РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 март 2014 година
относно държавна помощ SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) приведена в действие от Гърция за Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(нотифицирано под номер С(2014) 1818)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/539/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
В контекста на програмата си за икономическо приспособяване Гърция предприе програма за приватизация (2). Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. („Larco“) беше определено като държавно дружество, което да бъде приватизирано.
(2)
През март 2012 г. Hellenic Republic Asset Development Fund („HRADF“) (3) уведоми Комисията за предложената приватизация на Larco. За да се изясни дали в контекста на проекта за приватизация биха могли да възникнат въпроси относно държавна помощ, през април 2012 г. Комисията откри ex officio процедура и предприе извършването на предварителна оценка.
(3)
В контекста на тези обсъждания, от отговора на гръцките органи на въпросник на 16 март 2012 г. стана ясно, че Larco вече се е възползвало от държавни мерки. Комисията поиска допълнителна информация с електронни писма от 18 април 2012 г., 24 април 2012 г., 5 юли 2012 г., 22 август 2012 г. и 7 декември 2012 г. и с писма от 4 май 2012 г. и 14 януари 2013 г., на които гръцките органи отговориха на 20 април 2012 г., 26 април 2012 г., 3 октомври 2012 г., 13 ноември 2012 г., 15 ноември 2012 г., 7 декември 2012 г., 24 декември 2012 г. и 18 януари 2013 г. Срещи между службите на Комисията и представители на гръцките органи се проведоха на 30 април 2012 г. и 11 септември 2012 г. в Атина и на 25 януари 2013 г. в Брюксел.
(4)
С писмо от 6 март 2013 г. („решението от 6 март 2013 г.“) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108 параграф 2 от Договора, по отношение на някои мерки за помощ, описани в точка 2.2 по-долу („официална процедура по разследване“).
(5)
Решението от 6 март 2013 г. беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани гръцките органи и заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на мерките за помощ.
(6)
Комисията получи мнението на гръцките органи на 30 април 2013 г. Тя не получи мнения от заинтересовани страни.
(7)
С електронно писмо от 21 януари 2014 г. гръцките органи уведомиха Комисията, че са съгласни решението да бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ ЗА ПОМОЩ
2.1. Получател на помощта
(8)
Дружеството Larco е специализирано в добива и преработването на латеритна руда, добива на лигнитни въглища и производството на фероникел и вторични продукти. Дейностите му включват проучване, разработване, добив и топене на руда и търговия на свои продукти в целия свят. Larco е един от най-големите производители на фероникел в света. През 2012 г. в предприятието работят 960 служители, подари което то се определя като голямо предприятие (5).
(9)
В началото на официалната процедура по разследване 55,2 % от акциите на Larco са собственост на гръцката държава чрез HRADF, 33,4 % на Националната банка на Гърция АД („NBG“, частна финансова институция) и 11,4 % на Public Power Corporation S.A. („PPC“, завареният производител на електроенергия в Гърция, в което държавата е мажоритарен акционер).
(10)
Larco управлява завод за топене в Ларимна, Централна Гърция. Освен това Larco притежава права за добив на различни места в Гърция в четири обекта с концентрация на мини: мините Agios Ioannis (близо до Ларимна), мините Evia, мините Kastoria и мината за лигнитни въглища Servia.
(11)
Larco е учредено през 1989 г. като ново корпоративно дружество след ликвидацията на Hellenic Mining and Metallurgical S.A. в Ларимна („старо дружество Larco“). Старото дружество Larco все още е в процес на ликвидация, но неговите активи бяха прехвърлени на Larco заедно със съответните пасиви през 1989 г. Следователно старото дружество Larco е кредитор на Larco.
2.2. Описание на мерките
2.2.1. Мярка 1: несъбиране на дълг към Министерството на финансите
(12)
През април 1998 г. е постигнато споразумение за уреждане на дълговете между Larco и неговите основни кредитори, а именно старото дружество Larco, PPC и гръцката държава. Съгласно споразумението от 1998 г. задълженията на Larco към тези кредитори е трябвало да се обслужват при годишен лихвен процент от 6 %. Дългът към гръцката държава обаче е останал непроменен или е нараснал слабо поне от 2004 г. насам (6), а дългът към PPC и старото дружество Larco е изплатен или е намалял (7).
(13)
Следователно се оказва, че държавата е третирала кредита си за Larco по различен начин от другите двама кредитори.
2.2.2. Мярка 2: държавна гаранция от 2008 г.
(14)
На 22 декември 2008 г. държавата е предоставила гаранция за заем в размер на 30 млн. EUR от банка ATE за Larco. Гаранцията е покривала 100 % от заема за период до 3 години и е била с годишна гаранционна премия от 1 %.
2.2.3. Мярка 3: увеличение на капитала през 2009 г.
(15)
През 2009 г., предвид отрицателната стойност на собствения капитал, Съветът на директорите на Larco е предложил, а трите акционера са одобрили увеличение на дяловия капитал в размер на 134 млн. EUR. Единствено гръцката държава обаче е упражнила правата си изцяло, докато NBG е упражнила правата си частично, а PPC изобщо не е участвало в увеличението на дяловия капитал. В увеличението на дяловия капитал не са участвали нови акционери.
(16)
Действителното увеличение на дяловия капитал е възлизало едва на 65,5 млн. EUR, като държавата е участвала с приблизително 45 млн. EUR (69 % от цялата сума на капиталовата инжекция), а NBG - с 20,5 млн. EUR (31 %). Въпреки лошото финансово състояние на Larco изглежда увеличението на дяловия капитал не се е основавало на план за преструктуриране, целящ възстановяване на жизнеспособността на дружеството, и се оказва, че NBG е отписала счетоводната стойност на дружеството, „тъй като групата не предвижда възстановяване на счетоводната стойност на инвестицията, като се има предвид, че дружеството изпитва сериозни финансови затруднения“ (8) (вж. съображение 45 от решението от 6 март 2013 г.).
2.2.4. Мярка 4: държавна гаранция от 2010 г.
(17)
На 10 май 2010 г. държавата е предоставила гаранция за покритие на гаранционно писмо, което NBG да предостави на Larco за сума в размер на приблизително 10,8 млн. EUR. Гаранцията е покривала на 100 % гаранционното писмо и е била с неограничен срок и годишна гаранционна премия от 2 %.
2.2.5. Мярка 5: гаранционни писма вместо авансово плащане на данъчна глоба през 2010 г.
(18)
През 2010 г. гръцките данъчни органи са извършили одит на финансовите отчети на Larco и не са приели счетоводното отчитане на някои загуби, свързани с договори за хеджиране за цената на никела. В резултат на неправилното отчитане на загубите е наложена данъчна глоба от 190 млн. EUR (9).
(19)
В последствие Larco е оспорило налагането на данъчната глоба пред гръцките съдилища. Според гръцкото право (10) дружество, което дължи данъчната глоба, следва да извърши авансово плащане в размер на 25 % от въпросната сума, за да има право да оспори налагането на данъчна глоба в съда (в настоящия случай 25 % се равнява на 47 млн. EUR).
(20)
В случая с Larco обаче гръцкият административен съд е взел решение да облекчи дружеството от задължението за авансово плащане на 25 % от данъчната глоба, като го е заместил със задължението да депозира гаранционни писма в размер само на 1,5 млн. EUR.
2.2.6. Мярка 6: държавни гаранции от 2011 г.
(21)
На 30 декември 2011 г. държавата е предоставила две гаранции за два заема в размер на 20 млн. EUR и 30 млн. EUR от банка ATE. Падежът на единия от тях (за 20 млн. EUR) е настъпил към момента на предоставяне на гаранцията. Гаранциите са осигурявали 100 % покритие и са били с годишна премия от 1 %.
2.3. Основания за откриване на официалната процедура по разследване
(22)
В решението от 6 март 2013 г. (съображения 18-25) Комисията достигна до предварителното заключение, че Larco може да се счита за дружество в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране (11) от 2007 г. насам. При тези обстоятелства Комисията достигна до предварителното заключение, че всичките шест мерки представляват държавна помощ, и изрази съмнения по отношение на тяхната съвместимост с вътрешния пазар.
(23)
Ако установените мерки са представлявали държавна помощ, те може да са били предоставени в нарушение на задълженията за уведомяване и непредприемане на действия, установени в член 108, параграф 3 от Договора.
3. МНЕНИЕ НА ГЪРЦИЯ
3.1. Предприятие в затруднение
(24)
В мнението си в рамките на официалната процедура по разследване гръцките органи заявиха, че Larco не е било предприятие в затруднение през 2008 г. и 2009 г., тъй като отчетените загуби са се дължали на намаление на световните цени на фероникела през тези години. Според гръцките органи Larco е предприятие в затруднение едва от 2010 г. насам.
3.2. Мярка 1: несъбиране на дълг към Министерството на финансите
(25)
Гръцките органи заявиха, че кредитът от държавата за Larco не е свързан с държавни ресурси, тъй като първоначално е бил частен кредит, предоставен от Организацията за преструктуриране на предприятията АД („OER“). Когато OER е ликвидирана, съгласно закон 2741/1999 всички нейни вземания са прехвърлени на държавата.
(26)
Освен това те обясниха, че споразумението за уреждане на дълговете от 1998 г. съдържа специфични правила за третирането и събирането на непогасения дълг, което да се извършва в края на всяка финансова година, както следва:
а)
ако Larco е реализирало печалби през финансовата година, на кредиторите първо ще се изплаща начислената лихва (6 % годишно), преди изплащането на главницата по дълга;
б)
след всяко изплащане на лихви Larco ще задържа известна сума от печалбите за инвестиции;
в)
след прилагането на букви а) и б) всяка оставаща печалба по сметките на Larco ще се разпределя пропорционално за кредиторите на Larco.
(27)
Ако Larco не е реализирало печалби след 1999 г., кредиторите са имали правото да изискат изплащане на техния дълг чрез различни средства, например насрещна престация за дължимото плащане, капитализиране на дълга и т.н. Кредиторите обаче не са имали правото на принудително изпълнение по непогасения дълг, например изземване на активите на дружеството или принудително започване на процедура по несъстоятелност срещу дружеството.
(28)
До 2003 г. кредиторите са получили начислените лихви съгласно договореностите. През периода 2004-2007 г. Larco не е реализирало печалби и поради това не е имало изплащане на начислените лихви. През 2007 г. PPC е сключило с Larco одобрен от всички кредитори договор за суровини, съгласно който Larco осигурява лигнит за PPC, като така дългът е съответно намален. Дългът към PPC е изплатен окончателно през 2011 г.
(29)
Администрацията на старото дружество Larco е полагала усилия за събирането на дълга чрез съдебни средства и изглежда известни суми вече са били платени. До 2011 г. старото дружество Larco е събрало 5 млн. EUR от непогасения дълг съгласно споразумението от 1998 г. Тъй като старото дружество Larco също е имало дългове към гръцката държава, тя е събрала пълния размер на тези 5 млн. EUR.
(30)
Що се отнася до прекия дълг на Larco към гръцката държава, тя редовно е изпращала на Larco фактури за годишния размер на дълга, включително за годишната начислена лихва.
(31)
Във връзка с това гръцките органи заявиха, че дългът, произтичащ от споразумението от 1998 г., не може да бъде свързан с държавни ресурси и че във всеки случай не е налице избирателно предимство в полза на Larco.
3.3. Мярка 2: Държавна гаранция от 2008 г.
(32)
Гръцките органи се позоваха на известието относно гаранциите (12), и по-специално на точка 3.2 от него, съдържаща условията, при които Комисията може да изключи съществуването на държавна помощ при индивидуална гаранция. Според гръцките органи:
а)
Larco не е било дружество в затруднение към момента на предоставяне на гаранцията;
б)
размерът на гаранцията е можело да бъде изчислен правилно при предоставянето ѝ;
в)
гаранцията е предоставена за обезпечение на дълг (облигационен заем) и поради това е можело да надвишава 80 % от неизплатения заем;
г)
премията от 1 %, платена за гаранцията, е била на съобразена с пазара цена, отразяваща финансовото положение на Larco.
(33)
Във връзка с това гръцките органи заявиха, че гаранцията от 2008 г. не представлява държавна помощ.
(34)
Гръцките органи поясниха, че мярка 2 е предоставена по силата на Решение на Министерския съвет YA 2/93378/0025 от 22 декември 2008 г. и е покрила точната сума от 30 000 000 EUR.
3.4. Мярка 3: увеличение на капитала от 2009 г.
(35)
Гръцките органи заявиха, че участието на държавата в увеличението на капитал е имало за цел да се защити стойността на дружеството с оглед на предстоящата му приватизация и с цел да се приложи план за преструктуриране. В решението си държавата е взела предвид потенциалния растеж на Larco, стойността на активите му и общото положение на пазара за фероникел, както и мерките за преструктуриране и съкращаване на разходите.
(36)
Участието на NBG в увеличението на капитала е било в размер на 31 %. За разлика от държавата NBG е решила да упражни правата си само частично. Гръцките органи заявиха, че целта на NBG е била да запази известен контрол над дружеството и поради това действията ѝ не следва да се разглеждат като липса на доверие в бъдещето на Larco. Действително NBG е намалила акционерното си участие в Larco до минималното равнище, изисквано съгласно гръцкото законодателство, за да може да има право на вето над някои важни решения в Съвета на директорите.
(37)
Третият акционер, PPC, е взел категорично решение да не участва в увеличението на капитала, като е преценил, че акционерното му участие ще бъде сведено до незначително. Гръцките органи заявиха, че PPC не е участвало, тъй като намерението му е било да позволи на държавата да притежава по-голям мажоритарен дял с оглед на приватизацията на дружеството.
(38)
В заключение гръцките органи заявиха, че държавата е действала като инвеститор в условията на пазарна икономика и че следователно увеличението на капитала от 2009 г. не е представлявало държавна помощ.
(39)
По отношение на датата на внасяне на капитал гръцките органи не предоставиха окончателна информация. Протоколът от акционер показва, че на 15 април 2009 г. гръцката държава е осигурила 15 000 000 EUR за увеличението на капитала по силата на документ Οικ2/27694/0025 на Министерството на финансите във връзка с общото участие на държавата в увеличението на акционерния капитал, което е възлизало на 44 999 999,40 EUR. Финансовият отчет на Larco от 2009 г. показва, че решението за увеличение на капитал е взето на 14 май 2009 г., но не се изяснява кога е извършено действителното внасяне на новия капитал.
3.5. Мярка 4: държавна гаранция от 2010 г.
(40)
Гръцките органи обясниха, че в контекста на споразумението от 1998 г. старото дружество Larco е започнало съдебни процедури за изплащането на дълга на Larco и са последвали няколко съдебни решения и решения за отмяна, inter alia, по отношение на дълг в размер на приблизително 10,5 млн. EUR (13).
(41)
В контекста на жалба на Larco и поради опасността от невъзстановими щети Върховният съд на Гърция е взел решение за преустановяване на плащането на дълг в размер на приблизително 10,5 млн. EUR до издаването на окончателното решение на съответния съд. Преустановяването е било разрешено, при условие че Larco предостави на старото дружество Larco гаранционно писмо за стойността на преустановеното плащане. NBG предостави на Larco гаранционното писмо за приблизително 10,8 млн. EUR (10,5 млн. EUR от първоначално оспорения дълг + 0,3 млн. EUR за съдебни такси и разходи). Гаранционното писмо от своя страна е било покрито от държавна гаранция за цялата сума с годишна премия от 2 % за неограничен срок.
(42)
Гръцките органи обясниха, че мярката е предоставена от държавата в качеството ѝ на акционер с намерението да изпълни условията за преустановяването и да защити инвестициите си от обявяване на просрочване на плащания по дългове. В противен случай преустановяването не би било приложимо и старото дружество Larco би имало правото да изиска събирането на дълга, евентуално чрез изземване на активи на Larco. След това би могло да се обяви несъстоятелността на Larco. Според гръцките органи NBG не би предоставила гаранционното писмо без държавната гаранция.
(43)
Гръцките органи поясниха, че мярка 4 е била предоставена по силата на решение на Министерския съвет YA 2/923/0025 от 10 май 2010 г. и е покрила точната сума от 10 510 824,95 EUR и 310 000 EUR за съдебни такси и разходи, възлизащи общо на 10 820 824,95 EUR.
3.6. Мярка 5: гаранционни писма вместо авансово плащане на данъчна глоба през 2010 г.
(44)
Гръцките органи разясниха, че въпросната мярка се е отнасяла за допълнителен данък, а не за данъчна глоба. Допълнителният данък е бил наложен, тъй като данъчните органи не са приели, че загубите, произтичащи от договорите за хеджиране, следва да се приспадат от нетните приходи на Larco, както твърди Larco. Гръцките органи изясниха също, че съдът е поискал от Larco да предостави гаранционни писма за общо 4,7 млн. EUR.
(45)
Гръцките органи представиха доказателства, че Larco е било упълномощено да замести авансовото плащане на допълнителния данък чрез гаранционни писма въз основа на обща правна разпоредба. В съдебното решение, позволяващо на Larco да замести авансовото плащане на допълнителния данък чрез гаранционни писма в съответствие с националното законодателство (14), е приложен сравнителен тест, като са взети под внимание ползите за кредитора (държавата) и жизнеспособността на длъжника (Larco) и така е взето решение за временното преустановяване на задължението за авансово плащане на 47 млн. EUR (т. е. 25 % от допълнителния данък), заместено с гаранционни писма за общо 4,7 млн. EUR. Това преустановяване е трябвало да се прилага до издаването на окончателното решение по отношение на възражението, предявено от Larco срещу държавата за налагането на допълнителния данък.
(46)
Освен това гръцките органи заявиха, че решенията на националните съдилища не могат да бъдат приписани на държавата.
(47)
Гръцките органи обясниха също, че въпреки временното преустановяване на практика държавата е обезсмислила финансовото въздействие от това преустановяване чрез компенсиране на допълнителния данък, дължим от Larco, със суми, които държавата дължи на Larco, например подоходен данък или възстановяване на ДДС. Това е било позволено съгласно прието неотдавна законодателство за ускоряване на събирането на данъци в Гърция.
(48)
Следователно изглежда държавата в действителност вече е събрала най-малко 16,1 млн. EUR от дължимата сума във връзка с авансово плащане на допълнителния данък, наложен на Larco.
3.7. Мярка 6: държавни гаранции от 2011 г.
(49)
Гръцките органи поясниха, че не е просрочен нито един от двата заема, за които са предоставени гаранциите. Заемът от 20 млн. EUR е бил предоставен от банка ATE като рефинансиране на по-стар заем от 20 млн. EUR, който е просрочен.
(50)
Гръцките органи заявиха, че за двете държавни гаранции не са използвани държавни ресурси, тъй като държавата е дължала 60 млн. EUR на Larco от възстановяване на ДДС. Следователно в случай на иск за изплащане по гаранциите сумите биха могли да компенсират непогасения дълг от държавата.
(51)
Освен това органите твърдят, че ако мярката действително е представлявала помощ, тя следва да се счита за съвместима с вътрешния пазар, тъй като е отговаряла на условията от Временната рамка (15) и съответната временна схема на Гърция за гарантиране на заеми („временна гаранционна схема“) (16). По-специално органите считат, че освен факта, че Larco е било предприятие в затруднение към момента на предоставяне на мярката, другите условия на схемата са били изпълнени:
а)
Larco е било голямо дружество;
б)
заемът от 30 млн. EUR е бил инвестиционен заем, а заемът от 20 млн. EUR е бил заем за рефинансиране на по-стар заем, отпуснат за инвестиционни цели;
в)
гаранциите са били предоставени преди края на 2011 г.;
г)
общата стойност на двата гарантирани заема е надвишавала годишната стойност на разходите за заплати на Larco само с 3 млн. EUR;
д)
гаранциите са покривали 100 % от заема, но подобна мярка е била единствената възможност за достъп на Larco до финансиране поради специфичното състояние на гръцката икономика;
е)
гаранциите са включвали годишна премия от 1 %, която следва да се счита за пазарна премия.
(52)
И накрая, гръцките органи заявиха, че ако Комисията е достигнала до заключението, че мярката представлява помощ и че не са били изпълнени условията на временната гаранционна схема, мярката е следвало да се счита за помощ за оздравяване. Такава помощ е следвало да се счита за нотифицирана, тъй като Комисията е била уведомена за мярката в отговора на въпросника от 16 март 2012 г., когато тя е била в етапа на ex-officio предварително разследване.
(53)
Според гръцките органи помощта е отговаряла на изискванията на Насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като:
а)
е представлявала помощ за осигуряване на ликвидност под формата на гарантиране на заеми;
б)
е била оправдана въз основа на сериозните социални затруднения и не е имала неблагоприятно въздействие върху други държави членки;
в)
гръцките органи са изготвяли план за преструктуриране в сътрудничество с Комисията;
г)
е била ограничена до размера, необходим за поддържането на стопанската дейност на предприятието за ограничен период от време;
д)
е отговаряла на условието „един път, последен път“, тъй като в миналото на Larco не е предоставяна помощ за оздравяване или преструктуриране;
е)
Larco е представило на държавата бизнес план, в който се обосновава необходимостта от финансирането в размер на 30 млн. EUR за инвестиции.
(54)
Гръцките органи поясниха, че мярка 6 е предоставена по силата на i) решение на Министерския съвет YA 2/95156/0025 от 30 декември 2011 г. по отношение на точната сума от 30 000 000 EUR и ii) решение на Министерския съвет YA 2/95161/0025 от 30 декември 2011 г. за точната сума от 20 000 000 EUR.
4. ОЦЕНКА
(55)
В настоящото решение като предварителен аспект се разглежда въпросът дали Larco е дружество в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране. Впоследствие в решението ще бъде оценено дали разгледаните мерки представляват държавна помощ за Larco по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, накрая, дали тази помощ може да бъде съвместима с вътрешния пазар.
4.1. Затруднения за Larco
(56)
В решението от 6 март 2013 г., и по-специално в съображения 18-25 от него Комисията достигна до предварителното заключение, че Larco е било предприятие в затруднение към момента на предоставяне на разглежданите шест мерки. Основните финансови данни на Larco в периода 2007-2011 г. са представени в таблицата:
Основни финансови данни на Larco за периода 2007 г. - юни 2012 г. (в млн. EUR)
2007 г.
2008 г.
2009 г.
2010 г.
2011 г.
Първо полугодие на 2012 г. (17)
Оборот
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Печалба преди данъчно облагане
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Регистриран капитал
163,8
163,8
109
109
109
109
Собствен капитал
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Обща стойност на дълг
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Дълг/собствен капитал (коефициент)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Точка 10, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране гласи, че дружество с ограничена отговорност се счита за предприятие в затруднение, „когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца“. Това отразява предположението, че предприятие, което претърпява значителна загуба на своя регистриран капитал, няма да бъде в състояние да се справи със загуби, които почти със сигурност ще го принудят да преустанови дейността си в кратък или дългосрочен период от време (както се посочва в точка 9 от Насоките за оздравяване и преструктуриране).
(58)
Освен това съгласно точка 11 от Насоките за оздравяване и преструктуриране едно предприятие може да бъде считано за намиращо се в затруднение, „когато са налице обичайните признаци за предприятие в затруднение като например - нарастващи загуби, намаляващ оборот, увеличаваща се нереализирана продукция, свръхпроизводство, намаляващ паричен поток, нарастващи дългове, нарастващи лихвени проценти и намаляващи или нулеви нетни стойности на активите.“ Във връзка с това според Общия съд „наличието на отрицателен собствения капитал […] може да се приеме за важен показател, че дадено предприятие е в затруднено финансово положение“ (18).
(59)
Според финансовите отчети на Larco за периода 2007 г. - първо полугодие на 2012 г. регистрираният капитал на дружеството не е намалял с повече от половината. През същия период обаче стойността на собствения капитал на дружеството е станала отрицателна. В предишни случаи Комисията е приемала, че когато стойността на собствения капитал на дадено дружество е отрицателна, това означава, че целият регистриран капитал на това дружество е загубен, и се допуска a priori, че са изпълнени критериите от точка 10, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране (19).
(60)
В случая на Larco според Комисията само изглежда, че неговият регистриран капитал не е намалял с повече от половината, тъй като дружеството не е предприело подходящите мерки, както обикновено се предвижда съгласно гръцкото законодателство (20). Целта на тези подходящи мерки е стойността на собствения капитал на дружеството от отрицателна да стане положителна и същевременно да бъде увеличена до адекватно равнище. Такива подходящи мерки могат да бъдат капитализация на загубите или увеличение на капитала, или и двете.
(61)
Във връзка с това Комисията счита, че капитализация на загубите би довела до загуба на целия регистриран капитал на дружеството, тъй като натрупаните загуби са били по-големи от регистрирания капитал. Поради това Комисията счита, че критериите от точка 10, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране в случая са били изпълнени от 2008 г. нататък.
(62)
Освен това по отношение на критериите от точка 11 от Насоките за оздравяване и преструктуриране Larco е отбелязало значително намаление на оборота от 2007 г. до 2009 г. и значителни загуби през 2008 г. и 2009 г. на обща стойност 221 млн. EUR (съответно 116 млн. EUR и 105 млн. EUR). През 2010 г. и 2011 г. дружеството е увеличило оборота и приходите, но тези увеличения не са били достатъчни, за да позволят финансовото възстановяване на Larco. През същия период стойността на собствения капитал на дружеството е останала отрицателна, а дългът му е продължил да нараства. Освен това през първото полугодие на 2012 г. дейностите на Larco отново са започнали да носят загуби.
(63)
Комисията не приема твърдението на гръцките органи, че Larco не е било в затруднение през 2008 г. и 2009 г., тъй като загубите са се дължали на намалената цена на фероникела.
(64)
Първо, фактът, че намалението на цената на фероникела е довело до загуби и е допринесло за затрудненията на Larco, сам по себе си не омаловажава констатацията, че Larco е показало обичайните признаци за предприятие в затруднение. Едно предприятие в добро състояние би следвало да приспособи разходите си към подобни промени в цените, за да избегне загуби.
(65)
Второ, през 2008 г. и 2009 г. предприятието е имало отрицателна стойност на собствения капитал и нарастващ дълг (увеличение от 63 % между 2007 г. и 2008 г.). Въпреки че цената на фероникела и оборотът са се увеличили значително след 2010 г., следващите финансови резултати на Larco показват, че дружеството е продължило да изпитва затруднения. Поради това не може да се направи заключението, че загубите от 2008 г. и 2009 г. са били вследствие единствено на ниските цени на фероникела.
(66)
С оглед на горепосоченото се заключава, че Larco е било дружество в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране към момента на предоставянето на шестте мерки.
4.2. Наличие на държавна помощ
(67)
В член 107, параграф 1 от Договора се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да била форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(68)
Съгласно установената практика на Комисията и както се потвърждава от съдебната практика, за проверката дали дадена търговска операция между публичен орган и предприятие представлява държавна помощ, следва да се вземе предвид принципът за инвеститор или кредитор в условията на пазарна икономика („ПИПЗ“ или „ПКПИ“) (21). Според този принцип, когато държавата функционира на пазара като стопански оператор, тя трябва да действа като частен участник на пазара. В противен случай може да е налице държавна помощ. Следователно от решаващо значение при оценката за наличие на държавна помощ в дадена търговска операция е дали частен стопански субект би действал по същия начин в подобна ситуация. При прилагането на този принцип неикономическите съображения са неприемливи като обосновка за предоставяне на мерки за помощ.
4.2.1. Мярка 1: несъбиране на дълг към Министерството на финансите
(69)
Въз основа на наличната информация Комисията не може да приеме аргумента на гръцките органи, че кредитът от OER е бил частен кредит. Според гръцкия закон 1386/1983 (член 1) (22) за създаване на OER „OER ще извършва дейност в полза на социалния интерес и под надзора на държавата“. Съгласно член 3 от същия закон държавата е била единственият акционер в OER. Освен това държавата е имала възможността пряко да назначи председателя, както и двама и осемте членове на Съвета на директорите, а непряко още четирима членове. От горепосоченото следва, че ресурсите на OER представляват държавни ресурси и следователно всеки кредит от OER може да бъде приписан на държавата.
(70)
Доказателствата, представени от гръцките органи, показват, че дългът на Larco към OER (впоследствие прехвърлен на държавата) редовно е бил отчитан и фактуриран в съответствие със споразумението за уреждане на дълговете от 1998 г. Част от дълга е събран, когато рентабилността на дружеството е позволявала това. В този период Larco е предприело инвестиции, които са намалили плащанията, но тези инвестиции са били одобрени от всички кредитори. Съгласно споразумението кредиторите са нямали право да изискат принудително изплащане на непогасения дълг.
(71)
С оглед на горепосоченото се заключава, че мярка 1 отговаря на ПКПИ, тъй като държавата като кредитор е действала по начин, сравним с този на частен кредитор, тъй като е използвала всички средства, с които е разполагала, и съобразно договорно одобрената рамка, за да събере своя дълг.
4.2.2. Мярка 2: държавна гаранция от 2008 г.
(72)
Държавните гаранции излагат на риск държавни ресурси, тъй като в случай на иск за изплащане по гаранциите плащането се извършва чрез държавния бюджет. Освен това всяка гаранция, за която не се получава подходящо възнаграждение, води до загуба на финансови средства за държавата. Следователно критерият за държавни ресурси и приписване на държавата е изпълнен за тази мярка и това не се оспорва от гръцките органи.
(73)
Комисията не приема аргумента на гръцките органи, че условията от точка 3.2. от известието относно гаранциите са изпълнени. Комисията е установила, че Larco е било дружество в затруднение през 2008 г. Освен това годишната гаранционна премия от 1 % не може да се счита за отразяваща риска от неизпълнение по гарантираните заеми предвид значителните финансови затруднения на Larco, и по-специално неговия висок коефициент на дълг спрямо собствен капитал.
(74)
Комисията счита, че разумен кредитор в условията на пазарна икономика не би предоставил гаранция на Larco при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена избирателно на Larco, Комисията заключава, че държавната гаранция от 2008 г. е предоставила избирателно предимство на получателя.
(75)
Larco извършва дейност в сектор, в който се търгуват продукти между държавите членки, а самото предприятие изнася по-голямата част от продукцията си в други държави членки. Освен това добив, топене и пречистване на никел се извършват в шест държави членки освен в Гърция, а именно в Австрия, Финландия, Франция (Нова Каледония), Испания, Швеция и Обединеното кралство (23). Търговия с никел се осъществява в почти всички държави членки (24).
(76)
Въпросните мерки позволяват на Larco да продължи да функционира, така че за разлика от други конкуренти с финансови затруднения не е принудено да се изправи пред последиците, които обичайно произтичат от неговите неблагоприятни финансови резултати. Това нарушава конкуренцията, тъй като други предприятия, които работят на същите пазари, трябва да извършват дейност без такава държавна помощ.
(77)
Във връзка с това се заключава, че мярка 2 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Комисията счита, че помощта се равнява на стойността на гарантирания заем, тъй като е под въпрос дали с оглед на неговите икономически затруднения Larco би намерило финансиране на пазара независимо от условията. С други думи Комисията счита, че Larco е получило предимство, равняващо се на стойността на гарантирания заем, тъй като без държавната гаранция дружеството не би било в състояние да получи това финансиране от пазара.
(78)
Комисията не разполага с информация, която да показва, че гаранцията е била задействана.
4.2.3. Мярка 3: увеличение на капитала от 2009 г.
(79)
Участието на държавата в увеличението на капитала на Larco през 2009 г. е свързано с държавни ресурси и се приписва на държавата. Следователно този критерий е изпълнен и не се оспорва от гръцките органи.
(80)
Комисията не е получила убедителни доказателства от гръцките органи, които да обосноват твърдението им, че държавата е действал като разумен инвеститор в условията на пазарна икономика. Действително протоколът от акционерните събрания, предоставен като доказателство, показва, че на акционерите не е представен план за преструктуриране преди увеличението на капитала, въпреки че Larco е било предприятие в затруднение. Освен това окончателният размер на увеличението на капитала в крайна сметка е бил недостатъчен за покриване на отрицателната стойност на капитала на Larco и следователно не може да се разглежда като мярка, защитаваща стойността на дружеството и подпомагаща неговото преструктуриране.
(81)
По отношение на участието на NBG Комисията припомня пояснението на Съда, че „дори при наличие на значителни частни инвестиции само по себе си съвпадането във времето не може да бъде достатъчно, за да се направи извод за липса на помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕС, без да се вземат предвид другите относими фактически или правни обстоятелства.“ (25).
(82)
В действителност частичното участие на NBG не може да се използва като доказателство за едновременно наличие на държавни и частни акционери, тъй като NBG е била изложена на рискове във връзка с Larco не само като акционер, но и като кредитор. Следователно решението ѝ да участва частично в увеличението на капитала е представлявало средство, чрез което не само да защити стойността на своята инвестиция, но и позицията си на кредитор.
(83)
Освен това държавата вече е била предоставила на Larco държавната гаранция от 2008 г. Следователно съгласно установената съдебна практика участието на държавата в увеличението на капитала от 2009 г. не може да се разглежда изолирано, а трябва да се анализира в контекста на други мерки за помощ (26).
(84)
И накрая, протоколът от общото събрание на акционерите не съдържа аргумента на гръцките органи, че намерението на PPC е било да позволи на държавата да притежава голям мажоритарен дял. Вместо това PPC просто е декларирало, че няма да участва в увеличението на капитала.
(85)
Във връзка с това Комисията счита, че разумен инвеститор в условията на пазарна икономика не би участвал в увеличението на капитала на Larco при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена на Larco избирателно, Комисията счита, че участието на държавата в увеличението на капитала от 2009 г. е предоставило на получателя избирателно предимство.
(86)
Поради причините, изложени в съображения 75 и 76 по-горе, мярката може потенциално да засегне търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.
(87)
Следователно се заключава, че мярка 3 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. След като не се оспорва, че държавата е упражнила изцяло правата си за увеличение на дяловия капитал [неясно], стойността на мярка 3 възлиза на 44 999 999,40 EUR.
(88)
Що се отнася до датата на предоставяне, от протокола от общото събрание на акционерите на 14 май 2009 г. става ясно, че гръцката държава е предоставила 15 000 000 EUR за увеличението на капитала на 15 април 2009 г. (27) във връзка с общото участие на държавата в увеличението на дяловия капитал [неясно], което е възлизало на 44 999 999,40 EUR. Комисията не разполага с информация за датата, на която е предоставена останалата сума от участието на държавата в увеличението на дяловия капитал на дружеството.
4.2.4. Мярка 4: държавна гаранция от 2010 г.
(89)
По същите причини като при мярка 2 критерият за държавни ресурси и приписване на държавата е изпълнен за мярка 4 и това не беше оспорено от гръцките органи.
(90)
Комисията приема, че може да бъде общоприета бизнес практика акционерите да предоставят гаранции при обстоятелства, сходни с настоящия случай. Но тъй като NBG също е била акционер в Larco, Комисията счита, че би било нормално акционерите да поделят пропорционално рисковете, произтичащи от въпросната гаранция. Вместо това държавата е поела целия риск, предоставяйки гаранция за дълг, когато Larco е било предприятие в затруднение и вече е имало нарастващ дълг.
(91)
Що се отнася до мярка 2, условията от точка 3.2 от известието относно гаранциите не са изпълнени и по отношение на тази марка, тъй като не може да се счита, че премия от 2 % отразява риска от неизпълнение от страна на Larco.
(92)
Във връзка с това Комисията счита, че разумен инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил на Larco гаранция при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена на Larco избирателно, Комисията заключава, че тя е предоставила избирателно предимство на получателя.
(93)
Поради причините, изложени в съображения 75 и 76 по-горе, мярката съдържа потенциал да засегна търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.
(94)
Следователно се заключава, че мярка 4 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Комисията счита, че размерът на помощта се равнява на стойността на гарантираната сума, тъй като е ясно, независимо от условията, че никой разумен участник на пазара не би гарантирал тази сума за Larco предвид икономическите затруднения на дружеството. С други думи Комисията счита, че Larco е получило предимство, равняващо се на стойността на гарантираната сума, тъй като без държавната гаранция дружеството не би било в състояние да получи гаранция от пазара.
(95)
Комисията не разполага с информация, която да показва, че гаранцията е била задействана.
4.2.5. Мярка 5: гаранционни писма вместо авансово плащане на допълнителен данък през 2010 г.
(96)
Комисията взема предвид поясненията, предоставени от гръцките органи по отношение на фактическите обстоятелства във връзка с мярка 5.
(97)
С оглед на доказателствата, представени от гръцките органи, Комисията приема, че правото на заместване на авансовото плащане на допълнителния данък с гаранционни писма е предоставено на Larco от съда въз основа на обективни критерии, които биха се прилагали по отношение на всяко дружество в подобно положение. Следователно се заключва, че мярка 5 не е предоставила избирателно предимство на Larco.
4.2.6. Мярка 6: държавни гаранции от 2011 г.
(98)
Комисията взема под внимание поясненията, представени от гръцките органи по отношение на фактическите обстоятелства във връзка с мярка 6.
(99)
Комисията не е съгласна с гръцките органи, че мярка 6 не е свързана с държавни ресурси. Първо, както е обяснено по отношение на мярка 2, държавните гаранции излагат на риск държавни ресурси, тъй като в случай на иск за изплащане по гаранциите то се извършва чрез държавния бюджет. Освен това всяка гаранция, за която не се получава подходящо възнаграждение под формата на пазарна премия, води до загуба на финансови средства за държавата. Също така аргументът за неизплатения дълг в размер на 60 млн. EUR за ДДС изглежда противоречи на мнението, представено по отношение на мярка 5, в което гръцките органи твърдят, че законно и преднамерено не са възстановили дължимия ДДС, за да компенсират преустановяването на авансовото плащане на допълнителния данък.
(100)
Поради това Комисията счита, че критерият за държавни ресурси и приписване на държавата е изпълнен по отношение на настоящата мярка.
(101)
Подобно на мерки 2 и 4, условията от точка 3.2 от известието относно гаранциите не са изпълнени и по отношение на настоящата мярка.
(102)
Във връзка с това Комисията счита, че разумен кредитор в условията на пазарна икономика не би предоставил гаранция на Larco при тези условия. Тъй като мярката е била предоставена на Larco избирателно, Комисията заключава, че тя е предоставила избирателно предимство на получателя.
(103)
Поради причините, изложени в съображения 75 и 76 по-горе, мярката може потенциално да засегне търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.
(104)
Следователно се заключава, че мярка 6 представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Както по отношение на мярка 2, Комисията счита, че размерът на помощта се равнява на стойността на гарантираните заеми, тъй като е под въпрос дали с оглед на неговите икономически затруднения Larco би намерило финансиране на пазара независимо от условията.
(105)
Комисията не разполага с информация, която да показва, че гаранцията е била задействана.
4.2.7. Заключение относно наличието на държавна помощ
(106)
С оглед на горепосоченото Комисията счита, че мерки 1 и 5 не представляват държавна помощ, а мерки 2, 3, 4 и 6 представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(107)
Следователно държавната помощ, съдържаща се в мярка 2, възлиза на 30 000 000 EUR, предоставени на 22 декември 2008 г. Държавната помощ, съдържаща се в мярка 3, възлиза на 44 999 999,40 EUR, но датата(ите) на предоставяне трябва да бъде(ат) изяснена(и) от гръцките органи. Държавната помощ, съдържаща се в мярка 4, възлиза на 10 820 824,95 EUR, предоставени на 10 май 2010 г., а общата стойност на държавната помощ, съдържаща се в мярка 6, възлиза на 50 000 000 EUR (сборът от 30 000 000 EUR и 30 000 000 EUR), предоставени на 30 декември 2011 г.
4.3. Неправомерна помощ
(108)
Мерките 2, 3, 4 и 6 представляват държавна помощ и са предоставени в нарушение на задълженията за уведомяване и непредприемане на действия, установени в член 108, параграф 3 от Договора. Следователно тези мерки представляват неправомерна държавна помощ.
4.4. Съвместимост на мярката
(109)
След като някои мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тяхната съвместимост трябва да бъде оценена по отношение на изключенията, предвидени в параграфи 2 и 3 от този член.
(110)
Съгласно съдебната практика на Съда на Европейския съюз държавите членки трябва да се позоват на възможни основания за съвместимост и да докажат, че условията за такава съвместимост са изпълнени (28).
4.4.1. Съвместимост на мерки 2, 4 и 6
(111)
По отношение на мерки 2 и 4 гръцките органи не представиха възможни основания за съвместимост, тъй като според тях мерките не представляват държавна помощ.
(112)
След като мерките представляват държавна помощ, те следва да бъдат оценени по отношение на тяхната съвместимост съгласно член 107, параграф 3, буква в) от Договора, и по-специално съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като Larco е било предприятие в затруднение най-малко от 2008 г. насам. Съгласно точка 20 от Насоките за оздравяване и преструктуриране „едно предприятие в затруднение не може да бъде разглеждано като подходящо средство за изпълнение на други обществени цели до момента, до който не бъде осигурена неговата жизнеспособност. Следователно Комисията е на мнение, че помощите за предприятия в затруднение могат да допринесат за развитието на икономическата дейност, без това сериозно да засегне търговията до степен, противоречаща на интересите на Общността, само ако са изпълнени условията на настоящите насоки.“
(113)
В настоящия случай обаче не са изпълнени съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране (точка 3.1). Гаранциите не са били прекратени след 6 месеца, а гръцката държава не е оповестила план за преструктуриране, който да възстанови жизнеспособността на предприятието, като същевременно не са приложени компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията. И накрая, няма доказателства, че помощта е била ограничена до необходимия минимум, по-специално чрез значително собствено участие на получателя на помощта. Органите не са представили план за ликвидация.
(114)
По отношение на мярка 6 гръцките органи заявиха, че тя е съвместима с временната рамка и временната гаранционна схема и че във всеки случай е отговаряла на условията за помощ за оздравяване.
(115)
Комисията не приема аргументите на гръцките органи. Тя счита, че условията на временната рамка и временната гаранционна схема не са били изпълнени, тъй като Larco е било предприятие в затруднение. Общата стойност на двете гаранции е била по-висока от годишните разходи на Larco за заплати, гаранцията е надвишавала 90 % от заема, а годишното равнище от 1 % не може да се счита за пазарна премия, отразяваща риска от неизпълнение по гарантираната сума.
(116)
Що се отнася до аргумента, че мярката представлява помощ за оздравяване - въпреки че от 2011 г. Комисията провежда обсъждания с гръцките органи по отношение на Larco, органите никога не са посочвали, че гаранциите от 2011 г. следва да се считат за помощ за оздравяване и никога не са предоставяли каквато и да е информация във връзка с това. Дори в отговора си от 16 март 2012 г. на въпросника гръцките органи изрично завиха, че дружеството не се е възползвало от помощ за оздравяване и/или преструктуриране през последните 10 години.
(117)
Съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране в никакъв случай не са изпълнени и в настоящия случай. Гаранциите от 2011 г. не са прекратени след 6 месеца, а гръцките органи не са оповестили план за преструктуриране или план за ликвидация. Бизнес планът, в който се обосновава необходимостта от 30 млн. EUR за инвестиции, не може да представлява основата на съвместим план за преструктуриране от гледна точка на Насоките за оздравяване и преструктуриране. Това е така, защото целта на този план не е била възстановяване на жизнеспособността на предприятието и не са предвидени или приложени компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията. И накрая, няма доказателства, че помощта е била ограничена до необходимия минимум, по-специално чрез значително собствено участие на получателя на помощта. Органите не са представили и план за ликвидация.
(118)
Комисията не установи други възможни основания за съвместимостта на мерки 2, 4 и 6.
(119)
С оглед на горепосоченото Комисията счита, че мерки 2, 4 и 6 са несъвместими с вътрешния пазар.
4.4.2. Съвместимост на мярка 3
(120)
Гръцките органи не представиха възможни основания за съвместимостта на мярка 3, тъй като според тях мярката не представлява държавна помощ.
(121)
При условие че мярката представлява държавна помощ, тя следва да бъде оценена по отношение на нейната съвместимост съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране, поради причините, посочени в съображение 112 по-горе. Съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране в никакъв случай не са изпълнени и в настоящия случай. Гръцките органи не са оповестили план за преструктуриране, чрез който да бъде възстановена жизнеспособността на предприятието, и не са приложени компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията. И накрая, няма доказателства, че помощта е била ограничена до необходимия минимум, по-специално чрез значително собствено участие на получателя на помощта.
(122)
Комисията не установи други възможни основания за съвместимостта на настоящата мярка.
(123)
При тези обстоятелства Комисията счита, че мярка 3 е несъвместима с вътрешния пазар.
4.5. Възстановяване
(124)
Съгласно Договора и установената съдебна практика на Съда Комисията е компетентна да реши дали съответната държава членка трябва да отмени или да измени помощта, когато се установи, че тя е несъвместима с вътрешния пазар (29). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (30). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (31).
(125)
В съответствие със съдебната практика член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (32) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя […]“.
(126)
Следователно предвид факта, че Комисията не е уведомена за нито една от въпросните мерки в нарушение на член 108 от Договора и поради това те трябва да се считат за неправомерна и несъвместима помощ, помощта трябва да се възстанови с цел възстановяване на ситуацията, която е съществувала на пазара преди нейното предоставяне. Възстановяването следва да обхваща периода от възникването на предимството за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, до момента на действителното ѝ възстановяване, а в подлежащите на възстановяване суми се включват лихвите, начислени до действителното възстановяване.
5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(127)
Мерки 1 и 5 не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(128)
Гърция неправомерно е привела в действие мерки 2, 3, 4 и 6 в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(129)
По-специално мерки 2, 4 и 6 (държавните гаранции от 2008 г., 2010 г. и 2011 г.) в полза на Larco са представлявали държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и са били несъвместими с вътрешния пазар, тъй като не са били спазени съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране и не са установени други основания за съвместимост.
(130)
Мярка 3 (участието на държавата в увеличението на капитала на Larco от 2009 г.) също е представлявала държавна помощ и е била несъвместима с Договора, тъй като не са били спазени съответните условия от Насоките за оздравяване и преструктуриране и не са установени други основания за съвместимост.
(131)
Комисията отбелязва, че Гърция се е съгласила настоящото решение да бъде прието на английски език,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Несъбирането на дълг към Министерството на финансите и гаранционните писма вместо авансово плащане на допълнителния данък през 2010 г., който Гърция наложи на Larco, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
Член 2
Държавната помощ в размер на 135 820 824,35 EUR под формата на държавни гаранции за Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. през 2008 г., 2010 г. и 2011 г. и под формата на участие на държавата в увеличението на капитала на дружеството през 2009 г., неправомерно предоставена от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Гърция възстановява несъвместимата помощ, посочена в член 2, от получателя.
2. Върху сумите, подлежащи на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която те са предоставени на получателите, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (33), както е изменен.
4. По отношение на мярка 3 Гърция следва да предостави точната(ите) дата(и), когато е предоставила своето участие в увеличението на дяловия капитал от 2009 г.
5. Гърция отменя всички неизплатени плащания от помощта, посочена в член 2, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Гърция гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е била уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Гърция предоставя следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяване), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Гърция редовно уведомява Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията тя незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация относно размера на помощта и лихвите по възстановяване, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 27 март 2014 година.
COMMISSION DECISION
of 27 March 2014
on the State aid SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) implemented by Greece for Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(notified under document C(2014) 1818)
(Only the English text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2014/539/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above (1),
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
In the context of its economic adjustment programme, Greece has undertaken a privatisation programme (2). Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (‘Larco’) has been earmarked as a State-owned company for privatisation.
(2)
In March 2012 the Hellenic Republic Asset Development Fund (‘HRADF’) (3) informed the Commission about the proposed privatisation of Larco. In order to clarify whether any State aid issues could arise in the context of the privatisation project, the Commission opened a case ex officio and initiated a preliminary assessment in April 2012.
(3)
In the context of those discussions, it became apparent from the Greek authorities' reply to a questionnaire on 16 March 2012 that Larco had already benefited from State measures. The Commission requested further information by e-mails dated 18 April 2012, 24 April 2012, 5 July 2012, 22 August 2012 and 7 December 2012, and by letters of 4 May 2012 and 14 January 2013, to which the Greek authorities replied on 20 April 2012, 26 April 2012, 3 October 2012, 13 November 2012, 15 November 2012, 7 December 2012, 24 December 2012 and 18 January 2013. Meetings between the Commission services and representatives of the Greek authorities took place on 30 April 2012 and 11 September 2012 in Athens and on 25 January 2013 in Brussels.
(4)
By letter dated 6 March 2013 (‘the decision of 6 March 2013’), the Commission informed Greece that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of certain aid measures described in Section 2.2 below (‘the formal investigation procedure’).
(5)
The decision of 6 March 2013 was published in the Official Journal of the European Union (4). The Commission invited the Greek authorities and interested parties to submit their comments on the aid measures.
(6)
The Commission received comments from the Greek authorities on 30 April 2013. It received no comments from interested parties.
(7)
By e-mail of 21 January 2014, the Greek authorities informed the Commission that they agreed with the adoption of the decision in English.
2. DESCRIPTION OF THE AID MEASURES
2.1. The beneficiary
(8)
Larco is specialised in the extraction and processing of laterite ore, extraction of lignite and production of ferronickel and by-products. Its activities include exploration, development, mining, smelting and trading of its products worldwide. Larco is one of the largest ferronickel producers in the world. In 2012 it had 960 employees, and therefore qualified as a large enterprise (5).
(9)
At the time of the formal investigation procedure, 55,2 % of Larco's shares were owned by the Greek State through HRADF, 33,4 % by the National Bank of Greece S.A. (‘NBG’, a private financial institution) and 11,4 % by Public Power Corporation S.A. (‘PPC’, the incumbent electricity producer in Greece, of which the State is the majority shareholder).
(10)
Larco operates a smelting plant in Larymna, in central Greece. Larco also holds mining rights in various locations in Greece in four bundles: the Agios Ioannis mines (near Larymna), the Evia mines, the Kastoria mines and the Servia lignite mine.
(11)
Larco was established in 1989 as a new corporate entity following the liquidation of Hellenic Mining and Metallurgical S.A. of Larymna (‘Old Larco’). Old Larco is still under liquidation, but its assets were contributed to Larco along with the corresponding liabilities in 1989. Old Larco is therefore a creditor of Larco.
2.2. Description of the measures
2.2.1. Measure 1: non-collection of debt to the Ministry of Finance
(12)
In April 1998, a debt settlement agreement was reached between Larco and its major creditors, namely Old Larco, PPC and the Greek State. According to the 1998 agreement, Larco's liability to those creditors was supposed to be serviced with an interest of 6 % per annum (‘p.a.’) However, the debt to the Greek State has remained stable or increased slightly at least since 2004 (6), whereas the debt to PPC and Old Larco has been eliminated or decreased (7).
(13)
It thus appears that the State treated its credit to Larco in a different manner from the other two creditors.
2.2.2. Measure 2: the 2008 State guarantee
(14)
On 22 December 2008 the State provided a guarantee for a loan of EUR 30 million from ATE Bank to Larco. The guarantee covered 100 % of the loan for up to 3 years and had a guarantee premium of 1 % p.a.
2.2.3. Measure 3: the 2009 capital increase
(15)
In 2009, in the light of its negative equity, Larco's Board of Directors proposed, and the three shareholders approved, a share capital increase of EUR 134 million. However, only the Greek State exercised its rights in full, whilst NBG exercised its rights in part and PPC did not participate at all in the share capital increase. No new shareholders contributed to the share capital increase.
(16)
The actual share capital increase only amounted to EUR 65,5 million, with the State contributing approximately EUR 45 million (69 % of the total capital injection) and NBG EUR 20,5 million (31 %). Despite Larco's bad financial situation, it appears that the capital increase was not based on a restructuring plan to restore the company's viability, whereas NBG appears to have written-off the book value of the company ‘because the Group does not foresee to recover the book value of the investment, given that the company encounters significant financial difficulties’ (8) (see recital 45 of the decision of 6 March 2013).
2.2.4. Measure 4: the 2010 State guarantee
(17)
On 10 May 2010 the State provided a guarantee, to cover a letter of guarantee that NBG would provide to Larco for the amount of approximately EUR 10,8 million. The guarantee covered 100 % of the letter of guarantee and had an indefinite duration and a guarantee premium of 2 % p.a.
2.2.5. Measure 5: letters of guarantee instead of pre-payment of a tax fine in 2010
(18)
In 2010 the Greek tax authorities audited Larco's financial statements and rejected the accounting treatment of certain losses resulting from hedging contracts for the price of nickel. As a result of the wrongful registration of the losses, a tax fine of EUR 190 million was imposed (9).
(19)
Larco subsequently challenged the imposition of the tax fine in the Greek courts. According to Greek law (10), an entity liable for a tax fine must pre-pay 25 % of the amount in question, in order to challenge the imposition of the tax fine in court (in this case the 25 % would amount to EUR 47 million).
(20)
However, in the case of Larco, a Greek administrative court decided to alleviate the company from the obligation to pre-pay 25 % of the tax fine, replacing it with the obligation to deposit letters of guarantees of just EUR 1,5 million.
2.2.6. Measure 6: the 2011 State guarantees
(21)
On 30 December 2011, the State provided two guarantees for two loans of EUR 30 million and EUR 20 million from ATE Bank. One of the loans (of EUR 20 million) was overdue at the time the guarantee was granted. The guarantees provided 100 % coverage and had a premium of 1 % p.a.
2.3. Grounds for initiating the formal investigation procedure
(22)
In the decision of 6 March 2013 (recitals 18-25), the Commission reached the preliminary conclusion that Larco could be considered a firm in difficulty within the meaning of the Rescue and Restructuring Guidelines (11) since 2007. Against that background, the Commission reached the preliminary conclusion that all six measures constituted State aid and it expressed doubts as regards their compatibility with the internal market.
(23)
If the measures identified were to constitute State aid, they would have been granted in breach of the notification and stand-still obligations established in Article 108(3) of the Treaty.
3. COMMENTS FROM GREECE
3.1. Firm in difficulty
(24)
In its comments in the context of the formal investigation procedure, the Greek authorities argued that Larco was not a firm in difficulty during the years 2008 and 2009, because the registered losses were due to the decrease of the global price of ferronickel during those years. The Greek authorities claimed that Larco has only been a firm in difficulty since 2010.
3.2. Measure 1: non-collection of debt to the Ministry of Finance
(25)
The Greek authorities argued that the credit of the State towards Larco did not amount to State resources, since it was originally a private credit provided by the Organisation for Enterprise Restructuring S.A. (‘OER’). When OER was liquidated, according to Law 2741/1999, all its claims were transferred to the State.
(26)
In addition, they explained that the 1998 debt settlement agreement contained specific rules for the treatment and collection of the outstanding debt which would be applicable at the end of each financial year as follows:
a.
if Larco had profits during a financial year, the interest accrued (6 % p.a.) would be repaid to the creditors first, before the repayment of the debt's principle;
b.
after any repayment of interest, Larco would keep a certain amount from the profits for investments;
c.
After applying (a) and (b), any remaining profit in Larco's accounts would be allocated proportionally to Larco's creditors.
(27)
If Larco did not make any profits after 1999, the creditors had the right to pursue the repayment of their debt through various means, such as considering the payment due, capitalising the debt etc. However, the creditors were not entitled to any forced execution of the outstanding debt, such as seizing the company's assets or forcing the launch of the bankruptcy procedure against the company.
(28)
Until 2003, the creditors received the accrued interest, as agreed. For the period 2004-2007, Larco did not make any profits and there was therefore no repayment of the interest accrued. In 2007 PPC concluded a raw material agreement with Larco, agreed by all creditors, whereby Larco provided lignite to PPC, which reduced the debt accordingly. The debt to PPC was completely eliminated in 2011.
(29)
The administrator of Old Larco has been pursuing the collection of the debt through judicial means and it appears that certain amounts have already been paid. By 2011, Old Larco had collected EUR 5 million of its outstanding debt under the 1998 agreement. Since Old Larco also has debts towards the Greek State, the latter collected the entire amount of those EUR 5 million.
(30)
As regards Larco's direct debt to the Greek State, the State has regularly sent invoices for the annual amount of the debt, including the annual accrued interest, to Larco.
(31)
Thus, the Greek authorities argued that the debt stemming from the 1998 agreement could not amount to State resources and in any event that there was no selective advantage in favour of Larco.
3.3. Measure 2: the 2008 State guarantee
(32)
The Greek authorities invoked the Guarantee Notice (12) and in particular Section 3.2 of the Notice, which includes the conditions, under which the Commission can rule out the presence of State aid in an individual guarantee. According to the Greek authorities:
a.
Larco was not a firm in difficulty at the time of the guarantee was granted;
b.
the extent of the guarantee could be properly measured when it was granted;
c.
the guarantee was granted for a debt security (bond loan), and could therefore exceed 80 % of the outstanding loan;
d.
the 1 % premium paid for the guarantee was a market-oriented price, reflecting Larco's financial standing.
(33)
Thus, the Greek authorities argued that the 2008 State guarantee did not constitute State aid.
(34)
The Greek authorities clarified that measure 2 was granted by virtue of the ministerial decision YA 2/93378/0025 dated 22 December 2008 and covered the exact amount of EUR 30 000 000.
3.4. Measure 3: the 2009 capital increase
(35)
The Greek authorities argued that the State's participation in the capital increase was intended to protect the value of the company, in view of its upcoming privatisation and in order to implement a restructuring plan. In its decision, the State took into account the potential growth of Larco, the value of its assets and the general situation in the ferronickel market as well as restructuring and cost-cutting measures.
(36)
NBG contributed 31 % of the capital increase. Unlike the State NBG decided to exercise its rights only in part. The Greek authorities argued that NBG's objective was to maintain a certain control over the company and thus its actions should not be viewed as a lack of trust in Larco's future. Indeed, NBG reduced its shareholding in Larco to the minimum necessary under Greek law in order to have a veto over certain important decisions in the Board of Directors.
(37)
The third shareholder, PPC, explicitly decided not to participate in the capital increase, accepting that its shareholding would be diluted. The Greek authorities argued that PPC did not participate because its intention was to allow the State to have a larger shareholding majority, in view of the privatisation of the company.
(38)
In conclusion, the Greek authorities argued that the State acted like a market economy investor and that, therefore, the 2009 capital increase did not constitute State aid.
(39)
As regards the granting date, the Greek authorities did not provide conclusive information. The minutes of the shareholders meeting show that the Greek State provided EUR 15 000 000 towards the capital increase on 15 April 2009, by virtue of the document Οικ2/27694/0025 of the Ministry of Finance in view of the total contribution of the State to the share capital increase, which amounted to EUR 44 999 999,40. The 2009 financial statement of Larco shows that the capital increase was decided on 14 May 2009, but does not clarify when the actual injection of the new capital took place.
3.5. Measure 4: the 2010 State guarantee
(40)
The Greek authorities explained that in the context of the 1998 agreement, Old Larco had been pursuing the repayment of Larco's debt in the Greek courts and there has been a series of court judgments and annulments, inter alia, regarding a debt of approximately EUR 10,5 million (13).
(41)
In the context of an appeal by Larco and because of the danger of irreparable damage, the Greek Supreme Court suspended the payment of the debt of approximately EUR 10,5 million, until final judgment by the relevant court. The suspension was granted on condition that Larco provided a letter of guarantee to Old Larco for the suspended amount. NBG provided the letter of guarantee for approximately EUR 10,8 million (EUR 10,5 million of the originally contested debt + EUR 0,3 million for legal fees and expenses) to Larco. The letter of guarantee was in turn covered by a State guarantee for the entire amount with a premium of 2 % p.a. for an unlimited period.
(42)
The Greek authorities explained that that measure was provided by the State as a shareholder with the intention of fulfilling the conditions of the suspension and protecting its investment from debts being declared overdue. Otherwise, the suspension would not have been applicable and Old Larco would have had the right to pursue the collection of the debt, possibly by seizing Larco's assets. Larco could then have become insolvent. According to the Greek authorities, NBG would not have granted the letter of guarantee without the State guarantee.
(43)
The Greek authorities clarified that measure 4 was granted by virtue of the ministerial decision YA 2/923/0025 dated 10 May 2010 and covered the exact amount of EUR 10 510 824,95 and EUR 310 000 for legal fees and expenses, thus in total EUR 10 820 824,95.
3.6. Measure 5: letters of guarantee instead of pre-payment of a tax fine in 2010
(44)
The Greek authorities clarified that the measure in question concerns an additional tax, rather than a tax fine. The additional tax was imposed because the tax authorities did not agree that the losses resulting from hedging contracts should be deduced from Larco's net revenue, as Larco argued. The Greek authorities also clarified that Larco was asked by the court to provide letters of guarantee of a total value of EUR 4,7 million.
(45)
The Greek authorities provided evidence that Larco was authorised to replace he pre-payment of the additional tax by letters of guarantee on the basis of a general legal provision. The court judgment allowing Larco to replace the pre-payment of the additional tax by letters of guarantee, in accordance with the national law (14), applied a balancing test, taking into account the benefits of the creditor (the State) and the viability of the debtor (Larco) and thus decided on the temporary suspension of the obligation to pre-pay EUR 47 million (that is to say, 25 % of the additional tax), replacing it with letters of guarantee of EUR 4,7 million in total. That suspension was to apply until a final judgment was delivered, in respect of the litigation lodged by Larco against the State for the imposition of the additional tax.
(46)
In addition, the Greek authorities argued that decisions of national courts cannot be imputable to the State.
(47)
The Greek authorities also explained that, despite the temporary suspension, the State had in practice overruled the financial effect of that suspension, by offsetting the additional tax due by Larco against amounts due by the State to Larco, such as income tax or VAT returns. This has been allowed by recent legislation for the acceleration of the collection of taxes in Greece.
(48)
Thus, the State appeared in effect to have already collected at least EUR 16,1 million of the amount due in respect of the pre-payment of Larco's additional tax.
3.7. Measure 6: the 2011 State guarantees
(49)
The Greek authorities clarified that neither of the two loans for which the guarantees were provided was overdue. The loan of EUR 20 million was provided by ATE Bank as a refinancing of an older loan of EUR 20 million, which was overdue.
(50)
The Greek authorities argued that the two State guarantees did not involve State resources, as the State owed EUR 60 million to Larco from VAT returns. Thus, if the guarantees were called, the amounts could offset the outstanding debt from the State.
(51)
The authorities also argued that, if the measure did constitute aid, it should be considered compatible with the internal market, as it complied with the Temporary Framework (15) and the relevant temporary Greek scheme for loan guarantees (‘temporary guarantee scheme’) (16). In particular, the authorities considered that, apart from the fact that Larco was a firm in difficulty at the time the measure was granted, the other conditions of the scheme were met:
a.
Larco was a large company;
b.
the EUR 30 million loan was an investment loan, whereas the EUR 20 million was a loan refinancing an older loan, which was granted for investment purposes;
c.
the guarantees were granted before the end of 2011;
d.
the total amount of the two guaranteed loans exceeded the annual wage bill of Larco only by EUR 3 million;
e.
the guarantees covered 100 % of the loan, but such a measure was the only possibility for Larco to access financing, due to the particular situation of the Greek economy.
f.
the guarantees included a 1 % p.a. premium, which should be considered as a market premium.
(52)
Finally, the Greek authorities argued that if the Commission concluded that the measure constituted aid and that the conditions of the temporary guarantee scheme were not met, the measures should be considered as rescue aid. Such aid should have been considered notified, as the Commission was made aware of the measure in the reply of 16 March 2012 to the questionnaire, when it was at the stage of the ex-officio preliminary investigation.
(53)
According to the Greek authorities, the aid complied with the requirements of the Rescue and Restructuring Guidelines, since:
a.
it was liquidity support in the form of loan guarantees;
b.
it was warranted on the grounds of serious social difficulties and had no unduly adverse spill over effects on other Member States;
c.
the Greek authorities were preparing a restructuring plan in cooperation with the Commission;
d.
it was restricted to the amount needed to keep the firm in business for a limited period;
e.
it respected the ‘one time, last time’ condition, as Larco had not been subject to rescue or restructuring aid in the past;
f.
Larco presented a business plan to the State, justifying the necessity of the funding of EUR 30 million for investments.
(54)
The Greek authorities clarified that measure 6 was granted by virtue of (i) the ministerial decision YA 2/95156/0025 dated 30 December 2011 covering the exact amount of EUR 30 000 000 and (ii) the ministerial decision YA 2/95161/0025 dated 30 December 2011 for the exact amount of EUR 20 000 000.
4. ASSESSMENT
(55)
This Decision addresses as a preliminary point the issue of whether Larco is a firm in difficulty within the meaning of the Rescue and Restructuring Guidelines. Subsequently, the Decision will assess whether the measures under scrutiny constitute State aid to Larco within the meaning of Article 107(1) of the Treaty and, finally, whether such aid might be compatible with the internal market.
4.1. Difficulties of Larco
(56)
In the Decision of 6 March 2013 and in particular recitals 18-25 thereof, the Commission concluded on a preliminary basis that Larco was a firm in difficulty at the time the 6 measures in question were provided. Larco's key financial data during the period 2007-2011 are set out in the table:
Larco's key financial data 2007-6/2012 (EUR million)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Turnover
549,3
284
98,8
239
311
154,6
EBT
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Registered capital
163,8
163,8
109
109
109
109
Own equity
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Total Debt
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Debt/Equity (ratio)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Point 10(a) of the Rescue and Restructuring Guidelines states that a limited liability company is considered to be in difficult when ‘more than half of registered capital has disappeared and more than one quarter of that capital has been lost over the preceding 12 months’. This reflects the assumption that a company experiencing a massive loss in its registered capital will be unable to stem losses that will almost certainly condemn it to go out of business in the short or medium term (as set out in point 9 of the Rescue and Restructuring Guidelines).
(58)
Furthermore, according to point 11 of the Rescue and Restructuring Guidelines, a firm may be considered to be in difficulty ‘where the usual signs of a firm being in difficulty are present, such as increasing losses, diminishing turnover, growing stock inventories, excess capacity, declining cash flow, mounting debt, rising interest charges and falling or nil net asset value’. In this respect, according to the General Court, ‘the existence of negative own capital which […] may be considered to be an important indicator that an undertaking is in a difficult financial situation’ (18).
(59)
According to the financial statements of Larco for the period 2007-H1 2012, the registered capital of the company did not decrease by more than half. However, over the same period the company's own equity turned negative. In previous cases the Commission has considered that where a company has negative equity, this implies that the entire registered capital of that company has been lost and there is an a priori assumption that the criteria of point 10(a) of the Rescue and Restructuring Guidelines are met (19).
(60)
In the case of Larco, the Commission considers that its registered capital only appears not to have been decreased by more than half, because the company did not adopt appropriate measures, as normally foreseen by Greek legislation (20). Such appropriate measures aim at turning a company's own equity from negative to positive and, at the same time, at increasing it to an adequate level. Such appropriate measures could be either the capitalisation of losses or a capital increase or both.
(61)
In this respect, the Commission considers that a capitalisation of losses would have resulted in the loss of the entire registered capital of the company, since the accumulated losses were higher than the registered capital. For this reason the Commission considers that the criteria in point 10(a) of the Rescue and Restructuring Guidelines have been met in this case since 2008.
(62)
In addition, as regards the criteria in point 11 of the Rescue and Restructuring Guidelines, Larco incurred a significant decrease of turnover from 2007 until 2009 and significant losses in 2008 and 2009, with a total amount of EUR 221 million (EUR 116 million and EUR 105 million respectively). In 2010 and 2011 the company had increased turnover and earnings, but those increases were not sufficient to allow Larco's financial recovery. During the same period its equity remained negative and its debt continued to grow. Furthermore, Larco's operations again became loss-making in H1 2012.
(63)
The Commission does not agree with the argument of the Greek authorities that Larco was not in difficulty during the years 2008 and 2009 because the losses were due to the decreased price of ferronickel.
(64)
First, the fact that a decrease in the price of ferronickel led to losses and contributed to Larco's difficulties does not in itself mitigate the finding that Larco showed the usual signs of a firm being in difficulty. A healthy firm would need to adapt its costs to such price changes in order to avoid losses.
(65)
Secondly, in the years 2008 and 2009 the company had negative equity and increasing debt (63 % increase between 2007-2008). Although the price of ferronickel and turnover increased significantly after 2010, the subsequent financial results of Larco indicate that its difficulties persisted. Thus, it cannot be concluded that the losses of 2008 and 2009 were only the result of low ferronickel prices.
(66)
In the light of the above, it is concluded that Larco was a firm in difficulty within the meaning of the Rescue and Restructuring Guidelines at the time the 6 measures in question were granted.
4.2. Existence of State aid
(67)
Article 107(1) of the Treaty provides that any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market.
(68)
According to the settled practice of the Commission and as confirmed by the case law, the criterion for assessing whether a transaction between a public body and an undertaking amounts to State aid is the market economy investor or creditor principle (‘MEIP’ or ‘MECP’) (21). It follows from that principle that, when the State acts in a market as a commercial operator, it must do so in a way comparable to a private operator. If the State does not do so, State aid could be involved. In other words, the benchmark for appreciating whether a transaction involves State aid is whether a private operator placed in a similar situation would have behaved in the same way. In applying this principle, non-economic considerations cannot be taken into account as reasons for granting support measures.
4.2.1. Measure 1: non-collection of debt to the Ministry of Finance
(69)
Based on the information available, the Commission cannot agree with the argument of the Greek authorities that the credit from OER was a private credit. According to Greek law 1386/1983 (Article 1) (22) establishing OER, ‘OER will operate to the benefit of the social interest and under the supervision of the State’. According to Article 3 of the same law, the State was the only shareholder of OER. In addition, the State had the possibility to directly appoint the chairman along with 2 out of 8 members of the Board of Directors and, indirectly, another 4 members. It follows from the above that the resources of OER amount to State resources and thus any credit from OER seems to be imputable to the State.
(70)
The evidence provided by the Greek authorities show that Larco's debt to OER (subsequently transferred to the State) had been regularly reported and invoiced, in accordance with the 1998 debt settlement agreement agreed under the 1998 debt settlement agreement. Part of the debt was collected, when the profitability of the company allowed it. Larco undertook investments during that period, which reduced repayments, but those investments were agreed by all creditors. According to the agreement, the creditors were not entitled to any forced execution of the outstanding debt.
(71)
In the light of the above, it is concluded that Measure 1 complied with the MECP, since the State, as creditor, acted in a way comparable to that of a private creditor, since it used all the means at its disposal and within the contractually agreed framework, in order to collect its debt.
4.2.2. Measure 2: the 2008 State guarantee
(72)
State guarantees put State resources at risk, as their call is paid through the State budget. Moreover, any guarantee that is not properly remunerated implies a loss of financial resources for the State. Thus, the criterion of State resources and imputability to the State is fulfilled for this measure and this is not disputed by the Greek authorities.
(73)
The Commission disagrees with the argument of the Greek authorities that the conditions of Section 3.2 of the Guarantee Notice are fulfilled. The Commission has established that Larco was a firm in difficulty in 2008. In addition, an annual guarantee premium of 1 % cannot be considered as reflecting the risk of default for the guaranteed loans, given the significant financial difficulties of Larco and in particular its high debt to equity ratio.
(74)
The Commission considers that a reasonable market creditor would not have provided Larco with a guarantee under those conditions. Since the measure was provided selectively to Larco, the Commission concludes that the 2008 State guarantee provided a selective advantage to the beneficiary.
(75)
Larco is active in a sector in which products are traded among Member States and itself exports most of its production to other Member States. In addition, there is nickel mining, smelting and refining in 6 Member States apart from Greece, namely in Austria, Finland, France (New Caledonia), Spain, Sweden and the United Kingdom (23). Nickel is traded in almost all Member States (24).
(76)
The measures in question enable Larco to continue operating so that, unlike other competitors with financial difficulties, it does not have to face the consequences normally deriving from its difficult financial results. This distorts competition as other companies active in the same markets need to operate without such State support.
(77)
Thus, it is concluded that Measure 2 constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. The Commission considers that the aid is equal to the amount of the guaranteed loan, because it is doubtful that Larco, in view of its economic difficulties, would have found any funding in the market irrespective of the conditions. In other words, the Commission considers that Larco received an advantage equal to the amount of the guaranteed loan, because without the State guarantee it would not have been able to receive that financing from the market.
(78)
The Commission does not have any information indicating that the guarantee has been triggered.
4.2.3. Measure 3: the 2009 capital increase
(79)
The participation of the State in Larco's 2009 share capital increase involves State resources and is imputable to the State. Thus, this criterion is fulfilled and is not disputed by the Greek authorities.
(80)
The Commission has not received any convincing evidence from the Greek authorities which would justify their argument that the State acted as a reasonable market investor. Indeed, minutes of the shareholders meetings provided as evidence suggest that no restructuring plan was provided to the shareholders prior to the capital increase, despite Larco being a firm in difficulty. In addition, the final amount of the capital increase was eventually insufficient to cover the negative equity of Larco and could thus not be seen as a measure protecting the company's value and supporting its restructuring.
(81)
As regards the participation of NBG, the Commission recalls the Court's clarification that ‘simultaneity cannot in itself, even where significant private investments have been made, suffice for a finding that there has been no aid within the meaning of Article 87(1) EC without taking into consideration the other relevant facts and points of law.’ (25).
(82)
Indeed, the partial participation of NBG cannot be used as evidence of concomitance between State and private shareholders because NBG was exposed to Larco not only as a shareholder, but also as a creditor. Its decision to participate partially in the capital increase was thus a means to protect not only the value of its investment but also its position as a creditor.
(83)
Furthermore, the State had already provided Larco with the 2008 State guarantee. Thus, as established by relevant case law, the provision of the State's participation to the 2009 capital increase cannot be seen in isolation, but must be considered in the context of other aid measures (26).
(84)
Finally, the minutes of the shareholders' meetings do not support the argument of the Greek authorities that PPC's intention was to allow the State a large shareholding majority. Instead, PPC simply declared that it would not participate in the share capital increase.
(85)
Thus, the Commission considers that a reasonable market investor would not have participated in Larco's share capital increase under those conditions. Since the measure was provided selectively to Larco, the Commission concludes that the State's participation in the 2009 capital increase provided the beneficiary with a selective advantage.
(86)
For the reasons set out in recitals 75-76 above, the measure has the potential to affect trade between Member States and to distort competition.
(87)
Thus, it is concluded that measure 3 constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. Since it is not disputed that the State exercised its full rights to the share capital increase [unclear], the value of Measure 3 amounts to EUR 44 999 999,40.
(88)
As regards the granting date, it follows from the minutes of the shareholders meeting of 14 May 2009 that the Greek State provided EUR 15 000 000 to the capital increase on 15 April 2009 (27), with a view to the total contribution of the State to the share capital increase[unclear], which amounted to EUR 44 999 999,40. The Commission does not have information about the date on which the remaining amount of the State's contribution to the Company's share capital increase was granted.
4.2.4. Measure 4: the 2010 State guarantee
(89)
For the same reasons as for Measure 2, the criterion of State resources and imputability to the State is fulfilled for Measure 4 and this was not disputed by the Greek authorities.
(90)
The Commission acknowledges that it may be common business practice for shareholders to provide guarantees in circumstances similar to this case. However, since NBG was also a shareholder of Larco, the Commission considers that it would be normal for shareholders to share proportionately the exposure stemming from the guarantee in question. Instead, the State assumed the entire risk, providing a guarantee for a debt, while Larco was in difficulty and already had mounting debt.
(91)
As for Measure 2, the conditions of Section 3.2 of the Guarantee Notice are not fulfilled for this measure either, since a 2 % premium cannot be considered as reflecting the risk of Larco's default.
(92)
Thus, the Commission considers that a reasonable market creditor would not have provided Larco with a guarantee under those conditions. Since the measure was provided selectively to Larco, the Commission concludes that it provided a selective advantage to the beneficiary.
(93)
For the reasons set out in recitals 75-76 above, the measure has the potential to affect trade between Member States and to distort competition.
(94)
Thus, it is concluded that measure 4 constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. The Commission considers that the amount of the aid is equal to the guaranteed amount, because it is clear that, irrespective of the conditions, no reasonable market player would have been able to guarantee that amount for Larco, in view of its economic difficulties. In other words, the Commission considers that Larco received an advantage equal to the guaranteed amount, because without the State guarantee it would not have been able to receive any guarantee by the market.
(95)
The Commission does not have any information indicating that the guarantee has been triggered.
4.2.5. Measure 5: letters of guarantee instead of pre-payment of an additional tax in 2010
(96)
The Commission takes note of the clarifications provided by the Greek authorities as regards the factual background of Measure 5.
(97)
In the light of the evidence provided by the Greek authorities, the Commission agrees that the right to replace the pre-payment of the additional tax with letters of guarantee was granted to Larco by the court on the basis of objective criteria, which would have applied to any company in a similar situation. Thus, it is concluded that Measure 5 did not involve a selective advantage to Larco.
4.2.6. Measure 6: the 2011 State guarantees
(98)
The Commission takes note of the clarifications provided by the Greek authorities as regards the factual background to Measure 6.
(99)
The Commission disagrees with the Greek authorities that Measure 6 does not involve State resources. First, as explained in respect of Measure 2, State guarantees put State resources at risk, as their call is paid through the State budget. Moreover, any guarantee that is not properly remunerated with a market premium implies a loss of financial resources for the State. Furthermore, the argument about the outstanding debt of EUR 60 million in VAT seems contradictory to the comments provided in respect of Measure 5, whereby the Greek authorities argued that they legally and intentionally did not return VAT due, in order to offset the suspension of the pre-payment of the additional tax.
(100)
Thus, the Commission considers that the criterion of State resources and imputability to the State is fulfilled for this measure.
(101)
Similar to Measures 2 and 4, the conditions of Section 3.2 of the Guarantee Notice are not fulfilled for this measure either.
(102)
Thus, the Commission considers that a reasonable market creditor would not have provided Larco with a guarantee under those conditions. Since the measure was provided selectively to Larco, the Commission concludes that it provided a selective advantage to the beneficiary.
(103)
For the reasons set out in recitals 75-76 above, the measure has the potential to affect trade between Member States and to distort competition.
(104)
Thus, it is concluded that Measure 6 constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. As for Measure 2, the Commission considers that the amount of the aid is equal to the amount of the guaranteed loans, because it is doubtful that Larco, in view of its economic difficulties, would have found any funding in the market irrespective of the conditions.
(105)
The Commission does not have any information indicating that the guarantee has been triggered.
4.2.7. Conclusion on existence of State aid
(106)
In the light of the above, the Commission considers that Measures 1 and 5 do not constitute State aid, whereas Measures 2, 3, 4 and 6 constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
(107)
Thus, the State aid comprised in Measure 2 amounts to EUR 30 000 000, granted on 22 December 2008. The State aid comprised in Measure 3 amounts to EUR 44 999 999,40, but the granting date(s) need to be clarified by the Greek authorities. The State aid comprised in Measure 4 amounts to EUR 10 820 824,95, granted on 10 May 2010 and the total State aid comprised in Measure 6 amounts to EUR 50 000 000 (resulting from EUR 30 000 000 + EUR 30 000 000) granted on 30 December 2011.
4.3. Unlawful aid
(108)
The Measures 2, 3, 4 and 6 constitute State aid and were granted in breach of the notification and stand-still obligations established in Article 108(3) of the Treaty. Thus, those measures constitute unlawful State aid.
4.4. Compatibility of the aid
(109)
Inasmuch as certain measures constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, their compatibility must be assessed in the light of the exceptions laid down in paragraphs 2 and 3 of that Article.
(110)
According to the case-law of the Court of Justice, it is up to the Member State to invoke possible grounds of compatibility and to demonstrate that the conditions for such compatibility are met (28).
4.4.1. Compatibility of measures 2, 4 and 6
(111)
For Measures 2 and 4 the Greek authorities did not invoke any possible grounds of compatibility, because they argued that the measures did not constitute State aid.
(112)
Given that the measures constitute State aid, they should be assessed with regards to their compatibility under Article 107(3)(c) of the Treaty and in particular under the Rescue and Restructuring Guidelines, since Larco has been a firm in difficulty at least since 2008. According point 20 of the Rescue and Restructuring Guidelines, ‘a firm in difficulty cannot be considered an appropriate vehicle for promoting other public policy objectives until such time as its viability is assured. Consequently, the Commission considers that aid to firms in difficulty may contribute to the development of economic activities without adversely affecting trade to an extent contrary to the Community interest only if the conditions set out in these Guidelines are met.’
(113)
However, the relevant conditions of the Rescue and Restructuring Guidelines (Section 3.1) are not fulfilled in this case. The guarantees were not terminated after 6 months and the Greek authorities did not notify a restructuring plan that would restore the company's viability, whilst there were no compensatory measures implemented in order to mitigate the distortions of competition. Finally, there is no evidence that the aid was limited to the minimum necessary, notably through a significant own contribution of the aid beneficiary. The authorities did not provide a liquidation plan.
(114)
As regards Measure 6, the Greek authorities have argued that it was compatible with the Temporary Framework and the temporary guarantee scheme and in any event that it qualified as rescue aid.
(115)
The Commission disagrees with the arguments of the Greek authorities. It considers that the conditions of the Temporary Framework and the temporary guarantee scheme were not met, since Larco was a firm in difficulty. The total amount of the two guarantees exceeded Larco's annual wage bill, the guarantee exceeded 90 % of the loan and 1 % p.a. could not be considered as a market premium, reflecting the risk of default for the guaranteed amount.
(116)
As regards the argument that the measure amounted to rescue aid, although the Commission has held discussions with the Greek authorities concerning Larco since 2011, the authorities never mentioned that the 2011 guarantees should be considered as rescue aid and never provided any notification to that effect. Indeed, in their reply of 16 March 2012 to the questionnaire, the Greek authorities explicitly declared that the company had not benefitted from rescue and/or restructuring aid for the past 10 years.
(117)
The relevant conditions of the Rescue and Restructuring Guidelines are in any event not fulfilled in this case either. The 2011 guarantees were not terminated after 6 months and the Greek authorities did not notify a restructuring plan or a liquidation plan. The business plan justifying the need for EUR 30 million for investments cannot form the basis of a compatible restructuring plan for the purposes of the Rescue and Restructuring Guidelines. That is because that plan did not aim to restore the company's viability, and there were no compensatory measures envisaged or implemented in order to mitigate the distortions of competition. Finally, there was no evidence that the aid was limited to the minimum necessary, notably through a significant own contribution of the aid beneficiary. The authorities did not provide a liquidation plan either.
(118)
The Commission has not identified any other possible grounds for the compatibility of Measures 2, 4 and 6.
(119)
In the light of the above, the Commission considers Measures 2, 4 and 6 to be incompatible with the internal market.
4.4.2. Compatibility of measure 3
(120)
The Greek authorities did not identify any possible grounds for the compatibility of Measure 3, because they argued that the measure did not constitute State aid.
(121)
Given that the measure constitutes State aid, it should also be assessed with regard to its compatibility under the Rescue and Restructuring Guidelines, for the reasons set out in recital 112 above. However, the relevant conditions of the Rescue and Restructuring Guidelines are not fulfilled in this case either. The Greek authorities never notified a restructuring plan that would restore the company's viability, and there were no compensatory measures implemented in order to mitigate the distortions of competition. Finally, there is no evidence that the aid was limited to the minimum necessary, notably through a significant own contribution of the aid beneficiary.
(122)
The Commission has not identified any other possible grounds for the compatibility of this measure.
(123)
Against this background, the Commission considers Measure 3 to be incompatible with the internal market.
4.5. Recovery
(124)
According to the Treaty and the Court's established case-law, the Commission is competent to decide that the Member State concerned must abolish or alter aid when it has found that it is incompatible with the internal market (29). The Court has also consistently held that the obligation on a Member State to abolish aid regarded by the Commission as being incompatible with the internal market is designed to re-establish the previously existing situation (30). In this context, the Court has established that this objective is attained once the recipient has repaid the amounts granted by way of unlawful aid, thus forfeiting the advantage which it had enjoyed over its competitors on the market, and the situation prior to the payment of the aid is restored (31).
(125)
In line with the case-law, Article 14(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 (32) stated that ‘where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary […]’.
(126)
Thus, given that none of the measures in question were notified to the Commission, in violation of Article 108 of the Treaty and are, therefore, to be considered as unlawful and incompatible aid, they must be recovered in order to re-establish the situation that existed on the market prior to their granting. Recovery should cover the time from when the advantage accrued to the beneficiary, that is to say when the aid was put at the disposal of the beneficiary, until effective recovery, and the sums to be recovered should bear interest until effective recovery.
5. CONCLUSION
(127)
Measures 1 and 5 do not constitute aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
(128)
Greece unlawfully implemented Measures 2, 3, 4 and 6 in breach of Article 108(3) of the Treaty.
(129)
In particular, Measures 2, 4 and 6 (State guarantees of 2008, 2010 and 2011) in favour of Larco constituted State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty and were incompatible with the internal market, because the relevant conditions of the Rescue and Restructuring Guidelines were not met and no other compatibility grounds were identified.
(130)
Measure 3 (the State's participation in the 2009 capital increase of Larco) also constituted State aid and was incompatible with the Treaty, because the relevant conditions of the Rescue and Restructuring Guidelines were not met and no other compatibility basis was identified.
(131)
The Commission notes that Greece has agreed the present decision to be adopted in the English language,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The non-collection of debt to the Ministry of Finance and letters of guarantee instead of pre-payment of additional tax in 2010, which Greece has implemented for Larco, do not constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Article 2
The State aid amounting to EUR 135 820 824,35 in the form of State guarantees to Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. in 2008, 2010 and 2011 and the State's participation to the company's capital increase in 2009, unlawfully granted by Greece in breach of Article 108(3) of the Treaty is incompatible with the internal market.
Article 3
1. Greece shall recover the incompatible aid referred to in Article 2 from the beneficiary.
2. The sums to be recovered shall bear interest from the date on which they were put at the disposal of the beneficiaries until their actual recovery.
3. The interest shall be calculated on a compound basis in accordance with Chapter V of Commission Regulation (EC) No 794/2004 (33), as amended.
4. As regards measure 3, Greece shall provide the exact date(s) when it provided its contribution to the 2009 share capital increase.
5. Greece shall cancel all outstanding payments of the aid referred to in Article 2 with effect from the date of adoption of this Decision.
Article 4
1. Recovery of the aid referred to in Article 2 shall be immediate and effective.
2. Greece shall ensure that this Decision is implemented within four months following the date of notification of this Decision.
Article 5
1. Within two months following notification of this Decision, Greece shall submit the following information:
(a)
the total amount (principal and recovery interests) to be recovered from the beneficiary;
(b)
a detailed description of the measures already taken and planned to comply with this Decision;
(c)
documents demonstrating that the beneficiary has been ordered to repay the aid.
2. Greece shall keep the Commission informed of the progress of the national measures taken to implement this Decision until recovery of the aid referred to in Article 2 has been completed. It shall immediately submit, on simple request by the Commission, information on the measures already taken and planned to comply with this Decision. It shall also provide detailed information concerning the amounts of aid and recovery interest already recovered from the beneficiary.
Article 6
This Decision is addressed to the Hellenic Republic.
Done at Brussels, 27 March 2014.