ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 625/2014 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез приемане на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват изискванията за инвеститор, спонсор, първоначални кредитори и институции инициатори във връзка с експозиции към прехвърлен кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 410, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запазването на икономически интерес има за цел съгласуване на интересите между страните, които съответно прехвърлят и поемат кредитен риск във връзка със секюритизираните експозиции. Когато даден субект секюритизира собствените си задължения, съгласуването на интереси става автоматично, без значение дали крайният длъжник обезпечава своя дълг. Когато е ясно, че инициаторът задържа кредитния риск, не е необходимо той да запазва интерес, тъй като това не би подобрило съществуващото положение.
(2)
Целесъобразно е да бъдат уточнени обстоятелствата, при които се смята, че възниква експозиция към прехвърлен кредитен риск за някои специфични случаи, в които институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, може да се окажат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, включително когато институциите действат като контрагент по дериватен инструмент на секюритизационната сделка, като хеджиращ контрагент по секюритизационната сделка, като доставчик на ликвидно улеснение по сделката, както и когато институциите притежават секюритизиращи позиции в търговския портфейл в контекста на дейност по поддържане на пазара.
(3)
При сделките по пресекюритизация възниква прехвърляне на кредитния риск при първата секюритизация на активи и при второто „преопаковане“ на сделката. Двете нива на сделката и съответните два случая на прехвърляне на кредитен риск са независими по отношение на изискванията, изложени в настоящия регламент. Запазването на нетния икономически интерес и комплексната проверка следва да бъдат подсигурени на всяко ниво на сделката от институциите, които ще бъдат изложени на прехвърлен кредитен риск на съответното ниво. Следователно, ако институцията придобива експозиция само на второто ниво на сделката (при „преопаковането“), изискванията, отнасящи се до запазване на нетен икономически интерес и до комплексната проверка, се прилагат за тази институция само по отношение на второто ниво на сделката. В рамките на една и съща сделка за пресекюритизация институциите, които са придобили експозиция на първото ниво на секюритизацията на активи, следва да спазват изискванията за запазване на икономическия интерес и за комплексна проверка по отношение на първото ниво на секюритизацията на сделката.
(4)
Целесъобразно е по-подробно да се конкретизират следните аспекти: прилагането на задължението за запазване на икономически интерес, включително спазване на задължението при наличието на множество инициатори, спонсори или първоначални кредитори; подробностите относно различните варианти на запазване; начинът на измерване на изискването за запазване при инициирането, а също и текущо; начинът на прилагане на изключения.
(5)
В член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013 са представени различни варианти, при които изискването за запазване на интерес се смята за изпълнено. Настоящият регламент изяснява подробно начините за съобразяване с всеки от тези варианти.
(6)
Запазването на интерес може да се постигне чрез синтетична или условна форма на запазване, при условие че тези методи са напълно съобразени с един от възможните варианти, посочени в член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, към които може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване, и при условие че е подсигурено спазването на изискванията за оповестяване.
(7)
Забранява се хеджирането на запазения икономически интерес или неговата продажба, когато тези техники накърняват изискването за запазване, което означава, че те могат да бъдат разрешени, когато не подсигуряват на запазващото икономически интерес лице хеджиране срещу кредитен риск - нито на запазените секюритизиращи позиции, нито на запазените експозиции.
(8)
С цел да се подсигури текущо поддържане на нетен икономически интерес институциите следва да гарантират, че в секюритизационната структура липсват вградени механизми, чрез които минималното изискване за запазване на икономически интерес при инициирането непременно ще намалее по-бързо от прехвърления интерес. Също така не следва да се дава приоритет на запазения интерес по отношение на паричните потоци с цел преференциално извличане на ползи от частично или пълно погасяване, така че той да падне под 5 % от текущата номинална стойност на продадените траншове или секюритизираните експозиции. Освен това кредитната подкрепа, предоставена на институцията, поемаща експозиция към секюритизираща позиция, не следва да намалява непропорционално спрямо равнището на погасяване на базисните експозиции.
(9)
Институциите следва да могат да използват финансови модели, разработени от трети страни, различни от агенции за външна кредитна оценка (АВКО), с цел намаляване на административната тежест и разходите за привеждане в съответствие във връзка с изпълнението на задълженията за извършване на комплексна проверка. Институциите следва да използват финансови модели на трети страни само ако преди да инвестират са положили дължимата грижа да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите на тези модели.
(10)
От съществено значение е допълнително да се конкретизира периодичността, с която институциите правят прегледи на съответствието с изискванията за комплексна проверка, начинът, по който да се преценява уместността на използването на различни правила и процедури за търговския и банковия портфейл, начинът на оценяване на съответствието, когато позициите се отнасят до портфейл за корелационно търгуване, както и да се уточнят някои термини от текста на член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като например „рискови параметри“ и „структурни елементи“.
(11)
Съгласно член 14, параграф 2, Регламент (ЕС) № 575/2013 установени в трети държави субекти, които са включени в консолидирания отчет в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013, но не попадат пряко в обхвата на прилагане на допълнителните рискови тегла, следва да не бъдат считани за нарушаващи член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 при ограничени обстоятелства, като например във връзка с експозиции, държани в търговския портфейл за целите на дейност по поддържане на пазара. Не следва да се смята, че институциите нарушават този член, когато всички подобни експозиции или позиции в търговския портфейл не са съществени и не представляват непропорционално голям дял от търговията, при условие че е налице пълно разбиране относно експозициите или позициите и че се изпълняват подходящи и съизмерими формални правила и процедури спрямо общия рисков профил на съответния субект и на групата.
(12)
За ефективната комплексна проверка на секюритизиращите позиции е необходимо първоначално и текущо предоставяне на информация на инвеститорите относно степента на поетия ангажимент за запазване на икономически интерес и относно данните от съществено значение, включително за кредитното качество и показателите на базисната експозиция. Оповестените данни следва да включват подробни сведения за идентификационните данни на запазващото нетен икономически интерес лице, за избрания вариант за запазване на икономически интерес, както и относно първоначално предвидения и текущия ангажимент за запазване на икономически интерес. Когато са приложими изключенията, предвидени в член 405, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, секюритизираните експозиции следва да бъдат изрично оповестени, когато не се прилага изискването за запазване, както и причината то да не бъде прилагано.
(13)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, представени от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) на Комисията.
(14)
Европейският надзорен орган (Европейският банков орган) проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от банковия сектор, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ РИСКА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗАЦИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запазващо лице“ означава субект, действащ като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, който запазва нетен икономически интерес в схемата на секюритизация в съответствие с член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
б)
„синтетична форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използването на дериватни инструменти.
в)
„условна форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използване на гаранции, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа за осигуряване на незабавно прилагане на запазването.
г)
„вертикален транш“ означава транш, който излага притежателя на транша на кредитния риск по всеки издаден транш на секюритизационната сделка на пропорционален принцип.
ГЛАВА II
ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ КРЕДИТЕН РИСК ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 2
Особени случаи на експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция
1. Когато дадена институция действа като контрагент по кредитни дериватни инструменти или като контрагент, осигуряващ хеджирането, или като доставчик на ликвидно улеснение по секюритизационна сделка, се счита, че тя остава изложена на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, когато дериватът, хеджирането или ликвидното улеснение поемат кредитния риск на секюритизираните експозиции или секюритизиращите позиции.
2. За целите на член 405 и член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 когато ликвидното улеснение отговаря на условията, посочени в член 255, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 г., доставчикът на ликвидност не се счита за изложен на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция.
3. Когато става въпрос за пресекюритизация с повече от едно ниво или секюритизация чрез няколко отделни базисни операции, дадена институция може да се счита за изложена на кредитен риск само във връзка с отделната секюритизираща позиция или сделка, към която приема експозиция.
4. Приема се, че институциите не са в нарушение на член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на консолидирана основа, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
субектът, който държи секюритизиращите позиции, е установен в трета държава и е включен в консолидираната група в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
секюритизиращите позиции се държат в търговския портфейл на субекта, посочен в буква а), за целите на дейността по поддържане на пазара;
в)
секюритизиращите позиции не са значими по отношение на общия рисков профил на търговския портфейл на групата, посочен в буква а), и не представляват несъразмерен дял от търговската дейност на групата.
ГЛАВА III
ЗАПАЗВАНЕ НА НЕТЕН ИКОНОМИЧЕСКИ ИНТЕРЕС
Член 3
Лица, запазващи значим нетен икономически интерес
1. Запазеният значим нетен икономически интерес не се разделя между различни видове запазващи лица. Изискването за запазване на значим нетен икономически интерес се удовлетворява в пълна степен от което и да е от следните лица:
а)
инициатора или инициаторите;
б)
спонсора или спонсорите;
в)
първоначалния кредитор или първоначалните кредитори.
2. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки инициатор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е инициатор.
3. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко първоначални кредитори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки първоначален кредитор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е първоначален кредитор.
4. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3, ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори или няколко първоначални кредитори, изискването за запазване може да бъде изпълнено в пълна степен от един инициатор или първоначален кредитор, при условие че е спазено поне едно от следните условия:
а)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил и управлява програмата или схемата за секюритизация;
б)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил програмата или схемата за секюритизация и е допринесъл за над 50 % от общия размер на секюритизираните експозиции.
5. Ако секюритизираните експозиции са спонсорирани от няколко спонсори, изискването за запазване следва да бъде изпълнено от един от следните участници:
а)
спонсорът, чийто икономически интерес е най-добре съгласуван с инвеститорите, както е договорено със съответните спонсори въз основа на обективни критерии, включително структурата на таксите, участието в учредяването и управлението на програмата или схемата за секюритизация и изложеността на кредитен риск във връзка със секюритизиращите позиции;
б)
от всеки спонсор - пропорционално в зависимост от броя на спонсорите.
Член 4
Изпълнение на изискването за запазване чрез синтетична или условна форма на запазване
1. Изискването за запазване може да бъде изпълнено по начин, еквивалентен на един от вариантите, предвидени в член 405, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕС) № 575/2013, чрез синтетична или условна форма на запазване, когато са изпълнени следните условия:
а)
запазената сума е най-малко равностойна на изискването по варианта, към който може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване;
б)
запазващото лице изрично е оповестило, че ще запази постоянен значим нетен икономически интерес в това отношение, включително подробности относно формата на запазване, използваната методология при неговото определяне, както и неговата еквивалентност на един от посочените варианти.
2. Когато субект, различен от кредитна институция, както е определена в член 4, параграф 1, подточка 1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, действа като запазващо лице посредством синтетична или условна форма на запазване, запазеният на синтетична или условна база интерес следва да бъде напълно обезпечен с парични средства и държан отделно като „средства, които принадлежат на клиенти“, съобразно член 13, параграф 8 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 5
Вариант на запазване а): пропорционално запазване на интерес във всеки от продадените или прехвърлени на инвеститори траншове
1. Посоченото в член 405, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазване на поне 5 % от номиналната стойност на всеки от продадените или прехвърлени траншове може да бъде постигнато също така посредством:
а)
запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че кредитният риск на такива експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск. В случай на револвираща секюритизация, както е определена в член 242, параграф 13 от Регламент (ЕС) № 575/2013, това може да стане чрез запазване на интереса на инициатора, като се приема, че неговият интерес е възлизал на поне 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции и е бил от същия ранг или е бил подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск;
б)
предоставянето в контекста на програма за търговски книжа, обезпечени с активи, на ликвидно улеснение, което може да бъде от най-висок ранг в договорния план за разпределение на загубите, когато са изпълнени следните условия:
i)
ликвидното улеснение обхваща 100 % от кредитния риск на секюритизираните експозиции;
ii)
ликвидното улеснение покрива кредитния риск за периода, през който запазващото лице е длъжно да поддържа икономически интерес посредством такова ликвидно улеснение за съответната секюритизираща позиция;
iii)
ликвидното улеснение се предоставя от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизационната сделка;
iv)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii) и iii).
в)
Запазване на вертикален транш, който е с номинална стойност от поне 5 % от общата номинална стойност на всички емитирани траншове на дългови ценни книжа.
Член 6
Вариант на запазване б): запазване на интереса на инициатора за револвиращите експозиции
Запазването, посочено като вариант в член 405, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, може да бъде постигнато чрез запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че запазеният кредитен риск по тези експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск.
Член 7
Вариант на запазване в): запазване на случайно избрани експозиции
1. Групата от най-малко 100 потенциално секюритизирани експозиции, от която са запазени и секюритизирани случайно избрани експозиции, посочени в член 405, параграф 1, буква в), втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, е достатъчно разнообразна, за да се избегне прекомерното концентриране на запазения интерес. При подготовката на процеса на подбор запазващото лице взема под внимание подходящи количествени и качествени показатели, за да се гарантира, че разграничението между запазените и секюритизираните експозиции е действително на случаен принцип. Ако е уместно, при подбора на експозициите запазващото лице на случайно избрани експозиции взема под внимание показатели като дата на емисия, продукт, география, дата на иницииране, падеж, съотношение между заем и стойност, вид собственост, промишлен отрасъл и остатък за изплащане.
2. Запазващото лице не определя различни отделни експозиции като запазени експозиции в различни моменти, освен ако това е необходимо за изпълнение на изискване за запазване по отношение на секюритизация, при която секюритизираните експозиции варират във времето - поради нови експозиции, които са добавени към секюритизацията, или поради промяна в нивото на отделните секюритизирани експозиции.
Член 8
Вариант на запазване г): запазване на транша за първа загуба
1. Запазването на транша за първа загуба в съответствие с член 405, параграф 1, буква г), втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва от балансови или задбалансови позиции и може също така да бъде реализирано чрез някоя от следните възможности:
а)
предоставяне на условна форма на запазването, както е посочено в член 1, параграф 1, буква в), или на ликвидно улеснение в контекста на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи, което отговаря на следните критерии:
i)
покрива най-малко 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
ii)
представлява първа загубена позиция във връзка със секюритизацията;
iii)
покрива кредитния иск за целия период на задължението за запазване;
iv)
предоставя се от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизацията;
v)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii), iii) и iv).
б)
свръхобезпечение - като форма на кредитно подобрение, ако това свръхобезпечение играе ролята на запазване за „първа загуба“ на най-малко 5 % от номиналната стойност на траншовете, емитирани по схемата за секюритизация.
2. Когато траншът за първа загуба надвишава 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, запазващото лице има възможност да запази само част от такъв транш за първа загуба, когато тази част се равнява на поне 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции.
3. Във връзка с изпълнението на изискването за запазване на риска на равнище схема за секюритизация институциите вземат предвид съществуването на базисни сделки, в които инициаторите или първоначалните кредитори запазват експозиция за първа загуба на конкретното равнище на сделката.
Член 9
Вариант на запазване д): запазване на първа загуба във всяка секюритизирана експозиция
1. Запазването на експозицията за първа загуба на равнището на всяка секюритизирана експозиция в съответствие с член 405, параграф 1, буква д), втората алинея се прилага по такъв начин, че запазеният кредитен риск е винаги подчинен на кредитния риск, който е бил секюритизиран във връзка със същите тези експозиции.
2. Запазването по параграф 1 може да бъде реализирано чрез продажбата при дисконтирана стойност на базисните експозиции от инициатора или първоначалния кредитор, като размерът на отстъпката е поне 5 % от номиналната стойност на всяка експозиция, а сумата на продажбата при дисконтирана стойност подлежи на възстановяване само на инициатора или първоначалния кредитор, когато не е компенсирана от загуби, свързани с кредитния риск по секюритизираните експозиции.
Член 10
Измерване на равнището на запазване
1. При измерване на равнището на запазване на нетен икономически интерес се прилагат следните критерии:
а)
за момент на възникване се счита моментът, в който експозициите за били секюритизирани за първи път;
б)
изчисляването на равнището на запазване се основава на номиналните стойности, а цената на придобиване на активите не се взема под внимание;
в)
„допълнителният спред“, както е определен в член 242, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, не се взема под внимание, когато се оценява нетният икономически интерес на запазващото нетен икономически интерес лице;
г)
Същият вариант на запазване и същата методология се използват за изчисляване на нетния икономически интерес за периода на действие на секюритизационната сделка, освен ако извънредни обстоятелства налагат промяна и тази промяна не се използва като средство за намаляване на размера на запазения интерес.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, при условие че липсва вграден механизъм, чрез който запазеният интерес при инициирането да намалява по-бързо от прехвърления интерес, изпълнението на изискването за запазване не се счита за засегнато от намалението на размера на запазения интерес чрез разпределяне на парични потоци или чрез разпределение на загуби, които всъщност намаляват равнището на запазване с течение на времето. От запазващото лице не се изисква постоянно възстановяване или коригиране на запазения интерес до поне 5 % при реализиране на загуби по негови експозиции или при тяхното разпределяне по неговата запазена позиция.
Член 11
Измерване на запазването за неусвоените суми в експозиции под формата на кредитни улеснения
Изчисляването на нетния икономически интерес, който трябва да бъде запазен за кредитни улеснения, включително кредитни карти, се основава единствено на вече усвоените, реализирани или получени суми и се коригира в съответствие с промените в тези суми.
Член 12
Забрана за хеджиране или продажба на запазен интерес
1. Задължението, посочено в член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, запазеният нетен икономически интерес да не бъде подлаган на редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции, други действия по хеджиране или продажба се прилага, като се има предвид целта на изискването за запазване и като се взема под внимание икономическата същност на сделката. Хеджирането на нетния икономически интерес не се счита за хеджиране за целите на член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 и може да бъде съответно разрешено само ако запазващото лице не е хеджирано срещу кредитен риск на запазените секюритизиращи позиции или запазените експозиции.
2. Запазващото лице може да използва всякакви запазени експозиции или секюритизиращи позиции за обезпечаване на финансиране, при условие че тази употреба не прехвърля кредитния риск по тези запазени секюритизирани експозиции или секюритизиращи позиции към трета страна.
Член 13
Изключения от член 405, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 575/2013
Посочените в член 405, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 сделки обхващат секюритизиращите позиции в портфейла за корелационно търгуване, които са референтни инструменти, удовлетворяващи критерия по член 338, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или са допустими за включване в портфейла за корелационно търгуване.
Член 14
Запазване на консолидирана основа
Институция, която отговаря на изискването за запазване на основата на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС в съответствие с член 405, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в случай че запазващото лице вече не е включено в обхвата на надзора на консолидирана основа, гарантира, че един или повече от останалите субекти, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, предполага експозиция към секюритизацията, за да се гарантира непрекъснато изпълнение на изискването.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА КОМПЛЕКСНА ПРОВЕРКА ЗА ИНСТИТУЦИИТЕ, КОИТО ПРИЕМАТ ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 15
Възлагане на дейности на външни изпълнители и други общи съображения
1. Когато липсва информация за конкретните експозиции, които ще бъдат секюритизирани, в това число за експозициите, натрупани преди тяхната секюритизация, или когато те могат да бъдат заменени в съществуваща револвираща секюритизация, институцията се счита за изпълнила задълженията си за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 за всяка от секюритизиращите си позиции на основата на съответните критерии за допустимост за тези експозиции.
2. При възлагането на външни изпълнители на определени задачи в процеса на изпълнение на задълженията, установени в член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително водене на регистри, институциите, които придобиват изложеност към риск във връзка със секюритизация, запазват пълен контрол върху този процес.
Член 16
Уточняване на рисковите параметри и структурните елементи
1. Рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция, посочени в член 406, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват следните най-подходящи и съществени параметри:
а)
ранг на транша;
б)
профил на паричния поток;
в)
съществуващ рейтинг;
г)
предишни резултати от подобни траншове;
д)
задължения, свързани с траншове, включени в документацията по секюритизацията;
е)
кредитно подобрение.
2. Рисковите параметри на експозициите, свързани със секюритизиращата позиция по член 406, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват най-подходящите и съществени параметри, като например показателите по член 406, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 във връзка с експозиции по жилищни ипотечни заеми. Институциите определят подходящи и съпоставими инструменти за анализ на рисковите характеристики на други класове активи.
3. Допълнителните структурни елементи, както е посочено в член 406, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват дериватни инструменти, обезпечения, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа.
Член 17
Периодичност на прегледа
Институциите правят най-малко веднъж годишно преглед на съответствието си с член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 след придобиване на експозиция към секюритизираща позиция и по-често - веднага след като институциите научат за нарушение на задълженията, включени в документацията за секюритизацията, или за съществена промяна в някой от следните аспекти:
а)
структурните елементи, които могат значително да повлияят върху резултатите на секюритизиращата позиция;
б)
рисковите параметри на секюритизиращите позиции и на базисните експозиции.
Член 18
Стрес тестове
1. Стрес тестовете по член 406, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 включват всички съответни секюритизиращи позиции и са част от стратегиите и процедурите за стрес тестове, които институциите извършват в съответствие с процедурата за оценка на вътрешната капиталова адекватност, посочена в член 73 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. С цел изпълнение на изискванията за стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, институциите могат да използват съпоставими финансови модели, разработени от трети страни, в допълнение към разработените от АВКО, при условие че при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
3. При провеждането на стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в рамките на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи съгласно 242, подточка 9) от Регламент (ЕС) № 575/2013, която е подкрепена от ликвидно улеснение, покриващо в пълна степен кредитния риск на секюритизираните експозиции, институциите могат да направят стрес тестове по-скоро във връзка с кредитоспособността на доставчика на ликвидното улеснение, отколкото по отношение на секюритизираните експозиции.
Член 19
Експозиции в търговския портфейл и банковия портфейл
1. Поддържането на секюритизираща позиция съответно в търговския или банковия портфейл само по себе си не представлява достатъчно основание за прилагането на различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа в изпълнение на задължението за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определяне на това, дали да се прилагат различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа, под внимание се вземат всички значими фактори, оказващи съществено въздействие върху рисковия профил на всеки от портфейлите и на съответните секюритизиращи позиции, включително размера на позициите, въздействието върху капиталовата база на институцията при неблагоприятни обстоятелства, както и концентрацията на риск в една конкретна сделка, емитент или клас активи.
2. Институциите гарантират, че всяко съществено изменение, задълбочаващо рисковия профил на секюритизиращите позиции в техния търговски и банков портфейл, се отразява чрез съответните промени в техните процедури за комплексна проверка по отношение на тези секюритизиращи позиции. В тази връзка в своите формални правила и процедури за търговския и банковия портфейл институциите определят обстоятелствата, които може да доведат до преглед на задълженията във връзка с комплексната проверка.
Член 20
Позиции в портфейла за корелационно търгуване
Член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се смята за спазен, когато са изпълнени следните условия:
а)
секюритизиращите позиции или са държани в портфейла за корелационно търгуване и са референтни инструменти по член 338, параграф 1, буква б) от посочения регламент, или отговарят на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване;
б)
институцията се съобразява с член 377 от посочения регламент, що се отнася до изчисляването на изискванията за собствените средства във връзка с нейния портфейл за корелационно търгуване;
в)
подходът на институцията за изчисляване на собствените средства във връзка с търговския портфейл води до всеобхватно и задълбочено познаване на рисковия профил на нейната инвестиция в секюритизиращи позиции;
г)
институцията е приложила формални правила и процедури, подходящи за портфейла за корелационно търгуване и съизмерими с рисовия профил на нейните инвестиции в съответните секюритизирани позиции, за анализиране и съхранение на съответната информация, посочена в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИНИЦИАТОРИТЕ, СПОНСОРИТЕ И ПЪРВОНАЧАЛНИТЕ КРЕДИТОРИ
Член 21
Политики за кредитиране
1. Изпълнението на задължението по член 408 от Регламент (ЕС) № 575/2013 от страна на институциите инициатори или спонсори не предполага включването на типове заемополучатели и кредитни продукти, които са едни и същи за секюритизираните и несекюритизираните експозиции.
2. Когато институциите спонсори и инициатори не са били ангажирани в първоначалното отпускане на кредити за експозициите, които ще бъдат секюритизирани, или не са активни в отпускането на кредити за специфични видове експозиции, които ще бъдат секюритизирани, тези институции получават цялата необходима информация, за да се прецени дали критериите, приложени към кредитирането на тези експозиции, са също толкова надеждни и точни, както критериите, приложими към несекюритизирани експозиции.
Член 22
Оповестяване на равнището на поетото задължение за поддържане на нетен икономически интерес
1. В съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазващото лице предоставя на инвеститорите най-малко следната информация относно равнището на задължението си за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация:
а)
потвърждение за идентификационните данни на запазващото лице и за това, дали то е в ролята на инициатор, спонсор или първоначален кредитор;
б)
дали във връзка със запазването на нетен икономически интерес са приложени възможностите, предвидени в член 405, параграф 1, втората алинея, букви а), б), в), г) или д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
всяка промяна във възможностите за запазване на нетен икономически интерес, както е посочено в буква б), в съответствие с член 10, параграф 1, буква г);
г)
потвърждение за равнището на запазване при иницииране и за задължението за запазване на текуща основа, което се отнася само до продължаване на изпълнението на първоначалното задължение и не изисква данни относно текущата номинална или пазарна стойност или относно каквито и да било обезценки или намаления на стойността на запазения интерес.
2. Когато изключенията по член 405, параграф 3 или параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са приложими към сделка по секюритизация, институциите, действащи като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, оповестяват информация относно приложимото изключение за инвеститорите.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се документира по подходящ начин и се оповестява публично, освен при двустранни или частни сделки, при които непубличното оповестяване се счита за достатъчно от страните. Включването на декларация за задължение за запазване в проспекта за ценни книжа, емитирани като част от програмата за секюритизация, се разглежда като подходящо средство за изпълнение на изискването.
4. Оповестената информация се потвърждава също така след инициирането със същата периодичност, както периодичността на отчитане на сделката, най-малко веднъж годишно и при което и да е от следните обстоятелства:
а)
при нарушаване на задължение за запазване по член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
при съществена промяна в резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
в)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията.
Член 23
Оповестяване на данни от съществено значение
1. Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори гарантират, че данните от съществено значение в съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са лесно достъпни за инвеститорите, без да се налагат прекомерни административни тежести.
2. Подходящото оповестяване по член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва най-малко веднъж годишно и при следните обстоятелства:
а)
когато се променят съществено резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
б)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията;
в)
За да може да се приеме, че данните са от съществено значение по отношение на отделните базисни експозиции, в общия случай те се предоставят за всеки кредит поотделно, като в някои случаи се допуска и предоставяне на данните на агрегирана основа. При оценката на това, дали обобщената информация е достатъчна, се вземат под внимание различни фактори, сред които нееднородността на базисния пул и дали управлението на експозициите в такъв пул се основава на самия пул или се извършва на базата на всеки отделен заем.
3. Изискването за оповестяване е подчинено на всякакви други правни или регулаторни изисквания, приложими към запазващото нетен икономически интерес лице.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 март 2014 година.
COMMISSION DELEGATED REGULATION (EU) No 625/2014
of 13 March 2014
supplementing Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council by way of regulatory technical standards specifying the requirements for investor, sponsor, original lenders and originator institutions relating to exposures to transferred credit risk
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012 (1), and in particular Article 410(2) thereof,
Whereas:
(1)
The retention of an economic interest aims at aligning interests between the parties respectively transferring and assuming the credit risk of the securitised exposures. Where an entity securitises its own liabilities, alignment of interests is established automatically, regardless of whether the final debtor collateralises its debt. Where it is clear that the credit risk remains with the originator the retention of interest by the originator is unnecessary and would not improve on the pre-existing position.
(2)
It is appropriate to clarify when exposure to transferred credit risk is deemed to occur in relation to certain specific instances in which institutions, other than when acting as originator, sponsor or original lender, may become exposed to the credit risk of a securitisation position, including when institutions act as a counterparty to a derivative instrument with the securitisation transaction, as a hedge counterparty with the securitisation transaction, as a liquidity facility provider to the transaction and when institutions hold securitisation positions in the trading book in the context of market making activities.
(3)
In re-securitisation transactions credit risk transfer occurs at the level of the first securitisation of assets and at the second ‘repackaged’ level of the transaction. The two levels of the transaction, and the two corresponding instances of credit risk transfer, are independent with respect to the requirements set out in this Regulation. Retention of net economic interest and due diligence should be ensured at each level of the transaction by the institutions that become exposed to transferred credit risk at that particular level. Therefore if an institution becomes exposed only to the second ‘repackaged’ level of the transaction, the requirements relating to retention of net economic interest and due diligence only apply to that institution in relation to the second level of the transaction. Within the same re-securitisation transaction, those institutions who became exposed to the first level of securitisation of assets should comply with the retention and due diligence requirements in relation to the first level of securitisation in the transaction.
(4)
It is appropriate to specify in greater detail the application of the retention commitment including compliance when there are multiple originators, sponsors or original lenders, details regarding the different retention options, how to measure the retention requirement at origination and on an on-going basis, and how to apply the exemptions.
(5)
Points (a) to (e) of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 lay down various options pursuant to which the required retention of interest may be fulfilled. This Regulation, clarifies in detail the ways to comply with each of those options.
(6)
The retention of an interest could be achieved through a synthetic or contingent form of retention, provided that such methods fully comply with one of the options laid down in points (a) to (e) of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013, to which the synthetic or contingent form of retention can be equated, and provided that compliance with the disclosure requirements is ensured.
(7)
Hedging of or selling the retained interest is prohibited where those techniques undermine the purpose of the retention requirement, implying that they can be permitted where they do not hedge the retainer against the credit risk of either the retained securitisation positions or the retained exposures.
(8)
In order to ensure the ongoing maintenance of the net economic interest, institutions should ensure that there is not any embedded mechanism in the securitisation structure by which the minimum retention requirement at origination would necessarily decline faster than the interest transferred. Similarly, the retained interest should not be prioritised in terms of cash flows to preferentially benefit from being repaid or amortised such that it would fall below 5 % of the ongoing nominal value of the tranches sold or exposures securitised. Moreover, the credit support provided to the institution assuming exposure to a securitisation position should not decline disproportionately relative to the rate of repayment on the underlying exposures.
(9)
Institutions should be able to make use of financial models developed by third parties, other than ECAIs, in order to reduce administrative burden and compliance costs for the fulfilment of due diligence obligations. Institutions should only use third party financial models where they have taken due care, prior to investing, to validate the relevant assumptions in, and structuring of, the models and to understand the methodology, assumptions and results of such models.
(10)
It is essential to further specify how frequently institutions should review their compliance with due diligence requirements, how to assess whether the use of different policies and procedures for the trading book and non-trading book is appropriate, how to assess compliance when the positions pertain to the correlation trading portfolio and to clarify certain terms under Article 406, Regulation (EU) No 575/2013, such as ‘risk characteristics’ and ‘structural features’.
(11)
Pursuant to Article 14(2) of Regulation (EU) No 575/2013, entities established in third countries which are included in the consolidation in accordance with Article 18 of Regulation (EU) No 575/2013, but do not directly fall within the scope of application of the additional risk weights, should, in limited circumstances, such as for exposures held in the trading book for the purpose of market-making activities, not be deemed to be in breach of Article 405 of Regulation (EU) No 575/2013. Institutions should not be considered to be in breach of that Article where any such exposures or positions in the trading book are not material and do not form a disproportionate share of the trading activities, provided that there is a thorough understanding of the exposures or positions, and that formal policies and procedures have been implemented which are appropriate and commensurate with that entity's and the group's overall risk profile.
(12)
Initial and ongoing disclosure to investors on the level of the retention commitment and of all materially relevant data, including on the credit quality and performance of the underlying exposure, is necessary for effective due diligence on the securitisation positions. Disclosed data should include details of the identity of the retainer, the retention option chosen and the original and ongoing commitment to retain an economic interest. Where exemptions provided for in Article 405(3) and (4) of Regulation (EU) No 575/2013 are applicable, there should be explicit disclosure of securitised exposures where the retention requirement does not apply and the reason for the disapplication.
(13)
This Regulation is based on the draft regulatory technical standards submitted by the European Supervisory Authority (European Banking Authority) to the Commission.
(14)
The European Supervisory Authority (European Banking Authority) has conducted open public consultations on the draft regulatory technical standards on which this Regulation is based, analysed the potential related costs and benefits and requested the opinion of the Banking Stakeholder Group established in accordance with Article 37 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council (2),
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
DEFINITIONS AND EXPOSURE TO THE RISK OF A SECURITISATION
Article 1
Definitions
For the purposes of this Regulation the following definitions apply:
(a)
‘retainer’ means the entity acting as originator, sponsor or original lender which retains a net economic interest in the securitisation in accordance with Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
‘Synthetic form of retention’ means retention of economic interest through the use of derivative instruments;
(c)
‘Contingent form of retention’ means retention of economic interest through the use of guarantees, letter of credits and other similar forms of credit support ensuring an immediate enforcement of the retention;
(d)
‘Vertical tranche’ means a tranche which exposes the holder of the tranche to the credit risk of each issued tranche of the securitisation transaction on a pro-rata basis.
CHAPTER II
EXPOSURE TO THE CREDIT RISK OF A SECURITISATION POSITION
Article 2
Particular cases of exposure to the credit risk of a securitisation position
1. Where an institution acts as a credit derivative counterparty or as a counterparty providing the hedge or as a liquidity facility provider with regard to a securitisation transaction, it shall be deemed to become exposed to the credit risk of a securitisation position when the derivative, the hedge or the liquidity facility assumes the credit risk of the securitised exposures or the securitisation positions.
2. For the purposes of Article 405 and 406 of Regulation (EU) No 575/2013, where a liquidity facility complies with the conditions specified in paragraph 2 of Article 255 of Regulation (EU) No 575/2013, the liquidity provider shall not be deemed to become exposed to the credit risk of a securitisation position.
3. In the context of a re-securitisation with more than one level or a securitisation with multiple discrete underlying transactions, an institution shall be deemed to become exposed to the credit risk only of the individual securitisation position or transaction to which it is assuming exposure.
4. Institutions shall not be deemed to be in breach of Article 405 of Regulation (EU) No 575/2013 in accordance with Article 14(2) of Regulation (EU) No 575/2013 on a consolidated basis provided that the following conditions are met:
(a)
the entity which holds the securitisation positions is established in a third country and is included in the consolidated group in accordance with Article 18 of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
the securitisation positions are held in the trading book of the entity referred to in point (a) for the purposes of market making activities;
(c)
the securitisation positions are not material with respect to the overall risk profile of the trading book of the group referred to in point (a) and do not form a disproportionate share of the trading activities of the group.
CHAPTER III
RETENTION OF NET ECONOMIC INTEREST
Article 3
Retainers of material net economic interest
1. The retained material net economic interest shall not be split amongst different types of retainer. The requirement to retain a material net economic interest shall be fulfilled in full by any of the following:
(a)
the originator or multiple originators;
(b)
the sponsor or multiple sponsors;
(c)
the original lender or multiple original lenders.
2. Where the securitised exposures are created by multiple originators, the retention requirement shall be fulfilled by each originator, in relation to the proportion of the total securitised exposures for which it is the originator.
3. Where the securitised exposures are created by multiple original lenders, the retention requirement shall be fulfilled by each original lender, in relation to the proportion of the total securitised exposures for which it is the original lender.
4. By way of derogation from paragraphs 2 and 3, where the securitised exposures are created by multiple originators or multiple original lenders, the retention requirement may be fulfilled in full by a single originator or original lender provided that either of the following conditions are met:
(a)
the originator or original lender has established and is managing the programme or securitisation scheme;
(b)
the originator or original lender has established the programme or securitisation scheme and has contributed over 50 % of the total securitised exposures.
5. Where the securitised exposures have been sponsored by multiple sponsors, the retention requirement shall be fulfilled by either:
(a)
the sponsor whose economic interest is most appropriately aligned with investors as agreed by the multiple sponsors on the basis of objective criteria including the fee structures, the involvement in the establishment and management of the programme or securitisation scheme and exposure to credit risk of the securitisations;
(b)
by each sponsor proportionately in relation to the number of sponsors.
Article 4
Fulfilment of the retention requirement through a synthetic or contingent form of retention
1. The retention requirement may be fulfilled in a manner equivalent to one of the options set out in the second subparagraph of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 through a synthetic or contingent form of retention where the following conditions are met:
(a)
the amount retained is at least equal to the requirement under the option to which the synthetic or contingent form of retention can be equated;
(b)
the retainer has explicitly disclosed that it will retain, on an ongoing basis, a material net economic interest in that manner, including details of the form of retention, the methodology used in its determination and its equivalence to one of those options.
2. Where an entity other than a credit institution as defined in Article 4(1)(1) of Regulation (EU) No 575/2013 acts as a retainer through a synthetic or contingent form of retention, the interest retained on a synthetic or contingent basis shall be fully collateralised in cash and held on a segregated basis as ‘clients’ funds as referred to in Article 13(8) of Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council (3).
Article 5
Retention option (a): pro rata retention in each of the tranches sold or transferred to investors
1. A retention of no less than 5 % of the nominal value of each of the tranches sold or transferred as referred to in point (a) of Article 405(1) of the Regulation (EU) No 575/2013 may also be achieved by the following:
(a)
retention of at least 5 % of the nominal value of each of the securitised exposures, provided that the credit risk of such exposures ranks pari passu with or is subordinated to the credit risk securitised for the same exposures. In the case of a revolving securitisation, as defined in Article 242(13) of Regulation (EU) No 575/2013, this would occur through retention of the originator's interest assuming the originator's interest was for at least 5 % of the nominal value of each of the securitised exposures and ranked pari passu with or subordinated to the credit risk that has been securitised with respect to those same exposures;
(b)
the provision, in the context of an ABCP programme, of a liquidity facility which may be senior in the contractual waterfall, where the following conditions are fulfilled:
(i)
the liquidity facility covers 100 % of the credit risk of the securitised exposures;
(ii)
the liquidity facility covers the credit risk for as long as the retainer has to retain the economic interest by means of such liquidity facility for the relevant securitisation position;
(iii)
the liquidity facility is provided by the originator, sponsor or original lender in the securitisation transaction;
(iv)
the institution becoming exposed to such securitisation has been given access to appropriate information to enable it to verify that points (i), (ii) and (iii) are complied with;
(c)
retention of a vertical tranche which has a nominal value of no less than 5 % of the total nominal value of all the issued tranches of notes.
Article 6
Retention option (b): retention of the originator's interest for revolving exposures
A retention as referred to in point (b) of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 may be achieved by retaining at least 5 % of the nominal value of each of the securitised exposures, provided that the retained credit risk of such exposures ranks pari passu with or is subordinated to the credit risk securitised for the same exposures.
Article 7
Retention option (c): retention of randomly selected exposures
1. The pool of at least 100 potentially securitised exposures from which retained and securitised exposures are randomly selected, referred to in point (c) of the second subparagraph of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013, shall be sufficiently diverse to avoid the excessive concentration of the retained interest. When preparing for the selection process, the retainer shall take appropriate quantitative and qualitative factors into account in order to ensure that the distinction between retained and securitised exposures is genuinely random. The retainer of randomly selected exposures shall take into consideration, where appropriate, factors such as vintage, product, geography, origination date, maturity date, loan to value ratio, property type, industry sector, and outstanding loan balance when selecting exposures.
2. The retainer shall not designate different individual exposures as retained exposures at different points in time, unless this is necessary to fulfil the retention requirement in relation to a securitisation in which the securitised exposures fluctuate over time, either due to new exposures being added to the securitisation or to changes in the level of the individual securitised exposures.
Article 8
Retention option (d): retention of the first loss tranche
1. The retention of the first loss tranche in accordance with point (d) of the second subparagraph of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 shall be fulfilled by either on-balance sheet or off-balance sheet positions and may also be fulfilled by any of the following:
(a)
provision of a contingent form of retention as referred to in Article 1(1)(c) or of a liquidity facility in the context of an ABCP programme, which fulfils the following criteria:
(i)
it covers at least 5 % of the nominal value of the securitised exposures;
(ii)
it constitutes a first loss position in relation to the securitisation;
(iii)
it covers the credit risk for the entire duration of the retention commitment;
(iv)
it is provided by the originator, sponsor or original lender in the securitisation;
(v)
the institution becoming exposed to such securitisation has been given access to appropriate information to enable it to verify that points (i), (ii), (iii) and (iv) are complied with;
(b)
overcollateralisation, as a form of credit enhancement, if that overcollateralisation acts as a ‘first loss’ retention of no less than 5 % of the nominal value of the tranches issued by the securitisation.
2. Where the first loss tranche exceeds 5 % of the nominal value of the securitised exposures, it shall be possible for the retainer to only retain a portion of such first loss tranche, where this portion is equivalent to at least 5 % of the nominal value of the securitised exposures.
3. For the fulfilment of the risk retention requirement at a securitisation scheme level institutions shall not take into account the existence of underlying transactions in which the originators or original lenders retain a first loss exposure at the transaction-specific level.
Article 9
Retention option (e): retention of a first loss in every securitised exposure
1. The retention of a first loss exposure at the level of every securitised exposure in accordance with point (e) of the second subparagraph of Article 405(1) shall be applied so that the credit risk retained is always subordinated to the credit risk that has been securitised in relation to those same exposures.
2. The retention referred to in paragraph 1 may be fulfilled by the sale at a discounted value of the underlying exposures by the originator or original lender, where the amount of the discount is not less than 5 % of the nominal value of each exposure and where the discounted sale amount is only refundable to the originator or original lender where it is not absorbed by losses related to the credit risk associated to the securitised exposures.
Article 10
Measurement of the level of retention
1. Where measuring the level of retention of net economic interest, the following criteria shall be applied:
(a)
origination shall be considered as the time at which the exposures were first securitised;
(b)
the calculation of the level of retention shall be based on nominal values and the acquisition price of assets shall not be taken into account;
(c)
‘excess spread’ as defined in Article 242(1) of Regulation (EU) No 575/2013 shall not be taken into account when measuring the retainer's net economic interest;
(d)
the same retention option and methodology shall be used to calculate the net economic interest during the life of a securitisation transaction, unless exceptional circumstances require a change and that change is not used as a means to reduce the amount of retained interest.
2. In addition to the criteria set out in paragraph 1, provided that there is no embedded mechanism by which the retained interest at origination would decline faster than the interest transferred, the fulfilment of the retention requirement shall not be deemed to have been affected by the amortisation of the retention via cash flow allocation or through the allocation of losses, which, in effect, reduce the level of retention over time. A retainer shall not be required to constantly replenish or readjust its retained interest to at least 5 % as losses are realised on its exposures or allocated to its retained position.
Article 11
Measurement of retention for the undrawn amounts in exposures in the form of credit facilities
The calculation of the net economic interest to be retained for credit facilities, including credit cards, shall be based only on amounts already drawn, realised or received and shall be adjusted in accordance with changes to those amounts.
Article 12
Prohibition of hedging or selling the retained interest
1. The obligation in the third subparagraph of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 not to subject the retained net economic interest to any credit risk mitigation, short positions, other hedge or sale shall be applied having regard to the purpose of the retention requirement and taking account of the economic substance of the transaction. Hedges of the net economic interest shall not be considered to be a hedge for the purposes of the third subparagraph of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 and may accordingly be permitted only where they do not hedge the retainer against the credit risk of either the retained securitisation positions or the retained exposures.
2. The retainer may use any retained exposures or securitisation positions as collateral for secured funding purposes, as long as such use does not transfer the credit risk of these retained exposures or securitisation positions to a third party.
Article 13
Exemptions to Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013
The transactions referred to in Article 405(4) of Regulation (EU) No 575/2013 shall include securitisation positions in the correlation trading portfolio which are reference instruments satisfying the criterion in Article 338(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 or are eligible for inclusion in the correlation trading portfolio.
Article 14
Retention on a consolidated basis
An institution satisfying the retention requirement on the basis of the consolidated situation of the related EU parent credit institution, EU financial holding company, or EU mixed financial holding company in accordance with Article 405(2) of Regulation (EU) No 575/2013 shall, in the case the retainer is no longer included in the scope of supervision on a consolidated basis, ensure that one or more of the remaining entities included in the scope of supervision on a consolidated basis assumes exposure to the securitisation so as to ensure ongoing fulfilment of the requirement.
CHAPTER IV
DUE DILIGENCE REQUIREMENTS FOR INSTITUTIONS BECOMING EXPOSED TO A SECURITISATION POSITION
Article 15
Outsourcing and other general considerations
1. Where there is no available information on the specific exposures to be securitised, including where exposures accumulate before their securitisation or whether they may be substituted into an existing revolving securitisation, an institution is deemed to fulfil its due diligence obligations referred to in Article 406 of Regulation (EU) No 575/2013, for each of its individual securitisation positions on the basis of the relevant eligibility criteria for such exposures.
2. When outsourcing certain tasks of the process for the fulfilment of the obligations set out in Article 406 of Regulation (EU) No 575/2013, including record keeping, institutions becoming exposed to the risks of a securitisation shall retain full control of that process.
Article 16
Specification of risk characteristics and structural features
1. The risk characteristics of the individual securitisation position referred to in Article 406(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 shall include the following most appropriate and material characteristics, such as:
(a)
tranche seniority level;
(b)
cash flow profile;
(c)
any existing rating;
(d)
historical performance of similar tranches;
(e)
obligations related to the tranches included in the documentation relating to the securitisation;
(f)
credit enhancement.
2. The risk characteristics of the exposures underlying the securitisation position referred to in Article 406(1)(c) of Regulation (EU) No 575/2013 shall include the most appropriate and material characteristics, including the performance information referred to in Article 406(2) of Regulation (EU) No 575/2013 in relation to residential mortgage exposures. Institutions shall identify appropriate and comparable metrics for analysing the risk characteristics of other asset classes.
3. Additional structural features as referred to in Article 406(1)(g) of Regulation (EU) No 575/2013 shall include derivative instruments, guarantees, letter of credits and other similar forms of credit support.
Article 17
Frequency of review
Institutions shall review their compliance with Article 406 of Regulation (EU) No 575/2013 after becoming exposed to a securitisation positions at least annually and more frequently, as soon as institutions become aware of a breach of the obligations included in the documentation relating to the securitisation or of a material change in any of the following:
(a)
structural features that can materially impact on the performance of the securitisation position;
(b)
the risk characteristics of the securitisation positions and of the underlying exposures.
Article 18
Stress Tests
1. The stress tests referred to in the second subparagraph of Article 406(1) of Regulation (EU) No 575/2013, shall include all relevant securitisation positions and shall be incorporated into the stress testing strategies and processes that the institutions carry out in accordance with the internal capital adequacy assessment process specified in Article 73 of the Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council (4).
2. In order to fulfil the stress testing requirements referred to in the second subparagraph of Article 406(1) of Regulation (EU) No 575/2013, institutions may make use of comparable financial models developed by third parties, in addition to those developed by ECAIs, provided that they can demonstrate, when requested that they took due care, prior to investing to validate the relevant assumptions in and structuring of the models and to understand methodology, assumptions and results.
3. When conducting the stress tests referred to in Article 406(1) of Regulation (EU) No 575/2013 within an ABCP programme as referred to in Article 242(9) of Regulation (EU) No 575/2013, which is supported by a liquidity facility which fully covers the credit risk of the securitised exposures, institutions may carry out a stress test on the creditworthiness of the liquidity facility provider rather than on the securitised exposures.
Article 19
Exposures in the trading book and non-trading book
1. The holding of a securitisation position in the trading or non-trading book respectively shall not represent a sufficient justification in itself for the application of different policies and procedures or a different intensity of review to fulfil the due diligence obligations referred to in Article 406 of Regulation (EU) No 575/2013. In determining whether different policies and procedures or a different intensity of review shall be applied, all relevant factors materially impacting the risk profile of each of the books and of the relevant securitisation positions shall be considered, including the size of the positions, the impact on the institution's capital base during a period of stress, and the concentration of risk in one specific transaction, issuer, or asset class.
2. Institutions shall ensure that any material change increasing the risk profile of the securitisation positions in their trading book and non-trading book is reflected by an appropriate change in their due diligence procedures as regards those securitisation positions. In this regard, institutions shall identify in their formal trading book and non-trading book policies and procedures the circumstances which would trigger a review of the due diligence obligations.
Article 20
Positions in the correlation trading portfolio
Article 406 of the Regulation (EU) No 575/2013 shall be deemed to be complied with where the following conditions are fulfilled:
(a)
securitisation positions are either held in the correlation trading portfolio and are reference instruments as referred to in Article 338(1)(b) of that Regulation or are eligible for inclusion in the correlation trading portfolio;
(b)
the institution complies with Article 377 of that Regulation with regard to calculating the own funds requirements in relation to its correlation trading portfolio;
(c)
the institution's approach to calculating own funds in relation to its trading portfolio results in a comprehensive and thorough understanding of the risk profile of its investment in the securitisation positions;
(d)
the institution has implemented formal policies and procedures appropriate to its correlation trading portfolio and commensurate with the risk profile of its investments in the corresponding securitised positions, for analysing and recording the relevant information referred to in Article 406(1) of Regulation (EU) No 575/2013.
CHAPTER V
REQUIREMENTS FOR ORIGINATORS, SPONSORS AND ORIGINAL LENDERS
Article 21
Policies for credit granting
1. The fulfilment of the obligation referred to in Article 408 of Regulation (EU) No 575/2013 by originator or sponsor institutions shall not imply that borrower types and loan products must be the same for securitised and non-securitised exposures.
2. Where sponsor and originator institutions have not been engaged in the original credit-granting of exposures to be securitised, or are not active in the credit-granting of the specific types of exposures to be securitised, those institutions shall obtain all the necessary information to assess whether the criteria applied in the credit-granting for those exposures are as sound and well-defined as the criteria applied to non-securitised exposures.
Article 22
Disclosure of the level of the commitment to maintain a net economic interest
1. The retainer shall, pursuant to Article 409 of Regulation (EU) No 575/2013, disclose to investors at least the following information regarding the level of its commitment to maintain a net economic interest in the securitisation:
(a)
confirmation of the retainer's identity and of whether it retains as originator, sponsor or original lender;
(b)
whether the modalities provided for in points (a), (b), (c), (d) or (e) of the second subparagraph of Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 has been applied to retain a net economic interest;
(c)
any change to the modality to retain a net economic interest as referred to in point (b) in accordance with Article 10(1)(d);
(d)
confirmation of the level of retention at origination and of the commitment to retain on an on-going basis, which shall relate only to the continuation of fulfilment of the original obligation and shall not require data on the current nominal or market value, or on any impairments or write-downs on the retained interest.
2. Where the exemptions referred to in paragraph 3 or 4 of Article 405 of Regulation (EU) No 575/2013 apply to a securitisation transaction, institutions acting as originator, sponsor or original lender shall disclose information on the applicable exemption to investors.
3. The disclosure referred to in paragraphs 1 and 2 shall be appropriately documented and made publicly available, except in bilateral or private transactions where private disclosure is considered by the parties to be sufficient. The inclusion of a statement on the retention commitment in the prospectus for the securities issued under the securitisation programme shall be considered an appropriate means of fulfilling the requirement.
4. The disclosure shall also be confirmed after origination with the same regularity as the reporting frequency of the transaction, at least annually and in any of the following circumstances:
(a)
where a breach of the retention commitment referred to in Article 405(1) of Regulation (EU) No 575/2013 occurs;
(b)
where the performance of the securitisation position or the risk characteristics of the securitisation or of the underlying exposures materially change;
(c)
following a breach of the obligations included in the documentation relating to the securitisation.
Article 23
Disclosure of materially relevant data
1. Originators, sponsors and original lenders shall ensure that materially relevant data under Article 409 of Regulation (EU) No 575/2013 is readily accessible to investors, without excessive administrative burden.
2. The appropriate disclosure referred to in Article 409 of Regulation (EU) No 575/2013 shall be done at least annually and in the following circumstances:
(a)
where the performance of the securitisation position or the risk characteristics of the securitisation or of the underlying exposures materially change;
(b)
following a breach of the obligations included in the documentation relating to the securitisation;
(c)
In order for data to be considered to be materially relevant with regard to the individual underlying exposures, it shall, in general, be provided on a loan-by-loan basis, however there are instances where the data may be provided on an aggregate basis. In assessing whether aggregate information is sufficient, factors to be taken into account shall include the granularity of the underlying pool and whether the management of the exposures in that pool is based on the pool itself or on a loan-by-loan basis.
3. The disclosure requirement shall be subject to any other legal or regulatory requirements applicable to the retainer.
CHAPTER VI
FINAL PROVISIONS
Article 24
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 13 March 2014.