position‧ means a position in which it has fixed the interest rate it will pay at some time in the future.
Article 329
Options and warrants
1. Options and warrants on interest rates, debt instruments, equities, equity indices, financial futures, swaps and foreign currencies shall be treated as if they were positions equal in value to the amount of the underlying instrument to which the option refers, multiplied by its delta for the purposes of this Chapter. The latter positions may be netted off against any offsetting positions in the identical underlying securities or derivatives. The delta used shall be that of the exchange concerned. For OTC-options, or where delta is not available from the exchange concerned, the institution may calculate delta itself using an appropriate model, subject to permission by the competent authorities. Permission shall be granted if the model appropriately estimates the rate of change of the option's or warrant's value with respect to small changes in the market price of the underlying.
2. Institutions shall adequately reflect other risks, apart from the delta risk, associated with options in the own funds requirements.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards defining a range of methods to reflect in the own funds requirements other risks, apart from delta risk, referred to in paragraph 2 in a manner proportionate to the scale and complexity of institutions' activities in options and warrants.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2013.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
4. Before the entry into force of the technical standards referred to in paragraph 3, competent authorities may continue to apply the existing national treatments, where the competent authorities have applied those treatments before 31 December 2013.
Article 330
Swaps
Swaps shall be treated for interest-rate risk purposes on the same basis as on-balance-sheet instruments. Thus, an interest-rate swap under which an institution receives floating-rate interest and pays fixed-rate interest shall be treated as equivalent to a long position in a floating-rate instrument of maturity equivalent to the period until the next interest fixing and a short position in a fixed-rate instrument with the same maturity as the swap itself.
Article 331
Interest rate risk on derivative instruments
1. Institutions which mark to market and manage the interest-rate risk on the derivative instruments covered in Articles 328 to 330 on a discounted-cash-flow basis may, subject to permission by the competent authorities, use sensitivity models to calculate the positions referred to in those Articles and may use them for any bond which is amortised over its residual life rather than via one final repayment of principal. Permission shall be granted if these models generate positions which have the same sensitivity to interest-rate changes as the underlying cash flows. This sensitivity shall be assessed with reference to independent movements in sample rates across the yield curve, with at least one sensitivity point in each of the maturity bands set out in Table 2 in Article 339. The positions shall be included in the calculation of own funds requirements for general risk of debt instruments.
2. Institutions which do not use models under paragraph 1 may, treat as fully offsetting any positions in derivative instruments covered in Articles 328 to 330 which meet the following conditions at least:
(a)
the positions are of the same value and denominated in the same currency;
(b)
the reference rate (for floating-rate positions) or coupon (for fixed-rate positions) is closely matched;
(c)
the next interest-fixing date or, for fixed coupon positions, residual maturity corresponds with the following limits:
(i)
less than one month hence: same day;
(ii)
between one month and one year hence: within seven days;
(iii)
over one year hence: within 30 days.
Article 332
Credit Derivatives
1. When calculating the own funds requirement for general and specific risk of the party who assumes the credit risk (the ‧protection seller‧), unless specified differently, the notional amount of the credit derivative contract shall be used. Notwithstanding the first sentence, the institution may elect to replace the notional value by the notional value plus the net market value change of the credit derivative since trade inception, a net downward change from the protection seller's perspective carrying a negative sign. For the purpose of calculating the specific risk charge, other than for total return swaps, the maturity of the credit derivative contract, rather than the maturity of the obligation, shall apply. Positions are determined as follows:
(a)
a total return swap creates a long position in the general risk of the reference obligation and a short position in the general risk of a government bond with a maturity equivalent to the period until the next interest fixing and which is assigned a 0 % risk weight under Title II, Chapter 2. It also creates a long position in the specific risk of the reference obligation;
(b)
a credit default swap does not create a position for general risk. For the purposes of specific risk, the institution shall record a synthetic long position in an obligation of the reference entity, unless the derivative is rated externally and meets the conditions for a qualifying debt item, in which case a long position in the derivative is recorded. If premium or interest payments are due under the product, these cash flows shall be represented as notional positions in government bonds;
(c)
a single name credit linked note creates a long position in the general risk of the note itself, as an interest rate product. For the purpose of specific risk, a synthetic long position is created in an obligation of the reference entity. An additional long position is created in the issuer of the note. Where the credit linked note has an external rating and meets the conditions for a qualifying debt item, a single long position with the specific risk of the note need only be recorded;
(d)
in addition to a long position in the specific risk of the issuer of the note, a multiple name credit linked note providing proportional protection creates a position in each reference entity, with the total notional amount of the contract assigned across the positions according to the proportion of the total notional amount that each exposure to a reference entity represents. Where more than one obligation of a reference entity can be selected, the obligation with the highest risk weighting determines the specific risk;
(e)
a first-asset-to-default credit derivative creates a position for the notional amount in an obligation of each reference entity. If the size of the maximum credit event payment is lower than the own funds requirement under the method in the first sentence of this point, the maximum payment amount may be taken as the own funds requirement for specific risk.
A -n-th-asset-to-default credit derivative creates a position for the notional amount in an obligation of each reference entity less the n-1 reference entities with the lowest specific risk own funds requirement. If the size of the maximum credit event payment is lower than the own funds requirement under the method in the first sentence of this point, this amount may be taken as the own funds requirement for specific risk.
Where an n-th-to-default credit derivative is externally rated, the protection seller shall calculate the specific risk own funds requirement using the rating of the derivative and apply the respective securitisation risk weights as applicable.
2. For the party who transfers credit risk (the protection buyer), the positions are determined as the mirror principle of the protection seller, with the exception of a credit linked note (which entails no short position in the issuer). When calculating the own funds requirement for the ‧protection buyer‧, the notional amount of the credit derivative contract shall be used. Notwithstanding the first sentence, the institution may elect to replace the notional value by the notional value plus the net market value change of the credit derivative since trade inception, a net downward change from the protection seller's perspective carrying a negative sign. If at a given moment there is a call option in combination with a step-up, such moment is treated as the maturity of the protection.
3. Credit derivatives in accordance with Article 338(1) or (3) shall be included only in the determination of the specific risk own funds requirement in accordance with Article 338(4).
Article 333
Securities sold under a repurchase agreement or lent
The transferor of securities or guaranteed rights relating to title to securities in a repurchase agreement and the lender of securities in a securities lending shall include these securities in the calculation of its own funds requirement under this Chapter provided that such securities are trading book positions.
Section 2
Debt instruments
Article 334
Net positions in debt instruments
Net positions shall be classified according to the currency in which they are denominated and shall calculate the own funds requirement for general and specific risk in each individual currency separately.
Sub-Section 1
Specific risk
Article 335
Cap on the own funds requirement for a net position
The institution may cap the own funds requirement for specific risk of a net position in a debt instrument at the maximum possible default-risk related loss. For a short position, that limit may be calculated as a change in value due to the instrument or, where relevant, the underlying names immediately becoming default risk-free.
Article 336
Own funds requirement for non-securitisation debt instruments
1. The institution shall assign its net positions in the trading book in instruments that are not securitisation positions as calculated in accordance with Article 327 to the appropriate categories in Table 1 on the basis of their issuer or obligor, external or internal credit assessment, and residual maturity, and then multiply them by the weightings shown in that table. It shall sum its weighted positions resulting from the application of this Article regardless of whether they are long or short in order to calculate its own funds requirement against specific risk.
Table 1
Categories
Specific risk own funds requirement
Debt securities which would receive a 0 % risk weight under the Standardised Approach for credit risk.
0 %
Debt securities which would receive a 20 % or 50 % risk weight under the Standardised Approach for credit risk and other qualifying items as defined in paragraph 4.
0,25 % (residual term to final maturity six months or less)
1,00 % (residual term to final maturity greater than six months and up to and including 24 months)
1,60 % (residual term to maturity exceeding 24 months)
Debt securities which would receive a 100 % risk weight under the Standardised Approach for credit risk.
8,00 %
Debt which would receive a 150 % risk weight under the Standardised Approach for credit risk.
12,00 %
2. For institutions which apply the IRB Approach to the exposure class of which the issuer of the debt instrument forms part, to qualify for a risk weight under the Standardised Approach for credit risk as referred to in paragraph 1, the issuer of the exposure shall have an internal rating with a PD equivalent to or lower than that associated with the appropriate credit quality step under the Standardised Approach.
3. Institutions may calculate the specific risk requirements for any bonds that qualify for a 10 % risk weight in accordance with the treatment set out in Article 129(4), (5) and (6) as half of the applicable specific risk own funds requirement for the second category in Table 1.
4. Other qualifying items are:
(a)
long and short positions in assets for which a credit assessment by a nominated ECAI is not available and which meet all of the following conditions:
(i)
they are considered by the institution concerned to be sufficiently liquid;
(ii)
their investment quality is, according to the institution's own discretion, at least equivalent to that of the assets referred to under Table 1 second row;
(iii)
they are listed on at least one regulated market in a Member State or on a stock exchange in a third country provided that the exchange is recognised by the competent authorities of the relevant Member State;
(b)
long and short positions in assets issued by institutions subject to the own funds requirements set out in this Regulation which are considered by the institution concerned to be sufficiently liquid and whose investment quality is, according to the institution's own discretion, at least equivalent to that of the assets referred to under Table 1 second row;
(c)
securities issued by institutions that are deemed to be of equivalent, or higher, credit quality than those associated with credit quality step 2 under the Standardised Approach for credit risk of exposures to institutions and that are subject to supervisory and regulatory arrangements comparable to those under this Regulation and Directive 2013/36/EU.
Institutions that make use of point (a) or (b) shall have a documented methodology in place to assess whether assets meet the requirements in those points and shall notify this methodology to the competent authorities.
Article 337
Own funds requirement for securitisation instruments
1. For instruments in the trading book that are securitisation positions, the institution shall weight with the following its net positions as calculated in accordance with Article 327(1):
(a)
for securitisation positions that would be subject to the Standardised Approach for credit risk in the same institution's non-trading book, 8 % of the risk weight under the Standardised Approach as set out in Title II, Chapter 5, Section 3;
(b)
for securitisation positions that would be subject to the Internal Ratings Based Approach in the same institution's non-trading book, 8 % of the risk weight under the Internal Ratings Based Approach as set out in Title II, Chapter 5, Section 3.
2. The Supervisory Formula Method set out in Article 262 may be used where the institution can produce estimates of PD, and where applicable exposure value and LGD as inputs into the Supervisory Formula Method in accordance with the requirements for the estimation of those parameters under the Internal Ratings Based Approach in accordance with Title II, Chapter 3.
An institution other than an originator institution that could apply it for the same securitisation position in its non-trading book may only use that method subject to permission by the competent authorities, which shall be granted where the institution fulfils the condition in the first subparagraph.
Estimates of PD and LGD as inputs to the Supervisory Formula Method may alternatively also be determined based on estimates that are derived from an IRC approach of an institution that has been granted permission to use an internal model for specific risk of debt instruments. The latter alternative may be used only subject to permission by the competent authorities, which shall be granted if those estimates meet the quantitative requirements for the Internal Ratings Based Approach set out in Title II, Chapter 3.
In accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, EBA shall issue guidelines on the use of estimates of PD and LGD as inputs when those estimates are based on an IRC approach.
3. For securitisation positions that are subject to an additional risk weight in accordance with Article 407, 8 % of the total risk weight shall be applied.
Except for securitisation positions treated in accordance with Article 338(4), the institution shall sum its weighted positions resulting from the application of this Article (regardless of whether they are long or short) in order to calculate its own funds requirement against specific risk.
4. By way of derogation from the second subparagraph of paragraph 3, for a transitional period ending 31 December 2014, the institution shall sum separately its weighted net long positions and its weighted net short positions. The larger of those sums shall constitute the specific risk own funds requirement. The institution shall, however, quarterly report to the competent authority of the home Member State the total sum of its weighted net long and net short positions, broken down by types of underlying assets.
5. Where an originator institution of a traditional securitisation does not meet the conditions for significant risk transfer in Article 243, it shall include in the calculation of the own funds requirement under this Article the securitised exposures instead of its securitisation positions from this securitisation.
Where an originator institution of a synthetic securitisation does not meet the conditions for significant risk transfer in Article 244, it shall include in the calculation of the own funds requirement under this Article the securitised exposures from this securitisation, but not any credit protection obtained for the securitised portfolio.
Article 338
Own funds requirement for the correlation trading portfolio
1. The correlation trading portfolio shall consist of securitisation positions and n-th-to-default credit derivatives that meet all of the following criteria:
(a)
the positions are neither re-securitisation positions, nor options on a securitisation tranche, nor any other derivatives of securitisation exposures that do not provide a pro-rata share in the proceeds of a securitisation tranche;
(b)
all reference instruments are either of the following:
(i)
single-name instruments, including single-name credit derivatives, for which a liquid two-way market exists;
(ii)
commonly-traded indices based on those reference entities.
A two-way market is deemed to exist where there are independent bona fide offers to buy and sell so that a price reasonably related to the last sales price or current bona fide competitive bid and offer quotations can be determined within one day and settled at such price within a relatively short time conforming to trade custom.
2. Positions which reference any of the following shall not be part of the correlation trading portfolio:
(a)
an underlying that is capable of being assigned to the exposure class ‧retail exposures‧ or to the exposure class ‧exposures‧ secured by mortgages on immovable property' under the Standardised Approach for credit risk in an institution's non-trading book;
(b)
a claim on a special purpose entity, collateralised, directly or indirectly, by a position that would itself not be eligible for inclusion in the correlation trading portfolio in accordance with paragraph 1 and this paragraph.
3. An institution may include in the correlation trading portfolio positions which are neither securitisation positions nor n-th-to-default credit derivatives but which hedge other positions of that portfolio, provided that a liquid two-way market as described in the last subparagraph of paragraph 1 exists for the instrument or its underlyings.
4. An institution shall determine the larger of the following amounts as the specific risk own funds requirement for the correlation trading portfolio:
(a)
the total specific risk own funds requirement that would apply just to the net long positions of the correlation trading portfolio;
(b)
the total specific risk own funds requirement that would apply just to the net short positions of the correlation trading portfolio.
Sub-Section 2
General risk
Article 339
Maturity-based calculation of general risk
1. In order to calculate own funds requirements against general risk all positions shall be weighted according to maturity as explained in paragraph 2 in order to compute the amount of own funds required against them. This requirement shall be reduced when a weighted position is held alongside an opposite weighted position within the same maturity band. A reduction in the requirement shall also be made when the opposite weighted positions fall into different maturity bands, with the size of this reduction depending both on whether the two positions fall into the same zone, or not, and on the particular zones they fall into.
2. The institution shall assign its net positions to the appropriate maturity bands in column 2 or 3, as appropriate, in Table 2 in paragraph 4. It shall do so on the basis of residual maturity in the case of fixed-rate instruments and on the basis of the period until the interest rate is next set in the case of instruments on which the interest rate is variable before final maturity. It shall also distinguish between debt instruments with a coupon of 3 % or more and those with a coupon of less than 3 % and thus allocate them to column 2 or column 3 in Table 2. It shall then multiply each of them by the weighing for the maturity band in question in column 4 in Table 2.
3. The institution shall then work out the sum of the weighted long positions and the sum of the weighted short positions in each maturity band. The amount of the former which are matched by the latter in a given maturity band shall be the matched weighted position in that band, while the residual long or short position shall be the unmatched weighted position for the same band. The total of the matched weighted positions in all bands shall then be calculated.
4. The institution shall compute the totals of the unmatched weighted long positions for the bands included in each of the zones in Table 2 in order to derive the unmatched weighted long position for each zone. Similarly, the sum of the unmatched weighted short positions for each band in a particular zone shall be summed to compute the unmatched weighted short position for that zone. That part of the unmatched weighted long position for a given zone that is matched by the unmatched weighted short position for the same zone shall be the matched weighted position for that zone. That part of the unmatched weighted long or unmatched weighted short position for a zone that cannot be thus matched shall be the unmatched weighted position for that zone.
Table 2
Zone
Maturity band
Weighting (in %)
Assumed interest rate change (in %)
Coupon of 3 % or more
Coupon of less than 3 %
One
0 ≤ 1 month
0 ≤ 1 month
0,00
-
1 ≤ 3 months
1 ≤ 3 months
0,20
1,00
3 ≤ 6 months
3 ≤ 6 months
0,40
1,00
6 ≤ 12 months
6 ≤ 12 months
0,70
1,00
Two
1 ≤ 2 years
1,0 ≤ 1,9 years
1,25
0,90
2 ≤ 3 years
1,9 ≤ 2,8 years
1,75
0,80
3 ≤ 4 years
2,8 ≤ 3,6 years
2,25
0,75
Three
4 ≤ 5 years
3,6 ≤ 4,3 years
2,75
0,75
5 ≤ 7 years
4,3 ≤ 5,7 years
3,25
0,70
7 ≤ 10 years
5,7 ≤ 7,3 years
3,75
0,65
10 ≤ 15 years
7,3 ≤ 9,3 years
4,50
0,60
15 ≤ 20 years
9,3 ≤ 10,6 years
5,25
0,60
20 years
10,6 ≤ 12,0 years
6,00
0,60
12,0 ≤ 20,0 years
8,00
0,60
20 years
12,50
0,60
5. The amount of the unmatched weighted long or short position in zone one which is matched by the unmatched weighted short or long position in zone two shall then be the matched weighted position between zones one and two. The same calculation shall then be undertaken with regard to that part of the unmatched weighted position in zone two which is left over and the unmatched weighted position in zone three in order to calculate the matched weighted position between zones two and three.
6. The institution may reverse the order in paragraph 5 so as to calculate the matched weighted position between zones two and three before calculating that position between zones one and two.
7. The remainder of the unmatched weighted position in zone one shall then be matched with what remains of that for zone three after the latter's matching with zone two in order to derive the matched weighted position between zones one and three.
8. Residual positions, following the three separate matching calculations in paragraphs 5, 6 and 7 shall be summed.
9. The institution's own funds requirement shall be calculated as the sum of:
(a)
10 % of the sum of the matched weighted positions in all maturity bands;
(b)
40 % of the matched weighted position in zone one;
(c)
30 % of the matched weighted position in zone two;
(d)
30 % of the matched weighted position in zone three;
(e)
40 % of the matched weighted position between zones one and two and between zones two and three;
(f)
150 % of the matched weighted position between zones one and three;
(g)
100 % of the residual unmatched weighted positions.
Article 340
Duration-based calculation of general risk
1. Institutions may use an approach for calculating the own funds requirement for the general risk on debt instruments which reflects duration, instead of the approach set out in Article 339, provided that the institution does so on a consistent basis.
2. Under the duration-based approach referred to in paragraph 1, the institution shall take the market value of each fixed-rate debt instrument and hence calculate its yield to maturity, which is implied discount rate for that instrument. In the case of floating-rate instruments, the institution shall take the market value of each instrument and hence calculate its yield on the assumption that the principal is due when the interest rate can next be changed.
3. The institution shall then calculate the modified duration of each debt instrument on the basis of the following formula:
where:
D
=
duration calculated according to the following formula:
where:
R
=
yield to maturity;
Ct
=
cash payment in time t;
M
=
total maturity.
Correction shall be made to the calculation of the modified duration for debt instruments which are subject to prepayment risk. EBA shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines about how to apply such corrections.
4. The institution shall then allocate each debt instrument to the appropriate zone in Table 3. It shall do so on the basis of the modified duration of each instrument.
Table 3
Zone
Modified duration
(in years)
Assumed interest (change in %)
One
0 ≤ 1,0
1,0
Two
1,0 ≤ 3,6
0,85
Three
3,6
0,7
5. The institution shall then calculate the duration-weighted position for each instrument by multiplying its market price by its modified duration and by the assumed interest-rate change for an instrument with that particular modified duration (see column 3 in Table 3).
6. The institution shall calculate its duration-weighted long and its duration-weighted short positions within each zone. The amount of the former which are matched by the latter within each zone shall be the matched duration-weighted position for that zone.
The institution shall then calculate the unmatched duration-weighted positions for each zone. It shall then follow the procedures laid down for unmatched weighted positions in Article 339(5) to (8).
7. The institution's own funds requirement shall then be calculated as the sum of the following:
(a)
2 % of the matched duration-weighted position for each zone;
(b)
40 % of the matched duration-weighted positions between zones one and two and between zones two and three;
(c)
150 % of the matched duration-weighted position between zones one and three;
(d)
100 % of the residual unmatched duration-weighted positions.
Section 3
Equities
Article 341
Net positions in equity instruments
1. The institution shall separately sum all its net long positions and all its net short positions in accordance with Article 327. The sum of the absolute values of the two figures shall be its overall gross position.
2. The institution shall calculate, separately for each market, the difference between the sum of the net long and the net short positions. The sum of the absolute values of those differences shall be its overall net position.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards defining the term market referred to in paragraph 2.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 342
Specific risk of equity instruments
The institution shall multiply its overall gross position by 8 % in order to calculate its own funds requirement against specific risk.
Article 343
General risk of equity instruments
The own funds requirement against general risk shall be the institution's overall net position multiplied by 8 %.
Article 344
Stock indices
1. EBA shall develop draft implementing technical standards listing the stock indices for which the treatments set out in the second sentence of paragraph 4 is available.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
2. Before the entry into force of the technical standards referred to in paragraph 1, institutions may continue to apply the treatment set out in paragraphs 3 and 4, where the competent authorities have applied that treatment before 1 January 2014.
3. Stock-index futures, the delta-weighted equivalents of options in stock-index futures and stock indices collectively referred to hereafter as ‧stock-index futures‧, may be broken down into positions in each of their constituent equities. These positions may be treated as underlying positions in the equities in question, and may, be netted against opposite positions in the underlying equities themselves. Institutions shall notify the competent authority of the use they make of that treatment.
4. Where a stock-index future is not broken down into its underlying positions, it shall be treated as if it were an individual equity. However, the specific risk on this individual equity can be ignored if the stock-index future in question is exchange traded and represents a relevant appropriately diversified index.
Section 4
Underwriting
Article 345
Reduction of net positions
1. In the case of the underwriting of debt and equity instruments, an institution may use the following procedure in calculating its own funds requirements. The institution shall first calculate the net positions by deducting the underwriting positions which are subscribed or sub-underwritten by third parties on the basis of formal agreements. The institution shall then reduce the net positions by the reduction factors in Table 4 and calculate its own funds requirements using the reduced underwriting positions.
Table 4
working day 0:
100 %
working day 1:
90 %
working days 2 to 3:
75 %
working day 4:
50 %
working day 5:
25 %
after working day 5:
0 %.
‧Working day zero‧ shall be the working day on which the institution becomes unconditionally committed to accepting a known quantity of securities at an agreed price.
2. The institutions shall notify to the competent authorities the use they make of paragraph 1.
Section 5
Specific risk own funds requirements for positions hedged by credit derivatives
Article 346
Allowance for hedges by credit derivatives
1. An allowance shall be given for hedges provided by credit derivatives, in accordance with the principles set out in paragraphs 2 to 6.
2. Institutions shall treat the position in the credit derivative as one ‧leg‧ and the hedged position that has the same nominal, or, where applicable, notional amount, as the other ‧leg‧.
3. Full allowance shall be given when the values of the two legs always move in the opposite direction and broadly to the same extent. This will be the case in the following situations:
(a)
the two legs consist of completely identical instruments;
(b)
a long cash position is hedged by a total rate of return swap (or vice versa) and there is an exact match between the reference obligation and the underlying exposure (i.e., the cash position). The maturity of the swap itself may be different from that of the underlying exposure.
In these situations, a specific risk own funds requirement shall not be applied to either side of the position.
4. An 80 % offset will be applied when the values of the two legs always move in the opposite direction and where there is an exact match in terms of the reference obligation, the maturity of both the reference obligation and the credit derivative, and the currency of the underlying exposure. In addition, key features of the credit derivative contract shall not cause the price movement of the credit derivative to materially deviate from the price movements of the cash position. To the extent that the transaction transfers risk, an 80 % specific risk offset will be applied to the side of the transaction with the higher own funds requirement, while the specific risk requirements on the other side shall be zero.
5. Partial allowance shall be given, absent the situations in paragraphs 3 and 4, in the following situations:
(a)
the position falls under paragraph 3(b) but there is an asset mismatch between the reference obligation and the underlying exposure. However, the positions meet the following requirements:
(i)
the reference obligation ranks pari passu with or is junior to the underlying obligation;
(ii)
the underlying obligation and reference obligation share the same obligor and have legally enforceable cross-default or cross-acceleration clauses;
(b)
the position falls under paragraph 3(a) or paragraph 4 but there is a currency or maturity mismatch between the credit protection and the underlying asset. Such currency mismatch shall be included in the own funds requirement for foreign exchange risk;
(c)
the position falls under paragraph 4 but there is an asset mismatch between the cash position and the credit derivative. However, the underlying asset is included in the (deliverable) obligations in the credit derivative documentation.
In order to give partial allowance, rather than adding the specific risk own funds requirements for each side of the transaction, only the higher of the two own funds requirements shall apply.
6. In all situations not falling under paragraphs 3 to 5, an own funds requirement for specific risk shall be calculated for both sides of the positions separately.
Article 347
Allowance for hedges by first and nth-to default credit derivatives
In the case of first-to-default credit derivatives and nth-to-default credit derivatives, the following treatment applies for the allowance to be given in accordance with Article 346:
(a)
where an institution obtains credit protection for a number of reference entities underlying a credit derivative under the terms that the first default among the assets shall trigger payment and that this credit event shall terminate the contract, the institution may offset specific risk for the reference entity to which the lowest specific risk percentage charge among the underlying reference entities applies according to Table 1 in Article 336;
(b)
where the nth default among the exposures triggers payment under the credit protection, the protection buyer may only offset specific risk if protection has also been obtained for defaults 1 to n-1 or when n-1 defaults have already occurred. In such cases, the methodology set out in point (a) for first-to-default credit derivatives shall be followed appropriately amended for nth-to-default products.
Section 6
Own funds requirements for CIUs
Article 348
Own funds requirements for CIUs
1. Without prejudice to other provisions in this Section, positions in CIUs shall be subject to an own funds requirement for position risk, comprising specific and general risk, of 32 %. Without prejudice to Article 353 taken together with the amended gold treatment set out in Article 352(4) and Article 367(2)(b) positions in CIUs shall be subject to an own funds requirement for position risk, comprising specific and general risk, and foreign-exchange risk of 40 %.
2. Unless noted otherwise in Article 350, no netting is permitted between the underlying investments of a CIU and other positions held by the institution.
Article 349
General criteria for CIUs
CIUs shall be eligible for the approach set out in Article 350, where all the following conditions are met:
(a)
the CIU's prospectus or equivalent document shall include all of the following:
(i)
the categories of assets the CIU is authorised to invest in;
(ii)
where investment limits apply, the relative limits and the methodologies to calculate them;
(iii)
where leverage is allowed, the maximum level of leverage;
(iv)
where concluding OTC financial derivatives transactions or repurchase transactions or securities borrowing or lending is allowed, a policy to limit counterparty risk arising from these transactions;
(b)
the business of the CIU shall be reported in half-yearly and annual reports to enable an assessment to be made of the assets and liabilities, income and operations over the reporting period;
(c)
the shares or units of the CIU are redeemable in cash, out of the undertaking's assets, on a daily basis at the request of the unit holder;
(d)
investments in the CIU shall be segregated from the assets of the CIU manager;
(e)
there shall be adequate risk assessment of the CIU, by the investing institution;
(f)
CIUs shall be managed by persons supervised in accordance with Directive 2009/65/EC or equivalent legislation.
Article 350
Specific methods for CIUs
1. Where the institution is aware of the underlying investments of the CIU on a daily basis, the institution may look through to those underlying investments in order to calculate the own funds requirements for position risk, comprising specific and general risk. Under such an approach, positions in CIUs shall be treated as positions in the underlying investments of the CIU. Netting shall be permitted between positions in the underlying investments of the CIU and other positions held by the institution, provided that the institution holds a sufficient quantity of shares or units to allow for redemption/creation in exchange for the underlying investments.
2. Institutions may calculate the own funds requirements for position risk, comprising specific and general risk, for positions in CIUs by assuming positions representing those necessary to replicate the composition and performance of the externally generated index or fixed basket of equities or debt securities referred to in point (a), subject to the following conditions:
(a)
the purpose of the CIU's mandate is to replicate the composition and performance of an externally generated index or fixed basket of equities or debt securities;
(b)
a minimum correlation coefficient between daily returns on the CIU and the index or basket of equities or debt securities it tracks of 0,9 can be clearly established over a minimum period of six months.
3. Where the institution is not aware of the underlying investments of the CIU on a daily basis, the institution may calculate the own funds requirements for position risk, comprising specific and general risk, subject to the following conditions:
(a)
it will be assumed that the CIU first invests to the maximum extent allowed under its mandate in the asset classes attracting the highest own funds requirement for specific and general risk separately, and then continues making investments in descending order until the maximum total investment limit is reached. The position in the CIU will be treated as a direct holding in the assumed position;
(b)
institutions shall take account of the maximum indirect exposure that they could achieve by taking leveraged positions through the CIU when calculating their own funds requirement for specific and general risk separately, by proportionally increasing the position in the CIU up to the maximum exposure to the underlying investment items resulting from the mandate;
(c)
if the own funds requirement for specific and general risk together in accordance with this paragraph exceed that set out in Article 348(1) the own funds requirement shall be capped at that level.
4. Institutions may rely on the following third parties to calculate and report own funds requirements for position risk for positions in CIUs falling under paragraphs 1 to 4, in accordance with the methods set out in this Chapter:
(a)
the depository of the CIU provided that the CIU exclusively invests in securities and deposits all securities at this depository;
(b)
for other CIUs, the CIU management company, provided that the CIU management company meets the criteria set out in Article 132(3)(a).
The correctness of the calculation shall be confirmed by an external auditor.
CHAPTER 3
Own funds requirements for foreign-exchange risk
Article 351
De minimis and weighting for foreign exchange risk
If the sum of an institution's overall net foreign-exchange position and its net gold position, calculated in accordance with the procedure set out in Article 352, including for any foreign exchange and gold positions for which own funds requirements are calculated using an internal model, exceeds 2 % of its total own funds, the institution shall calculate an own funds requirement for foreign exchange risk. The own funds requirement for foreign exchange risk shall be the sum of its overall net foreign-exchange position and its net gold position in the reporting currency, multiplied by 8 %.
Article 352
Calculation of the overall net foreign exchange position
1. The institution's net open position in each currency (including the reporting currency) and in gold shall be calculated as the sum of the following elements (positive or negative):
(a)
the net spot position (i.e. all asset items less all liability items, including accrued interest, in the currency in question or, for gold, the net spot position in gold);
(b)
the net forward position, which are all amounts to be received less all amounts to be paid under forward exchange and gold transactions, including currency and gold futures and the principal on currency swaps not included in the spot position;
(c)
irrevocable guarantees and similar instruments that are certain to be called and likely to be irrecoverable;
(d)
the net delta, or delta-based, equivalent of the total book of foreign-currency and gold options;
(e)
the market value of other options.
The delta used for purposes of point (d) shall be that of the exchange concerned. For OTC options, or where delta is not available from the exchange concerned, the institution may calculate delta itself using an appropriate model, subject to permission by the competent authorities. Permission shall be granted if the model appropriately estimates the rate of change of the option's or warrant's value with respect to small changes in the market price of the underlying.
The institution may include net future income/expenses not yet accrued but already fully hedged if it does so consistently.
The institution may break down net positions in composite currencies into the component currencies according to the quotas in force.
2. Any positions which an institution has deliberately taken in order to hedge against the adverse effect of the exchange rate on its ratios in accordance with Article 92(1) may, subject to permission by the competent authorities, be excluded from the calculation of net open currency positions. Such positions shall be of a non-trading or structural nature and any variation of the terms of their exclusion, subject to separate permission by the competent authorities. The same treatment subject to the same conditions may be applied to positions which an institution has which relate to items that are already deducted in the calculation of own funds.
3. An institution may use the net present value when calculating the net open position in each currency and in gold provided that the institution applies this approach consistently.
4. Net short and long positions in each currency other than the reporting currency and the net long or short position in gold shall be converted at spot rates into the reporting currency. They shall then be summed separately to form the total of the net short positions and the total of the net long positions respectively. The higher of these two totals shall be the institution's overall net foreign-exchange position.
5. Institutions shall adequately reflect other risks associated with options, apart from the delta risk, in the own funds requirements.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards defining a range of methods to reflect in the own funds requirements other risks, apart from delta risk, in a manner proportionate to the scale and complexity of institutions' activities in options.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2013.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Before the entry into force of the technical standards referred to in the first subparagraph, competent authorities may continue to apply the existing national treatments, where the competent authorities have applied those treatments before 31 December 2013.
Article 353
Foreign exchange risk of CIUs
1. For the purposes of Article 352, in respect of CIUs the actual foreign exchange positions of the CIU shall be taken into account.
2. Institutions may rely on the following third parties' reporting of the foreign exchange positions in the CIU:
(a)
the depository institution of the CIU provided that the CIU exclusively invests in securities and deposits all securities at this depository institution;
(b)
for other CIUs, the CIU management company, provided that the CIU management company meets the criteria set out in point (a) of Article 132(3).
The correctness of the calculation shall be confirmed by an external auditor.
3. Where an institution is not aware of the foreign exchange positions in a CIU, it shall be assumed that the CIU is invested up to the maximum extent allowed under the CIU's mandate in foreign exchange and institutions shall, for trading book positions, take account of the maximum indirect exposure that they could achieve by taking leveraged positions through the CIU when calculating their own funds requirement for foreign exchange risk. This shall be done by proportionally increasing the position in the CIU up to the maximum exposure to the underlying investment items resulting from the investment mandate. The assumed position of the CIU in foreign exchange shall be treated as a separate currency according to the treatment of investments in gold, subject to the addition of the total long position to the total long open foreign exchange position and the total short position to the total short open foreign exchange position where the direction of the CIU's investment is available. There shall be no netting allowed between such positions prior to the calculation.
Article 354
Closely correlated currencies
1. Institutions may provide lower own funds requirements against positions in relevant closely correlated currencies. A pair of currencies is deemed to be closely correlated only if the likelihood of a loss - calculated on the basis of daily exchange-rate data for the preceding three or five years - occurring on equal and opposite positions in such currencies over the following 10 working days, which is 4 % or less of the value of the matched position in question (valued in terms of the reporting currency) has a probability of at least 99 %, when an observation period of three years is used, and 95 %, when an observation period of five years is used. The own-funds requirement on the matched position in two closely correlated currencies shall be 4 % multiplied by the value of the matched position.
2. In calculating the requirements of this Chapter, institutions may disregard positions in currencies, which are subject to a legally binding intergovernmental agreement to limit its variation relative to other currencies covered by the same agreement. Institutions shall calculate their matched positions in such currencies and subject them to an own funds requirement no lower than half of the maximum permissible variation laid down in the intergovernmental agreement in question in respect of the currencies concerned.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards listing the currencies for which the treatment set out in paragraph 1 is available.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
4. The own funds requirement on the matched positions in currencies of Member States participating in the second stage of the economic and monetary union may be calculated as 1,6 % of the value of such matched positions.
5. Only the unmatched positions in currencies referred to in this Article shall be incorporated into the overall net open position in accordance with Article 352(4).
6. Where daily exchange-rate data for the preceding three or five years - occurring on equal and opposite positions in a pair of currencies over the following 10 working days show that these two currencies are perfectly positively correlated and the institution always can face a zero bid/ask spread on the respective trades, the institution can, upon explicit permission by its competent authority, apply an own funds requirement of 0 % until the end of 2017.
CHAPTER 4
Own funds requirements for commodities risk
Article 355
Choice of method for commodities risk
Subject to Articles 356 to 358, institutions shall calculate the own funds requirement for commodities risk with one of the methods set out in Article 359, 360 or 361.
Article 356
Ancillary commodities business
1. Institutions with ancillary agricultural commodities business may determine the own funds requirements for their physical commodity stock at the end of each year for the following year where all of the following conditions are met:
(a)
at any time of the year it holds own funds for this risk which are not lower than the average own funds requirement for that risk estimated on a conservative basis for the coming year;
(b)
it estimates on a conservative basis the expected volatility for the figure calculated under point (a);
(c)
its average own funds requirement for this risk does not exceed 5 % of its own funds or EUR 1 million and, taking into account the volatility estimated in accordance with (b), the expected peak own funds requirements do not exceed 6,5 % of its own funds;
(d)
the institution monitors on an ongoing basis whether the estimates carried out under points (a) and (b) still reflect the reality.
2. Institutions shall notify to the competent authorities the use they make of the option provided in paragraph 1.
Article 357
Positions in commodities
1. Each position in commodities or commodity derivatives shall be expressed in terms of the standard unit of measurement. The spot price in each commodity shall be expressed in the reporting currency.
2. Positions in gold or gold derivatives shall be considered as being subject to foreign-exchange risk and treated in accordance with Chapter 3 or 5, as appropriate, for the purpose of calculating commodities risk.
3. For the purpose of Article 360(1), the excess of an institution's long positions over its short positions, or vice versa, in the same commodity and identical commodity futures, options and warrants shall be its net position in each commodity. Derivative instruments shall be treated, as laid down in Article 358, as positions in the underlying commodity.
4. For the purposes of calculating a position in a commodity, the following positions shall be treated as positions in the same commodity:
(a)
positions in different sub-categories of commodities in cases where the sub-categories are deliverable against each other;
(b)
positions in similar commodities if they are close substitutes and where a minimum correlation of 0,9 between price movements can be clearly established over a minimum period of one year.
Article 358
Particular instruments
1. Commodity futures and forward commitments to buy or sell individual commodities shall be incorporated in the measurement system as notional amounts in terms of the standard unit of measurement and assigned a maturity with reference to expiry date.
2. Commodity swaps where one side of the transaction is a fixed price and the other the current market price shall be treated, as a series of positions equal to the notional amount of the contract, with, where relevant, one position corresponding with each payment on the swap and slotted into the maturity bands in Article 359(1). The positions shall be long positions if the institution is paying a fixed price and receiving a floating price and short positions if the institution is receiving a fixed price and paying a floating price. Commodity swaps where the sides of the transaction are in different commodities are to be reported in the relevant reporting ladder for the maturity ladder approach.
3. Options and warrants on commodities or on commodity derivatives shall be treated as if they were positions equal in value to the amount of the underlying to which the option refers, multiplied by its delta for the purposes of this Chapter. The latter positions may be netted off against any offsetting positions in the identical underlying commodity or commodity derivative. The delta used shall be that of the exchange concerned. For OTC options, or where delta is not available from the exchange concerned the institution may calculate delta itself using an appropriate model, subject to permission by the competent authorities. Permission shall be granted if the model appropriately estimates the rate of change of the option's or warrant's value with respect to small changes in the market price of the underlying.
Institutions shall adequately reflect other risks associated with options, apart from the delta risk, in the own funds requirements.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards defining a range of methods to reflect in the own funds requirements other risks, apart from delta risk, in a manner proportionate to the scale and complexity of institutions' activities in options.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2013.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Before the entry into force of the technical standards referred to in the first subparagraph, competent authorities may continue to apply the existing national treatments, where the competent authorities have applied those treatments before 31 December 2013.
5. Where an institution is either of the following, it shall include the commodities concerned in the calculation of its own funds requirement for commodities risk:
(a)
the transferor of commodities or guaranteed rights relating to title to commodities in a repurchase agreement;
(b)
the lender of commodities in a commodities lending agreement.
Article 359
Maturity ladder approach
1. The institution shall use a separate maturity ladder in line with Table 1 for each commodity. All positions in that commodity shall be assigned to the appropriate maturity bands. Physical stocks shall be assigned to the first maturity band between 0 and up to and including 1 month.
Table 1
Maturity band
(1)
Spread rate (in %)
(2)
0 ≤ 1 month
1,50
1 ≤ 3 months
1,50
3 ≤ 6 months
1,50
6 ≤ 12 months
1,50
1 ≤ 2 years
1,50
2 ≤ 3 years
1,50
3 years
1,50
2. Positions in the same commodity may be offset and assigned to the appropriate maturity bands on a net basis for the following:
(a)
positions in contracts maturing on the same date;
(b)
positions in contracts maturing within 10 days of each other if the contracts are traded on markets which have daily delivery dates.
3. The institution shall then calculate the sum of the long positions and the sum of the short positions in each maturity band. The amount of the former which are matched by the latter in a given maturity band shall be the matched positions in that band, while the residual long or short position shall be the unmatched position for the same band.
4. That part of the unmatched long position for a given maturity band that is matched by the unmatched short position, or vice versa, for a maturity band further out shall be the matched position between two maturity bands. That part of the unmatched long or unmatched short position that cannot be thus matched shall be the unmatched position.
5. The institution's own funds requirement for each commodity shall be calculated on the basis of the relevant maturity ladder as the sum of the following:
(a)
the sum of the matched long and short positions, multiplied by the appropriate spread rate as indicated in the second column of Table 1 for each maturity band and by the spot price for the commodity;
(b)
the matched position between two maturity bands for each maturity band into which an unmatched position is carried forward, multiplied by 0,6 %, which is the carry rate and by the spot price for the commodity;
(c)
the residual unmatched positions, multiplied by 15 % which is the outright rate and by the spot price for the commodity.
6. The institution's overall own funds requirement for commodities risk shall be calculated as the sum of the own funds requirements calculated for each commodity in accordance with paragraph 5.
Article 360
Simplified approach
1. The institution's own funds requirement for each commodity shall be calculated as the sum of the following:
(a)
15 % of the net position, long or short, multiplied by the spot price for the commodity;
(b)
3 % of the gross position, long plus short, multiplied by the spot price for the commodity.
2. The institution's overall own funds requirement for commodities risk shall be calculated as the sum of the own funds requirements calculated for each commodity in accordance with paragraph 1.
Article 361
Extended maturity ladder approach
Institutions may use the minimum spread, carry and outright rates set out in the following table 2 instead of those indicated in Article 359 provided that the institutions:
(a)
undertake significant commodities business;
(b)
have an appropriately diversified commodities portfolio;
(c)
are not yet in a position to use internal models for the purpose of calculating the own funds requirement for commodities risk.
Table 2
Precious metals
(except gold)
Base metals
Agricultural products
(softs)
Other, including energy products
Spread rate (%)
1,0
1,2
1,5
1,5
Carry rate (%)
0,3
0,5
0,6
0,6
Outright rate (%)
8
10
12
15
Institutions shall notify the use they make of this Article to their competent authorities together with evidence of their efforts to implement an internal model for the purpose of calculating the own funds requirement for commodities risk.
CHAPTER 5
Use of internal models to calculate own funds requirements
Section 1
Permission and own funds requirements
Article 362
Specific and general risks
Position risk on a traded debt instrument or equity instrument or derivative thereof may be divided into two components for purposes of this Chapter. The first shall be its specific risk component and shall encompass the risk of a price change in the instrument concerned due to factors related to its issuer or, in the case of a derivative, the issuer of the underlying instrument. The general risk component shall encompass the risk of a price change in the instrument due in the case of a traded debt instrument or debt derivative to a change in the level of interest rates or in the case of an equity or equity derivative to a broad equity-market movement unrelated to any specific attributes of individual securities.
Article 363
Permission to use internal models
1. After having verified an institution's compliance with the requirements of Sections 2, 3 and 4 as relevant, competent authorities shall grant permission to institutions to calculate their own funds requirements for one or more of the following risk categories by using their internal models instead of or in combination with the methods in Chapters 2 to 4:
(a)
general risk of equity instruments;
(b)
specific risk of equity instruments;
(c)
general risk of debt instruments;
(d)
specific risk of debt instruments;
(e)
foreign-exchange risk;
(f)
commodities risk.
2. For risk categories for which the institution has not been granted the permission referred to in paragraph 1 to use its internal models, that institution shall continue to calculate own funds requirements in accordance with those Chapters 2, 3 and 4 as relevant. Permission by the competent authorities for the use of internal models shall be required for each risk category and shall be granted only if the internal model covers a significant share of the positions of a certain risk category.
3. Material changes to the use of internal models that the institution has received permission to use, the extension of the use of internal models that the institution has received permission to use, in particular to additional risk categories, and the initial calculation of stressed value-at-risk in accordance with Article 365(2) require a separate permission by the competent authority.
Institutions shall notify the competent authorities of all other extensions and changes to the use of those internal models that the institution has received permission to use.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the conditions for assessing materiality of extensions and changes to the use of internal models;
(b)
the assessment methodology under which competent authorities permit institutions to use internal models;
(c)
the conditions under which the share of positions covered by the internal model within a risk category shall be considered significant as referred to in paragraph 2.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 364
Own funds requirements when using internal models
1. Each institution using an internal model shall fulfil, in addition to own funds requirements calculated in accordance with Chapters 2, 3 and 4 for those risk categories for which permission to use an internal model has not been granted, an own funds requirement expressed as the sum of points (a) and (b):
(a)
the higher of the following values:
(i)
its previous day's value-at-risk number calculated in accordance with Article 365(1) (VaRt-1);
(ii)
an average of the daily value-at-risk numbers calculated in accordance with Article 365(1) on each of the preceding sixty business days (VaRavg), multiplied by the multiplication factor (mc) in accordance with Article 366;
(b)
the higher of the following values:
(i)
its latest available stressed-value-at-risk number calculated in accordance with Article 365(2) (sVaRt-1); and
(ii)
an average of the stressed value-at-risk numbers calculated in the manner and frequency specified in Article 365(2) during the preceding sixty business days (sVaRavg), multiplied by the multiplication factor (ms) in accordance with Article 366;
2. Institutions that use an internal model to calculate their own funds requirement for specific risk of debt instruments shall fulfil an additional own funds requirement expressed as the sum of the following points (a) and (b):
(a)
the own funds requirement calculated in accordance with Article 337 and 338 for the specific risk of securitisation positions and nth to default credit derivatives in the trading book with the exception of those incorporated in an own funds requirement for the specific risk of the correlation trading portfolio in accordance with Section 5 and, where applicable, the own funds requirement for specific risk in accordance with Chapter 2, Section 6, for those positions in CIUs for which neither the conditions in Article 350(1) nor Article 350(2) are fulfilled;
(b)
the higher of:
(i)
the most recent risk number for the incremental default and migration risk calculated in accordance with Section 3;
(ii)
the average of this number over the preceding 12 weeks.
3. Institutions that have a correlation trading portfolio, which meets the requirements in Article 338(1) to (3), may fulfil an own funds requirement on the basis of Article 377 instead of Article 338(4), calculated as the higher of the following:
(a)
the most recent risk number for the correlation trading portfolio calculated in accordance with Section 5;
(b)
the average of this number over the preceding 12-weeks;
(c)
8 % of the own funds requirement that would, at the time of calculation of the most recent risk number referred to in point (a), be calculated in accordance with Article 338(4) for all those positions incorporated into the internal model for the correlation trading portfolio.
Section 2
General requirements
Article 365
VaR and stressed VaR Calculation
1. The calculation of the value-at-risk number referred to in Article 364 shall be subject to the following requirements:
(a)
daily calculation of the value-at-risk number;
(b)
a 99th percentile, one-tailed confidence interval;
(c)
a 10-day holding period;
(d)
an effective historical observation period of at least one year except where a shorter observation period is justified by a significant upsurge in price volatility;
(e)
at least monthly data set updates.
The institution may use value-at-risk numbers calculated according to shorter holding periods than 10 days scaled up to 10 days by an appropriate methodology that is reviewed periodically.
2. In addition, the institution shall at least weekly calculate a ‧stressed value-at-risk‧ of the current portfolio, in accordance with the requirements set out in the first paragraph, with value-at-risk model inputs calibrated to historical data from a continuous 12-month period of significant financial stress relevant to the institution's portfolio. The choice of such historical data shall be subject to at least annual review by the institution, which shall notify the outcome to the competent authorities. EBA shall monitor the range of practices for calculating stressed value at risk and shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines on such practices.
Article 366
Regulatory back testing and multiplication factors
1. The results of the calculations referred to in Article 365 shall be scaled up by the multiplication factors (mc) and (ms).
2. Each of the multiplication factors (mc) and (ms) shall be the sum of at least 3 and an addend between 0 and 1 in accordance with Table 1. That addend shall depend on the number of overshootings for the most recent 250 business days as evidenced by the institution's back-testing of the value-at-risk number as set out in Article 365(1).
Table 1
Number of overshootings
addend
Fewer than 5
0,00
5
0,40
6
0,50
7
0,65
8
0,75
9
0,85
10 or more
1,00
3. The institutions shall count daily overshootings on the basis of back-testing on hypothetical and actual changes in the portfolio's value. An overshooting is a one-day change in the portfolio's value that exceeds the related one-day value-at-risk number generated by the institution's model. For the purpose of determining the addend the number of overshootings shall be assessed at least quarterly and shall be equal to the higher of the number of overshootings under hypothetical and actual changes in the value of the portfolio.
Back-testing on hypothetical changes in the portfolio's value shall be based on a comparison between the portfolio's end-of-day value and, assuming unchanged positions, its value at the end of the subsequent day.
Back-testing on actual changes in the portfolio's value shall be based on a comparison between the portfolio's end-of-day value and its actual value at the end of the subsequent day excluding fees, commissions, and net interest income.
4. The competent authorities may in individual cases limit the addend to that resulting from overshootings under hypothetical changes, where the number of overshootings under actual changes does not result from deficiencies in the internal model.
5. In order to allow competent authorities to monitor the appropriateness of the multiplication factors on an ongoing basis, institutions shall notify promptly, and in any case no later than within five working days, the competent authorities of overshootings that result form their back-testing programme.
Article 367
Requirements on risk measurement
1. Any internal model used to calculate capital requirements for position risk, foreign exchange risk, commodities risk and any internal model for correlation trading shall meet all of the following requirements:
(a)
the model shall capture accurately all material price risks;
(b)
the model shall capture a sufficient number of risk factors, depending on the level of activity of the institution in the respective markets. Where a risk factor is incorporated into the institution's pricing model but not into the risk-measurement model, the institution shall be able to justify such an omission to the satisfaction of the competent authority. The risk- measurement model shall capture nonlinearities for options and other products as well as correlation risk and basis risk. Where proxies for risk factors are used they shall show a good track record for the actual position held.
2. Any internal model used to calculate capital requirements for position risk, foreign exchange risk or commodities risk shall meet all of the following requirements:
(a)
the model shall incorporate a set of risk factors corresponding to the interest rates in each currency in which the institution has interest rate sensitive on- or off-balance sheet positions. The institution shall model the yield curves using one of the generally accepted approaches. For material exposures to interest-rate risk in the major currencies and markets, the yield curve shall be divided into a minimum of six maturity segments, to capture the variations of volatility of rates along the yield curve. The model shall also capture the risk of less than perfectly correlated movements between different yield curves;
(b)
the model shall incorporate risk factors corresponding to gold and to the individual foreign currencies in which the institution's positions are denominated. For CIUs the actual foreign exchange positions of the CIU shall be taken into account. Institutions may rely on third party reporting of the foreign exchange position of the CIU, where the correctness of that report is adequately ensured. If an institution is not aware of the foreign exchange positions of a CIU, this position shall be carved out and treated in accordance with Article 353(3);
(c)
the model shall use a separate risk factor at least for each of the equity markets in which the institution holds significant positions;
(d)
the model shall use a separate risk factor at least for each commodity in which the institution holds significant positions. The model shall also capture the risk of less than perfectly correlated movements between similar, but not identical, commodities and the exposure to changes in forward prices arising from maturity mismatches. It shall also take account of market characteristics, notably delivery dates and the scope provided to traders to close out positions;
(e)
the institution's internal model shall conservatively assess the risk arising from less liquid positions and positions with limited price transparency under realistic market scenarios. In addition, the internal model shall meet minimum data standards. Proxies shall be appropriately conservative and shall be used only where available data is insufficient or is not reflective of the true volatility of a position or portfolio.
3. Institutions may, in any internal model used for purposes of this Chapter, use empirical correlations within risk categories and across risk categories only if the institution's approach for measuring correlations is sound and implemented with integrity.
Article 368
Qualitative requirements
1. Any internal model used for purposes of this Chapter shall be conceptually sound and implemented with integrity and, in particular, all of the following qualitative requirements shall be met:
(a)
any internal model used to calculate capital requirements for position risk, foreign exchange risk or commodities risk shall be closely integrated into the daily risk-management process of the institution and serve as the basis for reporting risk exposures to senior management;
(b)
the institution shall have a risk control unit that is independent from business trading units and reports directly to senior management. The unit shall be responsible for designing and implementing any internal model used for purposes of this Chapter. The unit shall conduct the initial and on-going validation of any internal model used for purposes of this Chapter, being responsible for the overall risk management system. The unit shall produce and analyse daily reports on the output of any internal model used for calculating capital requirements for position risk, foreign exchange risk and commodities risk, and on the appropriate measures to be taken in terms of trading limits;
(c)
the institution's management body and senior management shall be actively involved in the risk-control process and the daily reports produced by the risk-control unit are reviewed by a level of management with sufficient authority to enforce both reductions of positions taken by individual traders as well as in the institution's overall risk exposure;
(d)
the institution shall have sufficient numbers of staff skilled in the use of sophisticated internal models, and including those used for purposes of this Chapter, in the trading, risk-control, audit and back-office areas;
(e)
the institution shall have established procedures for monitoring and ensuring compliance with a documented set of internal policies and controls concerning the overall operation of its internal models, and including those used for purposes of this Chapter;
(f)
any internal model used for purposes of this Chapter shall have a proven track record of reasonable accuracy in measuring risks;
(g)
the institution shall frequently conduct a rigorous programme of stress testing, including reverse stress tests, which encompasses any internal model used for purposes of this Chapter and the results of these stress tests shall be reviewed by senior management and reflected in the policies and limits it sets. This process shall particularly address illiquidity of markets in stressed market conditions, concentration risk, one way markets, event and jump-to-default risks, non-linearity of products, deep out-of-the-money positions, positions subject to the gapping of prices and other risks that may not be captured appropriately in the internal models. The shocks applied shall reflect the nature of the portfolios and the time it could take to hedge out or manage risks under severe market conditions;
(h)
the institution shall conduct, as part of its regular internal auditing process, an independent review of its internal models, and including those used for purposes of this Chapter.
2. The review referred to in point (h) of paragraph 1 shall include both the activities of the business trading units and of the independent risk-control unit. At least once a year, the institution shall conduct a review of its overall risk-management process. The review shall consider the following:
(a)
the adequacy of the documentation of the risk-management system and process and the organisation of the risk-control unit;
(b)
the integration of risk measures into daily risk management and the integrity of the management information system;
(c)
the process the institution employs for approving risk-pricing models and valuation systems that are used by front and back-office personnel;
(d)
the scope of risks captured by the risk-measurement model and the validation of any significant changes in the risk-measurement process;
(e)
the accuracy and completeness of position data, the accuracy and appropriateness of volatility and correlation assumptions, and the accuracy of valuation and risk sensitivity calculations;
(f)
the verification process the institution employs to evaluate the consistency, timeliness and reliability of data sources used to run internal models, including the independence of such data sources;
(g)
the verification process the institution uses to evaluate back-testing that is conducted to assess the models' accuracy.
3. As techniques and best practices evolve, institutions shall apply those new techniques and practices in any internal model used for purposes of this Chapter.
Article 369
Internal Validation
1. Institutions shall have processes in place to ensure that all their internal models used for purposes of this Chapter have been adequately validated by suitably qualified parties independent of the development process to ensure that they are conceptually sound and adequately capture all material risks. The validation shall be conducted when the internal model is initially developed and when any significant changes are made to the internal model. The validation shall also be conducted on a periodic basis but especially where there have been any significant structural changes in the market or changes to the composition of the portfolio which might lead to the internal model no longer being adequate. As techniques and best practices for internal validation evolve, institutions shall apply these advances. Internal model validation shall not be limited to back-testing, but shall, at a minimum, also include the following:
(a)
tests to demonstrate that any assumptions made within the internal model are appropriate and do not underestimate or overestimate the risk;
(b)
in addition to the regulatory back-testing programmes, institutions shall carry out their own internal model validation tests, including back-testing, in relation to the risks and structures of their portfolios;
(c)
the use of hypothetical portfolios to ensure that the internal model is able to account for particular structural features that may arise, for example material basis risks and concentration risk.
2. The institution shall perform back-testing on both actual and hypothetical changes in the portfolio's value.
Section 3
Requirements particular to specific risk modelling
Article 370
Requirements for modelling specific risk
An internal model used for calculating own funds requirements for specific risk and an internal model for correlation trading shall meet the following additional requirements:
(a)
it explains the historical price variation in the portfolio;
(b)
it captures concentration in terms of magnitude and changes of composition of the portfolio;
(c)
it is robust to an adverse environment;
(d)
it is validated through back-testing aimed at assessing whether specific risk is being accurately captured. If the institution performs such back-testing on the basis of relevant sub-portfolios, these shall be chosen in a consistent manner;
(e)
it captures name-related basis risk and shall in particular be sensitive to material idiosyncratic differences between similar but not identical positions;
(f)
it captures event risk.
Article 371
Exclusions from specific risk models
1. An institution may choose to exclude from the calculation of its specific risk own funds requirement using an internal model those positions for which it fulfils an own funds requirement for specific risk in accordance with Article 332(1)(e) or Article 337 with exception of those positions that are subject to the approach set out in Article 377.
2. An institution may choose not to capture default and migration risks for traded debt instruments in its internal model where it is capturing those risks through the requirements set out in Section 4.
Section 4
Internal model for incremental default and migration risk
Article 372
Requirement to have an internal IRC model
An institution that use an internal model for calculating own funds requirements for specific risk of traded debt instruments shall also have an internal incremental default and migration risk (IRC) model in place to capture the default and migration risks of its trading book positions that are incremental to the risks captured by the value-at-risk measure as specified in Article 365(1). The institution shall demonstrate that its internal model meets the following standards under the assumption of a constant level of risk, and adjusted where appropriate to reflect the impact of liquidity, concentrations, hedging and optionality:
(a)
the internal model provides a meaningful differentiation of risk and accurate and consistent estimates of incremental default and migration risk;
(b)
the internal model's estimates for potential losses play an essential role in the risk management of the institution;
(c)
the market and position data used for the internal model are up-to-date and subject to an appropriate quality assessment;
(d)
the requirements in Article 367(3), Article 368, Article 369(1) and points (b), (c), (e) and (f) of Article 370 are met.
EBA shall issue guidelines on the requirements in Articles 373 to 376.
Article 373
Scope of the internal IRC model
The internal IRC model shall cover all positions subject to an own funds requirement for specific interest rate risk, including those subject to a 0 % specific risk capital charge under Article 336, but shall not cover securitisation positions and n-th-to-default credit derivatives.
The institution may, subject to permission by the competent authorities, choose to consistently include all listed equity positions and derivatives positions based on listed equities. The permission shall be granted if such inclusion is consistent with how the institution internally measures and manages risk.
Article 374
Parameters of the internal IRC model
1. Institutions shall use the internal model to calculate a number which measures losses due to default and internal or external ratings migration at the 99,9 % confidence interval over a time horizon of one year. Institutions shall calculate this number at least weekly.
2. Correlation assumptions shall be supported by analysis of objective data in a conceptually sound framework. The internal model shall appropriately reflect issuer concentrations. Concentrations that can arise within and across product classes under stressed conditions shall also be reflected.
3. The internal IRC model shall reflect the impact of correlations between default and migration events. The impact of diversification between, on the one hand, default and migration events and, on the other hand, other risk factors shall not be reflected.
4. The internal model shall be based on the assumption of a constant level of risk over the one-year time horizon, implying that given individual trading book positions or sets of positions that have experienced default or migration over their liquidity horizon are re-balanced at the end of their liquidity horizon to attain the initial level of risk. Alternatively, an institution may choose to consistently use a one-year constant position assumption.
5. The liquidity horizons shall be set according to the time required to sell the position or to hedge all material relevant price risks in a stressed market, having particular regard to the size of the position. Liquidity horizons shall reflect actual practice and experience during periods of both systematic and idiosyncratic stresses. The liquidity horizon shall be measured under conservative assumptions and shall be sufficiently long that the act of selling or hedging, in itself, would not materially affect the price at which the selling or hedging would be executed.
6. The determination of the appropriate liquidity horizon for a position or set of positions is subject to a floor of three months.
7. The determination of the appropriate liquidity horizon for a position or set of positions shall take into account an institution's internal policies relating to valuation adjustments and the management of stale positions. When an institution determines liquidity horizons for sets of positions rather than for individual positions, the criteria for defining sets of positions shall be defined in a way that meaningfully reflects differences in liquidity. The liquidity horizons shall be greater for positions that are concentrated, reflecting the longer period needed to liquidate such positions. The liquidity horizon for a securitisation warehouse shall reflect the time to build, sell and securitise the assets, or to hedge the material risk factors, under stressed market conditions.
Article 375
Recognition of hedges in the internal IRC model
1. Hedges may be incorporated into an institution's internal model to capture the incremental default and migration risks. Positions may be netted when long and short positions refer to the same financial instrument. Hedging or diversification effects associated with long and short positions involving different instruments or different securities of the same obligor, as well as long and short positions in different issuers, may only be recognised by explicitly modelling gross long and short positions in the different instruments. Institutions shall reflect the impact of material risks that could occur during the interval between the hedge's maturity and the liquidity horizon as well as the potential for significant basis risks in hedging strategies by product, seniority in the capital structure, internal or external rating, maturity, vintage and other differences in the instruments. An institution shall reflect a hedge only to the extent that it can be maintained even as the obligor approaches a credit or other event.
2. For positions that are hedged via dynamic hedging strategies, a rebalancing of the hedge within the liquidity horizon of the hedged position may be recognised provided that the institution:
(a)
chooses to model rebalancing of the hedge consistently over the relevant set of trading book positions;
(b)
demonstrates that the inclusion of rebalancing results in a better risk measurement;
(c)
demonstrates that the markets for the instruments serving as hedges are liquid enough to allow for such rebalancing even during periods of stress. Any residual risks resulting from dynamic hedging strategies shall be reflected in the own funds requirement.
Article 376
Particular requirements for the internal IRC model
1. The internal model to capture the incremental default and migration risks shall reflect the nonlinear impact of options, structured credit derivatives and other positions with material nonlinear behaviour with respect to price changes. The institution shall also have due regard to the amount of model risk inherent in the valuation and estimation of price risks associated with such products.
2. The internal model shall be based on data that are objective and up-to-date.
3. As part of the independent review and validation of their internal models used for purposes of this Chapter, inclusively for purposes of the risk measurement system, an institution shall in particular do all of the following:
(a)
validate that its modelling approach for correlations and price changes is appropriate for its portfolio, including the choice and weights of its systematic risk factors;
(b)
perform a variety of stress tests, including sensitivity analysis and scenario analysis, to assess the qualitative and quantitative reasonableness of the internal model, particularly with regard to the treatment of concentrations. Such tests shall not be limited to the range of events experienced historically;
(c)
apply appropriate quantitative validation including relevant internal modelling benchmarks.
4. The internal model shall be consistent with the institution's internal risk management methodologies for identifying, measuring, and managing trading risks.
5. Institutions shall document their internal models so that its correlation and other modelling assumptions are transparent to the competent authorities.
6. The internal model shall conservatively assess the risk arising from less liquid positions and positions with limited price transparency under realistic market scenarios. In addition, the internal model shall meet minimum data standards. Proxies shall be appropriately conservative and may be used only where available data is insufficient or is not reflective of the true volatility of a position or portfolio.
Section 5
Internal model for correlation trading
Article 377
Requirements for an internal model for correlation trading
1. Competent authorities shall grant permission to use an internal model for the own funds requirement for the correlation trading portfolio instead of the own funds requirement in accordance with Article 338 to institutions that are allowed to use an internal model for specific risk of debt instruments and that meet the requirements in paragraphs 2 to 6 of this Article and in Article 367(1) and (3), Article 368, Article 369(1) and points (a), (b), (c), (e) and (f) of Article 370.
2. Institutions shall use this internal model to calculate a number which adequately measures all price risks at the 99,9 % confidence interval over a time horizon of one year under the assumption of a constant level of risk, and adjusted where appropriate to reflect the impact of liquidity, concentrations, hedging and optionality. Institutions shall calculate this number at least weekly.
3. The following risks shall be adequately captured by the model referred to in paragraph 1:
(a)
the cumulative risk arising from multiple defaults, including different ordering of defaults, in tranched products;
(b)
credit spread risk, including the gamma and cross-gamma effects;
(c)
volatility of implied correlations, including the cross effect between spreads and correlations;
(d)
basis risk, including both of the following:
(i)
the basis between the spread of an index and those of its constituent single names;
(ii)
the basis between the implied correlation of an index and that of bespoke portfolios;
(e)
recovery rate volatility, as it relates to the propensity for recovery rates to affect tranche prices;
(f)
to the extent the comprehensive risk measure incorporates benefits from dynamic hedging, the risk of hedge slippage and the potential costs of rebalancing such hedges;
(g)
any other material price risks of positions in the correlation trading portfolio.
4. An institution shall use sufficient market data within the model referred to in paragraph 1 in order to ensure that it fully captures the salient risks of those exposures in its internal approach in accordance with the requirements set out in this Article. It shall be able to demonstrate to the competent authority through back testing or other appropriate means that its model can appropriately explain the historical price variation of those products.
The institution shall have appropriate policies and procedures in place in order to separate the positions for which it holds permission to incorporate them in the own funds requirement in accordance with this Article from other positions for which it does not hold such permission.
5. With regard to the portfolio of all the positions incorporated in the model referred to in paragraph 1, the institution shall regularly apply a set of specific, predetermined stress scenarios. Such stress scenarios shall examine the effects of stress to default rates, recovery rates, credit spreads, basis risk, correlations and other relevant risk factors on the correlation trading portfolio. The institution shall apply stress scenarios at least weekly and report at least quarterly to the competent authorities the results, including comparisons with the institution's own funds requirement in accordance with this Article. Any instances where the stress test results materially exceed the own funds requirement for the correlation trading portfolio shall be reported to the competent authorities in a timely manner. EBA shall issue guidelines on the application of stress scenarios for the correlation trading portfolio.
6. The internal model shall conservatively assess the risk arising from less liquid positions and positions with limited price transparency under realistic market scenarios. In addition, the internal model shall meet minimum data standards. Proxies shall be appropriately conservative and may be used only where available data is insufficient or is not reflective of the true volatility of a position or portfolio.
TITLE V
OWN FUNDS REQUIREMENTS FOR SETTLEMENT RISK
Article 378
Settlement/delivery risk
In the case of transactions in which debt instruments, equities, foreign currencies and commodities excluding repurchase transactions and securities or commodities lending and securities or commodities borrowing are unsettled after their due delivery dates, an institution shall calculate the price difference to which it is exposed.
The price difference is calculated as the difference between the agreed settlement price for the debt instrument, equity, foreign currency or commodity in question and its current market value, where the difference could involve a loss for the credit institution.
The institution shall multiply that price difference by the appropriate factor in the right column of the following Table 1 in order to calculate the institution's own funds requirement for settlement risk.
Table 1
Number of working days after due settlement date
(%)
5 - 15
8
16 - 30
50
31 - 45
75
46 or more
100
Article 379
Free deliveries
1. An institution shall be required to hold own funds, as set out in Table 2, where the following occurs:
(a)
it has paid for securities, foreign currencies or commodities before receiving them or it has delivered securities, foreign currencies or commodities before receiving payment for them;
(b)
in the case of cross-border transactions, one day or more has elapsed since it made that payment or delivery.
Table 2
Capital treatment for free deliveries
Column 1
Column 2
Column 3
Column 4
Transaction Type
Up to first contractual payment or delivery leg
From first contractual payment or delivery leg up to four days after second contractual payment or delivery leg
From 5 business days post second contractual payment or delivery leg until extinction of the transaction
Free delivery
No capital charge
Treat as an exposure
Treat as an exposure risk weighted at 1 250 %
2. In applying a risk weight to free delivery exposures treated according to Column 3 of Table 2, an institution using the Internal Ratings Based approach set out in Part Three, Title II, Chapter 3 may assign PDs to counterparties, for which it has no other non-trading book exposure, on the basis of the counterparty's external rating. Institutions using own estimates of ‧LGDs‧ may apply the LGD set out in Article 161(1) to free delivery exposures treated according to Column 3 of Table 2 provided that they apply it to all such exposures. Alternatively, an institution using the Internal Ratings Based approach set out in Part Three, Title II, Chapter 3 may apply the risk weights of the Standardised Approach, as set out in Part Three, Title II, Chapter 2 provided that it applies them to all such exposures or may apply a 100 % risk weight to all such exposures.
If the amount of positive exposure resulting from free delivery transactions is not material, institutions may apply a risk weight of 100 % to these exposures, except where a risk weight of 1 250 % in accordance with Column 4 of Table 2 in paragraph 1 is required.
3. As an alternative to applying a risk weight of 1 250 % to free delivery exposures according to Column 4 of Table 2 in paragraph 1, institutions may deduct the value transferred plus the current positive exposure of those exposures from Common Equity Tier 1 items in accordance with point (k) of Article 36(1).
Article 380
Waiver
Where a system wide failure of a settlement system, a clearing system or a CCP occurs, competent authorities may waive the own funds requirements calculated as set out in Articles 378 and 379 until the situation is rectified. In this case, the failure of a counterparty to settle a trade shall not be deemed a default for purposes of credit risk.
TITLE VI
OWN FUNDS REQUIREMENTS FOR CREDIT VALUATION ADJUSTMENT RISK
Article 381
Meaning of Credit Valuation Adjustment
For the purposes of this Title and Chapter 6 of Title II, ‧Credit Valuation Adjustment‧ or ‧CVA‧ means an adjustment to the mid-market valuation of the portfolio of transactions with a counterparty. That adjustment reflects the current market value of the credit risk of the counterparty to the institution, but does not reflect the current market value of the credit risk of the institution to the counterparty.
Article 382
Scope
1. An institution shall calculate the own funds requirements for CVA risk in accordance with this Title for all OTC derivative instruments in respect of all of its business activities, other than credit derivatives recognised to reduce risk-weighted exposure amounts for credit risk.
2. An institution shall include securities financing transactions in the calculation of own funds required by paragraph 1 if the competent authority determines that the institution's CVA risk exposures arising from those transactions are material.
3. Transactions with a qualifying central counterparty and a client's transactions with a clearing member, when the clearing member is acting as an intermediary between the client and a qualifying central counterparty and the transactions give rise to a trade exposure of the clearing member to the qualifying central counterparty, are excluded from the own funds requirements for CVA risk.
4. The following transactions shall be excluded from the own funds requirements for CVA risk:
(a)
transactions with non-financial counterparties as defined in point (9) of Article 2 of Regulation (EU) No 648/2012, or with non-financial counterparties established in a third country, where those transactions do not exceed the clearing threshold as specified in Article 10(3) and (4) of that Regulation;
(b)
intragroup transactions as provided for in Article 3 of Regulation (EU) No 648/2012 unless Member States adopt national laws requiring the structural separation within a banking group, in which case competent authorities may require those intragroup transactions between the structurally separated institutions to be included in the own funds requirements;
(c)
transactions with counterparties referred to in point (10) of Article 2 of Regulation (EU) No 648/2012 and subject to the transitional provisions set out in Article 89(1) of that Regulation until those transitional provisions cease to apply;
(d)
transactions with counterparties referred to in Article 1(4)(a) and (b) and Article 1(5)(a), (b) and (c) of Regulation (EU) No 648/2012 and transactions with counterparties for which Article 115 of this Regulation specifies a risk weight of 0 % for exposures to those counterparties.
The exemption from the CVA charge for those transactions referred to in point (c) of this paragraph) which are entered into during the transitional period laid down in Article 89(1) of Regulation (EU) No 648/2012 shall apply for the length of the contract of that transaction.
5. EBA shall conduct a review by 1 January 2015 and every two years thereafter, in the light of international regulatory developments and including on potential methodologies on the calibration and thresholds for application of CVA charges to non-financial counterparties established in a third country.
EBA in cooperation with ESMA shall develop draft regulatory technical standards to specify the procedures for excluding transactions with non-financial counterparties established in a third country from the own funds requirement for CVA risk.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards within six months of the date of the review referred to in the first subparagraph,
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the second subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 383
Advanced method
1. An institution which has permission to use an internal model for the specific risk of debt instruments in accordance with point (d) of Article 363 (1) shall, for all transactions for which it has permission to use the IMM for determining the exposure value for the associated counterparty credit risk exposure in accordance with Article 283, determine the own funds requirements for CVA risk by modelling the impact of changes in the counterparties' credit spreads on the CVAs of all counterparties of those transactions, taking into account CVA hedges that are eligible in accordance with Article 386.
An institution shall use its internal model for determining the own funds requirements for the specific risk associated with traded debt positions and shall apply a 99 % confidence interval and a 10-day equivalent holding period. The internal model shall be used in such way that it simulates changes in the credit spreads of counterparties, but does not model the sensitivity of CVA to changes in other market factors, including changes in the value of the reference asset, commodity, currency or interest rate of a derivative.
The own funds requirements for CVA risk for each counterparty shall be calculated in accordance with the following formula:
where:
ti
=
the time of the i-th revaluation, starting from t0=0;
tT
=
the longest contractual maturity across the netting sets with the counterparty;
si
=
is the credit spread of the counterparty at tenor ti, used to calculate the CVA of the counterparty. Where the credit default swap spread of the counterparty is available, an institution shall use that spread. Where such a credit default swap spread is not available, an institution shall use a proxy spread that is appropriate having regard to the rating, industry and region of the counterparty;
LGDMKT
=
the LGD of the counterparty that shall be based on the spread of a market instrument of the counterparty if a counterparty instrument is available. Where a counterparty instrument is not available, it shall be based on the proxy spread that is appropriate having regard to the rating, industry and region of the counterparty.
The first factor within the sum represents an approximation of the market implied marginal probability of a default occurring between times ti-1 and ti;
EEi
=
the expected exposure to the counterparty at revaluation time ti, where exposures of different netting sets for such counterparty are added, and where the longest maturity of each netting set is given by the longest contractual maturity inside the netting set; An institution shall apply the treatment set out in paragraph 3 in the case of margined trading, if the institution uses the EPE measure referred to in point (a) or (b) of Article 285(1) for margined trades;
Di
=
the default risk-free discount factor at time ti, where D0 =1.
2. When calculating the own funds requirements for CVA risk for a counterparty, an institution shall base all inputs into its internal model for specific risk of debt instruments on the following formulae (whichever is appropriate):
(a)
where the model is based on full repricing, the formula in paragraph 1 shall be used directly;
(b)
where the model is based on credit spread sensitivities for specific tenors, an institution shall base each credit spread sensitivity (‧Regulatory CS01‧) on the following formula:
For the final time bucket i=T, the corresponding formula is
(c)
where the model uses credit spread sensitivities to parallel shifts in credit spreads, an institution shall use the following formula:
(d)
where the model uses second-order sensitivities to shifts in credit spreads (spread gamma), the gammas shall be calculated based on the formula in paragraph 1.
3. An institution using the EPE measure for collateralised OTC derivatives referred to in point (a) or (b) of Article 285(1) shall, when determining the own funds requirements for CVA risk in accordance with paragraph 1, do both of the following:
(a)
assume a constant EE profile;
(b)
set EE equal to the effective expected exposure as calculated under Article 285(1)(b) for a maturity equal to the greater of the following:
(i)
half of the longest maturity occurring in the netting set;
(ii)
the notional weighted average maturity of all transactions inside the netting set.
4. An institution which is permitted by the competent authority in accordance with Article 283 to use IMM to calculate exposure values in relation to the majority of its business, but which uses the methods set out in Section 3, Section 4 or Section 5 of Title II, Chapter 6 for smaller portfolios, and which has permission to use the market risk internal model for the specific risk of debt instruments in accordance with point (d) of Article 363(1) may, subject to permission from the competent authorities, calculate the own funds requirements for CVA risk in accordance with paragraph 1 for the non-IMM netting sets. Competent authorities shall grant this permission only if the institution uses the methods set out in Section 3, Section 4 or Section 5 of Title II, Chapter 6 for a limited number of smaller portfolios.
For the purposes of a calculation under the preceding subparagraph and where the IMM model does not produce an expected exposure profile, an institution shall do both of the following:
(a)
assume a constant EE profile;
(b)
set EE equal to the exposure value as computed under the methods set out in Section 3, Section 4 or Section 5 of Title II, Chapter 6, or IMM for a maturity equal to the greater of:
(i)
half of the longest maturity occurring in the netting set;
(ii)
the notional weighted average maturity of all transactions inside the netting set.
5. An institution shall determine the own funds requirements for CVA risk in accordance with Article 364(1) and Articles 365 and 367 as the sum of non-stressed and stressed Value-at-Risk, which shall be calculated as follows:
(a)
for the non-stressed Value-at-Risk, current parameter calibrations for expected exposure as set out in the first subparagraph of Article 292(2), shall be used;
(b)
for the stressed Value-at-Risk, future counterparty EE profiles using a stressed calibration as set out in the second subparagraph of Article 292(2) shall be used. The period of stress for the credit spread parameters shall be the most severe one-year stress period contained within the three-year stress period used for the exposure parameters;
(c)
the three-times multiplier used in the calculation of own funds requirements based on a Value-at-Risk and a stressed Value-at-Risk in accordance with 364(1) will apply to these calculations. EBA shall monitor for consistency any supervisory discretion used to apply a higher multiplier than that three-times multiplier to the Value-at-Risk and stressed Value-at-Risk inputs to the CVA charge. Competent authorities applying a multiplier higher than three shall provide a written justification to EBA;
(d)
the calculation shall be carried out on at least a monthly basis and the EE that is used shall be calculated on the same frequency. If lower than a daily frequency is used, for the purpose of the calculation specified in points (a)(ii) and (b)(ii) of Article 364(1) institutions shall take the average over three months.
6. For exposures to a counterparty, for which the institution's approved internal model for the specific risk of debt instruments does not produce a proxy spread that is appropriate with respect to the criteria of rating, industry and region of the counterparty, the institution shall use the method set out in Article 384 to calculate the own funds requirement for CVA risk.
7. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify in greater detail:
(a)
how a proxy spread is to be determined by the institution's approved internal model for the specific risk of debt instruments for the purposes of identifying si and LGDMKT referred to in paragraph 1;
(b)
the number and size of portfolios that fulfil the criterion of a limited number of smaller portfolios referred to in paragraph 4.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 384
Standardised method
1. An institution which does not calculate the own funds requirements for CVA risk for its counterparties in accordance with Article 383 shall calculate a portfolio own funds requirements for CVA risk for each counterparty in accordance with the following formula, taking into account CVA hedges that are eligible in accordance with Article 386:
where:
h
=
the one-year risk horizon (in units of a year); h = 1;
wi
=
the weight applicable to counterparty "i".
Counterparty "i" shall be mapped to one of the six weights wi based on an external credit assessment by a nominated ECAI, as set out in Table 1. For a counterparty for which a credit assessment by a nominated ECAI is not available:
(a)
an institution using the approach in Title II, Chapter 3 shall map the internal rating of the counterparty to one of the external credit assessment;
(b)
an institution using the approach in Title II, Chapter 2 shall assign wi=1.0 % to this counterparty. However, if an institution uses Article 128 to risk weight counterparty credit risk exposures to this counterparty, wi=3.0 % shall be assigned;
=
the total counterparty credit risk exposure value of counterparty "i" (summed across its netting sets) including the effect of collateral in accordance with the methods set out in Sections 3 to 6 of Title II, Chapter 6 as applicable to the calculation of the own funds requirements for counterparty credit risk for that counterparty. An institution using one of the methods set out in Sections 3 and 4 of Title II, Chapter 6, may use as EADitotal the fully adjusted exposure value in accordance with Article 223(5).
For an institution not using the method set out in Section 6 of Title II, Chapter 6, the exposure shall be discounted by applying the following factor:
Bi
=
the notional of purchased single name credit default swap hedges (summed if more than one position) referencing counterparty "i" and used to hedge CVA risk.
That notional amount shall be discounted by applying the following factor:
Bind
=
is the full notional of one or more index credit default swap of purchased protection used to hedge CVA risk.
That notional amount shall be discounted by applying the following factor:
wind
=
is the weight applicable to index hedges.
An institution shall determine wind by calculating a weighted average of wi that are applicable to the individual constituents of the index;
Mi
=
the effective maturity of the transactions with counterparty i.
For an institution using the method set out in Section 6 of Title II, Chapter 6, Mi shall be calculated in accordance with Article 162(2)(g). However, for that purpose, Mi shall not be capped at five years but at the longest contractual remaining maturity in the netting set.
For an institution not using the method set out in Section 6 of Title II, Chapter 6, Mi is the average notional weighted maturity as referred to in point (b) of Article 162(2). However, for that purpose, Mi shall not be capped at five years but at the longest contractual remaining maturity in the netting set.
=
the maturity of the hedge instrument with notional Bi (the quantities Mi hedge Bi are to be summed if these are several positions);
Mind
=
the maturity of the index hedge.
In the case of more than one index hedge position, Mind is the notional-weighted maturity.
2. Where a counterparty is included in an index on which a credit default swap used for hedging counterparty credit risk is based, the institution may subtract the notional amount attributable to that counterparty in accordance with its reference entity weight from the index CDS notional amount and treat it as a single name hedge (Bi) of the individual counterparty with maturity based on the maturity of the index.
Table 1
Credit quality step
Weight wi
1
0,7 %
2
0,8 %
3
1,0 %
4
2,0 %
5
3,0 %
6
10,0 %
Article 385
Alternative to using CVA methods to calculating own funds requirements
As an alternative to Article 384, for instruments referred to in Article 382 and subject to the prior consent of the competent authority, institutions using the Original Exposure Method as laid down in Article 275, may apply a multiplication factor of 10 to the resulting risk-weighted exposure amounts for counterparty credit risk for those exposures instead of calculating own funds requirements for CVA risk.
Article 386
Eligible hedges
1. Hedges shall be ‧eligible hedges‧ for the purposes of the calculation of own funds requirements for CVA risk in accordance with Articles 383 and 384 only where they are used for the purpose of mitigating CVA risk and managed as such, and are one of the following:
(a)
single-name credit default swaps or other equivalent hedging instruments referencing the counterparty directly;
(b)
index credit default swaps, provided that the basis between any individual counterparty spread and the spreads of index credit default swap hedges is reflected, to the satisfaction of the competent authority, in the Value-at-Risk.
The requirement in point (b) that the basis between any individual counterparty spread and the spreads of index credit default swap hedges is reflected in the Value-at-Risk shall also apply to cases where a proxy is used for the spread of a counterparty.
For all counterparties for which a proxy is used, an institution shall use reasonable basis time series out of a representative group of similar names for which a spread is available.
If the basis between any individual counterparty spread and the spreads of index credit default swap hedges is not reflected to the satisfaction of the competent authority, then an institution shall reflect only 50 % of the notional amount of index hedges in the Value-at-Risk.
Over-hedging of the exposures with single name credit default swaps under the method laid out in Article 383 is not allowed.
2. An institution shall not reflect other types of counterparty risk hedges in the calculation of the own funds requirements for CVA risk. In particular, tranched or nth-to-default credit default swaps and credit linked notes are not eligible hedges for the purposes the calculation of the own funds requirements for CVA risk.
3. Eligible hedges that are included in the calculation of the own funds requirements for CVA risk shall not be included in the calculation of the own funds requirements for specific risk as set out in Title IV or treated as credit risk mitigation other than for the counterparty credit risk of the same portfolio of transaction.
PART FOUR
LARGE EXPOSURES
Article 387
Subject matter
Institutions shall monitor and control their large exposures in accordance with this Part.
Article 388
Negative Scope
This Part shall not apply to investment firms that fulfil the criteria set out in Article 95(1) or Article 96(1).
This Part shall not apply to a group on the basis of its consolidated situation, if that group only includes investment firms referred to in Article 95(1) or Article 96(1) and ancillary companies and where that group does not include credit institutions.
Article 389
Definition
For the purposes of this Part, ‧exposures‧, means any asset or off-balance sheet item referred to in Part Three, Title II, Chapter 2, without applying the risk weights or degrees of risk.
Article 390
Calculation of the exposure value
1. Exposures arising from the items referred to in Annex II shall be calculated in accordance with one of the methods set out in Part Three, Title II, Chapter 6.
2. Institutions with a permission to use the Internal Model Method in accordance with Article 283 may use the Internal Model Method for calculating the exposure value for repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, margin lending transactions and long settlement transactions.
3. The institutions that calculate the own funds requirements for their trading-book business in accordance with Part Three, Title IV, Chapter 2, Article 299 and Part Three, Title V and, as appropriate, with Part Three, Title IV, Chapter 5, shall calculate the exposures to individual clients which arise on the trading book by adding together the following items:
(a)
the positive excess of an institution's long positions over its short positions in all the financial instruments issued by the client in question, the net position in each of the different instruments being calculated according to the methods laid down in Part Three, Title IV, Chapter 2;
(b)
the net exposure, in the case of the underwriting of a debt or an equity instrument;
(c)
the exposures due to the transactions, agreements and contracts referred to in Articles 299 and 378 to 380 with the client in question, such exposures being calculated in the manner laid down in those Articles, for the calculation of exposure values.
For the purposes of point (b), the net exposure is calculated by deducting those underwriting positions which are subscribed or sub-underwritten by third parties on the basis of a formal agreement reduced by the factors set out in Article 345.
For the purposes of point (b), institutions shall set up systems to monitor and control their underwriting exposures between the time of the initial commitment and the next business day in the light of the nature of the risks incurred in the markets in question.
For the purposes of point (c), Part Three, Title II, Chapter 3 shall be excluded from the reference in Article 299.
4. The overall exposures to individual clients or groups of connected clients shall be calculated by adding together the exposures of the trading book and those of the non-trading book.
5. The exposures to groups of connected clients shall be calculated by adding together the exposures to individual clients in a group.
6. Exposures shall not include any of the following:
(a)
in the case of foreign exchange transactions, exposures incurred in the ordinary course of settlement during the two working days following payment;
(b)
in the case of transactions for the purchase or sale of securities, exposures incurred in the ordinary course of settlement during five working days following payment or delivery of the securities, whichever the earlier;
(c)
in the case of the provision of money transmission including the execution of payment services, clearing and settlement in any currency and correspondent banking or financial instruments clearing, settlement and custody services to clients, delayed receipts in funding and other exposures arising from client activity which do not last longer than the following business day;
(d)
in the case of the provision of money transmission including the execution of payment services, clearing and settlement in any currency and correspondent banking, intra-day exposures to institutions providing those services;
(e)
exposures deducted from own funds in accordance with Articles 36, 56 and 66.
7. In order to determine the overall exposure to a client or a group of connected clients, in respect of clients to which the institution has exposures through transactions referred to in points (m) and (o) of Article 112 or through other transactions where there is an exposure to underlying assets, an institution shall assess its underlying exposures taking into account the economic substance of the structure of the transaction and the risks inherent in the structure of the transaction itself, in order to determine whether it constitutes an additional exposure.
8. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the following:
(a)
the conditions and methodologies used to determine the overall exposure to a client or a group of connected clients in respect of the types of exposures referred to in paragraph 7;
(b)
the conditions under which the structure of the transaction referred to in paragraph 7 does not constitute an additional exposure.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 391
Definition of an institution for large exposures purposes
For the purposes of calculating the value of exposures in accordance with this Part the term ‧institution‧ shall include a private or public undertaking, including its branches, which, were it established in the Union, would fulfil the definition of the term ‧institution‧ and has been authorised in a third country that applies prudential supervisory and regulatory requirements at least equivalent to those applied in the Union.
Article 392
Definition of a large exposure
An institution's exposure to a client or group of connected clients shall be considered a large exposure where its value is equal to or exceeds 10 % of its eligible capital.
Article 393
Capacity to identify and manage large exposures
An institution shall have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms for the purposes of identifying, managing, monitoring, reporting and recording all large exposures and subsequent changes to them, in accordance with this Regulation.
Article 394
Reporting requirements
1. An institution shall report the following information about every large exposure to the competent authorities, including large exposures exempted from the application of Article 395(1):
(a)
the identification of the client or the group of connected clients to which an institution has a large exposure;
(b)
the exposure value before taking into account the effect of the credit risk mitigation, when applicable;
(c)
where used, the type of funded or unfunded credit protection;
(d)
the exposure value after taking into account the effect of the credit risk mitigation calculated for the purpose of Article 395(1).
Where an institution is subject to Part Three, Title II, Chapter 3 its 20 largest exposures on a consolidated basis, excluding those exempted from the application of Article 395(1) shall be made available to the competent authorities.
2. An institution shall report the following information to the competent authorities, in addition to reporting the information referred to in paragraph 1, in relation to its 10 largest exposures on a consolidated basis to institutions as well as its 10 largest exposures on a consolidated basis to unregulated financial entities, including large exposures exempted from the application of Article 395(1):
(a)
the identification of the client or the group of connected clients to which an institution has a large exposure;
(b)
the exposure value before taking into account the effect of the credit risk mitigation, when applicable;
(c)
where used, the type of funded or unfunded credit protection;
(d)
the exposure value after taking into account the effect of the credit risk mitigation calculated for the purpose of Article 395(1);
(e)
the expected run-off of the exposure expressed as the amount maturing within monthly maturity buckets up to one year, quarterly maturity buckets up to three years and annually thereafter.
3. Reporting shall be carried out at least twice a year.
4. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the following:
(a)
the uniform formats for the reporting referred to in paragraph 3 which shall be proportionate to the nature, scale and complexity of institutions' activities and the instructions for using those formats;
(b)
the frequencies and dates of the reporting referred to in paragraph 3;
(c)
the IT solutions to be applied for the reporting referred to in paragraph 3.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 395
Limits to large exposures
1. An institution shall not incur an exposure, after taking into account the effect of the credit risk mitigation in accordance with Articles 399 to 403, to a client or group of connected clients the value of which exceeds 25 % of its eligible capital. Where that client is an institution or where a group of connected clients includes one or more institutions, that value shall not exceed 25 % of the institution's eligible capital or EUR 150 million, whichever the higher, provided that the sum of exposure values, after taking into account the effect of the credit risk mitigation in accordance with Articles 399 to 403, to all connected clients that are not institutions does not exceed 25 % of the institution's eligible capital.
Where the amount of EUR 150 million is higher than 25 % of the institution's eligible capital the value of the exposure, after taking into account the effect of credit risk mitigation in accordance with Articles 399 to 403 shall not exceed a reasonable limit in terms of the institution's eligible capital. That limit shall be determined by the institution in accordance with the policies and procedures referred to in Article 81 of Directive 2013/36/EU, to address and control concentration risk. This limit shall not exceed 100 % of the institution's eligible capital.
Competent authorities may set a lower limit than EUR 150 million and shall inform EBA and the Commission thereof.
2. EBA shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, taking into account the effect of the credit risk mitigation in accordance with Articles 399 to 403 as well as the outcomes of developments in the area of shadow banking and large exposures at the Union and international levels, issue guidelines by 31 December 2014 to set appropriate aggregate limits to such exposures or tighter individual limits on exposures to shadow banking entities which carry out banking activities outside a regulated framework.
In developing those guidelines, EBA shall consider whether the introduction of additional limits would have a material detrimental impact on the risk profile of institutions established in the Union, on the provision of credit to the real economy or on the stability and orderly functioning of financial markets.
By 31 December 2015 the Commission shall assess the appropriateness and the impact of imposing limits on exposures to shadow banking entities which carry out banking activities outside a regulated framework, taking into account Union and international developments in the area of shadow banking and large exposures as well as credit risk mitigation in accordance with Articles 399 to 403. The Commission shall submit the report to the European Parliament and the Council, together, if appropriate, with a legislative proposal on exposure limits to shadow banking entities which carry out banking activities outside a regulated framework.
3. Subject to Article 396, an institution shall at all times comply with the relevant limit laid down in paragraph 1.
4. Assets constituting claims and other exposures onto recognised third-country investment firms may be subject to the same treatment as set out in paragraph 1.
5. The limits laid down in this Article may be exceeded for the exposures on the institution's trading book if the following conditions are met:
(a)
the exposure on the non-trading book to the client or group of connected clients in question does not exceed the limit laid down in paragraph 1, this limit being calculated with reference to eligible capital, so that the excess arises entirely on the trading book;
(b)
the institution meets an additional own funds requirement on the excess in respect of the limit laid down in paragraph 1 which is calculated in accordance with Articles 397 and 398;
(c)
where 10 days or less have elapsed since the excess occurred, the trading-book exposure to the client or group of connected clients in question shall not exceed 500 % of the institution's eligible capital;
(d)
any excesses that have persisted for more than 10 days do not, in aggregate, exceed 600 % of the institution's eligible capital.
In each case in which the limit has been exceeded, the institution shall report the amount of the excess and the name of the client concerned and, where applicable, the name of the group of connected clients concerned, without delay to the competent authorities.
6. For the purpose of this paragraph, structural measures mean measures adopted by a Member State and implemented by the relevant competent authorities of that Member State before the entry into force of a legal act explicitly harmonising such measures, that require credit institutions authorised in that Member State to reduce their exposures to different legal entities depending on their activities, irrespective of where those activities are located, with a view to protecting depositors and preserving financial stability.
Notwithstanding paragraph 1 of this Article and Article 400(1)(f), where Member States adopt national laws requiring structural measures to be taken within a banking group, competent authorities may require the institutions of the banking group which hold deposits that are covered by a Deposit Guarantee Scheme in accordance with Directive 94/19/EC of the European Parliament and of the Council of 30 May 1994 on deposit-guarantee schemes (30) or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country to apply a large exposure limit below 25 % but not lower than 15 % between 31 December 2014 and 30 June 2015, and than 10 % from 1 July 2015 on a sub-consolidated basis in accordance with Article 11(5) to intragroup exposures where these exposures consist of exposures to an entity that does not belong to the same subgroup as regards the structural measures.
For the purpose of this paragraph, the following conditions shall be met:
(a)
all entities belonging to a same subgroup as regards the structural measures are considered as one client or group of connected clients;
(b)
the competent authorities apply a uniform limit to the exposures referred to in the first subparagraph.
Applying this approach shall be without prejudice to effective supervision on a consolidated basis and shall not entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system in other Member States or in the Union as a whole or form or create an obstacle to the functioning of the internal market.
7. Before adopting the specific structural measures as referred to in paragraph 6 relating to large exposures, the competent authorities shall notify the Council, the Commission, the competent authorities concerned and EBA at least two months prior to the publication of the decision to adopt the structural measures, and submit relevant quantitative or qualitative evidence of all of the following:
(a)
the scope of the activities that are subject to the structural measures;
(b)
an explanation as to why such draft measures are deemed to be suitable, effective and proportionate to protect depositors;
(c)
an assessment of the likely positive or negative impact of the measures on the internal market based on information which is available to the Member State.
8. The power to adopt an implementing act to accept or reject the proposed national measures referred to in paragraph 7 is conferred on the Commission acting in accordance with the procedure referred to in Article 464(2).
Within one month of receiving the notification referred to in paragraph 7, EBA shall provide its opinion on the points mentioned in that paragraph to the Council, the Commission and the Member State concerned. Competent authorities concerned may also provide their opinions on the points mentioned in that paragraph to the Council, the Commission and the Member State concerned.
Taking utmost account of the opinions referred to in the second subparagraph and if there is robust and strong evidence that the measures have a negative impact on the internal market that outweighs the financial stability benefits, the Commission shall, within two months of receiving the notification, reject the proposed national measures. Otherwise, the Commission shall accept the proposed national measures for an initial period of 2 years and where appropriate the measures may be subject to amendment.
The Commission shall only reject the proposed national measures if it considers the proposed national measures entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system in other Member States or in the Union as a whole, thus forming or creating an obstacle to the functioning of the internal market or to the free movement of capital in accordance with the provisions of the TFEU.
The assessment of the Commission shall take account of the opinion of EBA and shall take into account the evidence presented in accordance with paragraph 7.
Before the expiry of the measures, the competent authorities may propose new measures for the extension of the period of application for an additional period of 2 years each time. In this case, they shall notify the Commission, the Council, the competent authorities concerned and EBA. Approval of the new measures shall be subject to the process set out in this Article. This Article shall be without prejudice to Article 458.
Article 396
Compliance with large exposures requirements
1. If, in an exceptional case, exposures exceed the limit set out in Article 395(1), the institution shall report the value of the exposure without delay to the competent authorities which may, where the circumstances warrant it, allow the institution a limited period of time in which to comply with the limit.
Where the amount of EUR 150 million referred to in Article 395(1) is applicable, the competent authorities may allow on a case-by-case basis the 100 % limit in terms of the institution's eligible capital to be exceeded.
2. Where compliance by an institution on an individual or sub-consolidated basis with the obligations imposed in this Part is disapplied under Article 7(1), or the provisions of Article 9 are applied in the case of parent institutions in a Member State, measures shall be taken to ensure the satisfactory allocation of risks within the group.
Article 397
Calculating additional own funds requirements for large exposures in the trading book
1. The excess referred to in Article 395(5)(b) shall be calculated by selecting those components of the total trading exposure to the client or group of connected clients in question which attract the highest specific-risk requirements in Part Three, Title IV, Chapter 2 and/or requirements in Article 299 and Part Three, Title V, the sum of which equals the amount of the excess referred to in point (a) of Article 395(5).
2. Where the excess has not persisted for more than 10 days, the additional capital requirement shall be 200 % of the requirements referred to in paragraph 1, on these components.
3. As from 10 days after the excess has occurred, the components of the excess, selected in accordance with paragraph 1, shall be allocated to the appropriate line in Column 1 of Table 1 in ascending order of specific-risk requirements in Part Three, Title IV, Chapter 2 and/or requirements in Article 299 and Part Three, Title V. The additional own funds requirement shall be equal to the sum of the specific-risk requirements in Part Three, Title IV, Chapter 2 and/or the Article 299 and Part Three, Title V requirements on these components, multiplied by the corresponding factor in Column 2 of Table 1.
Table 1
Column 1: Excess over the limits
(on the basis of a percentage of eligible capital)
Column 2: Factors
Up to 40 %
200 %
From 40 % to 60 %
300 %
From 60 % to 80 %
400 %
From 80 % to 100 %
500 %
From 100 % to 250 %
600 %
Over 250 %
900 %
Article 398
Procedures to prevent institutions from avoiding the additional own funds requirement
Institutions shall not deliberately avoid the additional own funds requirements set out in Article 397 that they would otherwise incur, on exposures exceeding the limit laid down in Article 395(1) once those exposures have been maintained for more than 10 days, by means of temporarily transferring the exposures in question to another company, whether within the same group or not, and/or by undertaking artificial transactions to close out the exposure during the 10-day period and create a new exposure.
Institutions shall maintain systems which ensure that any transfer which has the effect referred to in the first subparagraph is immediately reported to the competent authorities.
Article 399
Eligible credit mitigation techniques
1. For the purposes of Articles 400 to 403 the term ‧guarantee‧ shall include credit derivatives recognised under Part Three, Title II, Chapter 4 other than credit linked notes.
2. Subject to paragraph 3 of this Article, where, under Articles 400 to 403 the recognition of funded or unfunded credit protection is permitted, this shall be subject to compliance with the eligibility requirements and other requirements set out in Part Three, Title II, Chapter 4.
3. Where an institution relies upon Article 401(2), the recognition of funded credit protection shall be subject to the relevant requirements under Part Three, Title II, Chapter 3. For the purposes of this Part, an institution shall not take into account the collateral referred to in Article 199(5) to (7), unless permitted under Article 402.
4. Institutions shall analyse, to the extent possible, their exposures to collateral issuers, providers of unfunded credit protection and underlying assets pursuant to Article 390(7) for possible concentrations and where appropriate take action and report any significant findings to their competent authority.
Article 400
Exemptions
1. The following exposures shall be exempted from the application of Article 395(1):
(a)
asset items constituting claims on central governments, central banks or public sector entities which, unsecured, would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(b)
asset items constituting claims on international organisations or multilateral development banks which, unsecured, would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(c)
asset items constituting claims carrying the explicit guarantees of central governments, central banks, international organisations, multilateral development banks or public sector entities, where unsecured claims on the entity providing the guarantee would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(d)
other exposures attributable to, or guaranteed by, central governments, central banks, international organisations, multilateral development banks or public sector entities, where unsecured claims on the entity to which the exposure is attributable or by which it is guaranteed would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(e)
asset items constituting claims on regional governments or local authorities of Member States where those claims would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2 and other exposures to or guaranteed by those regional governments or local authorities, claims on which would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(f)
exposures to counterparties referred to in Article 113(6) or (7) if they would be assigned a 0 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2. Exposures that do not meet those criteria, whether or not exempted from Article 395(1) shall be treated as exposures to a third party;
(g)
asset items and other exposures secured by collateral in the form of cash deposits placed with the lending institution or with an institution which is the parent undertaking or a subsidiary of the lending institution;
(h)
asset items and other exposures secured by collateral in the form of certificates of deposit issued by the lending institution or by an institution which is the parent undertaking or a subsidiary of the lending institution and lodged with either of them;
(i)
exposures arising from undrawn credit facilities that are classified as low-risk off-balance sheet items in Annex I and provided that an agreement has been concluded with the client or group of connected clients under which the facility may be drawn only if it has been ascertained that it will not cause the limit applicable under Article 395(1) to be exceeded;
(j)
trade exposures to central counterparties and default fund contributions to central counterparties;
(k)
exposures to deposit guarantee schemes under Directive 94/19/EC arising from the funding of those schemes, if the member institutions of the scheme have a legal or contractual obligation to fund the scheme.
Cash received under a credit linked note issued by the institution and loans and deposits of a counterparty to or with the institution which are subject to an on-balance sheet netting agreement recognised under Part Three, Title II, Chapter 4 shall be deemed to fall under point (g).
2. Competent authorities may fully or partially exempt the following exposures:
(a)
covered bonds falling within the terms of Article 129(1), (3) and (6);
(b)
asset items constituting claims on regional governments or local authorities of Member States where those claims would be assigned a 20 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2 and other exposures to or guaranteed by those regional governments or local authorities, claims on which would be assigned a 20 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(c)
exposures, including participations or other kinds of holdings, incurred by an institution to its parent undertaking, to other subsidiaries of that parent undertaking or to its own subsidiaries, in so far as those undertakings are covered by the supervision on a consolidated basis to which the institution itself is subject, in accordance with this Regulation, Directive 2002/87/EC or with equivalent standards in force in a third country; exposures that do not meet these criteria, whether or not exempted from Article 395(1), shall be treated as exposures to a third party;
(d)
asset items constituting claims on and other exposures, including participations or other kinds of holdings, to regional or central credit institutions with which the credit institution is associated in a network in accordance with legal or statutory provisions and which are responsible, under those provisions, for cash-clearing operations within the network;
(e)
asset items constituting claims on and other exposures to credit institutions incurred by credit institutions, one of which operates on a non-competitive basis and provides or guarantees loans under legislative programmes or its statutes, to promote specified sectors of the economy under some form of government oversight and restrictions on the use of the loans, provided that the respective exposures arise from such loans that are passed on to the beneficiaries via credit institutions or from the guarantees of these loans;
(f)
asset items constituting claims on and other exposures to institutions, provided that those exposures do not constitute such institutions' own funds, do not last longer than the following business day and are not denominated in a major trading currency;
(g)
asset items constituting claims on central banks in the form of required minimum reserves held at those central banks which are denominated in their national currencies;
(h)
asset items constituting claims on central governments in the form of statutory liquidity requirements held in government securities which are denominated and funded in their national currencies provided that, at the discretion of the competent authority, the credit assessment of those central governments assigned by a nominated ECAI is investment grade;
(i)
50 % of medium/low risk off-balance sheet documentary credits and of medium/low risk off-balance sheet undrawn credit facilities referred to in Annex I and subject to the competent authorities' agreement, 80 % of guarantees other than loan guarantees which have a legal or regulatory basis and are given for their members by mutual guarantee schemes possessing the status of credit institutions;
(j)
legally required guarantees used when a mortgage loan financed by issuing mortgage bonds is paid to the mortgage borrower before the final registration of the mortgage in the land register, provided the guarantee is not used as reducing the risk in calculating the risk -weighted exposure amounts;
(k)
assets items constituting claims on and other exposures to recognised exchanges.
3. Competent authorities may only make use of the exemption provided for in paragraph 2 where the following conditions are met:
(a)
the specific nature of the exposure, the counterparty or the relationship between the institution and the counterparty eliminate or reduce the risk of the exposure; and
(b)
any remaining concentration risk can be addressed by other equally effective means such as the arrangements, processes and mechanisms provided for in Article 81 of Directive 2013/36/EU.
Competent authorities shall inform EBA whether or not they intend to use any of the exemptions provided for in paragraph 2 in accordance with points (a) and (b) of this paragraph and shall consult EBA on this choice.
Article 401
Calculating the effect of the use of credit risk mitigation techniques
1. For calculating the value of exposures for the purposes of Article 395(1) an institution may use the ‧fully adjusted exposure value‧ as calculated under Part Three, Title II, Chapter 4 taking into account the credit risk mitigation, volatility adjustments, and any maturity mismatch (E*).
2. An institution permitted to use own estimates of LGDs and conversion factors for an exposure class under Part Three, Title II, Chapter 3 may, subject to a permission by the competent authorities recognise the effects of financial collateral in calculating the value of exposures for the purposes of Article 395(1).
Competent authorities shall grant the permission referred to in preceding subparagraph only if the institution can estimate the effects of financial collateral on their exposures separately from other LGD-relevant aspects.
The estimates produced by the institution shall be sufficiently suitable for reducing the exposure value for the purposes of compliance with the provisions of Article 395.
Where an institution is permitted to use its own estimates of the effects of financial collateral, it shall do so on a basis consistent with the approach adopted in the calculation of the own funds requirements in accordance with this Regulation.
Institutions permitted to use own estimates of LGDs and conversion factors for an exposure class under Part Three, Title II, Chapter 3, which do not calculate the value of their exposures using the method referred to in the first subparagraph of this paragraph, may use the Financial Collateral Comprehensive Method or the approach set out in Article 403(1)(b) for calculating the value of exposures.
3. An institution that makes use of the Financial Collateral Comprehensive Method or is permitted to use the method described in paragraph 2 of this Article in calculating the value of exposures for the purposes of Article 395(1) shall conduct periodic stress tests of their credit-risk concentrations, including in relation to the realisable value of any collateral taken.
These periodic stress tests referred to in the first subparagraph shall address risks arising from potential changes in market conditions that could adversely impact the institutions' adequacy of own funds and risks arising from the realisation of collateral in stressed situations.
The stress tests carried out shall be adequate and appropriate for the assessment of such risks.
In the event that the periodic stress test indicates a lower realisable value of collateral taken than would be permitted to be taken into account while making use of the Financial Collateral Comprehensive Method or the method described in paragraph 2 as appropriate, the value of collateral permitted to be recognised in calculating the value of exposures for the purposes of Article 395(1) shall be reduced accordingly.
Institutions referred to in the first subparagraph shall include the following in their strategies to address concentration risk:
(a)
policies and procedures to address risks arising from maturity mismatches between exposures and any credit protection on those exposures;
(b)
policies and procedures in the event that a stress test indicates a lower realisable value of collateral than taken into account while making use of the Financial Collateral Comprehensive Method or the method described in paragraph 2;
(c)
policies and procedures relating to concentration risk arising from the application of credit risk mitigation techniques, and in particular large indirect credit exposures, for example to a single issuer of securities taken as collateral.
Article 402
Exposures arising from mortgage lending
1. For the calculation of exposure values for the purposes of Article 395, an institution may reduce the value of an exposure or any part of an exposure fully secured by real estate property in accordance with Article 125(1) by the pledged amount of the market or mortgage lending value of the property concerned but not more than 50 % of the market or 60 % of the mortgage lending value in those Member States that have laid down rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value in statutory or regulatory provisions, if all of the following conditions are met:
(a)
the competent authorities of the Member States have not set a higher risk weight than 35 % for exposures or parts of exposures secured by residential real estate in accordance with Article 124(2);
(b)
the exposure or part of the exposure is fully secured by:
(i)
mortgages on residential property; or
(ii)
a residential property in a leasing transaction under which the lessor retains full ownership of the residential property and the lessee has not yet exercised his option to purchase;
(c)
the requirements in Article 208 and Article 229(1) are met.
2. For the calculation of exposure values for the purposes of Article 395, an institution may reduce the value of an exposure or any part of an exposure fully secured by real estate property in accordance with Article 126(1) by the pledged amount of the market or mortgage lending value of the property concerned but not more than 50 % of the market or 60 % of the mortgage lending value in those Member States that have laid down rigorous criteria for the assessment of the mortgage lending value in statutory or regulatory provisions, if all of the following conditions are met:
(a)
the competent authorities of the Member States have not set a higher risk weight than 50 % for exposures or parts of exposures secured by commercial real estate in accordance with Article 124(2);
(b)
the exposure is fully secured by:
(i)
mortgages on offices or other commercial premises; or
(ii)
offices or other commercial premises and the exposures related to property leasing transactions;
(c)
the requirements in Article 126(2)(a), Article 208 and Article 229(1) are met;
(d)
the commercial property is fully constructed.
3. An institution may treat an exposure to a counterparty that results from a reverse repurchase agreement under which the institution has purchased from the counterparty non-accessory independent mortgage liens on immovable property of third parties as a number of individual exposures to each of those third parties, provided that all of the following conditions are met:
(a)
the counterparty is an institution;
(b)
the exposure is fully secured by liens on the immovable property of those third parties that have been purchased by the institution and the institution is able to exercise those liens;
(c)
the institution has ensured that the requirements in Article 208 and Article 229(1) are met;
(d)
the institution becomes beneficiary of the claims that the counterparty has against the third parties in the event of default, insolvency or liquidation of the counterparty;
(e)
the institution reports to the competent authorities in accordance with Article 394 the total amount of exposures to each other institution that are treated in accordance with this paragraph.
For these purposes, the institution shall assume that it has an exposure to each of those third parties for the amount of the claim that the counterparty has on the third party instead of the corresponding amount of the exposure to the counterparty. The remainder of the exposure to the counter party, if any, shall continue to be treated as an exposure to the counter party.
Article 403
Substitution approach
1. Where an exposure to a client is guaranteed by a third party, or secured by collateral issued by a third party, an institution may:
(a)
treat the portion of the exposure which is guaranteed as having been incurred to the guarantor rather than to the client provided that the unsecured exposure to the guarantor would be assigned an equal or lower risk weight than a risk weight of the unsecured exposure to the client under Part Three, Title II, Chapter 2;
(b)
treat the portion of the exposure collateralised by the market value of recognised collateral as having been incurred to the third party rather than to the client, if the exposure is secured by collateral and provided that the collateralised portion of the exposure would be assigned an equal or lower risk weight than a risk weight of the unsecured exposure to the client under Part Three, Title II, Chapter 2.
The approach referred to in point (b) of the first subparagraph shall not be used by an institution where there is a mismatch between the maturity of the exposure and the maturity of the protection.
For the purpose of this Part, an institution may use both the Financial Collateral Comprehensive Method and the treatment set out in point (b) of the first subparagraph only where it is permitted to use both the Financial Collateral Comprehensive Method and the Financial Collateral Simple Method for the purposes of Article 92.
2. Where an institution applies point (a) of paragraph 1:
(a)
where the guarantee is denominated in a currency different from that in which the exposure is denominated the amount of the exposure deemed to be covered shall be calculated in accordance with the provisions on the treatment of currency mismatch for unfunded credit protection set out in Part Three, Title II, Chapter 4;
(b)
a mismatch between the maturity of the exposure and the maturity of the protection shall be treated in accordance with the provisions on the treatment of maturity mismatch set out in Part Three, Title II, Chapter 4;
(c)
partial coverage may be recognised in accordance with the treatment set out in Part Three, Title II, Chapter 4.
PART FIVE
EXPOSURES TO TRANSFERRED CREDIT RISK
TITLE I
GENERAL PROVISIONS FOR THIS PART
Article 404
Scope of application
Titles II and III shall apply to new securitisations issued on or after 1 January 2011. Titles II and III shall, after 31 December 2014, apply to existing securitisations where new underlying exposures are added or substituted after that date.
TITLE II
REQUIREMENTS FOR INVESTOR INSTITUTIONS
Article 405
Retained interest of the issuer
1. An institution, other than when acting as an originator, a sponsor or original lender, shall be exposed to the credit risk of a securitisation position in its trading book or non-trading book only if the originator, sponsor or original lender has explicitly disclosed to the institution that it will retain, on an ongoing basis, a material net economic interest which, in any event, shall not be less than 5 %.
Only any of the following qualifies as retention of a material net economic interest of not less than 5 %:
(a)
retention of no less than 5 % of the nominal value of each of the tranches sold or transferred to the investors;
(b)
in the case of securitisations of revolving exposures, retention of the originator's interest of no less than 5 % of the nominal value of the securitised exposures;
(c)
retention of randomly selected exposures, equivalent to no less than 5 % of the nominal value of the securitised exposures, where such exposures would otherwise have been securitised in the securitisation, provided that the number of potentially securitised exposures is no less than 100 at origination;
(d)
retention of the first loss tranche and, if necessary, other tranches having the same or a more severe risk profile than those transferred or sold to investors and not maturing any earlier than those transferred or sold to investors, so that the retention equals in total no less than 5 % of the nominal value of the securitised exposures;
(e)
retention of a first loss exposure not less than 5 % of every securitised exposure in the securitisation.
Net economic interest is measured at the origination and shall be maintained on an ongoing basis. The net economic interest, including retained positions, interest or exposures, shall not be subject to any credit risk mitigation or any short positions or any other hedge and shall not be sold. The net economic interest shall be determined by the notional value for off-balance sheet items.
There shall be no multiple applications of the retention requirements for any given securitisation.
2. Where an EU parent credit institution, an EU financial holding company, an EU mixed financial holding company or one of its subsidiaries, as an originator or a sponsor, securitises exposures from several credit institutions, investment firms or other financial institutions which are included in the scope of supervision on a consolidated basis, the requirement referred to in paragraph 1 may be satisfied on the basis of the consolidated situation of the related EU parent credit institution, EU financial holding company, or EU mixed financial holding company.
The first subparagraph shall apply only where credit institutions, investment firms or financial institutions which created the securitised exposures have committed themselves to adhere to the requirements set out in Article 408 and deliver, in a timely manner, to the originator or sponsor and to the EU parent credit institution, EU financial holding company or EU mixed financial holding company the information needed to satisfy the requirements referred to in Article 409.
3. Paragraph 1 shall not apply where the securitised exposures are exposures on or fully, unconditionally and irrevocably guaranteed by the following entities:
(a)
central governments or central banks;
(b)
regional governments, local authorities and public sector entities of Member States;
(c)
institutions to which a 50 % risk weight or less is assigned under Part Three, Title II, Chapter 2;
(d)
multilateral development banks.
4. Paragraph 1 shall not apply to transactions based on a clear, transparent and accessible index, where the underlying reference entities are identical to those that make up an index of entities that is widely traded, or are other tradable securities other than securitisation positions.
Article 406
Due diligence
1. Before becoming exposed to the risks of a securitisation, and as appropriate thereafter, institutions shall be able to demonstrate to the competent authorities for each of their individual securitisation positions, that they have a comprehensive and thorough understanding of and have implemented formal policies and procedures appropriate to their trading book and non-trading book and commensurate with the risk profile of their investments in securitised positions for analysing and recording:
(a)
information disclosed under Article 405(1), by originators, sponsors or original lenders to specify the net economic interest that they maintain, on an ongoing basis, in the securitisation;
(b)
the risk characteristics of the individual securitisation position;
(c)
the risk characteristics of the exposures underlying the securitisation position;
(d)
the reputation and loss experience in earlier securitisations of the originators or sponsors in the relevant exposure classes underlying the securitisation position;
(e)
the statements and disclosures made by the originators or sponsors, or their agents or advisors, about their due diligence on the securitised exposures and, where applicable, on the quality of the collateral supporting the securitised exposures;
(f)
where applicable, the methodologies and concepts on which the valuation of collateral supporting the securitised exposures is based and the policies adopted by the originator or sponsor to ensure the independence of the valuer;
(g)
all the structural features of the securitisation that can materially impact the performance of the institution's securitisation position, such as the contractual waterfall and waterfall related triggers, credit enhancements, liquidity enhancements, market value triggers, and deal-specific definitions of default.
Institutions shall regularly perform their own stress tests appropriate to their securitisation positions. To this end, institutions may rely on financial models developed by an ECAI provided that institutions can demonstrate, when requested, that they took due care prior to investing to validate the relevant assumptions in and structuring of the models and to understand methodology, assumptions and results.
2. Institutions, other than when acting as originators or sponsors or original lenders, shall establish formal procedures appropriate to their trading book and non-trading book and commensurate with the risk profile of their investments in securitised positions to monitor on an ongoing basis and in a timely manner performance information on the exposures underlying their securitisation positions. Where relevant, this shall include the exposure type, the percentage of loans more than 30, 60 and 90 days past due, default rates, prepayment rates, loans in foreclosure, collateral type and occupancy, and frequency distribution of credit scores or other measures of credit worthiness across underlying exposures, industry and geographical diversification, frequency distribution of loan to value ratios with band widths that facilitate adequate sensitivity analysis. Where the underlying exposures are themselves securitisation positions, institutions shall have the information set out in this subparagraph not only on the underlying securitisation tranches, such as the issuer name and credit quality, but also on the characteristics and performance of the pools underlying those securitisation tranches.
Institutions shall also apply the same standards of analysis to participations or underwritings in securitisation issues purchased from third parties whether such participations or underwritings are to be held on their trading or non-trading book.
Article 407
Additional risk weight
Where an institution does not meet the requirements in Article 405, 406 or 409 in any material respect by reason of the negligence or omission of the institution, the competent authorities shall impose a proportionate additional risk weight of no less than 250 % of the risk weight (capped at 1 250 %) which shall apply to the relevant securitisation positions in the manner specified in Article 245(6) or Article 337(3) respectively. The additional risk weight shall progressively increase with each subsequent infringement of the due diligence provisions.
The competent authorities shall take into account the exemptions for certain securitisations provided in Article 405(3) by reducing the risk weight it would otherwise impose under this Article in respect of a securitisation to which Article 405(3) applies.
TITLE III
REQUIREMENTS FOR SPONSOR AND ORIGINATOR INSTITUTIONS
Article 408
Criteria for credit granting
Sponsor and originator institutions shall apply the same sound and well-defined criteria for credit-granting in accordance with the requirements of Article 79 of Directive 2013/36/EU to exposures to be securitised as they apply to exposures to be held in their own non-trading book. To this end the same processes for approving and, where relevant, amending, renewing and re-financing credits shall be applied by the originator and sponsor institutions.
Where the requirements referred to in the first subparagraph of this Article are not met, Article 245(1) shall not be applied by an originator institution and that originator institution shall not be allowed to exclude the securitised exposures from the calculation of its capital requirements under this Regulation.
Article 409
Disclosure to investors
Institutions acting as an originator, a sponsor or original lender shall disclose to investors the level of their commitment under Article 405 to maintain a net economic interest in the securitisation. Sponsor and originator institutions shall ensure that prospective investors have readily available access to all materially relevant data on the credit quality and performance of the individual underlying exposures, cash flows and collateral supporting a securitisation exposure as well as such information that is necessary to conduct comprehensive and well informed stress tests on the cash flows and collateral values supporting the underlying exposures. For that purpose, materially relevant data shall be determined as at the date of the securitisation and where appropriate due to the nature of the securitisation thereafter.
Article 410
Uniform condition of application
1. EBA shall report to the Commission annually on measures taken by the competent authorities in order to ensure the compliance with the requirements of Titles II and III by institutions.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify in greater detail:
(a)
the requirements in Articles 405 and 406 applying to institutions becoming exposed to the risk of a securitisation;
(b)
the retention requirement, including the qualifying criteria for retaining a material net economic interest as referred to in Article 405 and the level of retention;
(c)
the due diligence requirements in Article 406 for institutions becoming exposed to a securitisation position; and
(d)
the requirements in Articles 408 and 409 applying to sponsor and originator institutions.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU)No 1093/2010.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards to facilitate the convergence of supervisory practices with regard to the implementation of Article 407, including the measures to be taken in the case of breach of the due diligence and risk management obligations.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
PART SIX
LIQUIDITY
TITLE I
DEFINITIONS AND LIQUIDITY COVERAGE REQUIREMENT
Article 411
Definitions
For the purposes of this Part, the following definitions apply:
(1)
‧financial customer‧ means a customer that performs one or more of the activities listed in Annex I to Directive 2013/36/EU as its main business, or is one of the following:
(a)
a credit institution;
(b)
an investment firm;
(c)
an SSPE;
(d)
a CIU;
(e)
a non-open ended investment scheme;
(f)
an insurance undertaking;
(g)
a financial holding company or mixed-financial holding company.
(2)
‧retail deposit‧ means a liability to a natural person or to an SME, where the natural person or the SME would qualify for the retail exposure class under the Standardised or IRB approaches for credit risk, or a liability to a company which is eligible for the treatment set out in Article 153(4) and where the aggregate deposits by all such enterprises on a group basis do not exceed EUR 1 million.
Article 412
Liquidity coverage requirement
1. Institutions shall hold liquid assets, the sum of the values of which covers the liquidity outflows less the liquidity inflows under stressed conditions so as to ensure that institutions maintain levels of liquidity buffers which are adequate to face any possible imbalance between liquidity inflows and outflows under gravely stressed conditions over a period of thirty days. During times of stress, institutions may use their liquid assets to cover their net liquidity outflows.
2. Institutions shall not count double liquidity inflows and liquid assets.
3. Institutions may use the liquid assets referred to in paragraph 1 to meet their obligations under stressed circumstances as specified under Article 414.
4. The provisions set out in Title II shall apply exclusively for the purposes of specifying reporting obligations set out in Article 415.
5. Member States may maintain or introduce national provisions in the area of liquidity requirements before binding minimum standards for liquidity coverage requirements are specified and fully introduced in the Union in accordance with Article 460. Member States or competent authorities may require domestically authorised institutions, or a subset of those institutions, to maintain a higher liquidity coverage requirement up to 100 % until the binding minimum standard is fully introduced at a rate of 100 % in accordance with Article 460.
Article 413
Stable Funding
1. Institutions shall ensure that long term obligations are adequately met with a diversity of stable funding instruments under both normal and stressed conditions.
2. The provisions set out in Title III shall apply exclusively for the purposes of specifying reporting obligations set out in Article 415.
3. Member States may maintain or introduce national provisions in the area of stable funding requirements before binding minimum standards for net stable funding requirements are specified and introduced in the Union in accordance with Article 510.
Article 414
Compliance with liquidity requirements
Where an institution does not meet, or expects not to meet the requirement set out in Article 412 or the general obligation set out in Article 413(1), including during times of stress, it shall immediately notify the competent authorities and shall submit without undue delay to the competent authorities a plan for the timely restoration of compliance with Article 412 or Article 413(1). Until compliance has been restored, the institution shall report the items referred to in Title II or Title III, as appropriate, daily by the end of each business day unless the competent authority authorises a lower reporting frequency and a longer reporting delay. Competent authorities shall only grant such authorisations based on the individual situation of an institution and taking into account the scale and complexity of the institution's activities. They shall monitor the implementation of the restoration plan and shall require a more speedy restoration if appropriate.
TITLE II
LIQUIDITY REPORTING
Article 415
Reporting obligation and reporting format
1. Institutions shall report in a single currency, regardless of their actual denomination, to the competent authorities the items referred to in Titles II and III and their components, including the composition of their liquid assets in accordance with Article 416. Until the liquidity coverage requirement in Part Six is fully specified and implemented as a minimum standard in accordance with Article 460, institutions shall report the items set in Title II and Annex III. Institutions shall report the items in Title III. The reporting frequency shall not be less than monthly for items referred to in Title II and Annex III and not less than quarterly for items referred to in Title III.
The reporting formats shall include all the necessary information and shall allow EBA to assess whether secured lending and collateral swap transactions where liquid assets referred to in points (a), (b) and (c) of Article 416(1) have been obtained against collateral that does not qualify under points (a), (b) and (c) of Article 416(1) have been properly unwound.
2. An institution shall report separately to the competent authorities of the home Member State the items referred to in paragraph 1 in the currency below when it has:
(a)
aggregate liabilities in a currency different from the reporting currency under paragraph 1 amounting to or exceeding 5 % of the institution's or the single liquidity sub-group's total liabilities; or
(b)
a significant branch in accordance with Article 51 of Directive 2013/36/EU in a host Member State using a currency different from the reporting currency under paragraph 1 of this Article.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the following:
(a)
uniform formats and IT solutions with associated instructions for frequencies and reference and remittance dates. The reporting formats and frequencies shall be proportionate to the nature, scale and complexity of the different activities of the institutions and shall comprise the reporting required in accordance with paragraphs 1 and 2;
(b)
additional liquidity monitoring metrics required, to allow competent authorities to obtain a comprehensive view of the liquidity risk profile, proportionate to the nature, scale and complexity of an institution's activities.
EBA shall submit to the Commission those draft implementing technical standards for the items specified in point (a) by 1 February 2015 and for the items specified in point (b) by 1 January 2014.
Until the full introduction of binding liquidity requirements, competent authorities may continue to collect information through monitoring tools for the purpose of monitoring compliance with existing national liquidity standards.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
4. The competent authorities of the home Member State shall upon request provide in a timely manner and by electronic means the competent authorities and the central bank of the host Member States and EBA with the individual reporting in accordance with this Article.
5. Competent authorities that exercise supervision on a consolidated basis in accordance with Article 112 of Directive 2013/36/EU shall upon request provide in a timely manner and by electronic means the following authorities with all reporting submitted by the institution in accordance with the uniform reporting formats referred to in paragraph 3:
(a)
the competent authorities and the national central bank of the host Member States in which there are significant branches in accordance with Article 51 of Directive 2013/36/EU of the parent institution or institutions controlled by the same parent financial holding company;
(b)
the competent authorities that have authorised subsidiaries of the parent institution or institutions controlled by the same parent financial holding company and the central bank of the same Member State;
(c)
EBA;
(d)
ECB.
6. The competent authorities that have authorised an institution that is a subsidiary of a parent institution or parent financial holding company shall upon request provide in a timely manner and by electronic means the competent authorities that exercise supervision on a consolidated basis in accordance with Article 111 of Directive 2013/36/EU, the central bank of the Member State where the institution is authorised and EBA all reporting submitted by the institution in accordance with the uniform reporting formats referred to in paragraph 3.
Article 416
Reporting on liquid assets
1. Institutions shall report the following as liquid assets unless excluded by paragraph 2 and only if the liquid assets fulfil the conditions in paragraph 3:
(a)
cash and exposures to central banks to the extent that these exposures can be withdrawn at any time in times of stress. As regards deposits held with central banks, the competent authority and the central bank shall aim at reaching a common understanding regarding the extent to which minimum reserves can be withdrawn in times of stress;
(b)
other transferable assets that are of extremely high liquidity and credit quality;
(c)
transferable assets representing claims on or guaranteed by:
(i)
the central government of a Member State, a region with fiscal autonomy to raise and collect taxes, or of a third country in the domestic currency of the central or regional government, if the institution incurs a liquidity risk in that Member State or third country that it covers by holding those liquid assets;
(ii)
central banks and non-central government public sector entities in the domestic currency of the central bank and the public sector entity;
(iii)
the Bank for International Settlements, the International Monetary Fund, the Commission and multilateral development banks;
(iv)
the European Financial Stability Facility and the European Stability Mechanism;
(d)
transferable assets that are of high liquidity and credit quality;
(e)
standby credit facilities granted by central banks within the scope of monetary policy to the extent that these facilities are not collateralised by liquid assets and excluding emergency liquidity assistance;
(f)
if the credit institution belongs to a network in accordance with legal or statutory provisions, the legal or statutory minimum deposits with the central credit institution and other statutory or contractually available liquid funding from the central credit institution or institutions that are members of the network referred to in Article 113(7), or eligible for the waiver provided in Article 10, to the extent that this funding is not collateralised by liquid assets.
Pending specification of a uniform definition in accordance with Article 460 of high and extremely high liquidity and credit quality, institutions shall identify themselves in a given currency transferable assets that are respectively of high or extremely high liquidity and credit quality. Pending specification of a uniform definition, competent authorities may, taking into account the criteria listed in Article 509(3), (4) and (5) provide general guidance that institutions shall follow in identifying assets of high and extremely high liquidity and credit quality. In the absence of such guidance, institutions shall use transparent and objective criteria to this end, including some or all of the criteria listed in Article 509(3), (4) and (5).
2. The following shall not be considered liquid assets:
(a)
assets that are issued by a credit institution unless they fulfil one of the following conditions:
(i)
they are bonds eligible for the treatment set out in Article 129(4) or (5) or asset backed instruments if demonstrated to be of the highest credit quality as established by EBA pursuant to the criteria in Article 509 (3), (4) and (5);
(ii)
they are bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC other than those referred to in point (i) of this point;
(iii)
the credit institution has been set up by a Member State central or regional government and that government has an obligation to protect the economic basis of the institution and maintain its viability throughout its lifetime; or the asset is explicitly guaranteed by that government; or at least 90 % of the loans granted by the institution are directly or indirectly guaranteed by that government and the asset is predominantly used to fund promotional loans granted on a non-competitive, not for profit basis in order to promote that government's public policy objectives;
(b)
assets that are provided as collateral to the institution under reverse repo and securities financing transactions and that are held by the institution only as a credit risk mitigant and that are not legally and contractually available for use by the institution;
(c)
assets issued by any of the following:
(i)
an investment firm;
(ii)
an insurance undertaking;
(iii)
a financial holding company;
(iv)
a mixed financial holding company;
(v)
any other entity that performs one or more of the activities listed in Annex I to Directive 2013/36/EU as its main business.
3. In accordance with paragraph 1, institutions shall report assets that fulfil the following conditions as liquid assets:
(a)
they are unencumbered or stand available within collateral pools to be used for the obtaining of additional funding under committed but not yet funded credit lines available to the institution;
(b)
they are not issued by the institution itself or its parent or subsidiary institutions or another subsidiary of its parent institutions or parent financial holding company;
(c)
their price is generally agreed upon by markets participants and can easily be observed in the market, or their price can be determined by a formula that is easy to calculate based on publicly available inputs and does not depend on strong assumptions as is typically the case for structured or exotic products;
(d)
they are eligible collateral for standard liquidity operations of a central bank in a Member State or if the liquid assets are held to meet liquidity outflows in the currency of a third country, of the central bank of that third country;
(e)
they are listed on a recognised exchange or they are tradable on active outright sale or via a simple repurchase agreement on approved repurchase markets. These criteria shall be assessed separately for each market.
The conditions referred to in points (c), (d) and (e) of the first subparagraph shall not apply to the assets referred to in point (e) of paragraph 1.
The condition referred to in point (d) of the first subparagraph shall not apply in the case of liquid assets held to meet liquidity outflows in a currency in which there is an extremely narrow definition of central bank eligibility. In the case of liquid assets denominated in currencies of third countries, this exception shall apply and only apply if the competent authorities of the third country apply the same or an equivalent exception.
4. Notwithstanding the provisions of paragraphs 1, 2 and 3, pending the specification of a binding liquidity requirement in accordance with Article 460 and in accordance with the second subparagraph of paragraph 1 of this Article, institutions shall report on:
(a)
other non-central bank eligible but tradable assets such as equities and gold based on transparent and objective criteria, including some or all of the criteria listed in Article 509(3), (4) and (5);
(b)
other central bank eligible and tradable assets such as asset backed instruments of the highest credit quality as established by EBA pursuant to the criteria in Article 509(3), (4) and (5);
(c)
other central bank eligible but non-tradable assets such as credit claims as established by EBA pursuant to the criteria in Article 509(3), (4) and (5).
5. EBA shall develop draft implementing technical standards listing the currencies which meet the conditions referred to in the third subparagraph of paragraph 3.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 March 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Before the entry into force of the technical standards referred to in the third subparagraph, institutions may continue to apply the treatment set out in the second subparagraph of paragraph 3, where the competent authorities have applied that treatment before 1 January 2014.
6. Shares or units in CIUs may be treated as liquid assets up to an absolute amount of EUR 500 million in the portfolio of liquid assets of each institution provided that the requirements in Article 132(3) are met and that the CIU, apart from derivatives to mitigate interest rate or credit or currency risk, only invests in liquid assets as referred to in paragraph 1 of this Article.
The use or potential use by a CIU of derivative instruments to hedge risks of permitted investments shall not prevent that CIU from being eligible. Where the value of the shares or units of the CIU is not regularly marked to market by the third parties referred to in points (a) and (b) of Article 418(4) and the competent authority is not satisfied that an institution has developed robust methodologies and processes for such valuation as referred to in the first sentence of Article 418(4), shares or units in that CIU shall not be treated as liquid assets.
7. Where a liquid asset ceases to be eligible in the stock of liquid assets, an institution may nevertheless continue to consider it a liquid asset for an additional period of 30 calendar days. Where a liquid asset in a CIU ceases to be eligible for the treatment set out in paragraph 6, the shares or units in the CIU may nevertheless be considered a liquid asset for an additional period of 30 days provided that those assets do not exceed 10 % of the CIU's overall assets.
Article 417
Operational requirements for holdings of liquid assets
The institution shall only report as liquid assets those holdings of liquid assets that meet the following conditions:
(a)
they are appropriately diversified. Diversification is not required in terms of assets corresponding to points (a), (b) and (c) of Article 416(1);
(b)
they are legally and practically readily available at any time during the next 30 days to be liquidated via outright sale or via a simple repurchase agreement on approved repurchase markets in order to meet obligations coming due. Liquid assets referred to in point (c) of Article 416(1) which are held in third countries where there are transfer restrictions or which are denominated in non-convertible currencies shall be considered available only to the extent that they correspond to outflows in the third country or currency in question, unless the institution can demonstrate to the competent authorities that it has appropriately hedged the ensuing currency risk;
(c)
the liquid assets are controlled by a liquidity management function;
(d)
a portion of the liquid assets except those referred to in points (a), (c) and (e) of Article 416(1) is periodically and at least annually liquidated via outright sale or via simple repurchase agreements on an approved repurchase market for the following purposes:
(i)
to test the access to the market for these assets;
(ii)
to test the effectiveness of its processes for the liquidation of assets;
(iii)
to test the usability of the assets;
(iv)
to minimise the risk of negative signalling during a period of stress;
(e)
price risks associated with the assets may be hedged but the liquid assets are subject to appropriate internal arrangements that ensure that they are readily available to the treasury when needed and especially that they are not used in other ongoing operations, including:
(i)
hedging or other trading strategies;
(ii)
providing credit enhancements in structured transactions;
(iii)
covering operational costs.
(f)
the denomination of the liquid assets is consistent with the distribution by currency of liquidity outflows after the deduction of inflows.
Article 418
Valuation of liquid assets
1. The value of a liquid asset to be reported shall be its market value, subject to appropriate haircuts that reflect at least the duration, the credit and liquidity risk and typical repo haircuts in periods of general market stress. The haircuts shall not be less than 15 % for the assets referred to in point (d) of Article 416(1). If the institution hedges the price risk associated with an asset, it shall take into account the cash flow resulting from the potential close-out of the hedge.
2. Shares or units in CIUs as referred to in Article 416(6) shall be subject to haircuts, looking through to the underlying assets as follows:
(a)
0 % for the assets referred to in point (a) of Article 416(1);
(b)
5 % for the assets referred to in points (b) and (c) of Article 416(1);
(c)
20 % for the assets referred to in point (d) of Article 416(1).
3. The look-through approach referred to in paragraph 2 shall be applied as follows:
(a)
where the institution is aware of the underlying exposures of a CIU, it may look through to those underlying exposures in order to assign them to points (a) to (d) of Article 416(1);
(b)
where the institution is not aware of the underlying exposures of a CIU, it shall be assumed that the CIU invests, to the maximum extent allowed under its mandate, in descending order in the asset types referred to in points (a) to (d) of Article 416(1) until the maximum total investment limit is reached.
4. Institutions shall develop robust methodologies and processes to calculate and report the market value and haircuts for shares or units in CIUs. Only where they can demonstrate to the satisfaction of the competent authority that the materiality of the exposure does not justify the development of their own methodologies, institutions may rely on the following third parties to calculate and report the haircuts for shares or units in CIUs, in accordance with the methods set out in points (a) and (b) of paragraph 3:
(a)
the depository institution of the CIU provided that the CIU exclusively invests in securities and deposits all securities at this depository institution;
(b)
for other CIUs, the CIU management company, provided that the CIU management company meets the criteria set out in Article 132(3)(a).
The correctness of the calculations by the depository institution or the CIU management company shall be confirmed by an external auditor.
Article 419
Currencies with constraints on the availability of liquid assets
1. EBA shall assess the availability for institutions of the liquid assets referred to in point (b) of Article 416(1) in the currencies that are relevant for institutions established in the Union.
2. Where the justified needs for liquid assets in light of the requirement in Article 412 are exceeding the availability of those liquid assets in a currency, one or more of the following derogations shall apply:
(a)
by way of derogation from point (f) of Article 417, the denomination of the liquid assets may be inconsistent with the distribution by currency of liquidity outflows after the deduction of inflows;
(b)
for currencies of a Member State or third countries, required liquid assets may be substituted by credit lines from the central bank of that Member State or third country, which are contractually irrevocably committed for the next 30 days and are fairly priced, independent of the amount currently drawn, provided that the competent authorities of that Member State or third country do the same and that Member State or third country has comparable reporting requirements in place.
3. The derogations applied in accordance with paragraph 2 shall be inversely proportional to the availability of the relevant assets. The justified needs of institutions shall be assessed taking into account their ability to reduce, by sound liquidity management, the need for those liquid assets and the holdings of those assets by other market participants.
4. EBA shall develop draft implementing technical standards listing the currencies which meet the conditions set out in this Article.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 March 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the derogations referred to in paragraph 2 including the conditions of their application.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 March 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 420
Liquidity outflows
1. Pending the specification of a liquidity requirement in accordance with Article 460, liquidity outflows to be reported shall include:
(a)
the current amount outstanding for retail deposits as set out in Article 421;
(b)
the current amounts outstanding of other liabilities that come due, can be called for payout by the issuing institutions or by the provider of the funding or entail an implicit expectation of the provider of the funding that the institution would repay the liability during the next 30 days as set out in Article 422;
(c)
the additional outflows referred to in Article 423;
(d)
the maximum amount that can be drawn during the next 30 days from undrawn committed credit and liquidity facilities, as set out in Article 424;
(e)
the additional outflows identified in the assessment in accordance with paragraph 2.
2. Institutions shall regularly assess the likelihood and potential volume of liquidity outflows during the next 30 days as far as products or services are concerned, which are not captured in Articles 422, 423 and 424 and which they offer or sponsor or which potential purchasers would consider to be associated with them, including but not limited to liquidity outflows resulting from any contractual arrangements such as other off-balance sheet and contingent funding obligations, including, but not limited to committed funding facilities, un-drawn loans and advances to wholesale counterparties, mortgages that have been agreed but not yet drawn down, credit cards, overdrafts, planned outflows related to renewal or extension of new retail or wholesale loans, planned derivative payables and trade finance off-balance sheet related products, as referred to in Article 429 and in Annex I. These outflows shall be assessed under the assumption of a combined idiosyncratic and market-wide stress scenario.
For this assessment, institutions shall take particular account of material reputational damage that could result from not providing liquidity support to such products or services. Institutions shall report not less than annually to the competent authorities those products and services for which the likelihood and potential volume of the liquidity outflows referred to in the first subparagraph are material and the competent authorities shall determine the outflows to be assigned. The competent authorities may apply an outflow rate up to 5 % for trade finance off-balance sheet related products, as referred to in Article 429 and Annex I.
The competent authorities shall at least annually report to EBA the types of products or services for which they have determined outflows on the basis of the reports from institutions. They shall in that report also explain the methodology applied to determine the outflows.
Article 421
Outflows on retail deposits
1. Institutions shall separately report the amount of retail deposits covered by a Deposit Guarantee Scheme in accordance with Directive 94/19/EC or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country, and multiply by at least 5 % where the deposit is either of the following:
(a)
part of an established relationship making withdrawal highly unlikely;
(b)
held in a transactional account, including accounts to which salaries are regularly credited.
2. Institutions shall multiply other retail deposits not referred to in paragraph 1 by at least 10 %.
3. Taking into account the behaviour of local depositors as advised by competent authorities, EBA shall issue guidelines by 1 January 2014 on the criteria to determine the conditions of application of paragraphs 1 and 2 in relation to the identification of retail deposits subject to different outflows and the definitions of those products for purposes of this Title. Those guidelines shall take account of the likelihood of these deposits to lead to outflows of liquidity during the next 30 days. These outflows shall be assessed under the assumption of a combined idiosyncratic and market-wide stress scenario.
4. Notwithstanding paragraphs 1 and 2, institutions shall multiply retail deposits that they have taken in third countries by a higher percentage than provided for in those paragraphs if such percentage is provided by comparable third country reporting requirements.
5. Institutions may exclude from the calculation of outflows certain clearly circumscribed categories of retail deposits as long as in each and every instance the institution rigorously applies the following for the whole category of those deposits, unless in individually justified circumstances of hardship for the depositor:
(a)
within 30 days, the depositor is not allowed to withdraw the deposit; or
(b)
for early withdrawals within 30 days, the depositor has to pay a penalty that includes the loss of interest between the date of withdrawal and the contractual maturity date plus a material penalty that does not have to exceed the interest due for the time elapsed between the date of deposit and the date of withdrawal.
Article 422
Outflows on other liabilities
1. Institutions shall multiply liabilities resulting from the institution's own operating expenses by 0 %.
2. Institutions shall multiply liabilities resulting from secured lending and capital market-driven transactions as defined in point (3) of Article 192 by:
(a)
0 % up to the value of the liquid assets in accordance with Article 418 if they are collateralised by assets that would qualify as liquid assets in accordance with Article 416;
(b)
100 % over the value of the liquid assets in accordance with Article 418, if they are collateralized by assets that would qualify as liquid assets in accordance with Article 416;
(c)
100 % if they are collateralized by assets that would not qualify as liquid assets in accordance with Article 416, with the exception of transactions covered by points (d) and (e) of this paragraph;
(d)
25 % if they are collateralized by assets that would not qualify as liquid assets in accordance with Article 416 and the lender is the central government, a public sector entity of the Member State in which the credit institution has been authorised or has established a branch, or a multilateral development bank. Public sector entities that receive that treatment shall be limited to those that have a risk weight of 20 % or lower in accordance with Chapter 2, Title II of Part Three;
(e)
0 % if the lender is a central bank.
3. Institutions shall multiply liabilities resulting from deposits that have to be maintained:
(a)
by the depositor in order to obtain clearing, custody or cash management or other comparable services from the institution;
(b)
in the context of common task sharing within an institutional protection scheme meeting the requirements of Article 113(7) or as a legal or statutory minimum deposit by another entity being a Member of the same institutional protection scheme;
(c)
by the depositor in the context of an established operational relationship other than that mentioned in point (a);
(d)
by the depositor to obtain cash clearing and central credit institution services and where the credit institution belongs to a network in accordance with legal or statutory provisions;
by 5 % in the case of point (a) to the extent to which they are covered by a Deposit Guarantee Scheme in accordance with Directive 94/19/EC or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country and by 25 % otherwise.
Deposits from credit institutions placed at central credit institutions that are considered as liquid assets in accordance with Article 416(1)(f) shall be multiplied by 100 % outflow rate.
4. Clearing, custody or cash management or other comparable services referred to in points (a) and (d) of paragraph 3 only covers such services to the extent that they are rendered in the context of an established relationship on which the depositor has substantial dependency. They shall not merely consist in correspondent banking or prime brokerage services and the institution shall have evidence that the client is unable to withdraw amounts legally due over a 30 day horizon without compromising its operational functioning.
Pending a uniform definition of an established operational relationship as referred to in point (c) of paragraph 3, institutions shall themselves establish the criteria to identify an established operational relationship for which they have evidence that the client is unable to withdraw amounts legally due over a 30 day horizon without compromising their operational functioning and shall report these criteria to the competent authorities. Competent authorities may, in the absence of a uniform definition, provide general guidance that institutions shall follow in identifying deposits maintained by the depositor in a context of an established operational relationship.
5. Institutions shall multiply liabilities resulting from deposits by clients that are not financial customers to the extent they do not fall under paragraphs 3 and 4 by 40 % and shall multiply the amount of these liabilities covered by a Deposit Guarantee Scheme in accordance with Directive 94/19/EC or an equivalent Deposit Guarantee Scheme in a third country by 20 %.
6. Institutions shall take outflows and inflows expected over the 30 day horizon from the contracts listed in Annex II into account on a net basis across counterparties and shall multiply them by 100 % in the case of a net outflow. Net basis shall mean also net of collateral to be received that qualifies as liquid assets under Article 416.
7. Institutions shall separately report other liabilities that do not fall under paragraphs 1 to 5.
8. Competent authorities may grant the permission to apply a lower outflow percentage on a case-by-case basis, to the liabilities referred to in paragraph 7, when all of the following conditions are fulfilled:
(a)
the depositor is:
(i)
a parent or subsidiary institution of the institution or another subsidiary of the same parent institution;
(ii)
linked to the institution by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC;
(iii)
an institution falling within the same institutional protection scheme meeting the requirements of Article 113(7);
(iv)
the central institution or a member of a network compliant with Article 400 (2)(d);
(b)
there are reasons to expect a lower outflow over the next 30 days even under a combined idiosyncratic and market-wide stress scenario;
(c)
a corresponding symmetric or more conservative inflow is applied by the depositor by way of derogation from Article 425;
(d)
the institution and the depositor are established in the same Member State.
9. Competent authorities may waive the conditions set out in point (d) of paragraph 8 where point (b) of Article 20(1) is applied. In that case additional objective criteria as set out in the delegated act referred to in Article 460 have to be met. Where such lower outflow is permitted to be applied, the competent authorities shall inform EBA about the result of the process referred to in point (b) of Article 20(1). The fulfilment of the conditions for such lower outflows shall be regularly reviewed by the competent authorities.
10. EBA shall develop draft regulatory technical standards to further specify the additional objective criteria referred to in paragraph 9.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 423
Additional Outflows
1. Collateral other than assets referred to in Article 416(1)(a), (b) and (c), which is posted by the institution for contracts listed in Annex II and credit derivatives, shall be subject to an additional outflow of 20 %.
2. Institutions shall notify to the competent authorities all contracts entered into the contractual conditions of which lead, within 30 days following a material deterioration of the credit quality of the institution, to liquidity outflows or additional collateral needs. If the competent authorities consider such contracts material in relation to the potential liquidity outflows of the institution, they shall require the institution to add an additional outflow for those contracts corresponding to the additional collateral needs resulting from a material deterioration in the credit quality of the institution such as a downgrade in its external credit assessment by three notches. The institution shall regularly review the extent of this material deterioration in light of what is relevant under the contracts it has entered into and shall notify the result of its review to the competent authorities.
3. The institution shall add an additional outflow corresponding to collateral needs that would result from the impact of an adverse market scenario on the institution's derivatives transactions, financing transactions and other contracts if material.
EBA shall develop draft regulatory technical standards to determine the conditions of application in relation to the notion of materiality and methods for the measurement of this additional outflow.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 March 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the second subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
4. The institution shall add an additional outflow corresponding to the market value of securities or other assets sold short and to be delivered within the 30 days horizon unless the institution owns the securities to be delivered or has borrowed them at terms requiring their return only after the 30 day horizon and the securities do not form part of the institutions liquid assets.
5. The institution shall add an additional outflow corresponding to:
(a)
the excess collateral the institution holds that can be contractually called at any time by the counterparty;
(b)
collateral that is due to be returned to a counterparty;
(c)
collateral that corresponds to assets that would qualify as liquid assets for the purposes of Article 416 that can be substituted for assets corresponding to assets that would not qualify as liquid assets for the purposes of Article 416 without the consent of the institution.
6. Deposits received as collateral shall not be considered liabilities for the purposes of Article 422 but will be subject to the provisions of this Article where applicable.
Article 424
Outflows from credit and liquidity facilities
1. Institutions shall report outflows from committed credit facilities and committed liquidity facilities, which shall be determined as a percentage of the maximum amount that can be drawn within the next 30 days. This maximum amount that can be drawn may be assessed net of any liquidity requirement that would be mandated under Article 420(2) for the trade finance off-balance sheet items and net of the value in accordance with Article 418 of collateral to be provided if the institution can reuse the collateral and if the collateral is held in the form of liquid assets in accordance with Article 416. The collateral to be provided shall not be assets issued by the counterparty of the facility or one of its affiliated entities. If the necessary information is available to the institution, the maximum amount that can be drawn for credit and liquidity facilities shall be determined as the maximum amount that could be drawn given the counterparty's own obligations or given the pre-defined contractual drawdown schedule coming due over the next 30 days.
2. The maximum amount that can be drawn of undrawn committed credit facilities and undrawn committed liquidity facilities within the next 30 days shall be multiplied by 5 % if they qualify for the retail exposure class under the Standardised or IRB approaches for credit risk.
3. The maximum amount that can be drawn of undrawn committed credit facilities and undrawn committed liquidity facilities within the next 30 days shall be multiplied by 10 % where they meet the following conditions:
(a)
they do not qualify for the retail exposure class under the Standardised or IRB approaches for credit risk;
(b)
they have been provided to clients that are not financial customers;
(c)
they have not been provided for the purpose of replacing funding of the client in situations where he is unable to obtain its funding requirements in the financial markets.
4. The committed amount of a liquidity facility that has been provided to an SSPE for the purpose of enabling such an SSPE to purchase assets other than securities from clients that are not financial customers shall be multiplied by 10 % to the extent that it exceeds the amount of assets currently purchased from clients and where the maximum amount that can be drawn is contractually limited to the amount of assets currently purchased.
5. The institutions shall report the maximum amount that can be drawn of other undrawn committed credit facilities and undrawn committed liquidity facilities within the next 30 days. This applies in particular to the following:
(a)
liquidity facilities that the institution has granted to SSPEs other than those referred to in point (b) of paragraph 3;
(b)
arrangements under which the institution is required to buy or swap assets from an SSPE;
(c)
facilities extended to credit institutions;
(d)
facilities extended to financial institutions and investment firms.
6. By way of derogation from paragraph 5, institutions which have been set up and are sponsored by at least one Member State's central or regional government may apply the treatments set out in paragraphs 2 and 3 also to credit and liquidity facilities that are provided to institutions for the sole purpose of directly or indirectly funding promotional loans qualifying for the exposure classes referred to in those paragraphs. By way of derogation from point (d) of Article 425(2), where those promotional loans are extended via another institution as intermediary (pass through loans), a symmetric in and outflow may be applied by institutions. Those promotional loans shall be available only to persons who are not financial customers on a non-competitive, not for profit basis in order to promote public policy objectives of the Union and/or that Member State's central or regional government. It shall only be possible to draw on such facilities following the reasonably expected demand for a promotional loan and up to the amount of such demand linked to a subsequent reporting on the use of the funds disbursed.
Article 425
Inflows
1. Institutions shall report their liquidity inflows. Capped liquidity inflows shall be the liquidity inflows limited to 75 % of liquidity outflows. Institutions may exempt liquidity inflows from deposits placed with other institutions and qualifying for the treatments set out in Article 113(6) or (7) from this limit. Institutions may exempt liquidity inflows from monies due from borrowers and bond investors related to mortgage lending funded by bonds eligible for the treatment set out in Article 129(4), (5) or (6) or by bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC from this limit. Institutions may exempt inflows from promotional loans that the institutions have passed through. Subject to the prior approval of the competent authority responsible for supervision on an individual basis, the institution may fully or partially exempt inflows where the provider is a parent or a subsidiary institution of the institution or another subsidiary of the same parent institution or linked to the institution by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC.
2. The liquidity inflows shall be measured over the next 30 days. They shall comprise only contractual inflows from exposures that are not past due and for which the institution has no reason to expect non-performance within the 30-day time horizon. Liquidity inflows shall be reported in full with the following inflows reported separately:
(a)
monies due from customers that are not financial customers for the purposes of principal payment shall be reduced by 50 % of their value or by the contractual commitments to those customers to extend funding, whichever is higher. This does not apply to monies due from secured lending and capital market-driven transactions as defined in point (3) of Article 192 that are collateralised by liquid assets in accordance with Article 416 as referred to in point (d) of this paragraph.
By way of derogation from the first subparagraph of this point, institutions that have received a commitment referred to in Article 424(6) in order for them to disburse a promotional loan to a final recipient may take an inflow into account up to the amount of the outflow they apply to the corresponding commitment to extend those promotional loans;
(b)
monies due from trade financing transactions referred to in point (b) of the second subparagraph of Article 162(3) with a residual maturity of up to 30 days, shall be taken into account in full as inflows;
(c)
assets with an undefined contractual end date shall be taken into account with a 20 % inflow provided that the contract allows the bank to withdraw and request payment within 30 days;
(d)
monies due from secured lending and capital market-driven transactions as defined in point (3) of Article 192 if they are collateralised by liquid assets as referred to in Article 416(1), shall not be taken into account up to the value net of haircuts of the liquid assets and shall be taken into account in full for the remaining monies due;
(e)
monies due that the institution owing those monies treats in accordance with Article 422(3) and (4), shall be multiplied by a corresponding symmetrical inflow;
(f)
monies due from positions in major index equity instruments provided there is no double counting with liquid assets;
(g)
any undrawn credit or liquidity facilities and any other commitments received shall not be taken into account.
3. Outflows and inflows expected over the 30 day horizon from the contracts listed in Annex II shall be reflected on a net basis across counterparties and shall be multiplied by 100 % in the event of a net inflow. Net basis shall mean also net of collateral to be received that qualifies as liquid assets under Article 416.
4. By way of derogation from point (g) of paragraph 2, competent authorities may grant the permission to apply a higher inflow on a case by case basis for credit and liquidity facilities when all of the following conditions are fulfilled:
(a)
there are reasons to expect a higher inflow even under a combined market and idiosyncratic stress of the provider;
(b)
the counterparty is a parent or subsidiary institution of the institution or another subsidiary of the same parent institution or linked to the institution by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC or a member of the same institutional protection scheme referred to in Article 113(7) of this Regulation or the central institution or a member of a network that is subject to the waiver referred to in Article 10 of this Regulation;
(c)
a corresponding symmetric or more conservative outflow is applied by the counterparty by way of derogation from Articles 422, 423 and 424;
(d)
the institution and the counterparty are established in the same Member State.
5. Competent authorities may waive the condition set out in point (d) of paragraph 4 where Article 20(1)(b) is applied. In that case additional objective criteria as set out in the delegated act referred to in Article 460 have to be met. Where such higher inflow is permitted to be applied, the competent authorities shall inform EBA about the result of the process referred to in Article 20(1)(b). Fulfilment of the conditions for such higher inflows shall be regularly reviewed by the competent authorities.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to further specify the additional objective criteria referred to in paragraph 5.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2015.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. Institutions shall not report inflows from any of the liquid assets reported in accordance with Article 416 other than payments due on the assets that are not reflected in the market value of the asset.
8. Institutions shall not report inflows from any new obligations entered into.
9. Institutions shall take liquidity inflows which are to be received in third countries where there are transfer restrictions or which are denominated in non-convertible currencies into account only to the extent that they correspond to outflows respectively in the third country or currency in question.
Article 426
Updating Future liquidity requirements
Following, the adoption by the Commission of a delegated act to specify the liquidity requirement in accordance with Article 460, EBA may develop draft implementing technical standards to specify the conditions set out in Article 421(1), Article 422, with the exception of paragraphs 8, 9 and 10 of that Article, and Article 424 to take account of standards agreed internationally.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first paragraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
TITLE III
REPORTING ON STABLE FUNDING
Article 427
Items providing stable funding
1. Institutions shall report to the competent authorities, in accordance with the reporting requirements set out in Article 415(1) and the uniform reporting formats referred to in Article 415(3), the following items and their components in order to allow an assessment of the availability of stable funding:
(a)
the following own funds, after deductions have been applied, where appropriate:
(i)
tier 1 capital instruments;
(ii)
tier 2 capital instruments;
(iii)
other preferred shares and capital instruments in excess of Tier 2 allowable amount having an effective maturity of one year or greater;
(b)
the following liabilities not included in point (a):
(i)
retail deposits that qualify for the treatment set out in Article 421(1);
(ii)
retail deposits that qualify for the treatment set out in Article 421(2);
(iii)
deposits that qualify for the treatment set out in Article 422 (3) and (4);
(iv)
of the deposits referred to in point (iii), those that are subject to a deposit guarantee scheme in accordance with Directive 94/19/EC or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country deposit guarantees within the terms of Article 421(2);
(v)
of the deposits referred to in point (iii), those that fall under point (b) of Article 422(3);
(vi)
of the deposits referred to in point (iii), those that fall under point (d) of Article 422(3);
(vii)
amounts deposited not falling under point (i), (ii) or (iii) if they are not deposited by financial customers;
(viii)
all funding obtained from financial customers;
(ix)
separately for amounts falling under points (vii) and (viii) respectively, funding from secured lending and capital market-driven transactions as defined in point (3) of Article 192:
-
collateralised by assets that would qualify as liquid assets in accordance with Article 416;
-
collateralised by any other assets;
(x)
liabilities resulting from securities issued qualifying for the treatment set out in Article 129(4) or (5) or as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC;
(xi)
the following other liabilities resulting from securities issued that do not fall under point (a):
-
liabilities resulting from securities issued with an effective maturity of one year or greater;
-
liabilities resulting from securities issued with an effective maturity of less than one year;
(xii)
any other liabilities.
2. Where applicable, all items shall be presented in the following five buckets according to the closest of their maturity date and the earliest date at which they can contractually be called:
(a)
within three months;
(b)
between three and six months;
(c)
between six and nine months;
(d)
between nine and 12 months;
(e)
after 12 months.
Article 428
Items requiring stable funding
1. Unless deducted from own funds, the following items shall be reported to competent authorities separately in order to allow an assessment of the needs for stable funding:
(a)
the assets that would qualify as liquid assets in accordance with Article 416, broken down by asset type;
(b)
the following securities and money market instruments not included in point (a):
(i)
assets qualifying for credit step 1 under Article 122;
(ii)
assets qualifying for credit step 2 under Article 122;
(iii)
other assets;
(c)
equity securities of non-financial entities listed on a major index in a recognised exchange;
(d)
other equity securities;
(e)
gold;
(f)
other precious metals;
(g)
non-renewable loans and receivables, and separately those non-renewable loans and receivables for which borrowers are:
(i)
natural persons other than commercial sole proprietors and partnerships;
(ii)
SMEs that qualify for the retail exposure class under the Standardised or IRB approaches for credit risk or to a company which is eligible for the treatment set out in Article 153(4) and where the aggregate deposit placed by that client or group of connected clients is less than EUR 1 million;
(iii)
sovereigns, central banks and public sector entities;
(iv)
clients not referred to in points (i) and (ii) other than financial customers;
(v)
clients not referred to in points (i), (ii) and (iii) that are financial customers, and thereof separately those that are credit institutions and other financial customers;
(h)
non-renewable loans and receivables referred to in point (g), and thereof separately those that are:
(i)
collateralised by commercial real estate (CRE);
(ii)
collateralised by residential real estate (RRE);
(iii)
match funded (pass-through) via bonds eligible for the treatment set out in Article 129(4) or (5) or via bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC;
(i)
derivatives receivables;
(j)
any other assets;
(k)
undrawn committed credit facilities that qualify as ‧medium risk‧ or ‧medium/low risk‧ under Annex I.
2. Where applicable, all items shall be presented in the five buckets described in Article 427(2).
PART SEVEN
LEVERAGE
Article 429
Calculation of the leverage ratio
1. Institutions shall calculate their leverage ratio in accordance with the methodology set out in paragraphs 2 to 11.
2. The leverage ratio shall be calculated as an institution's capital measure divided by that institution's total exposure measure and shall be expressed as a percentage.
Institutions shall calculate the leverage ratio as the simple arithmetic mean of the monthly leverage ratios over a quarter.
3. For the purposes of paragraph 2, the capital measure shall be the Tier 1 capital.
4. The total exposure measure is the sum of the exposure values of all assets and off-balance sheet items not deducted when determining the capital measure referred to in paragraph 3.
Where institutions include a financial sector entity in which they hold a significant investment in accordance with Article 43 in their consolidation according to the applicable accounting framework, but not in their prudential consolidation in accordance with Chapter 2 of Title II of Part One, they shall determine the exposure value for the significant investment not in accordance with point (a) of paragraph 5 of this Article but as the amount that is obtained by multiplying the amount defined in point (a) of this subparagraph with the factor defined in point (b) of this subparagraph:
(a)
the sum of the exposure values of all exposures of the financial sector entity in which the significant investment is held;
(b)
for all direct, indirect and synthetic holdings of the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of the financial sector entity, the total amount of such items not deducted pursuant to Article 47 and point (b) of Article 48(1) divided by the total amount of such items.
5. Institutions shall determine the exposure value of assets in accordance with the following principles:
(a)
the exposure values of assets excluding contracts listed in Annex II and credit derivatives, means exposure values in accordance with the first sentence of Article 111(1);
(b)
physical or financial collateral, guarantees or credit risk mitigation purchased shall not be used to reduce exposure values of assets;
(c)
loans shall not be netted with deposits.
6. Institutions shall determine the exposure value of contracts listed in Annex II and of credit derivatives including those that are off-balance sheet, in accordance with the method set out in Article 274.
In determining the exposure value of contracts listed in Annex II and of credit derivatives, institutions shall take into account the effects of contracts for novation and other netting agreements, except contractual cross-product netting agreements, in accordance with Article 295.
7. By way of derogation from paragraph 6, institutions may use the method set out in Article 275 to determine the exposure value of contracts listed in points 1 and 2 of Annex II only where they also use that method for determining the exposure value of those contracts for the purposes of meeting the own funds requirements set out in Article 92.
8. When determining the potential future credit exposure of credit derivatives, institutions shall apply the principles laid down in Article 299(2) to all their credit derivatives, not just those assigned to the trading book.
9. Institutions shall determine the exposure value of repurchase transactions, securities or commodities lending or borrowing transactions, long settlement transactions and margin lending transactions including those that are off-balance sheet, in accordance with Article 220(1) to (3) and Article 222, and shall take into account the effects of master netting agreements, except contractual cross-product netting agreements, in accordance with Article 206.
10. Institutions shall determine the exposure value of off-balance sheet items, except the items referred to in paragraphs 6 and 9 of this Article, in accordance with Article 111(1), subject to the following amendments to the conversion factors listed in that Article:
(a)
the conversion factor to be applied to the nominal value for undrawn credit facilities, which may be cancelled unconditionally at any time without notice, referred to in points 4(a) and (b) of Annex I, is 10 %;
(b)
the conversion factor for medium/low risk trade finance related off-balance sheet items referred to in point 3(a) of Annex I and to officially supported export credits related off-balance sheet items referred to in point 3(b)(i) of Annex I is 20 %;
(c)
the conversion factor for medium risk trade finance related off-balance sheet items referred to in points 2(a) and 2(b)(i) of Annex I and to officially supported export credits related off-balance sheet items referred to in point 2(b)(ii) of Annex I is 50 %;
(d)
the conversion factor for all other off-balance sheet items listed in Annex I is 100 %.
11. Where national generally accepted accounting principles recognises fiduciary assets on balance sheet, in accordance with Article 10 of Directive 86/635/EEC, those assets may be excluded from the leverage ratio total exposure measure provided that they meet the criteria for non-recognition set out in International Accounting Standard (IAS) 39, as applicable under Regulation (EC) No 1606/2002, and, where applicable, the criteria for non-consolidation set out in International Financial Reporting Standard (IFRS) 10, as applicable under Regulation (EC) No 1606/2002.
Article 430
Reporting requirement
1. Institutions shall submit to the competent authorities all necessary information on the leverage ratio and its components in accordance with Article 429. Competent authorities shall take into account this information when undertaking the supervisory review referred to in Article 97 of Directive 2013/36/EU.
Institutions shall also submit to the competent authorities the information required for the purposes of the preparation of the reports referred to in Article 511.
Competent authorities shall submit the information received from institutions to EBA upon its request to facilitate the review referred to in Article 511.
2. EBA shall develop draft implementing technical standards to determine the uniform reporting template, the instructions on how to use such template, the frequencies and dates of reporting and the IT solutions, for the purposes of the reporting requirement laid down in paragraph 1.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
PART EIGHT
DISCLOSURE BY INSTITUTIONS
TITLE I
GENERAL PRINCIPLES
Article 431
Scope of disclosure requirements
1. Institutions shall publicly disclose the information laid down in Title II, subject to the provisions laid down in Article 432.
2. Permission granted by the competent authorities under Part Three for the instruments and methodologies referred to in Title III shall be subject to the public disclosure by institutions of the information laid down therein.
3. Institutions shall adopt a formal policy to comply with the disclosure requirements laid down in this Part, and have policies for assessing the appropriateness of their disclosures, including their verification and frequency. Institutions shall also have policies for assessing whether their disclosures convey their risk profile comprehensively to market participants.
Where those disclosures do not convey the risk profile comprehensively to market participants, institutions shall publicly disclose the information necessary in addition to that required in accordance with paragraph 1. However, they shall only be required to disclose information which is material and not proprietary or confidential in accordance with Article 432.
4. Institutions shall, if requested, explain their rating decisions to SMEs and other corporate applicants for loans, providing an explanation in writing when asked. The administrative costs of the explanation shall be proportionate to the size of the loan.
Article 432
Non-material, proprietary or confidential information
1. Institutions may omit one or more of the disclosures listed in Title II if the information provided by such disclosures is not regarded as material, except for the disclosures laid down in Article 435(2)(c), Article 437 and Article 450.
Information in disclosures shall be regarded as material if its omission or misstatement could change or influence the assessment or decision of a user relying on that information for the purpose of making economic decisions.
EBA shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines by 31 December 2014 on how institutions have to apply materiality in relation to the disclosure requirements of Title II.
2. Institutions may also omit one or more items of information included in the disclosures listed in Titles II and III if those items include information which is regarded as proprietary or confidential in accordance with the second and third subparagraphs, except for the disclosures laid down in Articles 437 and 450.
Information shall be regarded as proprietary to an institution if disclosing it publicly would undermine its competitive position. It may include information on products or systems which, if shared with competitors, would render an institution's investments therein less valuable.
Information shall be regarded as confidential if there are obligations to customers or other counterparty relationships binding an institution to confidentiality.
EBA shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines by 31 December 2014 on how institutions have to apply proprietary and confidentiality in relation to the disclosure requirements of Titles II and III.
3. In the exceptional cases referred to in paragraph 2, the institution concerned shall state in its disclosures the fact that the specific items of information are not disclosed, the reason for non-disclosure, and publish more general information about the subject matter of the disclosure requirement, except where these are to be classified as proprietary or confidential.
4. Paragraphs 1, 2 and 3 are without prejudice to the scope of liability for failure to disclose material information.
Article 433
Frequency of disclosure
Institutions shall publish the disclosures required by this Part at least on an annual basis.
Annual disclosures shall be published in conjunction with the date of publication of the financial statements.
Institutions shall assess the need to publish some or all disclosures more frequently than annually in the light of the relevant characteristics of their business such as scale of operations, range of activities, presence in different countries, involvement in different financial sectors, and participation in international financial markets and payment, settlement and clearing systems. That assessment shall pay particular attention to the possible need for more frequent disclosure of items of information laid down in Article 437, and points (c) to (f) of Article 438, and information on risk exposure and other items prone to rapid change.
EBA shall, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, issue guidelines by 31 December 2014 on institutions assessing more frequent disclosures of Titles II and III.
Article 434
Means of disclosures
1. Institutions may determine the appropriate medium, location and means of verification to comply effectively with the disclosure requirements laid down in this Part. To the degree feasible, all disclosures shall be provided in one medium or location. If a similar piece of information is disclosed in two or more media, a reference to the synonymous information in the other media shall be included within each medium.
2. Equivalent disclosures made by institutions under accounting, listing or other requirements may be deemed to constitute compliance with this Part. If disclosures are not included in the financial statements, institutions shall unambiguously indicate in the financial statements where they can be found.
TITLE II
TECHNICAL CRITERIA ON TRANSPARENCY AND DISCLOSURE
Article 435
Risk management objectives and policies
1. Institutions shall disclose their risk management objectives and policies for each separate category of risk, including the risks referred to under this Title. These disclosures shall include:
(a)
the strategies and processes to manage those risks;
(b)
the structure and organisation of the relevant risk management function including information on its authority and statute, or other appropriate arrangements;
(c)
the scope and nature of risk reporting and measurement systems;
(d)
the policies for hedging and mitigating risk, and the strategies and processes for monitoring the continuing effectiveness of hedges and mitigants;
(e)
a declaration approved by the management body on the adequacy of risk management arrangements of the institution providing assurance that the risk management systems put in place are adequate with regard to the institution's profile and strategy;
(f)
a concise risk statement approved by the management body succinctly describing the institution's overall risk profile associated with the business strategy. This statement shall include key ratios and figures providing external stakeholders with a comprehensive view of the institution's management of risk, including how the risk profile of the institution interacts with the risk tolerance set by the management body.
2. Institutions shall disclose the following information, including regular, at least annual updates, regarding governance arrangements:
(a)
the number of directorships held by members of the management body;
(b)
the recruitment policy for the selection of members of the management body and their actual knowledge, skills and expertise;
(c)
the policy on diversity with regard to selection of members of the management body, its objectives and any relevant targets set out in that policy, and the extent to which these objectives and targets have been achieved;
(d)
whether or not the institution has set up a separate risk committee and the number of times the risk committee has met;
(e)
the description of the information flow on risk to the management body.
Article 436
Scope of application
Institutions shall disclose the following information regarding the scope of application of the requirements of this Regulation in accordance with Directive 2013/36/EU:
(a)
the name of the institution to which the requirements of this Regulation apply;
(b)
an outline of the differences in the basis of consolidation for accounting and prudential purposes, with a brief description of the entities therein, explaining whether they are:
(i)
fully consolidated;
(ii)
proportionally consolidated;
(iii)
deducted from own funds;
(iv)
neither consolidated nor deducted;
(c)
any current or foreseen material practical or legal impediment to the prompt transfer of own funds or repayment of liabilities among the parent undertaking and its subsidiaries;
(d)
the aggregate amount by which the actual own funds are less than required in all subsidiaries not included in the consolidation, and the name or names of such subsidiaries;
(e)
if applicable, the circumstance of making use of the provisions laid down in Articles 7 and 9.
Article 437
Own funds
1. Institutions shall disclose the following information regarding their own funds:
(a)
a full reconciliation of Common Equity Tier 1 items, Additional Tier 1 items, Tier 2 items and filters and deductions applied pursuant to Articles 32 to 35, 36, 56, 66 and 79 to own funds of the institution and the balance sheet in the audited financial statements of the institution;
(b)
a description of the main features of the Common Equity Tier 1 and Additional Tier 1 instruments and Tier 2 instruments issued by the institution;
(c)
the full terms and conditions of all Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 instruments;
(d)
separate disclosure of the nature and amounts of the following:
(i)
each prudential filter applied pursuant to Articles 32 to 35;
(ii)
each deduction made pursuant to Articles 36, 56 and 66;
(iii)
items not deducted in accordance with Articles 47, 48, 56, 66 and 79;
(e)
a description of all restrictions applied to the calculation of own funds in accordance with this Regulation and the instruments, prudential filters and deductions to which those restrictions apply;
(f)
where institutions disclose capital ratios calculated using elements of own funds determined on a basis other than that laid down in this Regulation, a comprehensive explanation of the basis on which those capital ratios are calculated.
2. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify uniform templates for disclosure under points (a), (b), (d) and (e) of paragraph 1.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 February 2015.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 438
Capital requirements
Institutions shall disclose the following information regarding the compliance by the institution with the requirements laid down in Article 92 of this Regulation and in Article 73 of Directive 2013/36/EU:
(a)
a summary of the institution's approach to assessing the adequacy of its internal capital to support current and future activities;
(b)
upon demand from the relevant competent authority, the result of the institution's internal capital adequacy assessment process including the composition of the additional own funds requirements based on the supervisory review process as referred to in point (a) of Article 104(1) of Directive 2013/36/EU;
(c)
for institutions calculating the risk-weighted exposure amounts in accordance with Chapter 2 of Part Three, Title II, 8 % of the risk-weighted exposure amounts for each of the exposure classes specified in Article 112;
(d)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts in accordance with Chapter 3 of Part Three, Title II, 8 % of the risk-weighted exposure amounts for each of the exposure classes specified in Article 147. For the retail exposure class, this requirement applies to each of the categories of exposures to which the different correlations in Article 154(1) to (4) correspond. For the equity exposure class, this requirement applies to:
(i)
each of the approaches provided in Article 155;
(ii)
exchange traded exposures, private equity exposures in sufficiently diversified portfolios, and other exposures;
(iii)
exposures subject to supervisory transition regarding own funds requirements;
(iv)
exposures subject to grandfathering provisions regarding own funds requirements;
(e)
own funds requirements calculated in accordance with points (b) and (c) of Article 92(3);
(f)
own funds requirements calculated in accordance with Part Three, Title III, Chapters 2, 3 and 4 and disclosed separately.
The institutions calculating the risk-weighted exposure amounts in accordance with Article 153(5) or Article 155(2) shall disclose the exposures assigned to each category in Table 1 of Article 153(5), or to each risk weight mentioned in Article 155(2).
Article 439
Exposure to counterparty credit risk
Institutions shall disclose the following information regarding the institution's exposure to counterparty credit risk as referred to in Part Three, Title II, Chapter 6:
(a)
a discussion of the methodology used to assign internal capital and credit limits for counterparty credit exposures;
(b)
a discussion of policies for securing collateral and establishing credit reserves;
(c)
a discussion of policies with respect to wrong-way risk exposures;
(d)
a discussion of the impact of the amount of collateral the institution would have to provide given a downgrade in its credit rating;
(e)
gross positive fair value of contracts, netting benefits, netted current credit exposure, collateral held and net derivatives credit exposure. Net derivatives credit exposure is the credit exposure on derivatives transactions after considering both the benefits from legally enforceable netting agreements and collateral arrangements;
(f)
measures for exposure value under the methods set out in Part Three, Title II, Chapter 6, Sections 3 to 6 whichever method is applicable;
(g)
the notional value of credit derivative hedges, and the distribution of current credit exposure by types of credit exposure;
(h)
the notional amounts of credit derivative transactions, segregated between use for the institution's own credit portfolio, as well as in its intermediation activities, including the distribution of the credit derivatives products used, broken down further by protection bought and sold within each product group;
(i)
the estimate of α if the institution has received the permission of the competent authorities to estimate α.
Article 440
Capital buffers
1. An institution shall disclose the following information in relation to its compliance with the requirement for a countercyclical capital buffer referred to in Title VII, Chapter 4 of Directive 2013/36/EU:
(a)
the geographical distribution of its credit exposures relevant for the calculation of its countercyclical capital buffer;
(b)
the amount of its institution specific countercyclical capital buffer.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards specifying the disclosure requirements set out in paragraph 1.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 441
Indicators of global systemic importance
1. Institutions identified as G-SIIs in accordance with Article 131 of Directive 2013/36/EU shall disclose, on an annual basis, the values of the indicators used for determining the score of the institutions in accordance with the identification methodology referred to in that Article.
2. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the uniform formats and date for the purposes of the disclosure referred to in paragraph 1. In developing those technical standards, EBA shall take into account international standards.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 July 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 442
Credit risk adjustments
Institutions shall disclose the following information regarding the institution's exposure to credit risk and dilution risk:
(a)
the definitions for accounting purposes of ‧past due‧ and ‧impaired‧;
(b)
a description of the approaches and methods adopted for determining specific and general credit risk adjustments;
(c)
the total amount of exposures after accounting offsets and without taking into account the effects of credit risk mitigation, and the average amount of the exposures over the period broken down by different types of exposure classes;
(d)
the geographic distribution of the exposures, broken down in significant areas by material exposure classes, and further detailed if appropriate;
(e)
the distribution of the exposures by industry or counterparty type, broken down by exposure classes, including specifying exposure to SMEs, and further detailed if appropriate;
(f)
the residual maturity breakdown of all the exposures, broken down by exposure classes, and further detailed if appropriate;
(g)
by significant industry or counterparty type, the amount of:
(i)
impaired exposures and past due exposures, provided separately;
(ii)
specific and general credit risk adjustments;
(iii)
charges for specific and general credit risk adjustments during the reporting period;
(h)
the amount of the impaired exposures and past due exposures, provided separately, broken down by significant geographical areas including, if practical, the amounts of specific and general credit risk adjustments related to each geographical area;
(i)
the reconciliation of changes in the specific and general credit risk adjustments for impaired exposures, shown separately. The information shall comprise:
(i)
a description of the type of specific and general credit risk adjustments;
(ii)
the opening balances;
(iii)
the amounts taken against the credit risk adjustments during the reporting period;
(iv)
the amounts set aside or reversed for estimated probable losses on exposures during the reporting period, any other adjustments including those determined by exchange rate differences, business combinations, acquisitions and disposals of subsidiaries, and transfers between credit risk adjustments;
(v)
the closing balances.
Specific credit risk adjustments and recoveries recorded directly to the income statement shall be disclosed separately.
Article 443
Unencumbered assets
EBA shall issue guidelines specifying the disclosure of unencumbered assets, taking into account Recommendation ESRB/2012/2 of the European Systemic Risk Board of 20 December 2012 on funding of credit institutions (31) and in particular Recommendation D - Market transparency on asset encumbrance, by 30 June 2014. Those guidelines shall be adopted in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010.
EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify disclosure of the balance sheet value per exposure class broken down by asset quality and the total amount of the balance sheet value that is unencumbered, taking into account Recommendation ESRB/2012/2 and conditional on EBA considering in its report that such additional disclosure offers reliable and meaningful information.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2016.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 444
Use of ECAIs
For institutions calculating the risk-weighted exposure amounts in accordance with Part Three, Title II, Chapter 2, the following information shall be disclosed for each of the exposure classes specified in Article 112:
(a)
the names of the nominated ECAIs and ECAs and the reasons for any changes;
(b)
the exposure classes for which each ECAI or ECA is used;
(c)
a description of the process used to transfer the issuer and issue credit assessments onto items not included in the trading book;
(d)
the association of the external rating of each nominated ECAI or ECA with the credit quality steps prescribed in Part Three, Title II, Chapter 2, taking into account that this information needs not be disclosed if the institution complies with the standard association published by EBA;
(e)
the exposure values and the exposure values after credit risk mitigation associated with each credit quality step prescribed in Part Three, Title II, Chapter 2 as well as those deducted from own funds.
Article 445
Exposure to market risk
The institutions calculating their own funds requirements in accordance with points (b) and (c) of Article 92(3) shall disclose those requirements separately for each risk referred to in those provisions. In addition, the own funds requirement for specific interest rate risk of securitisation positions shall be disclosed separately.
Article 446
Operational risk
Institutions shall disclose the approaches for the assessment of own funds requirements for operational risk that the institution qualifies for; a description of the methodology set out in Article 312(2), if used by the institution, including a discussion of relevant internal and external factors considered in the institution's measurement approach, and in the case of partial use, the scope and coverage of the different methodologies used.
Article 447
Exposures in equities not included in the trading book
Institutions shall disclose the following information regarding the exposures in equities not included in the trading book:
(a)
the differentiation between exposures based on their objectives, including for capital gains relationship and strategic reasons, and an overview of the accounting techniques and valuation methodologies used, including key assumptions and practices affecting valuation and any significant changes in these practices;
(b)
the balance sheet value, the fair value and, for those exchange-traded, a comparison to the market price where it is materially different from the fair value;
(c)
the types, nature and amounts of exchange-traded exposures, private equity exposures in sufficiently diversified portfolios, and other exposures;
(d)
the cumulative realised gains or losses arising from sales and liquidations in the period; and
(e)
the total unrealised gains or losses, the total latent revaluation gains or losses, and any of these amounts included in the original or additional own funds.
Article 448
Exposure to interest rate risk on positions not included in the trading book
Institutions shall disclose the following information on their exposure to interest rate risk on positions not included in the trading book:
(a)
the nature of the interest rate risk and the key assumptions (including assumptions regarding loan prepayments and behaviour of non-maturity deposits), and frequency of measurement of the interest rate risk;
(b)
the variation in earnings, economic value or other relevant measure used by the management for upward and downward rate shocks according to management's method for measuring the interest rate risk, broken down by currency.
Article 449
Exposure to securitisation positions
Institutions calculating risk weighted exposure amounts in accordance with Part Three, Title II, Chapter 5 or own funds requirements in accordance with Article 337 or 338 shall disclose the following information, where relevant, separately for their trading and non-trading book:
(a)
a description of the institution's objectives in relation to securitisation activity;
(b)
the nature of other risks including liquidity risk inherent in securitised assets;
(c)
the type of risks in terms of seniority of underlying securitisation positions and in terms of assets underlying those latter securitisation positions assumed and retained with re-securitisation activity;
(d)
the different roles played by the institution in the securitisation process;
(e)
an indication of the extent of the institution's involvement in each of the roles referred to in point (d);
(f)
a description of the processes in place to monitor changes in the credit and market risk of securitisation exposures including, how the behaviour of the underlying assets impacts securitisation exposures and a description of how those processes differ for re-securitisation exposures;
(g)
a description of the institution's policy governing the use of hedging and unfunded protection to mitigate the risks of retained securitisation and re-securitisation exposures, including identification of material hedge counterparties by relevant type of risk exposure;
(h)
the approaches to calculating risk weighted exposure amounts that the institution follows for its securitisation activities including the types of securitisation exposures to which each approach applies;
(i)
the types of SSPE that the institution, as sponsor, uses to securitise third-party exposures including whether and in what form and to what extent the institution has exposures to those SSPEs, separately for on- and off-balance sheet exposures, as well as a list of the entities that the institution manages or advises and that invest in either the securitisation positions that the institution has securitised or in SSPEs that the institution sponsors;
(j)
a summary of the institution's accounting policies for securitisation activities, including:
(i)
whether the transactions are treated as sales or financings;
(ii)
the recognition of gains on sales;
(iii)
the methods, key assumptions, inputs and changes from the previous period for valuing securitisation positions;
(iv)
the treatment of synthetic securitisations if not covered by other accounting policies;
(v)
how assets awaiting securitisation are valued and whether they are recorded in the institution's non-trading book or the trading book;
(vi)
policies for recognising liabilities on the balance sheet for arrangements that could require the institution to provide financial support for securitised assets;
(k)
the names of the ECAIs used for securitisations and the types of exposure for which each agency is used;
(l)
where applicable, a description of the Internal Assessment Approach as set out in Part Three, Title II, Chapter 5, Section 3, including the structure of the internal assessment process and relation between internal assessment and external ratings, the use of internal assessment other than for Internal Assessment Approach capital purposes, the control mechanisms for the internal assessment process including discussion of independence, accountability, and internal assessment process review, the exposure types to which the internal assessment process is applied and the stress factors used for determining credit enhancement levels, by exposure type;
(m)
an explanation of significant changes to any of the quantitative disclosures in points (n) to (q) since the last reporting period;
(n)
separately for the trading and the non-trading book, the following information broken down by exposure type:
(i)
the total amount of outstanding exposures securitised by the institution, separately for traditional and synthetic securitisations and securitisations for which the institution acts only as sponsor;
(ii)
the aggregate amount of on-balance sheet securitisation positions retained or purchased and off-balance sheet securitisation exposures;
(iii)
the aggregate amount of assets awaiting securitisation;
(iv)
for securitised facilities subject to the early amortisation treatment, the aggregate drawn exposures attributed to the originator's and investors' interests respectively, the aggregate capital requirements incurred by the institution against the originator's interest and the aggregate capital requirements incurred by the institution against the investor's shares of drawn balances and undrawn lines;
(v)
the amount of securitisation positions that are deducted from own funds or risk-weighted at 1 250 %;
(vi)
a summary of the securitisation activity of the current period, including the amount of exposures securitised and recognised gain or loss on sale;
(o)
separately for the trading and the non-trading book, the following information:
(i)
the aggregate amount of securitisation positions retained or purchased and the associated capital requirements, broken down between securitisation and re-securitisation exposures and further broken down into a meaningful number of risk-weight or capital requirement bands, for each capital requirements approach used;
(ii)
the aggregate amount of re-securitisation exposures retained or purchased broken down according to the exposure before and after hedging/insurance and the exposure to financial guarantors, broken down according to guarantor credit worthiness categories or guarantor name;
(p)
for the non-trading book and regarding exposures securitised by the institution, the amount of impaired/past due assets securitised and the losses recognised by the institution during the current period, both broken down by exposure type;
(q)
for the trading book, the total outstanding exposures securitised by the institution and subject to a capital requirement for market risk, broken down into traditional/synthetic and by exposure type;
(r)
where applicable, whether the institution has provided support within the terms of Article 248(1) and the impact on own funds.
Article 450
Remuneration policy
1. Institutions shall disclose at least the following information, regarding the remuneration policy and practices of the institution for those categories of staff whose professional activities have a material impact on its risk profile:
(a)
information concerning the decision-making process used for determining the remuneration policy, as well as the number of meetings held by the main body overseeing remuneration during the financial year, including, if applicable, information about the composition and the mandate of a remuneration committee, the external consultant whose services have been used for the determination of the remuneration policy and the role of the relevant stakeholders;
(b)
information on link between pay and performance;
(c)
the most important design characteristics of the remuneration system, including information on the criteria used for performance measurement and risk adjustment, deferral policy and vesting criteria;
(d)
the ratios between fixed and variable remuneration set in accordance with Article 94(1)(g) of Directive 2013/36/EU;
(e)
information on the performance criteria on which the entitlement to shares, options or variable components of remuneration is based;
(f)
the main parameters and rationale for any variable component scheme and any other non-cash benefits;
(g)
aggregate quantitative information on remuneration, broken down by business area;
(h)
aggregate quantitative information on remuneration, broken down by senior management and members of staff whose actions have a material impact on the risk profile of the institution, indicating the following:
(i)
the amounts of remuneration for the financial year, split into fixed and variable remuneration, and the number of beneficiaries;
(ii)
the amounts and forms of variable remuneration, split into cash, shares, share-linked instruments and other types;
(iii)
the amounts of outstanding deferred remuneration, split into vested and unvested portions;
(iv)
the amounts of deferred remuneration awarded during the financial year, paid out and reduced through performance adjustments;
(v)
new sign-on and severance payments made during the financial year, and the number of beneficiaries of such payments;
(vi)
the amounts of severance payments awarded during the financial year, number of beneficiaries and highest such award to a single person;
(i)
the number of individuals being remunerated EUR 1 million or more per financial year, for remuneration between EUR 1 million and EUR 5 million broken down into pay bands of EUR 500 000 and for remuneration of EUR 5 million and above broken down into pay bands of EUR 1 million;
(j)
upon demand from the Member State or competent authority, the total remuneration for each member of the management body or senior management.
2. For institutions that are significant in terms of their size, internal organisation and the nature, scope and the complexity of their activities, the quantitative information referred to in this Article shall also be made available to the public at the level of members of the management body of the institution.
Institutions shall comply with the requirements set out in this Article in a manner that is appropriate to their size, internal organisation and the nature, scope and complexity of their activities and without prejudice to Directive 95/46/EC.
Article 451
Leverage
1. Institutions shall disclose the following information regarding their leverage ratio calculated in accordance with Article 429 and their management of the risk of excessive leverage:
(a)
the leverage ratio and how the institution applies Article 499(2) and (3);
(b)
a breakdown of the total exposure measure as well as a reconciliation of the total exposure measure with the relevant information disclosed in published financial statements;
(c)
where applicable, the amount of derecognised fiduciary items in accordance with Article 429(11);
(d)
a description of the processes used to manage the risk of excessive leverage;
(e)
a description of the factors that had an impact on the leverage ratio during the period to which the disclosed leverage ratio refers.
2. EBA shall develop draft implementing technical standards to determine the uniform disclosure template for the disclosure referred to in paragraph 1 and the instructions on how to use such template.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 30 June 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
TITLE III
QUALIFYING REQUIREMENTS FOR THE USE OF PARTICULAR INSTRUMENTS OR METHODOLOGIES
Article 452
Use of the IRB Approach to credit risk
Institutions calculating the risk-weighted exposure amounts under the IRB Approach shall disclose the following information:
(a)
the competent authority's permission of the approach or approved transition;
(b)
an explanation and review of:
(i)
the structure of internal rating systems and relation between internal and external ratings;
(ii)
the use of internal estimates other than for calculating risk-weighted exposure amounts in accordance with Part Three, Title II, Chapter 3;
(iii)
the process for managing and recognising credit risk mitigation;
(iv)
the control mechanisms for rating systems including a description of independence, accountability, and rating systems review;
(c)
a description of the internal ratings process, provided separately for the following exposure classes:
(i)
central governments and central banks;
(ii)
institutions;
(iii)
corporate, including SMEs, specialised lending and purchased corporate receivables;
(iv)
retail, for each of the categories of exposures to which the different correlations in Article 154(1) to (4) correspond;
(v)
equities;
(d)
the exposure values for each of the exposure classes specified in Article 147. Exposures to central governments and central banks, institutions and corporates where institutions use own estimates of LGDs or conversion factors for the calculation of risk-weighted exposure amounts shall be disclosed separately from exposures for which the institutions do not use such estimates;
(e)
for each of the exposure classes central governments and central banks, institutions, corporate and equity, and across a sufficient number of obligor grades (including default) to allow for a meaningful differentiation of credit risk, institutions shall disclose:
(i)
the total exposures, including for the exposure classes central governments and central banks, institutions and corporate, the sum of outstanding loans and exposure values for undrawn commitments; and for equities the outstanding amount;
(ii)
the exposure-weighted average risk weight;
(iii)
for the institutions using own estimates of conversion factors for the calculation of risk-weighted exposure amounts, the amount of undrawn commitments and exposure-weighted average exposure values for each exposure class;
(f)
For the retail exposure class and for each of the categories set out in point (c)(iv), either the disclosures outlined in point (e) (if applicable, on a pooled basis), or an analysis of exposures (outstanding loans and exposure values for undrawn commitments) against a sufficient number of EL grades to allow for a meaningful differentiation of credit risk (if applicable, on a pooled basis);
(g)
the actual specific credit risk adjustments in the preceding period for each exposure class (for retail, for each of the categories as set out in point (c)(iv)) and how they differ from past experience;
(h)
a description of the factors that impacted on the loss experience in the preceding period (for example, has the institution experienced higher than average default rates, or higher than average LGDs and conversion factors);
(i)
the institution's estimates against actual outcomes over a longer period. At a minimum, this shall include information on estimates of losses against actual losses in each exposure class (for retail, for each of the categories as set out in point (c)(iv) over a period sufficient to allow for a meaningful assessment of the performance of the internal rating processes for each exposure class (for retail for each of the categories as set out in point (c)(iv). Where appropriate, the institutions shall further decompose this to provide analysis of PD and, for the institutions using own estimates of LGDs and/or conversion factors, LGD and conversion factor outcomes against estimates provided in the quantitative risk assessment disclosures set out in this Article;
(j)
for all exposure classes specified in Article 147 and for each category of exposure to which the different correlations in Article 154 (1) to (4) correspond:
(i)
for the institutions using own LGD estimates for the calculation of risk-weighted exposure amounts, the exposure-weighted average LGD and PD in percentage for each relevant geographical location of credit exposures;
(ii)
for the institutions that do not use own LGD estimates, the exposure-weighted average PD in percentage for each relevant geographical location of credit exposures.
For the purposes of point (c), the description shall include the types of exposure included in the exposure class, the definitions, methods and data for estimation and validation of PD and, if applicable, LGD and conversion factors, including assumptions employed in the derivation of these variables, and the descriptions of material deviations from the definition of default as set out in Article 178, including the broad segments affected by such deviations.
For the purposes of point (j), the relevant geographical location of credit exposures means exposures in the Member States in which the institution has been authorised and Member States or third countries in which institutions carry out activities through a branch or a subsidiary.
Article 453
Use of credit risk mitigation techniques
The institutions applying credit risk mitigation techniques shall disclose the following information:
(a)
the policies and processes for, and an indication of the extent to which the entity makes use of, on- and off-balance sheet netting;
(b)
the policies and processes for collateral valuation and management;
(c)
a description of the main types of collateral taken by the institution;
(d)
the main types of guarantor and credit derivative counterparty and their creditworthiness;
(e)
information about market or credit risk concentrations within the credit mitigation taken;
(f)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach or the IRB Approach, but not providing own estimates of LGDs or conversion factors in respect of the exposure class, separately for each exposure class, the total exposure value (after, where applicable, on- or off-balance sheet netting) that is covered - after the application of volatility adjustments - by eligible financial collateral, and other eligible collateral;
(g)
for institutions calculating risk-weighted exposure amounts under the Standardised Approach or the IRB Approach, separately for each exposure class, the total exposure (after, where applicable, on- or off-balance sheet netting) that is covered by guarantees or credit derivatives. For the equity exposure class, this requirement applies to each of the approaches provided in Article 155.
Article 454
Use of the Advanced Measurement Approaches to operational risk
The institutions using the Advanced Measurement Approaches set out in Articles 321 to 324 for the calculation of their own funds requirements for operational risk shall disclose a description of the use of insurances and other risk transfer mechanisms for the purpose of mitigation of this risk.
Article 455
Use of Internal Market Risk Models
Institutions calculating their capital requirements in accordance with Article 363 shall disclose the following information:
(a)
for each sub-portfolio covered:
(i)
the characteristics of the models used;
(ii)
where applicable, for the internal models for incremental default and migration risk and for correlation trading, the methodologies used and the risks measured through the use of an internal model including a description of the approach used by the institution to determine liquidity horizons, the methodologies used to achieve a capital assessment that is consistent with the required soundness standard and the approaches used in the validation of the model;
(iii)
a description of stress testing applied to the sub-portfolio;
(iv)
a description of the approaches used for back-testing and validating the accuracy and consistency of the internal models and modelling processes;
(b)
the scope of permission by the competent authority;
(c)
a description of the extent and methodologies for compliance with the requirements set out in Articles 104 and 105;
(d)
the highest, the lowest and the mean of the following:
(i)
the daily value-at-risk measures over the reporting period and as per the period end;
(ii)
the stressed value-at-risk measures over the reporting period and as per the period end;
(iii)
the risk numbers for incremental default and migration risk and for the specific risk of the correlation trading portfolio over the reporting period and as per the period-end;
(e)
the elements of the own funds requirement as specified in Article 364;
(f)
the weighted average liquidity horizon for each sub-portfolio covered by the internal models for incremental default and migration risk and for correlation trading;
(g)
a comparison of the daily end-of-day value-at-risk measures to the one-day changes of the portfolio's value by the end of the subsequent business day together with an analysis of any important overshooting during the reporting period.
PART NINE
DELEGATED AND IMPLEMENTING ACTS
Article 456
Delegated acts
1. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 462, concerning the following matters:
(a)
clarification of the definitions set out in Articles 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 and 411 to ensure uniform application of this Regulation;
(b)
clarification of the definitions set out in Articles 4, 5, 142, 153, 192, 242, 272, 300, 381 and 411 in order to take account, in the application of this Regulation, of developments on financial markets;
(c)
amendment of the list of exposure classes in Articles 112 and 147 in order to take account of developments on financial markets;
(d)
the amount specified in point (c) of Article 123, Article 147(5)(a), Article 153(4) and Article 162(4), to take into account the effects of inflation;
(e)
the list and classification of the off-balance sheet items in Annexes I and II, in order to take account of developments on financial markets;
(f)
adjustment of the categories of investment firms in Article 95(1) and Article 96(1) to take account of developments on financial markets;
(g)
clarification of the requirement laid down in Article 97 to ensure uniform application of this Regulation.
(h)
amendment of the own funds requirements as set out in Articles 301 to 311 of this Regulation and Articles 50a to 50d of Regulation (EU) No 648/2012 to take account of developments or amendments of the international standards for exposures to a central counterparty;
(i)
clarification of the terms referred to in the exemptions provided for in Article 400;
(j)
amendment of the capital measure and the total exposure measure of the leverage ratio referred to in Article 429(2) in order to correct any shortcomings discovered on the basis of the reporting referred to in Article 430(1) before the leverage ratio has to be published by institutions as set out in Article 451(1)(a).
2. EBA shall monitor the own fund requirements for credit valuation adjustment risk and by 1 January 2015 submit a report to the Commission. In particular, the report shall assess:
(a)
the treatment of CVA risk as a stand-alone charge versus an integrated component of the market risk framework;
(b)
the scope of the CVA risk charge including the exemption in Article 482;
(c)
eligible hedges;
(d)
calculation of capital requirements of CVA risk.
On the basis of that report and where the findings are that such action is necessary the Commission shall also be empowered to adopt a delegated act in accordance with Article 462 to amend Article 381, Article 382(1) to (3) and Articles 383 to 386 concerning those items.
Article 457
Technical adjustments and corrections
The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 462, to make technical adjustment and corrections of non-essential elements in the following provisions in order to take account of developments in new financial products or activities, to make adjustments taking into account developments after the adoption of this Regulation in other legislative acts of the Union on financial services and accounting including accounting standards based on Regulation (EC) No 1606/2002:
(a)
the own funds requirements for credit risk laid down in Articles 111 to 134, and in Articles 143 to 191;
(b)
the effects of credit risk mitigation in accordance with Articles 193 to 241;
(c)
the own funds requirements for securitisation laid down in Articles 243 to 266;
(d)
the own funds requirements for counterparty credit risks in accordance with Articles 272 to 311;
(e)
the own funds requirements for operational risk laid down in Articles 315 to 324;
(f)
the own funds requirements for market risk laid down in Articles 325 to 377;
(g)
the own funds requirements for settlement risk laid down in Articles 378 and 379;
(h)
the own funds requirements for credit valuation adjustment risk laid down in Articles 383, 384 and 386;
(i)
Part Two and Article 99 only as a result of developments in accounting standards or requirements which take account of Union legislation.
Article 458
Macroprudential or systemic risk identified at the level of a Member State
1. Member States shall designate the authority in charge of the application of this Article. This authority shall be the competent authority or the designated authority.
2. Where the authority determined in accordance with paragraph 1 identifies changes in the intensity of macroprudential or systemic risk in the financial system with the potential to have serious negative consequences to the financial system and the real economy in a specific Member State and which that authority considers would better be addressed by means of stricter national measures, it shall notify the European Parliament, the Council, the Commission, the ESRB and EBA of that fact and submit relevant quantitative or qualitative evidence of all of the following:
(a)
the changes in the intensity of macroprudential or systemic risk;
(b)
the reasons why such changes could pose a threat to financial stability at national level;
(c)
a justification of why Articles 124 and 164 of this Regulation and Articles 101, 103, 104, 105, 133, and 136 of Directive 2013/36/EU cannot adequately address the macroprudential or systemic risk identified, taking into account the relative effectiveness of those measures;
(d)
draft national measures for domestically authorised institutions, or a subset of those institutions, intended to mitigate the changes in the intensity of risk and concerning:
(i)
the level of own funds laid down in Article 92;
(ii)
the requirements for large exposures laid down in Article 392 and Article 395 to 403;
(iii)
the public disclosure requirements laid down in Articles 431 to 455;
(iv)
the level of the capital conservation buffer laid down in Article 129 of Directive 2013/36/EU;
(v)
liquidity requirements laid down in Part Six;
(vi)
risk weights for targeting asset bubbles in the residential and commercial property sector; or
(vii)
intra financial sector exposures;
(e)
an explanation as to why the draft measures are deemed by the authority determined in accordance with paragraph 1 to be suitable, effective and proportionate to address the situation; and
(f)
an assessment of the likely positive or negative impact of the draft measures on the internal market based on information which is available to the Member State concerned.
3. When authorised to apply national measures in accordance with this Article, the authorities determined in accordance with paragraph 1 shall provide relevant competent authorities or designated authorities in other Member States with all relevant information.
4. The power to adopt an implementing act to reject the draft national measures referred to in point (d) of paragraph 2 is conferred on the Council, acting by qualified majority, on a proposal from the Commission.
Within one month of receiving the notification referred to in paragraph 2, the ESRB and EBA shall provide their opinions on the points mentioned in that paragraph to the Council, the Commission and the Member State concerned.
Taking utmost account of the opinions referred to in the second subparagraph and if there is robust, strong and detailed evidence that the measure will have a negative impact on the internal market that outweighs the financial stability benefits resulting in a reduction of the macroprudential or systemic risk identified, the Commission may, within one month, propose to the Council an implementing act to reject the draft national measures.
In the absence of a Commission proposal within that period of one month, the Member State concerned may immediately adopt the draft national measures for a period of up to two years or until the macroprudential or systemic risk ceases to exist if that occurs sooner.
The Council shall decide on the proposal by the Commission within one month after receipt of the proposal and state its reasons for rejecting or not rejecting the draft national measures.
The Council shall only reject the draft national measures if it considers that one or more of the following conditions are not complied with:
(a)
the changes in the intensity of macroprudential or systemic risk are of such nature as to pose risk to financial stability at national level;
(b)
Articles 124 and 164 of this Regulation and Articles 101, 103, 104, 105, 133, and 136 of Directive 2013/36/EU cannot adequately address the macroprudential or systemic risk identified, taking into account the relative effectiveness of those measures;
(c)
the draft national measures are more suitable to address the identified macroprudential or systemic risk and do not entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system in other Member States or in the Union as a whole, thus forming or creating an obstacle to the functioning of the internal market;
(d)
the issue concerns only one Member State; and
(e)
the risks have not already been addressed by other measures in this Regulation or in Directive 2013/36/EU.
The assessment of the Council shall take into account the opinion of the ESRB and EBA and shall be based on the evidence presented in accordance with paragraph 2 by the authority determined in accordance with paragraph 1.
In the absence of a Council implementing act to reject the draft national measures within one month after receipt of the proposal by the Commission, the Member State may adopt the measures and apply them for a period of up to two years or until the macroprudential or systemic risk ceases to exist if that occurs sooner.
5. Other Member States may recognise the measures set in accordance with this Article and apply them to domestically authorised branches located in the Member State authorised to apply the measures.
6. Where Member States recognise the measures set in accordance with this Article, they shall notify the Council, the Commission, EBA, the ESRB and the Member State authorised to apply the measures.
7. When deciding whether to recognise the measures set in accordance with this Article, the Member State shall take into consideration the criteria set in paragraph 4.
8. The Member State authorised to apply the measures may ask the ESRB to issue a recommendation as referred to in Article 16 of Regulation (EU) No 1092/2010 to one or more Member States which do not recognise the measures.
9. Before the expiry of the authorisation issued in accordance with paragraph 4, the Member State shall, in consultation with the ESRB and EBA, review the situation and may adopt, in accordance with the procedure referred to in paragraph 4, a new decision for the extension of the period of application of national measures for one additional year each time. After the first extension, the Commission shall in consultation with the ESRB and EBA review the situation at least annually.
10. Notwithstanding the procedure as set out in paragraphs 3 to 9, Member States shall be allowed to increase the risk weights beyond those provided in this Regulation by up to 25 %, for those exposures identified in points (vi) and (vii) of paragraph 2(d) of this Article and tighten the large exposure limit provided in Article 395 by up to 15 % for a period of up to two years or until the macroprudential or systemic risk ceases to exist if that occurs sooner, provided that the conditions and notification requirements in paragraph 2 of this Article are met.
Article 459
Prudential requirements
The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 462, to impose, for a period of one year, stricter prudential requirements for exposures where this is necessary to address changes in the intensity of microprudential and macroprudential risks which arise from market developments in the Union or outside the Union affecting all Member States, and where the instruments of this Regulation and Directive 2013/36/EU are not sufficient to address these risks, in particular upon the recommendation or opinion of the ESRB or EBA, concerning:
(a)
the level of own funds laid down in Article 92;
(b)
the requirements for large exposures laid down in Article 392 and Articles 395 to 403;
(c)
the public disclosure requirements laid down in Articles 431 to 455.
The Commission, assisted by the ESRB shall, at least on an annual basis, submit to the European Parliament and the Council, a report on market developments potentially requiring the use of this Article.
Article 460
Liquidity
1. The Commission shall be empowered to adopt a delegated act in accordance with Article 462 to specify in detail the general requirement set out in Article 412(1). The delegated act adopted in accordance with this paragraph shall be based on the items to be reported in accordance with Part Six, Title II and Annex III, shall specify under which circumstances competent authorities have to impose specific in- and outflow levels on credit institutions in order to capture specific risks to which they are exposed and shall respect the thresholds set out in paragraph 2.
2. The liquidity coverage requirement referred to in Article 412 shall be introduced in accordance with the following phasing-in:
(a)
60 % of the liquidity coverage requirement in 2015;
(b)
70 % as from 1 January 2016;
(c)
80 % as from 1 January 2017;
(d)
100 % as from 1 January 2018.
For this purpose the Commission shall take into account the reports referred to in Article 509(1), (2) and (3) and international standards developed by international fora as well as Union specificities.
The Commission shall adopt the delegated act referred to in paragraph 1 by 30 June 2014. It shall enter into force by 31 December 2014, but shall not apply before 1 January 2015.
Article 461
Review of the phasing-in of the liquidity coverage requirement
1. EBA shall, after consulting the ESRB, by 30 June 2016 report to the Commission on whether the phase-in of the liquidity coverage requirement as specified in Article 460(2) should be amended. Such analysis shall take due account of market and international regulatory developments as well as Union specificities.
EBA shall in its report assess in particular a deferred introduction of the 100 % minimum binding standard, until 1 January 2019. The report shall take into account the annual reports referred to in Article 509(1), relevant market data and the recommendations of all competent authorities.
2. Where necessary to address market and other developments, the Commission shall be empowered to adopt a delegated act in accordance with Article 462 to alter the phase-in specified in Article 460 and defer until 2019 the introduction of a 100 % binding minimum standard for the liquidity coverage requirement set out in Article 412(1) and to apply in 2018 a 90 % binding minimum standard for the liquidity coverage requirement.
For the purposes of assessing the necessity of deferral the Commission shall take into account the report and assessment referred to in paragraph 1.
A delegated act adopted in accordance with this Article shall not apply before 1 January 2018 and shall enter into force by 30 June 2017.
Article 462
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Articles 456 to 460 shall be conferred for an indeterminate period of time from 31 December 2014.
3. The delegation of power referred to in Articles 456 to 460 may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of the delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Articles 456 to 460 shall enter into force only if no objection has been expressed by the European Parliament or the Council within a period of three months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by three months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 463
Objections to regulatory technical standards
Where the Commission adopts a regulatory technical standard pursuant to this Regulation which is the same as the draft regulatory technical standard submitted by EBA, the period during which the European Parliament and the Council may object to that regulatory technical standard shall be one month from the date of notification. At the initiative of the European Parliament or the Council that period shall be extended by one month. By way of derogation from the second subparagraph of Article 13(1) of Regulation (EU) No 1093/2010, the period during which the European Parliament or the Council may object to that regulatory technical standard may, where appropriate, be further extended by one month.
Article 464
European Banking Committee
1. The Commission shall be assisted by the European Banking Committee established by Commission Decision 2004/10/EC (32). That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
PART TEN
TRANSITIONAL PROVISIONS, REPORTS, REVIEWS AND AMENDMENTS
TITLE I
TRANSITIONAL PROVISIONS
CHAPTER 1
Own funds requirements, unrealised gains and losses measured at fair value and deductions
Section 1
Own funds requirements
Article 465
Own funds requirements
1. By way of derogation from points (a) and (b) of Article 92(1) the following own funds requirements shall apply during the period from 1 January 2014 to 31 December 2014:
(a)
a Common Equity Tier 1 capital ratio of a level that falls within a range of 4 % to 4,5 %;
(b)
a Tier 1 capital ratio of a level that falls within a range of 5,5 % to 6 %.
2. Competent authorities shall determine and publish the levels of the Common Equity Tier 1 and Tier 1 capital ratios in the ranges specified in paragraph 1 that institutions shall meet or exceed.
Article 466
First time application of International Financial Reporting Standards
By way of derogation from Article 24(2), competent authorities shall grant institutions which are required to effect the valuation of assets and off-balance sheet items and the determination of own funds in accordance with International Accounting Standards as applicable under Regulation (EC) No 1606/2002 for the first time a lead time of 24 months for the implementation of the necessary internal processes and technical requirements.
Section 2
Unrealised gains and losses measured at fair value
Article 467
Unrealised losses measured at fair value
1. By way of derogation from Article 35, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017 institutions shall include in the calculation of their Common Equity Tier 1 items only the applicable percentage of unrealised losses related to assets or liabilities measured at fair value, and reported on the balance sheet, excluding those referred to in Article 33 and all other unrealised losses reported as part of the profit and loss account.
2. The applicable percentage for the purposes of paragraph 1 shall fall within following ranges:
(a)
20 % to 100 % during the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
40 % to 100 % during the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
60 % to 100 % during the period from 1 January 2016 to 31 December 2016; and
(d)
80 % to 100 % for the period from 1 January 2017 to 31 December 2017.
By way of derogation from paragraph 1, the competent authorities may, in cases where such treatment was applied before 1 January 2014, allow institutions not to include in any element of own funds unrealised gains or losses on exposures to central governments classified in the "Available for Sale" category of EU-endorsed IAS 39.
The treatment set out in the second subparagraph shall be applied until the Commission has adopted a regulation on the basis of Regulation (EC) No 1606/2002 endorsing the International Financial Reporting Standard replacing IAS 39.
3. Competent authorities shall determine and publish the applicable percentage in the ranges specified in points (a) to (d) of paragraph 2;
Article 468
Unrealised gains measured at fair value
1. By way of derogation from Article 35, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, institutions shall remove from their Common Equity Tier 1 items the applicable percentage of unrealised gains related to assets or liabilities measured at fair value and reported on the balance sheet, excluding those referred to in Article 33 and all other unrealised gains with the exception of those related to investment properties reported as part of the profit and loss account. The resulting residual amount shall not be removed from Common Equity Tier 1 items.
2. For the purposes of paragraph 1, the applicable percentage shall be 100 % during the period from 1 January 2014 to 31 December 2014, and shall, after that date, fall within the following ranges:
(a)
60 % to 100 % during the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(b)
40 % to 100 % during the period from 1 January 2016 to 31 December 2016;
(c)
20 % to 100 % for the period from 1 January 2017 to 31 December 2017.
From 1 January 2015, where under Article 467 a competent authority requires institutions to include in the calculation of Common Equity Tier 1 capital 100 % of their unrealised losses measured at fair value, that competent authority may also permit institutions to include in that calculation 100 % of their unrealised gains at fair value.
From 1 January 2015, where under Article 467 a competent authority requires institutions to include a percentage of unrealised losses measured at fair value in the calculation of Common Equity Tier 1 capital that competent authority may not set an applicable percentage of unrealised gains under paragraph 2 of this Article that exceeds the applicable percentage of unrealised losses set in accordance with Article 467.
3. Competent authorities shall determine and publish the applicable percentage of unrealised gains in the ranges specified in points (a) to (c) of paragraph 2 that is not removed from Common Equity Tier 1 capital.
4. By way of derogation from Article 33(1)(c), during the period from 1 January 2013 to 31 December 2017, institutions shall include in their own funds the applicable percentage, as specified in Article 478, of the fair value gains and losses from derivative liabilities arising from their own credit risk.
Section 3
Deductions
Sub-Section 1
Deductions from Common Equity Tier 1 items
Article 469
Deductions from Common Equity Tier 1 items
1. By way of derogation from Article 36(1), during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, the following shall apply:
(a)
institutions shall deduct from Common Equity Tier 1 items the applicable percentage specified in Article 478 of the amounts required to be deducted pursuant to points (a) to (h) of Article 36(1), excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences;
(b)
institutions shall apply the relevant provisions laid down in Article 472 to the residual amounts of items required to be deducted pursuant to points (a) to (h) of Article 36(1), excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences;
(c)
institutions shall deduct from Common Equity Tier 1 items the applicable percentage specified in Article 478 of the total amount required to be deducted pursuant to points (c) and (i) of Article 36(1) after applying Article 470;
(d)
institutions shall apply the requirements laid down in Article 472(5) or (11), as applicable, to the total residual amount of items required to be deducted pursuant to points (c) and (i) of Article 36(1) after applying Article 470.
2. Institutions shall determine the portion of the total residual amount referred to in point (d) of paragraph 1, that is subject to Article 472(5), by dividing the amount specified in point (a) of this paragraph by the amount specified in point (b) of this paragraph:
(a)
the amount of deferred tax assets that are dependent on future profitability and arise from temporary differences referred to in point (a) of Article 470(2);
(b)
the sum of the amounts referred to in points (a) and (b) of Article 470(2).
3. Institutions shall determine the portion of the total residual amount referred to point (d) of paragraph 1 that is subject to Article 472(11) by dividing the amount specified in point (a) of this paragraph by the amount specified in point (b) of this paragraph:
(a)
the amount of direct and indirect holdings of the Common Equity Tier 1 instruments referred to in point (b) of Article 470(2);
(b)
the sum of the amounts referred to in points (a) and (b) of Article 470(2).
Article 470
Exemption from deduction from Common Equity Tier 1 items
1. For the purposes of this Article, relevant Common Equity Tier 1 items shall comprise the Common Equity Tier 1 items of the institution calculated after applying the provisions of Articles 32 to 35 and making the deductions pursuant to points (a) to (h), (k)(ii) to (v) and (l) of Article 36(1), excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences.
2. By way of derogation from Article 48(1), during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, institutions shall not deduct the items listed in points (a) and (b) of this paragraph which in aggregate are equal to or less than 15 % of relevant Common Equity Tier 1 items of the institution:
(a)
deferred tax assets that are dependent on future profitability and arise from temporary differences and in aggregate are equal to or less than 10 % of relevant Common Equity Tier 1 items;
(b)
where an institution has a significant investment in a financial sector entity, the direct, indirect and synthetic holdings by the institution of the Common Equity Tier 1 instruments of that entity that in aggregate are equal to or less than 10 % of relevant Common Equity Tier 1 items.
3. By way of derogation from Article 48(4), the items exempt from deduction pursuant to paragraph 2 of this Article shall be risk weighted at 250 %. The items referred to in point (b) of paragraph 2 of this Article shall be subject to the requirements of Title IV of Part Three, as applicable.
Article 471
Exemption from Deduction of Equity Holdings in Insurance Companies from Common Equity Tier 1 Items
1. By way of derogation from Article 49(1), during the period from 1 January 2014 to 31 December 2022, competent authorities may permit institutions to not deduct equity holdings in insurance undertakings, reinsurance undertakings and insurance holding companies where the following conditions are met:
(a)
the conditions laid down in points (a), (c) and (e) of Article 49(1);
(b)
the competent authorities are satisfied with the level of risk control and financial analysis procedures specifically adopted by the institution in order to supervise the investment in the undertaking or holding company;
(c)
the equity holdings of the institution in the insurance undertaking, reinsurance undertaking or insurance holding company do not exceed 15 % of the Common Equity Tier 1 instruments issued by that insurance entity as at 31 December 2012 and during the period from 1 January 2013 to 31 December 2022;
(d)
the amount of the equity holding which is not deducted does not exceed the amount held in the Common Equity Tier 1 instruments in the insurance undertaking, reinsurance undertaking or insurance holding company as at 31 December 2012.
2. The equity holdings which are not deducted pursuant to paragraph 1 shall qualify as exposures and be risk weighted at 370 %.
Article 472
Items not deducted from Common Equity Tier 1
1. By way of derogation from point (c) of Article 33(1) and points (a) to (i) of Article 36(1), during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, institutions shall apply this Article to the residual amounts of items referred to in Article 468(4) and in points (b) and (d) of Article 469(1), as applicable.
2. The residual amount of the valuation adjustments to derivative liabilities arising from an institution's own credit risk shall not be deducted.
3. Institutions shall apply the following to the residual amount of losses of the current financial year referred to in point (a) of Article 36(1):
(a)
losses that are material are deducted from Tier 1 items;
(b)
losses that are not material are not deducted.
4. Institutions shall deduct the residual amount of the intangible assets referred to in point (b) of Article 36(1) from Tier 1 items.
5. The residual amount of the deferred tax assets referred to in point (c) of Article 36(1) shall not be deducted and shall be subject to a risk weight of 0 %.
6. The residual amount of the items referred to in point (d) of Article 36(1) shall be deducted half from Tier 1 items and half from Tier 2 items.
7. The residual amount of the assets of a defined benefit pension fund referred to in point (e) of Article 36(1) shall not be deducted from any element of own funds and shall be included in Common Equity Tier 1 items to the extent that amount would have been recognised as original own funds in accordance with the national transposition measures for points (a) to (ca) of Article 57 of Directive 2006/48/EC.
8. Institutions shall apply the following to the residual amount of holdings of own Common Equity Tier 1 instruments referred to in point (f) of Article 36(1):
(a)
the amount of direct holdings is deducted from Tier 1 items;
(b)
the amount of indirect and synthetic holdings, including own Common Equity Tier 1 instruments that an institution could be obliged to purchase by virtue of an existing or contingent contractual obligation, is not deducted and is subject to a risk weight in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and to the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
9. Institutions shall apply the following to the residual amount of holdings of Common Equity Tier 1 instruments of a financial sector entity where the institution has reciprocal cross holdings with that entity referred to in point (g) of Article 36(1):
(a)
where an institution does not have a significant investment in that financial sector entity, the amount of its holding of the Common Equity Tier 1 instruments of that entity is treated as falling under point (h) of Article 36(1);
(b)
where an institution has a significant investment in that financial sector entity, the amount of its holdings of Common Equity Tier 1 instruments of that entity is treated as falling under point (i) of Article 36(1).
10. Institutions shall apply the following to the residual amounts of items referred to in point (h) of Article 36(1):
(a)
the amounts required to be deducted that relate to direct holdings are deducted half from Tier 1 items and half from Tier 2 items;
(b)
the amounts that relate to indirect and synthetic holdings are not deducted and are subject to a risk weights in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and to the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
11. Institutions shall apply the following to the residual amounts of the items referred to in point (i) of Article 36(1):
(a)
the amounts required to be deducted that relate to direct holdings are deducted half from Tier 1 items and half from Tier 2 items;
(b)
the amounts that relate to indirect and synthetic holdings are not deducted and are subject to risk weights in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and to the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
Article 473
Introduction of amendments to IAS 19
1. By way of derogation from Article 481 during the period from 1 January 2014 until 31 December 2018, competent authorities may permit institutions that prepare their accounts in conformity with the international accounting standards adopted in accordance with the procedure laid down in Article 6(2) of Regulation (EC) No 1606/2002 to add to their Common Equity Tier 1 capital the applicable amount in accordance with paragraph 2 or 3 of this Article, as applicable, multiplied by the factor applied in accordance with paragraph 4.
2. The applicable amount shall be calculated by deducting from the sum derived in accordance with point (a) the sum derived in accordance with point (b):
(a)
institutions shall determine the values of the assets of their defined benefit pension funds or plans, as applicable, in accordance with Regulation (EC) No 1126/2008 (33) as amended by Regulation (EU) No 1205/2011 (34). Institutions shall then deduct from the values of these assets the values of the obligations under the same funds or plans determined according to the same accounting rules;
(b)
institutions shall determine the values of the assets of their defined pension funds or plans, as applicable, according to the rules set out in Regulation (EC) No 1126/2008. Institutions shall then deduct from the values of those assets, the values of the obligations under the same funds or plans determined according to the same accounting rules.
3. The amount determined in accordance with paragraph 2 shall be limited to the amount not required to be deducted from own funds, prior to 1 January 2014, under national transposition measures of Directive 2006/48/EC, insofar as those national transposition measures would be eligible for the treatment set out in Article 481 of this Regulation in the Member State concerned.
4. The following factors apply:
(a)
1 in the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
0,8 in the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
0,6 in the period from 1 January 2016 to 31 December 2016;
(d)
0,4 in the period from 1 January 2017 to 31 December 2017;
(e)
0,2 in the period from 1 January 2018 to 31 December 2018.
5. Institutions shall disclose the values of assets and liabilities in accordance with paragraph 2 in their published financial statements.
Sub-Section 2
Deductions from Additional Tier 1 items
Article 474
Deductions from Additional Tier 1 items
By way of derogation from Article 56, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, the following shall apply:
(a)
institutions shall deduct from Additional Tier 1 items the applicable percentage specified in Article 478 of the amounts required to be deducted pursuant to Article 56;
(b)
institutions shall apply the requirements laid down in Article 475 to the residual amounts of the items required to be deducted pursuant to Article 56.
Article 475
Items not deducted from Additional Tier 1 items
1. By way of derogation from Article 56, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, the requirements laid down in this Article shall apply to the residual amounts referred to in point (b) of Article 474.
2. Institutions shall apply the following to the residual amount of the items referred to in point (a) of Article 56:
(a)
direct holdings of own Additional Tier 1 instruments are deducted at book value from Tier 1 items;
(b)
indirect and synthetic holdings of own Additional Tier 1 instruments, including own Additional Tier 1 instruments that an institution could be obliged to purchase by virtue of an existing or contingent contractual obligation, are not deducted and are risk weighted in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and subject to the requirements of Title IV of Part Three, as applicable.
3. Institutions shall apply the following to the residual amount of the items referred to in point (b) of Article 56:
(a)
where an institution does not have a significant investment in a financial sector entity with which it has reciprocal cross holdings, the amount of its direct, indirect and synthetic holdings of those Additional Tier 1 instruments of that entity is treated as falling within point (c) of Article 56;
(b)
where the institution has a significant investment in a financial sector entity with which it has reciprocal cross holdings, the amount of its direct, indirect and synthetic holdings of those Additional Tier 1 instruments of that entity is treated as falling within point (d) of Article 56.
4. Institutions shall apply the following to the residual amount of the items referred to in points (c) and (d) of Article 56:
(a)
the amount relating to direct holdings required to be deducted in accordance with points (c) and (d) of Article 56 are deducted half from Tier 1 items and half from Tier 2 items;
(b)
the amount relating to indirect and synthetic holdings required to be deducted in accordance with points (c) and (d) of Article 56 shall not be deducted and shall be subject to a risk weight in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and to the requirements of Title IV of Part Three, as applicable.
Sub-Section 3
Deductions from Tier 2 items
Article 476
Deductions from Tier 2 items
By way of derogation from Article 66, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, the following shall apply:
(a)
institutions shall deduct from Tier 2 items the applicable percentage specified in Article 478 of the amounts required to be deducted pursuant to Article 66;
(b)
institutions shall apply the requirements laid down in Article 477 to the residual amounts required to be deducted pursuant to Article 66.
Article 477
Deductions from Tier 2 items
1. By way of derogation from Article 66, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, the requirements laid down in this Article shall apply to the residual amounts referred to in point (b) of Article 476.
2. Institutions shall apply the following to the residual amount of items referred to in point (a) of Article 66:
(a)
direct holdings of own Tier 2 instruments are deducted at book value from Tier 2 items;
(b)
indirect and synthetic holdings of own Tier 2 instruments, including own Tier 2 instruments that an institution could be obliged to purchase by virtue of an existing or contingent contractual obligation are not deducted and are risk weighted in accordance with Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and subject to the requirements of Title IV of Part Three, as applicable.
3. Institutions shall apply the following to the residual amount of the items referred to in point (b) of Article 66:
(a)
where an institution does not have a significant investment in a financial sector entity with which it has reciprocal cross holdings, the amount of its direct, indirect and synthetic holdings of the Tier 2 instruments of that entity is treated as falling within point (c) of Article 66;
(b)
where the institution has a significant investment in a financial sector entity with which it has reciprocal cross holdings, the amount of direct, indirect and synthetic holdings of the Tier 2 instruments of that financial sector entity are treated as falling within point (d) of Article 66.
4. Institutions shall apply the following to the residual amount of the items referred to in points (c) and (d) of Article 66:
(a)
the amount relating to direct holdings that is required to be deducted in accordance with points (c) and (d) of Article 66 is deducted half from Tier 1 items and half from Tier 2 items;
(b)
the amount relating to indirect and synthetic holdings that is required to be deducted in accordance with points (c) and (d) of Article 66 is not be deducted and is subject to a risk weight under Chapter 2 or 3 of Title II of Part Three and the requirements laid down in Title IV of Part Three, as applicable.
Sub-Section 4
Applicable percentages for deduction
Article 478
Applicable percentages for deduction from Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 items
1. The applicable percentage for the purposes of Article 468(4), points (a) and (c) of Article 469(1), point (a) of Article 474 and point (a) of Article 476 shall fall within the following ranges:
(a)
20 % to 100 % for the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
40 % to 100 % for the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
60 % to 100 % for the period from 1 January 2016 to 31 December 2016;
(d)
80 % to 100 % for the period from 1 January 2017 to 31 December 2017.
2. By way of derogation from paragraph 1, for the items referred in point (c) of Article 36(1) that existed prior to …, the applicable percentage for the purpose of point (c) of Article 469(1) shall fall within the following ranges:
(a)
0 % to 100 % for the period from 1 January 2014 to 2 January 2015;
(b)
10 % to 100 % for the period from 2 January 2015 to 2 January 2016;
(c)
20 % to 100 % for the period from 2 January 2016 to 2 January 2017;
(d)
30 % to 100 % for the period from 2 January 2017 to 2 January 2018;
(e)
40 % to 100 % for the period from 2 January 2018 to 2 January 2019;
(f)
50 % to 100 % for the period from 2 January 2019 to 2 January 2020;
(g)
60 % to 100 % for the period from 2 January 2020 to 2 January 2021;
(h)
70 % to 100 % for the period from 2 January 2021 to 2 January 2022;
(i)
80 % to 100 % for the period from 2 January 2022 to 2 January 2023;
(j)
90 % to 100 % for the period from 2 January 2023 to 2 January 2024.
3. Competent authorities shall determine and publish an applicable percentage in the ranges specified in paragraphs 1 and 2 for each of the following deductions:
(a)
the individual deductions required pursuant to points (a) to (h) of Article 36(1), excluding deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences;
(b)
the aggregate amount of deferred tax assets that rely on future profitability and arise from temporary differences and the items referred to in point (i) of Article 36(1) that is required to be deducted pursuant to Article 48;
(c)
each deduction required pursuant to points (b) to (d) of Article 56;
(d)
each deduction required pursuant to points (b) to (d) of Article 66.
Section 4
Minority interest and Additional Tier 1 and Tier 2 instruments issued by subsidiaries
Article 479
Recognition in consolidated Common Equity Tier 1 capital of instruments and items that do not qualify as minority interests
1. By way of derogation from Title II of Part Two, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, recognition in consolidated own funds of the items that would qualify as consolidated reserves in accordance with national transposition measures for Article 65 of Directive 2006/48/EC that do not qualify as consolidated Common Equity Tier 1 capital for any of the following reasons shall be determined by the competent authorities in accordance with paragraphs 2 and 3 of this Article:
(a)
the instrument does not qualify as a Common Equity Tier 1 instrument, and the related retained earnings and share premium accounts consequently do not qualify as consolidated Common Equity Tier 1 items;
(b)
the items do not qualify as a result of Article 81(2);
(c)
the items do not qualify because the subsidiary is not an institution or an entity that is subject by virtue of applicable national law to the requirements of this Regulation and Directive 2013/36/EU;
(d)
the items do not qualify because the subsidiary is not included fully in the consolidation pursuant to Chapter 2 of Title II of Part One.
2. The applicable percentage of the items referred to in paragraph 1 that would have qualified as consolidated reserves in accordance with the national transposition measures for Article 65 of Directive 2006/48/EC shall qualify as consolidated Common Equity Tier 1 capital.
3. For the purposes of paragraph 2, the applicable percentages shall fall within the following ranges:
(a)
0 % to 80 % for the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
0 % to 60 % for the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
0 % to 40 % for the period from 1 January 2016 to 31 December 2016;
(d)
0 % to 20 % for the period from 1 January 2017 to 31 December 2017.
4. Competent authorities shall determine and publish the applicable percentage in the ranges specified in paragraph 3.
Article 480
Recognition in consolidated own funds of minority interests and qualifying Additional Tier 1 and Tier 2 capital
1. By way of derogation from point (b) of Article 84(1), point (b) of Article 85(1) and point (b) of Article 87(1), during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, the percentages referred to in those Articles shall be multiplied by an applicable factor.
2. For the purposes of paragraph 1, the applicable factor shall fall within the following ranges:
(a)
0,2 to 1 in the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
0,4 to 1 in the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
0,6 to 1 in the period from 1 January 2016 to 31 December 2016; and
(d)
0,8 to 1 in the period from 1 January 2017 to 31 December 2017.
3. Competent authorities shall determine and publish the value of the applicable factor in the ranges specified in paragraph 2.
Section 5
Additional filters and deductions
Article 481
Additional filters and deductions
1. By way of derogation from Articles 32 to 36, 56 and 66, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, institutions shall make adjustments to include in or deduct from Common Equity Tier 1 items, Tier 1 items, Tier 2 items or own funds items the applicable percentage of filters or deductions required under national transposition measures for Articles 57, 61, 63, 63a, 64 and 66 of Directive 2006/48/EC, and for Articles 13 and 16 of Directive 2006/49/EC, and which are not required in accordance with Part Two of this Regulation.
2. By way of derogation from Article 36(1)(i) and Article 49(1) and (3), during the period from the 1 January 2014 to 31 December 2014, competent authorities may require or permit institutions to apply the methods referred to in Article 49(1) where the requirements laid down in points (b) and (e) of Article 49(1) are not met, rather than the deduction required pursuant to Article 36(1). In such cases, the proportion of holdings of the own funds instruments of a financial sector entity in which the parent undertaking has a significant investment that is not required to be deducted in accordance with Article 49(1) shall be determined by the applicable percentage referred to in paragraph 4 of this Article. The amount that is not deducted shall be subject to the requirements of Article 49(4), as applicable.
3. For the purposes of paragraph 1, the applicable percentage shall fall within the following ranges:
(a)
0 % to 80 % for the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
0 % to 60 % for the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
0 % to 40 % for the period from 1 January 2016 to 31 December 2016;
(d)
0 % to 20 % for the period from 1 January 2017 to 31 December 2017.
4. For the purpose of paragraph 2, the applicable percentage shall fall between 0 % and 50 % for the period from 1 January 2014 to 31 December 2014.
5. For each filter or deduction referred to in paragraphs 1 and 2, competent authorities shall determine and publish the applicable percentages in the ranges specified in paragraphs 3 and 4.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which competent authorities shall determine whether adjustments made to own funds, or elements thereof, in accordance with national transposition measures for Directive 2006/48/EC or Directive 2006/49/EC that are not included in Part Two of this Regulation are, for the purposes of this Article, to be made to Common Equity Tier 1 items, Additional Tier 1 items, Tier 1 items, Tier 2 items or own funds.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 482
Scope of application for derivatives transactions with pension funds
In respect of those transactions referred to in Article 89 of Regulation (EU) No 648/2012 and entered into with a pension scheme arrangement as defined in Article 2 of that Regulation, institutions shall not calculate own funds requirements for CVA risk as provided for in Article 382(4)(c) of this Regulation.
CHAPTER 2
Grandfathering of capital instruments
Section 1
Instruments constituting State aid
Article 483
Grandfathering of State aid instruments
1. By way of derogation from Articles 26 to 29, 51, 52, 62 and 63 during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, this Article applies to capital instruments and items where the following conditions are met:
(a)
the instruments were issued prior to 1 January 2014;
(b)
the instruments were issued within the context of recapitalisation measures pursuant to State aid rules. Insofar as part of the instruments are privately subscribed, they must be issued prior to 30 June 2012 and in conjunction with those parts that are subscribed by the Member State;
(c)
the instruments were considered compatible with the internal market by the Commission under Article 107 TFEU;
(d)
in cases where the instruments are subscribed by both the Member State and private investors, where there is a partial redemption of the instruments subscribed by the Member State, a corresponding share of the privately subscribed part of the instruments shall be grandfathered in accordance with Article 484. When all the instruments subscribed by the Member State have been redeemed, the remaining instruments subscribed by private investors shall be grandfathered in accordance with Article 484.
2. Instruments that qualified in accordance with the national transposition measures for point (a) of Article 57 of Directive 2006/48/EC shall qualify as Common Equity Tier 1 instruments notwithstanding either of the following:
(a)
the conditions laid down in Article 28 of this Regulation are not met;
(b)
the instruments were issued by an undertaking referred to in Article 27 of this Regulation and the conditions laid down in Article 28 of this Regulation or, where applicable, Article 29 of this Regulation are not met.
3. Instruments referred to in point (c) of paragraph 1 of this Article that do not qualify under national transposition measures for point (a) of Article 57 of Directive 2006/48/EC shall qualify as Common Equity Tier 1 instruments notwithstanding the requirements of point (a) or (b) of paragraph 2 of this Article not being met, provided that the requirements of paragraph 8 of this Article are met.
Instruments that qualify as Common Equity Tier 1 pursuant to the first subparagraph may not qualify as Additional Tier 1 instruments or Tier 2 instruments under paragraph 5 or 7.
4. Instruments that qualified in accordance with the national transposition measures for point (ca) of Article 57 and for Article 66(1) of Directive 2006/48/EC shall qualify as Additional Tier 1 instruments notwithstanding the conditions laid down in Article 52(1) of this Regulation not being met.
5. Instruments referred to in point (c) of paragraph 1 of this Article that do not qualify under the national transposition measures for point (ca) of Article 57 of Directive 2006/48/EC shall qualify as Additional Tier 1 instruments notwithstanding the conditions laid down in Article 52(1) of this Regulation not being met, provided that the requirements of paragraph 8 of this Article are met.
Instruments that qualify as Additional Tier 1 instruments pursuant to the first subparagraph may not qualify as Common Equity Tier 1 instruments or Tier 2 instruments under paragraph 3 or 7.
6. Items that qualified in accordance with national transposition measures for points (f), (g) or (h) of Article 57 and for Article 66(1) of Directive 2006/48/EC shall qualify as Tier 2 instruments notwithstanding the items not being referred to in Article 62 of this Regulation or the conditions laid down in Article 63 of this Regulation not being met.
7. Instruments referred to in point (c) of paragraph 1 of this Article that do not qualify under the national transposition measures for point (f), (g) or (h) of Article 57 and for Article 66(1) of Directive 2006/48/EC shall qualify as Tier 2 instruments notwithstanding the items not being referred to in Article 62 of this Regulation or the conditions laid down in Article 63 of this Regulation not being met, provided the conditions in paragraph 8 of this Article are met.
Instruments that qualify as Tier 2 instruments pursuant to the first subparagraph may not qualify as Common Equity Tier 1 instruments or Additional Tier 1 instruments under paragraph 3 or 5.
8. Instruments referred to paragraphs 3, 5 and 7 may qualify as own funds instruments referred to in those paragraphs only where the condition in point (a) of paragraph 1 is met and where they are issued by institutions that are incorporated in a Member State that is subject to an Economic Adjustment Programme, and the issuance of those instruments is agreed or eligible under that programme.
Section 2
Instruments not constituting state aid
Sub-Section 1
Grandfathering eligibility and limits
Article 484
Eligibility for grandfathering of items that qualified as own funds under national transposition measures for Directive 2006/48/EC
1. This Article shall apply only to instruments and items that were issued or were eligible as own funds prior to 31 December 2011 and are not those referred to in Article 483(1).
2. By way of derogation from Articles 26 to 29, 51, 52, 62 and 63, this Article shall apply during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021.
3. Subject to Article 485 of this Regulation and to the limit specified in Article 486(2) thereof, capital within the meaning of Article 22 of Directive 86/635/EEC, and the related share premium accounts, that qualified as original own funds under the national transposition measures for point (a) of Article 57 of Directive 2006/48/EC shall qualify as Common Equity Tier 1 items notwithstanding that capital not meeting the conditions laid down in Article 28 or, where applicable, Article 29 of this Regulation.
4. Subject to the limit specified Article 486(3) of this Regulation, instruments, and the related share premium accounts, that qualified as original own funds under national transposition measures for point (ca) of Article 57 and Article 154(8) and (9) of Directive 2006/48/EC shall qualify as Additional Tier 1 items, notwithstanding the conditions laid down in Article 52 of this Regulation not being met.
5. Subject to the limits specified in Article 486(4) of this Regulation, items, and the related share premium accounts, that qualified under national transposition measures for points (e), (f), (g) or (h) of Article 57 of Directive 2006/48/EC shall qualify as Tier 2 items, notwithstanding those items not being included in Article 62 of this Regulation or the conditions laid down in Article 63 of this Regulation not being met.
Article 485
Eligibility for inclusion in the Common Equity Tier 1 of share premium accounts related to items that qualified as own funds under national transposition measures for Directive 2006/48/EC
1. This Article shall apply only to instruments that were issued prior to 31 December 2010 and are not those referred to in Article 483(1).
2. Share premium accounts related to capital within the meaning of Article 22 of Directive 86/635/EEC, that qualified as original own funds under the national transposition measures for point (a) of Article 57 of Directive 2006/48/EC shall qualify as Common Equity Tier 1 items if they meet the conditions laid down in points (i) and (j) of Article 28 of this Regulation.
Article 486
Limits for grandfathering of items within Common Equity Tier 1, Additional Tier 1 and Tier 2 items
1. During the period from 1 January 2014 to 31 December 2021, the extent to which instruments and items referred to in Article 484 shall qualify as own funds shall be limited in accordance with this Article.
2. The amount of items referred to in Article 484(3) that shall qualify as Common Equity Tier 1 items is limited to the applicable percentage of the sum of the amounts specified in points (a) and (b) of this paragraph:
(a)
the nominal amount of capital referred to in Article 484(3) that were in issue on 31 December 2012;
(b)
the share premium accounts related to the items referred to in point (a).
3. The amount of items referred to in Article 484(4) that shall qualify as Additional Tier 1 items is limited to the applicable percentage multiplied by the result of subtracting from the sum of the amounts specified in points (a) and (b) of this paragraph the sum of the amounts specified in points (c) to (f) of this paragraph:
(a)
the nominal amount of instruments referred to in Article 484(4), that remained in issue on 31 December 2012;
(b)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (a);
(c)
the amount of instruments referred to in Article 484(4) which on 31 December 2012 exceeded the limits specified in the national transposition measures for point (a) of Article 66(1) and Article 66(1a) of Directive 2006/48/EC;
(d)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (c);
(e)
the nominal amount of instruments referred to Article 484(4) that were in issue on 31 December 2012 but do not qualify as Additional Tier 1 instruments pursuant to Article 489(4);
(f)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (e).
4. The amount of items referred to in Article 484(5) that shall qualify as Tier 2 items is limited to the applicable percentage of the result of subtracting from the sum of the amounts specified in points (a) to (d) of this paragraph the sum of amounts specified in points (e) to (h) of this paragraph:
(a)
the nominal amount of instruments referred to in Article 484(5) that remained in issue on 31 December 2012;
(b)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (a);
(c)
the nominal amount of subordinated loan capital that remained in issue on 31 December, reduced by the amount required pursuant to national transposition measures for point (c) of Article 64(3) of Directive 2006/48/EC;
(d)
the nominal amount of items referred to in Article 484(5), other than the instruments and subordinated loan capital referred to in points (a) and (c) of this paragraph, that were in issue on 31 December 2012;
(e)
the nominal amount of instruments and items referred to in Article 484(5) that were in issue on 31 December 2012 that exceeded the limits specified in the national transposition measures for point (a) of Article 66(1) of Directive 2006/48/EC;
(f)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (e);
(g)
the nominal amount of instruments referred to in Article 484(5) that were in issue on 31 December 2012 that do not qualify as Tier 2 items pursuant to Article 490(4);
(h)
the share premium accounts related to the instruments referred to in point (g).
5. For the purposes of this Article, the applicable percentages referred to in paragraphs 2 to 4 shall fall within the following ranges:
(a)
60 % to 80 % during the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
40 % to 70 % during the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
20 % to 60 % during the period from 1 January 2016 to 31 December 2016;
(d)
0 % to 50 % during the period from 1 January 2017 to 31 December 2017;
(e)
0 % to 40 % during the period from 1 January 2018 to 31 December 2018;
(f)
0 % to 30 % during the period from 1 January 2019 to 31 December 2019;
(g)
0 % to 20 % during the period from 1 January 2020 to 31 December 2020;
(h)
0 % to 10 % during the period from 1 January 2021 to 31 December 2021.
6. Competent authorities shall determine and publish the applicable percentages in the ranges specified in paragraph 5.
Article 487
Items excluded from grandfathering in Common Equity Tier 1 or Additional Tier 1 items in other elements of own funds
1. By way of derogation from Articles 51, 52, 62 and 63, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021, institutions may treat as items referred to in Article 484(4), capital, and the related share premium accounts, referred to in Article 484(3) that are excluded from Common Equity Tier 1 items because they exceed the applicable percentage specified in Article 486(2), to the extent that the inclusion of that capital and the related share premium accounts, does not exceed the applicable percentage limit referred to in Article 486(3).
2. By way of derogation from Articles 51, 52, 62 and 63, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021, institutions may treat the following as items referred to in Article 484(5), to the extent that their inclusion does not exceed the applicable percentage limit referred to in Article 486(4):
(a)
capital, and the related share premium accounts, referred to in Article 484(3) that are excluded from Common Equity Tier 1 items because they exceed the applicable percentage specified in Article 486(2);
(b)
instruments, and the related share premium accounts, referred to in Article 484(4) that exceed the applicable percentage referred to in Article 486(3).
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions for treating own funds instruments referred to in paragraphs 1 and 2 as falling under Article 486(4) or (5) during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 February 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 488
Amortisation of items grandfathered as Tier 2 items
The items referred to in Article 484(5) that qualify as Tier 2 items referred to in Article 484(5) or Article 486(4) shall be subject to the requirements laid down in Article 64.
Sub-Section 2
Inclusion of instruments with a call and incentive to redeem in Additional Tier 1 and Tier 2 items
Article 489
Hybrid instruments with a call and incentive to redeem
1. By way of derogation from Articles 51 and 52, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021, instruments referred to in Article 484(4) that include in their terms and conditions a call with an incentive for them to be redeemed by the institution shall be subject to the requirements laid down in paragraphs 2 to 7 of this Article.
2. The instruments shall qualify as Additional Tier 1 instruments provided the following conditions are met:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only prior to 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call;
(c)
the conditions laid down in Article 52 are met from 1 January 2013.
3. The instruments shall qualify as Additional Tier 1 instruments with their recognition reduced in accordance with Article 484(4) until the date of their effective maturity and thereafter shall qualify as Additional Tier 1 items without limit provided:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only on or after 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the instruments;
(c)
the conditions laid down in Article 52 are met from the date of the effective maturity of the instruments.
4. The instruments shall not qualify as Additional Tier 1 instruments, and shall not be subject to Article 484(4), from 1 January 2014 where the following conditions are met:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem between 31 December 2011 and 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the instruments;
(c)
the conditions laid down in Article 52 are not met from the date of the effective maturity of the instruments.
5. The instruments shall qualify as Additional Tier 1 instruments with their recognition reduced in accordance with Article 484(4) until the date of their effective maturity, and shall not qualify as Additional Tier 1 instruments thereafter, where the following conditions are met:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem on or after 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the instruments;
(c)
the conditions laid down in Article 52 are not met from the date of the effective maturity of the instruments.
6. The instruments shall qualify as Additional Tier 1 instruments in accordance with Article 484(4) where the following conditions are met:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only prior to or on 31 December 2011;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the instruments;
(c)
the conditions laid down in Article 52 were not met from the date of the effective maturity of the instruments.
Article 490
Tier 2 items with an incentive to redeem
1. By way of derogation from Articles 62 and 63, during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021, items referred to in Article 484(5) that qualified under the national transposition measures for point (f) or (h) of Article 57 of Directive 2006/48/EC and include in their terms and conditions a call with an incentive for them to be redeemed by the institution shall be subject to the requirements laid down in paragraphs 2 to 7 of this Article.
2. The items shall qualify as Tier 2 instruments provided:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only prior to 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call;
(c)
from 1 January 2013 the conditions laid down in Article 63 are met.
3. The items shall qualify as Tier 2 items in accordance with Article 484(5) until the date of their effective maturity, and shall qualify thereafter as Tier 2 items without limit, provided the following conditions are met:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only on or after 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the items;
(c)
the conditions laid down in Article 63 are met from the date of the effective maturity of the items.
4. The items shall not qualify as Tier 2 items from 1 January 2013 where the following conditions are met:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only between 31 December 2011 and 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the items;
(c)
the conditions laid down in Article 63 are not met from the date of the effective maturity of the items.
5. The items shall qualify as Tier 2 items with their recognition reduced in accordance with Article 484(5) until the date of their effective maturity, and shall not qualify as Tier 2 items thereafter, where:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem on or after 1 January 2013;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of their effective maturity;
(c)
the conditions set out in Article 63 are not met from the date of effective maturity of the items.
6. The items shall qualify as Tier 2 items in accordance with Article 484(5) where:
(a)
the institution was able to exercise a call with an incentive to redeem only prior to or on 31 December 2011;
(b)
the institution did not exercise the call on the date of the effective maturity of the items;
(c)
the conditions laid down in Article 63 are not met from the date of the effective maturity of the items.
Article 491
Effective maturity
For the purposes of Articles 489 and 490, effective maturity shall be determined as follows:
(a)
for the items referred to in paragraphs 3 and 5 of those Articles, it is the date of the first call with an incentive to redeem occurring on or after 1 January 2013;
(b)
for the items referred to in paragraph 4 of those Articles, it is the date of the first call with an incentive to redeem occurring between 31 December 2011 and 1 January 2013;
(c)
for the items referred to in paragraph 6 of those Articles, it is the date of the first call with an incentive to redeem prior to 31 December 2011.
CHAPTER 3
Transitional provisions for disclosure of own funds
Article 492
Disclosure of own funds
1. Institutions shall apply this Article during the period from 1 January 2014 to 31 December 2021.
2. During the period from 1 January 2014 to 31 December 2015, institutions shall disclose the extent to which the level of Common Equity Tier 1 capital and Tier 1 capital exceed the requirements laid down in Article 465.
3. During the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, institutions shall disclose the following additional information about their own funds:
(a)
the nature and effect on Common Equity Tier 1 capital, Additional Tier 1 capital, Tier 2 capital and own funds of the individual filters and deductions applied in accordance with Articles 467 to 470, 474, 476 and 479;
(b)
the amounts of minority interests and Additional Tier 1 and Tier 2 instruments, and related retained earnings and share premium accounts, issued by subsidiaries that are included in consolidated Common Equity Tier 1 capital, Additional Tier 1 capital, Tier 2 capital and own funds in accordance with Section 4 of Chapter 1;
(c)
the effect on Common Equity Tier 1 capital, Additional Tier 1 capital, Tier 2 capital and own funds of the individual filters and deductions applied in accordance with Article 481;
(d)
the nature and amount of items that qualify as Common Equity Tier 1 items, Tier 1 items and Tier 2 items by virtue of applying the derogations specified in Section 2 of Chapter 2.
4. During the period from 1 January 2014 to 31 December 2021, institutions shall disclose the amount of instruments that qualify as Common Equity Tier 1 instruments, Additional Tier 1 instruments and Tier 2 instruments by virtue of applying Article 484.
5. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify uniform templates for disclosure made in accordance with this Article. The templates shall include the items listed in points (a), (b), (d) and (e) of Article 437(1), as amended by Chapters 1 and 2 of this Title.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 February 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
CHAPTER 4
Large exposures, own funds requirements, leverage and the Basel I floor
Article 493
Transitional provisions for large exposures
1. The provisions on large exposures as laid down in Articles 387 to 403 shall not apply to investment firms whose main business consists exclusively of the provision of investment services or activities in relation to the financial instruments set out in points 5, 6, 7, 9 and 10 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC and to whom Council Directive 93/22/EEC of 10 May 1993 on investment services in the securities field (35) did not apply on 31 December 2006. This exemption is available until 31 December 2017 or the date of entry into force of any amendments pursuant to paragraph 2 of this Article, whichever is the earlier.
2. By 31 December 2015, the Commission shall, on the basis of public consultations and in the light of discussions with the competent authorities, report to the European Parliament and the Council on:
(a)
an appropriate regime for the prudential supervision of investment firms whose main business consists exclusively of the provision of investment services or activities in relation to the commodity derivatives or derivatives contracts set out in points 5, 6, 7, 9 and 10 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC;
(b)
the desirability of amending Directive 2004/39/EC to create a further category of investment firm whose main business consists exclusively of the provision of investment services or activities in relation to the financial instruments set out in points 5, 6, 7, 9 and 10 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC relating to energy supplies.
On the basis of this report, the Commission may submit proposals for amendments to this Regulation
3. By way of derogation from Article 400(2) and (3), Member States may, for a transitional period until the entry into force of any legal act following the review in accordance with Article 507, but not after 2 January 2029, fully or partially exempt the following exposures from the application of Article 395(1):
(a)
covered bonds falling within Article 129(1), (3) and (6);
(b)
asset items constituting claims on regional governments or local authorities of Member States where those claims would be assigned a 20 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2 and other exposures to or guaranteed by those regional governments or local authorities, claims on which would be assigned a 20 % risk weight under Part Three, Title II, Chapter 2;
(c)
exposures, including participations or other kinds of holdings, incurred by an institution to its parent undertaking, to other subsidiaries of that parent undertaking or to its own subsidiaries, in so far as those undertakings are covered by the supervision on a consolidated basis to which the institution itself is subject, in accordance with this Regulation, Directive 2002/87/EC or with equivalent standards in force in a third country. Exposures that do not meet those criteria, whether or not exempted from Article 395(1) of this Regulation, shall be treated as exposures to a third party;
(d)
asset items constituting claims on and other exposures, including participations or other kinds of holdings, to regional or central credit institutions with which the credit institution belongs to a network in accordance with legal or statutory provisions and which are responsible, under those provisions, for cash-clearing operations within the network;
(e)
asset items constituting claims on and other exposures to credit institutions incurred by credit institutions, one of which operates on a non-competitive basis and provides or guarantees loans under legislative programmes or its statutes, to promote specified sectors of the economy under some form of government oversight and restrictions on the use of the loans, provided that the respective exposures arise from such loans that are passed on to the beneficiaries via credit institutions or from the guarantees of these loans;
(f)
asset items constituting claims on and other exposures to institutions, provided that those exposures do not constitute such institutions' own funds, do not last longer than the following business day and are not denominated in a major trading currency;
(g)
asset items constituting claims on central banks in the form of required minimum reserves held at those central banks which are denominated in their national currencies;
(h)
asset items constituting claims on central governments in the form of statutory liquidity requirements held in government securities which are denominated and funded in their national currencies provided that, at the discretion of the competent authority, the credit assessment of those central governments assigned by a nominated ECAI is investment grade;
(i)
50 % of medium/low risk off-balance sheet documentary credits and of medium/low risk off-balance sheet undrawn credit facilities referred to in Annex I and subject to the competent authorities' agreement, 80 % of guarantees other than loan guarantees which have a legal or regulatory basis and are given for their members by mutual guarantee schemes possessing the status of credit institutions;
(j)
legally required guarantees used when a mortgage loan financed by issuing mortgage bonds is paid to the mortgage borrower before the final registration of the mortgage in the land register, provided the guarantee is not used as reducing the risk in calculating the risk- weighted exposure amounts;
(k)
assets items constituting claims on and other exposures to recognised exchanges.
Article 494
Transitional provisions for eligible capital
By way of derogation from point (71)(b) of Article 4(1), eligible capital may include Tier 2 capital up to the following amounts:
(a)
100 % of Tier 1 capital during the period from 1 January 2014 to 31 December 2014;
(b)
75 % of Tier 1 capital during the period from 1 January 2015 to 31 December 2015;
(c)
50 % of Tier 1 capital during the period from 1 January 2016 to 31 December 2016.
Article 495
Treatment of equity exposures under the IRB Approach
1. By way of derogation from Chapter 3 of Part Three, until 31 December 2017, the competent authorities may exempt from the IRB treatment certain categories of equity exposures held by institutions and EU subsidiaries of institutions in that Member State as at 31 December 2007. The competent authority shall publish the categories of equity exposures which benefit from that treatment in accordance with Article 143 of Directive 2013/36/EU.
The exempted position shall be measured as the number of shares as at 31 December 2007 and any additional share arising directly as a result of owning those holdings, provided they do not increase the proportional share of ownership in a portfolio company.
If an acquisition increases the proportional share of ownership in a specific holding the part of the holding which constitutes the excess shall not be subject to the exemption. Nor shall the exemption apply to holdings that were originally subject to the exemption, but have been sold and then bought back.
Equity exposures subject to this provision shall be subject to the capital requirements calculated in accordance with the Standardised Approach under Part Three, Title II, Chapter 2 and the requirements set out in Title IV of Part Three, as applicable.
Competent authorities shall notify the Commission and EBA of the implementation of this paragraph.
2. In the calculation of risk weighted exposure amounts for the purposes of Article 114(4), until 31 December 2015 the same risk weight shall be assigned in relation to exposures to the central governments or central banks of Member States denominated and funded in the domestic currency of any Member State as would be applied to such exposures denominated and funded in their domestic currency.
3. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the conditions according to which competent authorities shall afford the exemption referred to in paragraph 1.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 30 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 496
Own funds requirements for covered bonds
1. Until 31 December 2017 competent authorities may waive in full or in part the 10 % limit for senior units issued by French Fonds Communs de Créances or by securitisation entities which are equivalent to French Fonds Communs de Créances laid down in points (d) and (e) of Article 129(1), provided that both of the following conditions are fulfilled:
(a)
the securitised residential or commercial immovable property exposures were originated by a member of the same consolidated group of which the issuer of the covered bonds is a member, or by an entity affiliated to the same central body to which the issuer of the covered bonds is affiliated, where that common group membership or affiliation shall be determined at the time the senior units are made collateral for covered bonds;
(b)
a member of the same consolidated group of which the issuer of the covered bonds is a member, or an entity affiliated to the same central body to which the issuer of the covered bonds is affiliated, retains the whole first loss tranche supporting those senior units.
2. Until 31 December 2014, for the purposes of point (c) of Article 129(1), institutions' senior unsecured exposures which qualified for a 20 % risk weight under national law before the entry into force of this Regulation shall be considered to qualify for credit quality step 1.
3. Until 31 December 2014, for the purposes of Article 129(5), institutions' senior unsecured exposures which qualified for a 20 % risk weight under national law before the entry into force of this Regulation shall be considered to qualify for a 20 % risk weight.
Article 497
Own funds requirements for exposures to CCPs
1. Up until 15 months after the date of entry into force of the latest of the eleven regulatory technical standards referred to at the end of the first subparagraph of Article 89(3) of Regulation (EU) 648/2012, or until a decision is made under Article 14 of that Regulation on the authorisation of the CCP, whichever date is earlier, an institution may consider that CCP to be a QCCP, provided that the condition laid down in the first part of that subparagraph has been met.
2. Up until 15 months after the date of entry into force of the latest of the ten regulatory technical standards referred to at the end of the second subparagraph of Article 89(3) of Regulation (EU) 648/2012, or until a decision is made under Article 25 of that Regulation on the recognition of the CCP established in a third country, whichever date is earlier, an institution may consider that CCP to be a QCCP,
3. The Commission may adopt an implementing act under Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 extending the transitional provisions in paragraphs 1 and 2 of this Article by a further six months, in exceptional circumstances where it is necessary and proportionate to avoid disruption to international financial markets.
4. Up until the deadlines defined in paragraphs 1 and 2, and extended under paragraph 3, as applicable, where a CCP does not have a default fund and it does not have in place a binding arrangement with its clearing members that allows it to use all or part of the initial margin received from its clearing members as if they were pre-funded contributions, an institution shall substitute the right formula for calculating the own funds requirement (Ki) in Article 308(2) with the following one:
where
IMi = the initial margin posted to the CCP by clearing member i
IM= the total amount of initial margin communicated to the institution by the CCP.
Article 498
Exemption for Commodities dealers
1. The provisions on own funds requirements as set out in this Regulation shall not apply to investment firms whose main business consists exclusively of the provision of investment services or activities in relation to the financial instruments set out in points 5, 6, 7, 9 and 10 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC and to whom Directive 93/22/EEC did not apply on 31 December 2006.
This exemption shall apply until 31 December 2017 or the date of entry into force of any amendments pursuant to paragraphs 2 and 3, whichever is the earlier.
2. By 31 December 2015, the Commission shall, on the basis of public consultations and in the light of discussions with the competent authorities, report to the European Parliament and the Council on:
(a)
an appropriate regime for the prudential supervision of investment firms whose main business consists exclusively of the provision of investment services or activities in relation to the commodity derivatives or derivatives contracts set out in points 5, 6, 7, 9 and 10 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC;
(b)
the desirability of amending Directive 2004/39/EC to create a further category of investment firm whose main business consists exclusively of the provision of investment services or activities in relation to the financial instruments set out in points 5, 6, 7, 9 and 10 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC relating to energy supplies, including electricity, coal, gas and oil.
3. On the basis of the report referred to in paragraph 2, the Commission may submit proposals for amendments to this Regulation.
Article 499
Leverage
1. By way of derogation from Articles 429 and 430, during the period between 1 January 2014 and 31 December 2021, institutions shall calculate and report the leverage ratio by using both of the following as the capital measure:
(a)
Tier 1 capital;
(b)
Tier 1 capital, subject to the derogations laid down in Chapters 1 and 2 of this Title.
2. By way of derogation from Article 451(1), institutions may choose whether to disclose the information on the leverage ratio based on either just one or both of the definitions of the capital measure specified in points (a) and (b) of paragraph 1 of this Article. Where institutions change their decision on which leverage ratio to disclose, the first disclosure that occurs after such change shall contain a reconciliation of the information on all leverage ratios disclosed up to the moment of the change.
3. By way of derogation from Article 429(2), during the period from 1 January 2014 to 31 December 2017, competent authorities may permit institutions to calculate the end-of-quarter leverage ratio where they consider that institutions may not have data of sufficiently good quality to calculate a leverage ratio that is an arithmetic mean of the monthly leverage ratios over a quarter.
Article 500
Transitional provisions - Basel I floor
1. Until 31 December 2017, institutions calculating risk-weighted exposure amounts in accordance with Part Three, Title II, Chapter 3 and institutions using the Advanced Measurement Approaches as specified in Part Three, Title III, Chapter 4 for the calculation of their own funds requirements for operational risk shall meet both of the following requirements:
(a)
they shall hold own funds as required by Article 92;
(b)
they shall hold own funds which are at all times more than or equal to 80 % of the total minimum amount of own funds that the institution would be required to hold under Article 4 of Directive 93/6/EEC as that Directive and Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (36) stood prior to 1 January 2007.
2. Subject to the approval of the competent authorities, the amount referred to in point (b) of paragraph 1 may be replaced by a requirement to hold own funds which are at all times more than or equal to 80 % of the own funds that the institution would be required to hold under Article 92 calculating risk weighted exposure amounts in accordance with Part Three, Title II, Chapter 2, and Part Three, Title III, Chapter 2 or 3, as applicable, instead of in accordance with Part Three, Title II, Chapter 3, or Part Three, Title III, Chapter 4, as applicable.
3. A credit institution may apply paragraph 2 only if it started to use the IRB Approach or the Advanced Measurements Approaches for the calculation of its capital requirements on or after 1 January 2010.
4. Compliance with the requirements of point (b) of paragraph 1 shall be on the basis of amounts of own funds fully adjusted to reflect differences in the calculation of own funds under Directive 93/6/EEC and Directive 2000/12/EC as those Directives stood prior to 1 January 2007 and the calculation of own funds under this Regulation deriving from the separate treatments of expected loss and unexpected loss under Part Three, Title II, Chapter 3, of this Regulation.
5. The competent authorities may, after having consulted EBA, waive the application of point (b) of paragraph 1 to institutions provided that all the requirements for the Internal Ratings Based Approach set out in Part Three, Title II, Chapter 3, Section 6 or the qualifying criteria for the use of the Advanced Measurement Approach set out in Part Three, Title III, Chapter 4, as applicable, are met.
6. The Commission shall by 1 January 2017 submit a report to the European Parliament and the Council on whether it is appropriate to extend the application of the Basel I floor beyond 31 December 2017 to ensure that there is a backstop to internal models, taking into account international developments and internationally agreed standards. That report shall be accompanied by a legislative proposal if appropriate.
Article 501
Capital requirements deduction for credit risk on exposures to SMEs
1. Capital requirements for credit risk on exposures to SMEs shall be multiplied by the factor 0,7619.
2. For the purpose of this Article:
(a)
the exposure shall be included either in the retail or in the corporates or secured by mortgages on immovable property classes. Exposures in default shall be excluded;
(b)
an SME is defined in accordance with Commission Recommendation 2003/361/EC of 6 May 2003 concerning the definition of micro, small and medium-sized enterprises (37). Among the criteria listed in Article 2 of the Annex to that Recommendation only the annual turnover shall be taken into account;
(c)
the total amount owed to the institution and parent undertakings and its subsidiaries, including any exposure in default, by the obligor client or group of connected clients, but excluding claims or contingent claims secured on residential property collateral, shall not, to the knowledge of the institution, exceed EUR 1,5 million. The institution shall take reasonable steps to acquire this knowledge.
3. Institutions shall report to competent authorities every three months on the total amount of exposures to SMEs calculated in accordance with paragraph 2.
4. The Commission shall by 2 January 2017, report on the impact of the own funds requirements laid down in this Regulation on lending to SMEs and natural persons and shall submit that report to the European Parliament and to the Council, together with a legislative proposal if appropriate.
5. For the purpose of paragraph 4, EBA shall report the following to the Commission:
(a)
analysis of the evolution of the lending trends and conditions for SMEs over the period referred to in paragraph 4;
(b)
analysis of effective riskiness of Union SMEs over a full economic cycle;
(c)
the consistency of own funds requirements laid down in this Regulation for credit risk on exposures to SMEs with the outcomes of the analysis under points (a) and (b).
TITLE II
REPORTS AND REVIEWS
Article 502
Cyclicality of capital requirements
The Commission, in cooperation with EBA, ESRB and the Member States, and taking into account the opinion of the ECB, shall periodically monitor whether this Regulation taken as a whole, together with Directive 2013/36/EU has significant effects on the economic cycle and, in the light of that examination, shall consider whether any remedial measures are justified. By 31 December 2013, EBA shall report to the Commission if and how methodologies of institutions under the IRB Approach should converge with a view to more comparable capital requirements while mitigating pro-cyclicality.
Based on that analysis and taking into account the opinion of the ECB, the Commission shall draw up a biennial report and submit it to the European Parliament and to the Council, together with any appropriate proposals. Contributions from credit taking and credit lending parties shall be adequately acknowledged when the report is drawn up.
By 31 December 2014 the Commission shall review and report on the application of Article 33(1)(c) and shall submit that report to the European Parliament and the Council, together with a legislative proposal if appropriate.
With respect to the potential elimination of the Article 33(1)(c) and its potential application at the Union level, the review shall in particular ensure that sufficient safeguards are in place to ensure financial stability in all Member States.
Article 503
Own funds requirements for exposures in the form of covered bonds
1. The Commission shall, by 31 December 2014, after consulting EBA, report to the European Parliament and to the Council, together with any appropriate proposals, on whether the risk weights laid down in Article 129 and the own funds requirements for specific risk in Article 336(3) are adequate for all the instruments that qualify for these treatments and whether the criteria in Article 129 are appropriate.
2. The report and the proposals referred to in paragraph 1 shall have regard to:
(a)
the extent to which the current regulatory capital requirements applicable to covered bonds adequately differentiate between variances in the credit quality of covered bonds and the collateral against which they are secured, including the extent of variations across Member States;
(b)
the transparency of the covered bond market and the extent to which this facilitates comprehensive internal analysis by investors in respect of the credit risk of covered bonds and the collateral against which they are secured and the asset segregation in case of the issuer's insolvency, including the mitigating effects of the underlying strict national legal framework in accordance with Article 129 of this Regulation and Article 52(4) of Directive 2009/65/EC on the overall credit quality of a covered bond and its implications on the level of transparency needed by investors; and
(c)
the extent to which covered bond issuance by a credit institution impacts on the credit risk to which other creditors of the issuing institution are exposed.
3. The Commission shall, by 31 December 2014, after consulting EBA, report to the European Parliament and the Council on whether loans secured by aircrafts (aircraft liens) and whether residential loans secured by a guarantee, but not secured by a registered mortgage, should under certain conditions be considered as an eligible asset in accordance with Article 129.
4. The Commission shall, by 31 December 2016, review the appropriateness of the derogation set out in Article 496 and, if relevant, the appropriateness of extending similar treatment to any other form of covered bond. In the light of that review, the Commission may, if appropriate, adopt delegated acts in accordance with Article 462 to make that derogation permanent or make legislative proposals to extend it to other forms of covered bonds.
Article 504
Capital instruments subscribed by public authorities in emergency situations
The Commission shall, by 31 December 2016, after consulting EBA, report to the European Parliament and the Council, together with any appropriate proposals, whether the treatment set out in Article 31 needs to be amended or removed.
Article 505
Review of long-term financing
By 31 December 2014, the Commission shall report to the European Parliament and to the Council, together with any appropriate proposals, about the appropriateness of the requirements of this Regulation in light of the need to ensure adequate levels of funding for all forms of long-term financing for the economy, including critical infrastructure projects in the Union in the field of transport, energy and communications.
Article 506
Credit risk - definition of default
EBA shall, by 31 December 2017, report to the Commission on how replacing 90 days by 180 days past due, as provided in point (b) of Article 178(1), impacts risk-weighted exposure amounts and the appropriateness of the continued application of that provision after 31 December 2019.
On the basis of that report, the Commission may submit a legislative proposal to amend this Regulation.
Article 507
Large exposures
By 31 December 2015, the Commission shall review and report on the application of Article 400(1)(j) and Article 400(2), including whether the exemptions set out in Article 400(2) is to be discretionary, and shall submit that report to the European Parliament and to the Council, together with a legislative proposal if appropriate.
With respect to the potential elimination of the national discretion under Article 400(2)(c) and its potential application at the Union level, the review shall in particular take into account the efficiency of group risk management while ensuring that sufficient safeguards are in place to ensure financial stability in all Member States in which an entity belonging to a group is incorporated.
Article 508
Level of application
1. By 31 December 2014, the Commission shall review and report on the application of Part One, Title II, and Article 113(6) and (7) and shall submit that report to the European Parliament and the Council, together with a legislative proposal if appropriate.
2. By 31 December 2015, the Commission shall report on whether and how the liquidity coverage requirement laid down in Part Six should apply to investment firms and shall, after consulting EBA, submit that report to the European Parliament and to the Council, together with a legislative proposal if appropriate.
3. By 31 December 2015, the Commission shall, after consulting EBA and ESMA and in the light of discussions with the competent authorities, report to the European Parliament and to the Council on an appropriate regime for the prudential supervision of investment firms and of firms referred to in points (2)(b) and (c) of Article 4(1). Where appropriate the report shall be followed by a legislative proposal.
Article 509
Liquidity requirements
1. EBA shall monitor and evaluate the reports made in accordance with Article 415(1), across currencies and across different business models. EBA shall, after consulting the ESRB, non-financial end-users, the banking industry, competent authorities and the ESCB central banks annually and for the first time by 31 December 2013 report to the Commission on whether a specification of the general liquidity coverage requirement in Part Six based on the items to be reported in accordance with Part Six, Title II and Annex III, considered either individually or cumulatively, is likely to have a material detrimental impact on the business and risk profile of institutions established in the Union or on the stability and orderly functioning of financial markets or on the economy and the stability of the supply of bank lending, with a particular focus on lending to SMEs and on trade financing, including lending under official export credit insurance schemes.
The report referred to in the first subparagraph shall take due account of markets and international regulatory developments as well as of the interactions of the liquidity coverage requirement with other prudential requirements under this Regulation such as the risk based capital ratios as set out in Article 92 and the leverage ratio.
The European Parliament and the Council shall be given the opportunity to state their views on the report referred to in the first subparagraph.
2. EBA shall in the report referred to in paragraph 1 assess the following in particular:
(a)
the provision of mechanisms restricting the value of liquidity inflows, in particular with a view to determining an appropriate inflow cap and the conditions for its application, taking into account different business models including pass through financing, factoring, leasing, covered bonds, mortgages, issuance of covered bonds, and the extent to which that cap should be amended or removed to cater for the specificities of specialised financing;
(b)
the calibration of inflows and outflows referred to in Part Six, Title II, in particular under Article 422(7) and Article 425(2);
(c)
the provision of mechanisms restricting the coverage of liquidity requirements by certain categories of liquid assets, in particular assessing the appropriate minimum percentage for liquid assets referred to in points (a), (b) and (c) of Article 416(1) to the total of liquid assets, testing a threshold of 60 % and taking into account international regulatory developments. Assets owed and due or callable within 30 calendar days should not count towards the limit unless the assets have been obtained against collateral that also qualifies under points (a), (b) and (c) of Article 416(1);
(d)
the provision of specific lower outflow and/or higher inflow rates for intragroup flows, specifying under which conditions such specific in- or outflow rates would be justified from a prudential point of view and setting out the high level outline of a methodology using objective criteria and parameters in order to determine specific levels of inflows and outflows between the institution and the counterparty when they are not established in the same Member State;
(e)
the calibration of the draw-down rates applicable to the undrawn committed credit and liquidity facilities that fall under Article 424(3) and (5). In particular, EBA shall test a draw-down rate of 100 %;
(f)
the definition of retail deposit in point (2) of Article 411, in particular the appropriateness of introducing a threshold on deposits of natural persons;
(g)
the need to introduce a new retail deposit category with a lower outflow in the light of the specific characteristics of such deposits that could justify a lower outflow rate and taking into account international developments;
(h)
derogations from requirements on the composition of the liquid assets institutions will be required to hold, where in a given currency the institutions' collective justified needs for liquid assets are exceeding the availability of those liquid assets and conditions to which such derogations should be subject;
(i)
the definition of Shari'ah-compliant financial products as an alternative to assets that would qualify as liquid assets for the purposes of Article 416, for the use of Shari'ah-compliant banks;
(j)
the definition of circumstances of stress, including principles for the use of the stock of liquid assets and the necessary supervisory reactions under which institutions would be able to use their liquid assets to meet liquidity outflows and how to address non-compliance;
(k)
the definition of established operational relationship for non-financial customer as referred to in Article 422(3)(c);
(l)
the calibration of the outflow rate applicable to correspondent banking and prime brokerage services as referred to in the first subparagraph of Article 422(4);
(m)
mechanisms for the grandfathering of government guaranteed bonds issued to credit institutions as part of Government support measures with Union State aid approval, such as bonds issued by the National Asset Management Agency (NAMA) in Ireland and by the Spanish Asset Management Company in Spain, designed to remove problem assets from the balance sheets of credit institutions, as assets of extremely high liquidity and credit quality until at least December 2023.
3. EBA shall, after consulting ESMA and the ECB, by 31 December 2013, report to the Commission on appropriate uniform definitions of high and of extremely high liquidity and credit quality of transferable assets for the purposes of Article 416 and appropriate haircuts for assets that would qualify as liquid assets for the purposes of Article 416, with the exception of assets referred to in points (a), (b) and (c) of Article 416(1).
The European Parliament and the Council shall be given the opportunity to state their views on that report.
The report referred to in the first subparagraph shall also consider:
(a)
other categories of assets, in particular residential mortgage-backed securities of high liquidity and credit quality;
(b)
other categories of central bank eligible securities or loans, for example local government bonds and commercial paper; and
(c)
other non-central bank eligible but tradable assets, for example equities listed on a recognised exchange, gold, major index linked equity instruments, guaranteed bonds, covered bonds, corporate bonds and funds based on those assets.
4. The report referred to in paragraph 3 shall consider whether, and if, to what extent standby credit facilities referred to in point (e) of Article 416(1) should be included as liquid assets in light of international development and taking into account European specificities, including the way monetary policy is performed in the Union.
EBA shall in particular test the adequacy of the following criteria and the appropriate levels for such definitions:
(a)
minimum trade volume of the assets;
(b)
minimum outstanding volume of the assets;
(c)
transparent pricing and post-trade information;
(d)
credit quality steps referred to in Part Three, Title II, Chapter 2;
(e)
proven record of price stability;
(f)
average volume traded and average trade size;
(g)
maximum bid/ask spread;
(h)
remaining time to maturity;
(i)
minimum turnover ratio.
5. By 31 January 2014, EBA shall furthermore report on the following:
(a)
uniform definitions of high and extremely high liquidity and credit quality;
(b)
the possible unintended consequences of the definition of liquid assets on the conduct of monetary policy operation and the extent to which:
(i)
a list of liquid assets that is disconnected from the list of central bank eligible assets may incentivise institutions to submit eligible assets which are not included in the definition of liquid assets in refinancing operations;
(ii)
regulation of liquidity may disincentivise institutions to lend or borrow on the unsecured money market and whether this may lead to question the targeting of EONIA in monetary policy implementation;
(iii)
the introduction of the liquidity coverage requirement may make it more difficult for central banks to ensure price stability by using the existing monetary policy framework and instruments;
(c)
the operational requirements for the holdings of liquid assets, as referred in points (b) to (f) of Article. 417, in line with international regulatory developments.
Article 510
Net Stable Funding Requirements
1. By 31 December 2015, EBA shall report to the Commission, on the basis of the items to be reported in accordance with Part Six, Title III, on whether and how it would be appropriate to ensure that institutions use stable sources of funding, including an assessment of the impact on the business and risk profile of institutions established in the Union or on financial markets or the economy and bank lending, with a particular focus on lending to SMEs and on trade financing, including lending under official export credit insurance schemes and pass through financing models, including match funded mortgage lending. In particular EBA shall analyse the impact of stable sources of funding on the refinancing structures of different banking models in the Union.
2. By 31 December 2015, EBA shall also report to the Commission, on the basis of the items to be reported in accordance with Part Six, Title III and in accordance with the uniform reporting formats referred to in point (a) of Article 415(3) and after consulting the ESRB, on methodologies for determining the amount of stable funding available to and required by institutions and on appropriate uniform definitions for calculating such a net stable funding requirement, examining in particular the following:
(a)
the categories and weightings applied to sources of stable funding in Article 427(1);
(b)
the categories and weightings applied to determine the requirement for stable funding in Article 428(1);
(c)
methodologies shall provide incentives and disincentives as appropriate to encourage a more stable longer term funding of assets, business activities, investment and funding of institutions;
(d)
the need to develop different methodologies for different types of institutions.
3. By 31 December 2016, the Commission shall, if appropriate, and taking into account the reports referred to in paragraphs 1 and 2, and taking full account of the diversity of the banking sector in the Union, submit a legislative proposal to the European Parliament and the Council on how to ensure that institutions use stable sources of funding.
Article 511
Leverage
1. Based on the results of the report referred to in paragraph 3, the Commission shall submit by 31 December 2016 a report on the impact and effectiveness of the leverage ratio to the European Parliament and the Council.
2. Where appropriate, the report shall be accompanied by a legislative proposal on the introduction of an appropriate number of levels of the leverage ratio that institutions following different business models would be required to meet, suggesting an adequate calibration for those levels and any appropriate adjustments to the capital measure and the total exposure measure as referred to in Article 429, together with any connected flexibility measures if necessary, including appropriate amendments to Article 458 to introduce the leverage ratio within the scope of measures included in that Article.
3. For the purposes of paragraph 1, EBA shall report to the Commission by 31 October 2016 on at least the following:
(a)
whether the leverage ratio framework provided by this Regulation and Articles 87 and 98 of Directive 2013/36/EU is the appropriate tool to suppress the risk of excessive leverage on the part of the institutions in a satisfactory manner and degree;
(b)
on identifying business models that reflect the overall risk profiles of the institutions and on introducing differentiated levels of the leverage ratio for those business models;
(c)
whether the requirements laid out in Articles 76 and 87 of Directive 2013/36/EU in accordance with Articles 73 and 97 of Directive 2013/36/EU for addressing the risk of excessive leverage are sufficient to ensure sound management of this risk by institutions and, if not, which further enhancements are needed in order to ensure these objectives;
(d)
whether - and if so, which - changes to the calculation methodology referred to in Article 429 would be necessary to ensure that the leverage ratio can be used as an appropriate indicator of an institution's risk of excessive leverage;
(e)
whether, in the context of the calculation of the total exposure measure of the leverage ratio, the exposure value of contracts listed in Annex II determined by using the Original Exposure Method differs in a material way from the exposure value determined by using the Mark-to-Market Method;
(f)
whether using either own funds or Common Equity Tier 1 capital as the capital measure of the leverage ratio could be more appropriate for the intended purpose of tracking the risk of excessive leverage and, if so, what would be the appropriate calibration of the leverage ratio;
(g)
whether the conversion factor referred to in point (a) of Article 429(10) for undrawn credit facilities, which may be cancelled unconditionally at any time without notice, is appropriately conservative based on the evidence collected during the observation period;
(h)
whether the frequency and format of the disclosure of items referred to in Article 451 are adequate;
(i)
what would be the appropriate level for the leverage ratio for each of the business models indentified in accordance with point (b);
(j)
whether a range for each level of the leverage ratio should be defined;
(k)
whether introducing the leverage ratio as a requirement for institutions would necessitate any changes to the leverage ratio framework provided by this Regulation and, if so, which ones;
(l)
whether introducing the leverage ratio as a requirement for institutions would effectively constrain the risk of excessive leverage on the part of those institutions, and, if so, whether the level for the leverage ratio should be the same for all institutions or should be determined according to the risk profile and business model as well as the size of institutions and, with regard to this, which additional calibrations or transition period would be required.
4. The report referred to in paragraph 3 shall cover at least the period from 1 January 2014 until 30 June 2016 and shall take account of at least the following:
(a)
the impact of introducing the leverage ratio, determined in accordance with Article 429, as a requirement that institutions would have to meet on:
(i)
financial markets in general and markets for repurchase transactions, derivatives and covered bonds in particular;
(ii)
the robustness of institutions;
(iii)
business models and balance-sheet structures of institutions; in particular as regards low-risk areas of business, such as promotional credit by public development banks, municipal loans, financing of residential property and other low-risk areas regulated under national law;
(iv)
the migration of exposures to entities which are not subject to prudential supervision;
(v)
financial innovation, in particular the development of instruments with embedded leverage;
(vi)
institutions' risk-taking behaviour;
(vii)
clearing, settlement and custody activities and the operation of a central counterparty;
(viii)
cyclicality of the capital measure and the total exposure measure of the leverage ratio;
(ix)
bank lending, with a particular focus on lending to SMEs, local authorities, regional governments and public sector entities and on trade financing, including lending under official export credit insurance schemes;
(b)
the interaction of the leverage ratio with the risk-based own funds requirements and the liquidity requirements as specified in this Regulation;
(c)
the impact of accounting differences between accounting standards applicable under Regulation (EC) No 1606/2002, accounting standards applicable under Directive 86/635/EEC and other applicable accounting framework and other relevant accounting frameworks on the comparability of the leverage ratio.
Article 512
Exposures to transferred credit risk
By 31 December 2014 the Commission shall report to the European Parliament and the Council on the application and effectiveness of the provisions of Part Five in the light of international market developments.
Article 513
Macroprudential rules
1. By 30 June 2014, the Commission shall, after consulting the ESRB and EBA, review whether the macroprudential rules contained in this Regulation and Directive 2013/36/EU are sufficient to mitigate systemic risks in sectors, regions and Member States including assessing:
(a)
whether the current macroprudential tools in this Regulation and Directive 2013/36/EU are effective, efficient and transparent;
(b)
whether the coverage and the possible degrees of overlap between different macroprudential tools for targeting similar risks in this Regulation and Directive 2013/36/EU are adequate and, if appropriate, propose new macroprudential rules;
(c)
how internationally agreed standards for systemic institutions interacts with the provisions in this Regulation and Directive 2013/36/EU and, if appropriate, propose new rules taking into account those internationally agreed standards.
2. By 31 December 2014, the Commission shall, on the basis of the consultation with the ESRB and EBA, report to the European Parliament and the Council on the assessment referred to in paragraph 1 and, where appropriate, submit a legislative proposal to the European Parliament and the Council.
Article 514
Counterparty Credit Risk and the Original Exposure Method
By 31 December 2016 the Commission shall review and report on the application of Article 275 and shall submit that report to the European Parliament and the Council, and, if appropriate, a legislative proposal.
Article 515
Monitoring and evaluation
1. EBA, together with ESMA, shall by 2 January 2015 report on the functioning of this Regulation with the related obligations under Regulation (EU) No 648/2012 and in particular with regard to institutions operating a central counterparty, in order to avoid duplication of requirements for derivative transactions and thereby avoid increased regulatory risk and increased costs for monitoring by competent authorities.
2. EBA shall monitor and evaluate the operation of the provisions for own funds requirements for exposures to a central counterparty as set out in Section 9 of Chapter 6 of Title II of Part Three. By 1 January 2015 EBA shall report to the Commission on the impact and effectiveness of such provisions.
3. By 31 December 2016 the Commission shall review and report on the reconciliation of this Regulation with the related obligations under Regulation (EU) No 648/2012, the own funds requirements as set out in Section 9 of Chapter 6 of Title II of Part Three and shall submit that report to the European Parliament and the Council, and, if appropriate, a legislative proposal.
Article 516
Long-term financing
By 31 December 2015 the Commission shall report on the impact of this Regulation on the encouragement of long-term investments in growth promoting infrastructure.
Article 517
Definition of eligible capital
By 31 December 2014 the Commission shall review and report on the appropriateness of the definition of eligible capital being applied for the purposes of Title III of Part Two and Part Four and shall submit that report to the European Parliament and the Council, and, if appropriate, a legislative proposal.
Article 518
Review of capital instruments which may be written down or converted at the point of non-viability
By 31 December 2015, the Commission shall review and report on whether this Regulation should contain a requirement that Additional Tier 1 or Tier 2 capital instruments are to be written down in the event of a determination that an institution is no longer viable. The Commission shall submit that report to the European Parliament and the Council, together with a legislative proposal if appropriate.
Article 519
Deduction of defined benefit pension fund assets from Common Equity Tier 1 items
EBA shall by 30 June 2014 prepare a report on whether the revised IAS 19 in conjunction with the deduction of net pension assets as set out in Article 36(1)(e) and changes in the net pension liabilities lead to undue volatility of institutions' own funds.
Taking into account the EBA report, the Commission shall by 31 December 2014 prepare a report to the European Parliament and the Council on the issue referred to in the first paragraph, together with a legislative proposal, if appropriate, to introduce a treatment which adjusts defined net benefit pension fund assets or liabilities for the calculation of own funds.
TITLE III
AMENDMENTS
Article 520
Amendment of Regulation (EU) No 648/2012
Regulation (EU) No 648/2012 is amended as follows:
(1)
the following Chapter is added in Title IV:
"CHAPTER 4
Calculations and reporting for the purposes of Regulation (EU) No 575/2013
Article 50a
Calculation of KCCP
1. For the purposes of Article 308 of Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms (38), where a CCP has received the notification referred to in Article 301(2)(b) of that Regulation, it shall calculate KCCP as specified in paragraph 2 of this Article for all contracts and transactions it clears for all its clearing members falling within the coverage of the given default fund.
2. A CCP shall calculate the hypothetical capital (KCCP) as follows:
where:
EBRMi
=
exposure value before risk mitigation that is equal to the exposure value of the CCP to clearing member i arising from all the contracts and transactions with that clearing member, calculated without taking into account the collateral posted by that clearing member;
IMi
=
the initial margin posted to the CCP by clearing member i;
DFi
=
the pre-funded contribution of clearing member i;
RW
=
a risk weight of 20 %;
capital ratio
=
8 %.
3. A CCP shall undertake the calculation required by paragraph 2 at least quarterly or more frequently where required by the competent authorities of those of its clearing members which are institutions.
4. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the following for the purpose of paragraph 3:
(a)
the frequency and dates of the calculation laid down in paragraph 2;
(b)
the situations in which the competent authority of an institution acting as a clearing member may require higher frequencies of calculation and reporting than those referred to in point (a).
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 50b
General rules for the calculation of KCCP
For the purposes of the calculation laid down in Article 50a(2), the following shall apply:
(a)
a CCP shall calculate the value of the exposures it has to its clearing members as follows:
(i)
for exposures arising from contracts and transactions listed in Article 301(1)(a) and (d) of Regulation (EU) No 575/2013;
(ii)
for exposures arising from contracts and transactions listed in Article 301(1)(b), (c) and (e) of Regulation (EU) No 575/2013 it shall calculate them in accordance with the Financial Collateral Comprehensive Method specified in Article 223 of that Regulation with supervisory volatility adjustments, specified in Articles 223 and 224 of that Regulation. The exception set out in point (a) of Article 285(3) of that Regulation, shall not apply;
(iii)
for exposures arising from transactions not listed in Article 301(1) of Regulation (EU) No 575/2013 and which entails settlement risk only it shall calculate them in accordance with Part Three, Title V of that Regulation;
(b)
for institutions that fall under the scope of Regulation (EU) No 575/2013 the netting sets are the same as those defined in Part Three, Title II of that Regulation;
(c)
when calculating the values referred to in point (a), the CCP shall subtract from its exposures the collateral posted by its clearing members, appropriately reduced by the supervisory volatility adjustments in accordance with the Financial Collateral Comprehensive Method specified in Article 224 of Regulation (EU) No 575/2013;
(d)
a CCP shall calculate its securities financing transaction exposures to its clearing members in accordance with the Financial Collateral Comprehensive method, with supervisory volatility adjustments, specified in Articles 223 and 224 of Regulation (EU) No 575/2013;
(e)
where a CCP has exposures to one or more CCPs it shall treat any such exposures as if they were exposures to clearing members and include any margin or pre-funded contributions received from those CCPs in the calculation of KCCP;
(f)
where a CCP has in place a binding contractual arrangement with its clearing members that allows it to use all or part of the initial margin received from its clearing members as if they were pre-funded contributions, the CCP shall consider that initial margin as prefunded contributions for the purposes of the calculation in paragraph 1 and not as initial margin;
(g)
when applying the Mark-to-Market Method, a CCP shall replace the formula in point (c)(ii) of Article 298(1) of Regulation (EU) No 575/2013 with the following:
;
where the numerator of NGR is calculated in accordance with Article 274(1) of Regulation (EU) No 575/2013 and just before the variation margin is actually exchanged at the end of the settlement period, and the denominator is the gross replacement cost;
(h)
when applying the Mark-to-Market Method as set out in Article 274 of Regulation (EU) No 575/2013, a CCP shall replace the formula in point (c)(ii) of Article 298(1) of that Regulation with the following:
where the numerator of NGR is calculated in accordance with Article 274(1) of that Regulation and just before variation margins are actually exchanged at the end of the settlement period, and the denominator is gross replacement cost;
(i)
where a CCP cannot calculate the value of NGR as set out in point (c)(ii) of Article 298(1) of Regulation (EU) No 575/2013, it shall:
(i)
notify those of its clearing members which are institutions and their competent authorities about its inability to calculate NGR and the reasons why it is unable to carry out the calculation;
(ii)
for a period of three months, it may use a value of NGR of 0,3 to perform the calculation of PCEred specified in point (g);
(j)
where, at the end of the period specified in point (ii) of point (i), the CCP would still be unable to calculate the value of NGR, it shall do the following:
(i)
stop calculating KCCP;
(ii)
notify those of its clearing members which are institutions and their competent authorities that it has stopped calculating KCCP;
(k)
for the purpose of calculating the potential future exposure for options and swaptions in accordance with the Mark-to-Market Method specified in Article 274 of Regulation (EU) No 575/2013, a CCP shall multiply the notional amount of the contract by the absolute value of the option's delta
as set out in point (a) of Article 280(1) of that Regulation;
(l)
where a CCP has more than one default fund, it shall carry out the calculation laid down in Article 50a(2) for each default fund separately.
Article 50c
Reporting of information
1. For the purposes of Article 308 of Regulation (EU) No 575/2013, a CCP shall report the following information to those of its clearing members which are institutions and to their competent authorities:
(a)
the hypothetical capital (KCCP);
(b)
the sum of pre-funded contributions (DFCM);
(c)
the amount of its pre-funded financial resources that it is required to use - by law or due to a contractual agreement with its clearing members - to cover its losses following the default of one or more of its clearing members before using the default fund contributions of the remaining clearing members (DFCCP);
(d)
the total number of its clearing members (N);
(e)
the concentration factor (β), as set out in Article 50d;
(f)
the sum of all of the contractually committed contributions
.Where the CCP has more than one default fund, it shall report the information in the first subparagraph for each default fund separately.
2. The CCP shall notify those of its clearing members which are institutions at least quarterly or more frequently where required by the competent authorities of those clearing members.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify the following:
(a)
the uniform template for the purpose of the reporting specified in paragraph 1;
(b)
the frequency and dates of the reporting specified in paragraph 2;
(c)
the situations in which the competent authority of an institution acting as a clearing member may require higher frequencies of reporting than those referred to in point (b).
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 50d
Calculation of specific items to be reported by the CCP
For the purposes of Article 50c, the following shall apply:
(a)
where the rules of a CCP provide that it use part or all of its financial resources in parallel to the pre-funded contributions of its clearing members in a manner that makes those resources equivalent to pre-funded contributions of a clearing member in terms of how they absorb the losses incurred by the CCP in the case of the default or insolvency of one or more of its clearing members, the CCP shall add the corresponding amount of those resources to DFCM;
(b)
where the rules of a CCP provide that it use part or all of its financial resources to cover its losses due to the default of one or more of its clearing members after it has depleted its default fund, but before it calls on the contractually committed contributions of its clearing members, the CCP shall add the corresponding amount of those additional financial resources
to the total amount of pre-funded contributions (DF) as follows: .
(c)
a CCP shall calculate the concentration factor (β) in accordance with the following formula:
where:
PCEred,i
=
the reduced figure for potential future credit exposure for all contracts and transaction of a CCP with clearing member i;
PCEred,1
=
the reduced figure for potential future credit exposure for all contracts and transaction of a CCP with the clearing member that has the largest PCEred value;
PCEred,2
=
the reduced figure for potential future credit exposure for all contracts and transaction of a CCP with the clearing member that has the second largest PCEred value.
(38) OJ L 176, 27.6.2013, p. 1.";" 						
(2)
in Article 11(15), point (b) is deleted;
(3)
in Article 89, the following paragraph is inserted:
"5a. Up until 15 months after the date of entry into force of the latest of the eleven regulatory technical standards referred to at the end of the first subparagraph of paragraph 3, or until a decision is made under Article 14 on the authorisation of the CCP, whichever date is earlier, that CCP shall apply the treatment specified in the third subparagraph of this paragraph.
Up until 15 months after the date of entry into force of the latest of the eleven regulatory technical standards referred to at the end of the second subparagraph of paragraph 3, or until a decision is made under Article 25 on the recognition of the CCP, whichever date is earlier, that CCP shall apply the treatment specified in the third subparagraph of this paragraph.
Where a CCP does not have a default fund and it does not have in place a binding arrangement with its clearing members that allows it to use all or part of the initial margin received from its clearing members as if they were pre-funded contributions, the information it shall report in accordance with Article 50c(1) shall include the total amount of initial margin it has received from its clearing members (IM).
The deadlines in the first and second subparagraphs of this paragraph may be extended by an additional six months where the Commission has adopted the implementing act referred to in Article 497(3) of Regulation (EU) No 575/2013."
PART ELEVEN
FINAL PROVISIONS
Article 521
Entry into force and date of application
1. This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
2. This Regulation shall apply from 1 January 2014, with the exception of:
(a)
Article 8(3), Article 21 and Article 451(1), which shall apply from 1 January 2015;
(b)
Article 413(1), which shall apply from 1 January 2016;
(c)
the provisions of this Regulation that require the ESAs to submit to the Commission draft technical standards and the provisions of this Regulation that empower the Commission to adopt delegated acts or implementing acts, which shall apply from 31 December 2014.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 26 June 2013.