РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно държавни помощи SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - предоставени от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия )
(нотифицирано под номер C(2013) 4046)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2013/665/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
след като покани заинтересованите страни да представят коментари съгласно горепосочения член и като взе предвид тези коментари,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРИ
(1)
На 27 февруари 2011 г. влезе в сила законът, преобразуващ наредба - закон № 225 от 29 декември 2010 г. в закон, който предоставя възможност за отсрочване на плащането на транш за налог на мляко и млечни продукти, дължим от италианските млекопроизводители по схемата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО на Съвета от 16 юли 2003 г. относно съвместимостта с Общия пазар на помощ, която Италианската република възнамерява да предостави на италиански млекопроизводители (1), (2). С писмо от 17 март 2011 г. Комисията поиска от италианските власти допълнителна информация по въпроса.
(2)
Италианските власти изпратиха тази допълнителна информация на Комисията с писмо от 24 юни 2011 г., заведено на 29 юни 2011 г.
(3)
След проверка на информацията, предоставена от италианските власти, и като се има предвид фактът, че отлагането на съответното плащане е било направено без Комисията да бъде уведомена предварително за него или без да е дала разрешение, Комисията е информирала италианските власти с факс от 14 октомври 2011 г. за откриването на процедура за помощ с референтен номер SA.33726 (2011/NN)., за която не е постъпило уведомление.
(4)
С писмо от 11 януари 2012 г. Комисията уведоми Италия за своето решение за откриване на процедура по член 108, параграф 2 от Договора във връзка с гореспоменатото отсрочване и програмата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, изменено с допълване на отсрочването, което представлява нова помощ (SA.33726 (11/C)]). С писмото бе поискан коментар от италианските власти относно откриването на процедурата в рамките на един месец.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията поиска от заинтересованите страни да представят своите бележки относно въпросната помощ.
(6)
Комисията получи коментари от всички заинтересовани страни и ги предаде на Италия, като ѝ даде възможност за отговор.
(7)
С електронно писмо от 13 февруари 2012 г. Постоянното представителство на Италия в Европейския съюз препрати на Комисията писмо от италианските власти с искане за двумесечно удължаване на срока за коментарите относно откриването на процедурата. Срокът беше удължен със съобщение, изпратено с факс от 21 февруари 2012 г.
(8)
С електронни писма от 26 април 2012 г. и 27 април 2012 г. италианското Постоянно представителство в Европейския съюз изпрати на Комисията отговора на италианските власти във връзка с откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора.
(9)
Италианските власти не направиха коментар на бележките на заинтересованите страни.
II. ОПИСАНИЕ
(10)
В член 1 от Решение 2003/530/ЕО се отбелязва следното:
„Помощта, която Италианската република възнамерява да предостави на млекопроизводителите, като сама извърши плащането към Общността на сумата, която те дължат на Общността поради допълнителния налог за млякото и млечните продукти за периода от 1995/1996 г. до 2001/2002 г. и като разреши на тези производители да върнат дълга си посредством разсрочено безлихвено плащане за няколко години, по изключение се приема за съвместима с вътрешния пазар, при условие, че:
-
бъде погасена цялата сума посредством равни годишни траншове,
-
периодът на погасяване не надхвърля 14 години, считано от 1 януари 2004 г.“
(11)
Закон № 10/2011 въвежда в член 1 от наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г. параграф 12 duodecies, предвиждащ отсрочването до 30 юни 2011 г. на плащането на транша от налога за мляко, дължим до 31 декември 2010 г. Разходите за това отсрочване бяха поети от отпусната обща сума от бюджета в размер на 5 млн. EUR, предназначена за различни цели.
(12)
В писмо от 24 юни 2011 г. италианските власти уточниха, че безвъзмездните средства, съответстващи на тази мярка, ще бъдат считани като част от помощта de minimis за Италия, предвидена по Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО (4) към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (5).
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(13)
Комисията реши да открие процедура по член 108, параграф 2 от Договора на следните основания:
-
италианските власти изразиха намерението си да причислят безвъзмездните средства, съответстващи на въпросното отсрочване на плащането към системата de minimis, предвидена в Регламент (ЕО) №1535/2007; около приложимостта на този регламент обаче възникнаха не само правни въпроси поради непредставената от италианските власти информация относно това дали ще бъдат спазени горните граници, установени с Регламента, но също така и поради това, че самият Регламент забранява отпускането на помощ de minimis, с която държавната помощ надхвърля разрешения максимум. Тъй като одобрената от Съвета помощ представлява максималната стойност на помощта, която Италия е могла да отпусне на млекопроизводителите, прибавянето към нея на безвъзмездните средства, равностойни на отсроченото плащане, включени в схемата de minimis, означава надхвърляне на максималната помощ, одобрена от Съвета;
-
оттук следва, че Комисията не може да изключи възможността за въпросното отсрочване да включва елемент на помощ (тъй като то е равностойно на безлихвен заем, по-надолу е наричано „свързаната помощ“) - ситуация която не може да бъде оправдана с представената от италианските власти информация в светлината на приложимите правила за държавната помощ в земеделието (Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделския и горския сектор 2007-2013 г.) (6);
-
отсрочването е равностойно на нарушение на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО (въз основа на това, че вече не се спазва едно от условията, а именно за равни траншове). Това съответно означава, че цялата система на забавени плащания става нова схема за помощи за тези, които вече са се облагодетелствали от нея (въз основа на това, че тя не е била обхваната от Решение 2003/530/ЕО) - положение, което изглежда не се разрешава от нито една от разпоредбите на горепосочените насоки.
IV. КОМЕНТАРИ НА ИТАЛИАНСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(14)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти за първи път докладваха за прилагането на системата на разсрочените плащания на налозите за мляко и млечни продукти, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, като поясниха, че по схемата има 11 271 бенефициери. От тях 9 965 (т.е. 88,41 %) са платили навреме своите траншове за налозите, дължими към 31 декември 2010 г.1 291 бенефициери са направили това до изтичането на удължения срок, а 15 не са извършвали никакви плащания поради изключването им от програмата.
(15)
Италианските власти след това поясниха, че за да бъде изчислена безвъзмездната помощ, равняваща се на получената от бенефициерите помощ при отсрочването, се отчита лихвеният процент за периода между 1 януари 2011 г. и датата на реалното плащане на траншовете, които са обект на отсрочване, като е използван тримесечният Euribor към 1 октомври 2010 г., плюс 100 базисни пункта (1,942 %). Резултатът от изчисленията сочи безвъзмездна помощ в размер на между 0,08 EUR и 694,19 EUR. Освен това той показва, че 1 187 от 1 291 бенефициери при отсрочването са се възползвали от помощ в размер на по-малко от 100 EUR. Според властите тези данни показват, че отсрочването на плащането по Закон № 10/2011 не е компрометирало безпроблемното управление на плащанията чрез траншове, което продължава да бъде в съответствие с разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, което се доказва от факта, че само 11,45 % от производителите, участващи във въпросната програма, са се възползвали от отсрочването.
(16)
По тези причини италианските власти потвърждават, както се посочва в писмото от 24 юни 2011 г. (вж. параграф 13 по-горе), че разрешеното отсрочване по отношение на плащането на налога представлява помощ de minimis. Те също така посочват, че са определили, че индивидуалният таван по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 е спазен в пълна степен, както и таванът от 320 505 000 EUR за период от три данъчни години, определен за Италия съгласно същия регламент, както и че безвъзмездните средства, равостойни на отсрочването на плащане, възлизат на общо 50 877,41 EUR. И накрая, те отбелязват, че са били в процес на проверка на спазването на тези тавани, като се вземат под внимание другите схеми за помощ de minimis, разрешени през 2009, 2010 и 2011 г.
(17)
Що се отнася до становището на Комисията, че помощта, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, трябва да бъде счетена, като се има предвид нейното естество и извънреден характер, за еднократна максимална помощ, която не може да бъде комбинирана с каквато и да било друга мярка, италианските власти на първо място подчертаха, че с въпросното решение е признато наличието на извънредни обстоятелства, които са мотивирали Съвета да счете помощта за съвместима с член 107 от Договора, ако бъдат изпълнени някои условия. Те също така подчертаха факта, че при извършените проверки е установено, че програмата за плащане на траншове, съответства на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, тъй като всички производители са направили седмия транш с изключение на 15, които вече са били отпаднали от схемата. Според италианските власти извънредният характер на обстоятелствата, водещи до приемането на Решение 2003/530/ЕО, сам по себе си не създава пречки за достъпа до всякакво друго подпомагане на получателите на одобрената от Съвета помощ. Договорът посочва само споменатите по-горе извънредни обстоятелства без да ограничава по никакъв начин характера на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане; той само поставя дерогацията от член 107 и разпоредбите по член 109 от Договора в зависимост от единодушно прието решение на Съвета. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(18)
Италианските власти също така твърдят, че отлагането на плащането представлява помощ de minimis и следователно трябва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(19)
И накрая, италианските власти още веднъж подчертават, че съгласно наредбата на италианското министерство от 30 юли 2003 г. за прилагане на Решението на Съвета, от участниците в програмата за плащане на вноски се изисква да се откажат от всякакви правни искове по отношение на плащането на дължимите налози, като длъжниците, които не извършват плащания, се изключват от програмата. Италианските власти твърдят, че това условие предполага откриването на процедури за принудително събиране на вземания, което ще накара производителите да подадат нови жалби. Ето защо е уместно да бъдат избягвани правни спорове за възстановяване на много малки суми чрез производства, които струват повече от исканите възстановявания. В тази връзка италианските власти се позовават на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7), в който се посочва, че при наличието на оправдателна причина, държавите членки могат да вземат решение да не изискват връщане на сумите, ако вече направените или евентуалните разходи по връщането на сумата надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума. Според тях тази разпоредба може да бъде приложена по аналогия и за настоящия казус. Във всеки случай подобни разпоредби се предвиждат и в член 25, параграф 4 от Закон № 289/2002 (финансовият закон за 2003 г.) в съответствие с които сумата от 12 EUR се счита за малка сума и не е предмет на възстановяване. От всички възползвали се от отсрочването бенефициери 559 са получили по-малко от тази сума.
(20)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти представиха списък на бенефициерите на отсроченото плащане и сумата на помощта, която всеки един от тях е получил.
V. КОМЕНТАРИ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА
(21)
На 7 март 2012 г. Комисията получи коментари от трета страна относно откриването на процедурата.
(22)
Заинтересованите страни най-вече искаха да знаят причината, поради която Комисията е ограничила откриването на процедурата до отсрочването на плащането, предвидено съгласно Закон № 10/2011, а не включва в нея и разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, които предвиждат отсрочване на плащането на траншовете, платени по допълнителна програма за плащане чрез траншове, установена от Закон № 33/2009, и призоваха Комисията съответно да разшири обхвата на процедурата. В тази връзка заинтересованата страна отбелязва, че вече е подадена жалба до Комисията относно разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, а Комисията е приключила преписката по нея.
(23)
На 10 март 2012 г. Комисията получи коментари от втора заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(24)
Въпросната заинтересована страна насочи вниманието на Комисията към разпоредбите на член 1, параграф 4 от Наредба-закон № 16/2012, които разрешават на предприятията, изпитващи финансови затруднения, да плащат дължимите суми посредством редовни траншове. Тя поиска Комисията да се намеси, като отбеляза, че тези мерки не са съвместими с единния пазар.
(25)
На 14 март 2012 г. Комисията получи коментари от още една заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(26)
В тези коментари заинтересованата страна се позовава на Наредба-закона № 16/2012, като подчертава произтичащите от нея различия в третирането на земеделските производители, а също така и точността на данните, използвани от AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - италианската разплащателна агенция), за изчисляването на допълнителния налог.
VI. ОЦЕНКА
VI.1. Наличие на помощ
(27)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар
(28)
Въпросната мярка, а именно помощта, свързана с отсрочването на плащането (отпускането на средства, равнозначно на безлихвен заем, вж. параграф 13, второ тире по-горе), а също и новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО (неплатени лихви за вече направените годишни траншове и все още неплатени главница и лихва за оставащите години до изтичането на срока на плащането чрез траншове, т.е. до 31 декември 2017 г.) (нова помощ, вж. параграф 13, трето тире) попада под следното определение:
(29)
Отговорност за мярката носи държавата, тъй като тя произтича от националното законодателство; тя е финансирана чрез публични средства в смисъл, че с разрешаването на отсрочване на плащане на годишен транш, установено в Решение 2003/530/ЕО, и с утвърждаването на нова помощ чрез това отсрочване, италианската държава се е отказала за определен период от време от парична сума, която е можело да бъде използвана за други цели.
(30)
Тази ситуация облагодетелства някои предприятия, по-специално млекопроизводителните стопанства.
(31)
Тя също може да окаже влияние и върху търговията, като се има предвид пазарната позиция на Италия (8).
(32)
Също така тя има потенциала да наруши условията на конкуренция, тъй като предприятията, които са се възползвали от нея, са си подсигурили предимство (отсрочването не се облага с лихва и следователно е равнозначно на безлихвен заем), което не може да бъде придобито при обичайните пазарни условия и което поставя съответното предприятие в по-облагодетелствана позиция спрямо предприятията, които не ползват отсрочване (9).
(33)
Като се има предвид обаче допълнителната информация, предоставена от италианските власти в отговор на откриването на процедура по член 108, параграф 2 от Договора, трябва да се установи дали въпросната мярка може да бъде счетена за помощ de minimis в съответствие с Регламент (ЕО) 1535/2007 и следователно да не бъде смятана за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(34)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти поясняват, че лихвата, свързана с отлагането на плащанията, е между 0,08 и 694,19 евро. Те също така заявяват, че направените проверки сочат, че определеният за Италия таван за последните три финансови години не е надхвърлян, но че те все пак ще проверят, дали остава риск индивидуалните тавани да бъдат надхвърлени в случай на натрупване на помощи de minimis за финансовите 2009 г., 2010 г. и 2011 г.
(35)
Комисията може да отбележи със сигурност, че сумата на лихвите, свързани с отсрочването, разглеждани сами по себе си, не надхвърлят сумата от 7 500 EUR по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007. Тя също отбелязва, че общата сума, предоставена чрез отсрочването, а именно 50 877,41 EUR, не е довела до надхвърляне на тавана от 320 505 000 EUR, разрешен на Италия в приложението към Регламента. Независимо от това, Комисията не разполага с нова информация, която да покаже, че индивидуалният таван от 7 500 EUR не е надхвърлен в нито един от случаите, също като се вземе предвид цялата помощ de minimis, получена от даден бенефициер за периода от три финансови години, тъй като към 26 април 2012 г. тя не е получила никаква информация от италианските власти, извършващи тези проверки. Тя следователно не може да направи заключението, че индивидуалният таван за помощите е бил спазен във всички случаи, особено като се има предвид, че Комисията трябва да вземе под внимание новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО. На практика тя трябва да направи цялостна проверка на въпросната мярка (т.е на помощта, получена в резултат на разрешаването на отсрочването, което е равнозначно на отпускането на безлихвен заем, и на новата помощ, която произтича от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО): сериозен брой бенефициери (над 1 250) са се възползвали от това отсрочване, а сумата на помощта също включва част от основната сума (т.е. сумата, която съответства на годишните вноски, дължими на 31 декември за годините 2013 г., 2014, 2015, 2016 и 2017 г.) плюс лихвата, която далеч надхвърля лихвата, свързана с отсрочването на плащането, посочена в аргументацията на италианските власти.
(36)
Член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 също предвижда, че „помощите de minimis не могат да бъдат кумулирани с държавни помощи за същите приемливи разходи, ако такова кумулиране води до интензитет на помощта, който надхвърля интензитета, определен от правото на Общността за специфичните за всеки отделен случай обстоятелства.“
(37)
В тази връзка Комисията вече даде знак чрез откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора, че това отсрочване е в допълнение към одобрената от Съвета помощ, която следва да бъде разглеждана като максималната сума, която може да бъде отпусната при тези обстоятелства.
(38)
Италианските власти също така споделят виждането, че отлагането на плащането следва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(39)
Комисията не споделя това виждане. Наистина, ясно е, че отсрочването на плащането е пряко свързано с възстановяването, чието извършване на траншове е предвидено по-подробно в Решение 2003/530/ЕО. В член 1, параграф 1, първо тире от това решение се посочва ясно, че връщането става чрез равни по размер годишни траншове. За отсрочването следователно не може да бъде смятано, че няма никаква връзка със системата на траншовете, установена в Решение 2003/530/ЕО.
(40)
Италианските власти също оспорват факта, че разрешената от Съвета помощ представлява максималната сума, която може да бъде отпускана на млекопроизводителите. Те споделят виждането, че въпросното решение признава наличието на извънредни обстоятелства, водещи до одобрението на програмата за възстановявания на траншове, но този извънреден характер сам по себе си не оправдава лишаването на бенефициерите от всякаква друга помощ, тъй като в Договора само се посочват извънредните обстоятелства, без обаче да се ограничава естеството на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО на Съвета, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(41)
Комисията не споделя виждането на италианските власти. Всъщност въпреки че според член 108, параграф 2, трета алинея от Договора „[…] Съветът с единодушие може да реши, че помощта […] се счита за съвместима с вътрешния пазар […], ако такова решение може да бъде оправдано с извънредни обстоятелства“, а в съображение 8 на Решение 2003/530/ЕО се посочва, че съществуват извънредни обстоятелства, които оправдават считането на помощта за съвместима с общия пазар, остава фактът, че самият Съвет, в оперативната част от решението, предвижда, че помощта се смята за съвместима с вътрешния пазар по изключение, а не като се имат предвид извънредните обстоятелства.“ Терминът „извънредно“ ясно указва намерението на Съвета да обърне внимание на отпускането на помощта, като ѝ приписва уникален характер въпреки наличието на извънредни обстоятелства, както се посочва в съображение 8. Въпреки че посоченото от италианските власти единодушие може наистина да показва, че процедурата е извънредна, то не повдига въпроса за уникалния характер на помощта, както е посочено в Решението.
(42)
С оглед на факта, че одобрената от Съвета помощ, като се има предвид нейния уникален характер, представлява максималната допустима сума при дадените обстоятелства, т.е. равностойността помощ в размер на 100 %, добавянето на отсрочване на плащането би довело до автоматичното прилагане на разпоредбите на член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007, което означава, че предоставеното отсрочване не може да бъде счетено за съответстващо на обхвата на въпросния регламент и следователно представлява държавна помощ. Неговата съвместимост с вътрешния пазар трябва да бъде оценена с оглед на действащите правила в областта на конкуренцията към момента на разрешаването на отсрочването, както и съвместимостта на новата помощ, произтичаща от нарушението на Решение 2003/530/ЕО.
VI.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(43)
Правилата за конкуренция, които са били в сила при разрешаването на отсрочването, се съдържат в Насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство за периода 2007-2013 г.
(44)
Позицията на италианските власти, изразена в електронно писмо от 26 април 2012 г., се основава на аргумента, че на отсрочването на плащането следва да се гледа като на част от схемата de minimis. Ето защо властите не представят никакво обяснение на съвместимостта на отсрочването на плащането с вътрешния пазар или пък на неговото излизане от обхвата на Решение 2003/530/ЕО в светлината на правилата, изложени в посочените по-горе насоки.
(45)
Комисията следователно не разполага с нова информация, която да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура. Помощта, свързана с отсрочването на плащанията, а следователно и новата помощ, която е в разрез с Решение 2003/530/ЕО, следователно представляват едностранна помощ, която има за цел единствено да подобри финансовото състояние на производителите без да допринася за развитието на отрасъла. Тя следователно представлява оперативна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар по смисъла на точка 15 от посочените по-горе насоки.
VI.3 Възстановяване
(46)
В съответствие с Договора и със съдебната практика на Съда на ЕС, ако бъде установено, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е упълномощена да реши дали съответната държава трябва да отмени или промени помощта (10). Съдебната практика на Съда на ЕС също предвижда, че задължението на държавата да отмени помощ, която Комисията смята за несъвместима с вътрешния пазара, е предназначено за възстановяването на предишно положение. В тази връзка Съдът заявява, че целта е постигната, след като получателят върне отпуснатите му суми, като по този начин то загубва предимството, което е придобил спрямо пазарните конкуренти, и се възстановява ситуацията преди изплащането на помощта (11).
(47)
В съответствие с тази съдебна практика в член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) се посочва, че когато трябва да бъдат взети неблагоприятни решения за неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяването на помощта от бенефициера (в настоящия казус - всички бенефициери, които са се възползвали от отсрочването на плащането).
(48)
От Италия следователно се изисква да вземе всички необходими мерки за възстановяване на несъвместимата с правилата помощ от всички бенефициери. В съответствие с параграф 42 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (13), Италия има на разположение четири месеца от влизането в сила на настоящото решение, за да приложи неговите разпоредби. Необходимо е да се плати лихва за сумите, които ще бъдат възстановени, изчислена въз основа на Регламент (ЕО) No 794/2004 от 21 април 2004 година за изпълнение на Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (14).
(49)
Настоящото решение се прилага незабавно, по-специално що се отнася до възстановяването на несъвместимите с правилата отпуснати индивидуални помощи.
(50)
Като се има предвид прекалено тесния контекст, при който е била отпусната помощта (помощта е била добавена към програма, която е част от одобрен от Съвета пакет), и обстоятелствата около помощта (нарушаването на Решение 2003/530/ЕО за тези, които са се възползвали от отсрочването на плащането, докато помощта вече е била одобрена по изключение от Решението), следните суми следва да бъдат възстановени от онези страни, които са се възползвали от отсрочването на плащането:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните лихви по просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата по тези годишни траншове е била платена преди отсрочването на плащането да наруши Решение 2003/530/ЕО) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е била платена до изтичането на срока), в допълнение към закъснелите плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързани с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013 г., 2014 г., 2015 г., 2016 г. и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с Решение 2003/530/ЕО.
(51)
Значението, което отдават италианските власти на ниската стойност на сумите, които следва да бъдат възстановени, и рискът от нови жалби на производителите пред националните съдилища не променят факта, че държавната помощ, която не отговаря на изискванията за прибягване към предвидените член 107 от Договора дерогации и която следователно е несъвместима с вътрешния пазар, следва да бъде върната от бенефициерите с цел възстановяване на условията на конкуренция отпреди отпускането на помощта. Съдебната практика на Съда на ЕС действително показва, че отпадането на неправомерната помощ, която е била обявена за несъвместима с вътрешния пазар, е логичният резултат от неправомерността, тъй като единствената причина за връщането е да се възстанови състоянието отпреди помощта (15). Целта за възстановяването на предишното състояние е постигната, когато неправомерната помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар, е изплатена от бенефициера и когато вследствие на това последният е бил лишен от получените предимства спрямо пазарните конкуренти. В такива случаи ситуацията преди отпускането на помощта се смята за възстановена (16).
(52)
Освен това, що се отнася до ниската стойност на сумите за възстановяване, италианските власти изглежда ограничават обхвата на възстановяването само до лихвата, която трябва да бъде добавена към годишното плащане за годината, за която е отсрочването. Възстановяването обаче, което засяга само онези, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, трябва да включва цялата помощ, обявена за несъвместима с вътрешния пазар, в допълнение към дължимата лихва (вж. параграф 50 по-горе).
(53)
И накрая, аргументът, с който производителите биха могли да обжалват пред националните съдилища, не може да бъде счетен за уместен, тъй като съгласно практиката на Съда на ЕС, самата възможност за вътрешни затруднения, дори и непреодолимите, не може да оправдае неизпълнението от страна на държава членка на задължения, произтичащи от правото на Съюза (17).
(54)
Ето защо Италия може да приложи правилата de minimis, приложими към селскостопанския сектор за възстановяването на индивидуалната помощ от страна на бенефициерите, които изпълняват всички изисквания на приложимия регламент de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007) по времето, когато е била отпусната неправомерната помощ, несъвместима с вътрешния пазар. Параграф 49 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (18) предвижда, че от държавата членка се изисква подробен анализ на всяка индивидуална помощ, отпусната въз основа на въпросната схема. За да бъде определена точната сума на помощта, която следва да бъде възстановена от всеки отделен бенефициер по схемата, Италия следователно трябва да установи степента, до която помощта е била отпусната за конкретен проект, който към момента на отпускането на помощта е удовлетворявал всички условия на регламента за групово освобождаване или на схема за помощи, одобрена от Комисията. В такива случаи държавите членки могат също да кандидатстват за прилагането по същество на критериите de minimis, приложими към момента на отпускането на неправомерната и несъвместима с вътрешния пазар помощ, която е предмет на решение за възстановяване по член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 от 7 май 1998 година относно о прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (19). Съгласно този критерий отпуснатата индивидуална помощ съгласно това решение не представлява помощ за бенефициерите, които към момента на отпускането са отговаряли на условията, посочени в действащия регламент за de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007).
VI.4 Оценка на коментарите от заинтересованите страни относно други процедури
(55)
Що се отнася до коментарите, направени от първата заинтересована страна (параграф 22), Комисията подчертава, че отлагането на плащането по член 40а от Закон № 122/2010 за транш, платим по допълнителна програма за плащане на траншове, установена от Закон 33/2009, не е обхванато от процедурите по настоящото решение, тъй като той не засяга програмата за допълнителни траншове, установена с Решение 2003/530/ЕО.
(56)
Що се отнася до коментарите, направени от другите две заинтересовани страни относно Наредба-закон № 16/2012 (параграфи 24 и 26), Комисията понастоящем ги проверява. Тя обаче споделя становището, че те трябва да бъдат проверени отделно с оглед на административната ефективност, наред с другото, свързана с факта, че обединяването на двете процедури чрез тяхното разширяване и прилагането на всички съпътстващи административни формалности значително ще отложи закриването на процедурите по настоящото решение.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(57)
Комисията смята, че Италия е приложила неправомерно отсрочване на въпросното плащане, като е направила неправомерна и помощта, свързана с него (вж. по-горе параграф 13, трето тире), както и новата схема за помощи, определена в нарушение на Решение 2003/530/ЕО (вж. параграф 13, трето тире). Ето защо нито една помощите не може да бъде смятана за съвместима с единния пазар, тъй като италианските власти не са предоставили никаква информация, която да указва съвместимост съгласно правилата за конкуренция, приложими за селскостопанския отрасъл (вж. параграфи 43 до 45). (Те само твърдят, че отсрочването на плащането следва да бъде разглеждано самостоятелно, т.е. без да отчитат въздействието върху Решение 2003/530/ЕО и може да бъде счетено като схема de minimis). Комисията следователно не е в състояние да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура.
(58)
Несъвместимата помощ следва да бъде възстановена от съответните бенефициери, с други думи - от онези, които вече са се възползвали от въпросното отсрочване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Отсрочването на плащането на налога за млякото и млечните продукти, дължим към 31 декември 2010 г., въведено с член 1, параграф 12 duodecies от Наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г., със Закон № 10/2011, и неправомерно приложено от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представлява държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Помощта, произтичаща от неспазването на условията, изложени в Решение 2003/530/ЕО, определена с отсрочването на плащането по член 1 и неправомерно приложена от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. От Италия се изисква възстановяване на несъвместимата с вътрешния пазар помощ, посочена в член 1, параграф 1 и параграф 2 по-горе, от страна на бенефициерите, посочени в член 1, параграф 1.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, се облагат с лихва от датата, на която са били предоставени на разположение на бенефициерите, до датата на тяхното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Възстановяването, което засяга само онези страни, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, посочено в член 1, и които следователно са се възползвали от помощта по член 2, се отнася до следното:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата за тези годишни траншове бе платена преди отсрочването на плащането в нарушение на решението на Съвета) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е бил платен до изтичането на срока), в допълнение към просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързана с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013, 2014, 2015, 2016 и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с решението на Съвета.
5. Индивидуалната помощ по схемата, посочена в член 1, не представлява помощ, ако към момента на нейното предоставяне, тя е удовлетворявала условията, посочени в разпоредбите, приети във връзка с член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложим към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочено в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Италия гарантира прилагането на настоящото решение в рамките на четири месеца след датата на неговото нотифициране.
Член 4
1. В срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение Италия предоставя следната информация:
а)
списък на бенефициерите, които са получили помощ по схемите по член 1, и сумите получени от всеки от тях по съответната схема;
б)
обща сума (главница и лихва), подлежаща на възстановяване от всеки бенефициер, който е получил помощ, която не може да бъде обхваната от правилото de minimis.
в)
подоробно описание на вече предприетите и предвидени мерки за съобразяване с настоящото решение;
г)
документи, удостоверяващи, че бенефициерите са получили иск за връщане на помощта.
2. Италия информира Комисията относно напредъка по предприетите национални мерки в изпълнението на настоящото решение, докато отпуснатата помощ по посочените в член 1 схеми, бъде възстановена напълно. При искане от страна на Комисията тя предоставя незабавно информация относно мерките, които вече са взети и планирани с оглед изпълнението на настоящото решение. Тя също така предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвата, която вече е възстановена от бенефициерите.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
COMMISSION DECISION
of 17 July 2013
on State aid SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - granted by Italy (deferral of payment of the milk levy in Italy)
(notified under document C(2013) 4046)
(Only the Italian text is authentic)
(2013/665/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to that Article, and having regard to those comments,
Whereas:
I. PROCEDURE
(1)
After becoming aware of the entry into force, on 27 February 2011, of the law converting Decree-Law No 225 of 29 December 2010 into law, which granted a deferral of payment of an instalment of the milk levies payable by Italian milk producers under the scheme for payment by instalments approved by Council Decision 2003/530/EC of 16 July 2003 on the compatibility with the common market of an aid that the Italian Republic intends to grant to its milk producers (1), (2), the Commission asked the Italian authorities, by means of a letter dated 17 March 2011, for further information on the matter in question.
(2)
The Italian authorities sent the Commission this additional information by letter dated 24 June 2011 and registered on 29 June 2011.
(3)
After examining the information provided by the Italian authorities and taking into account the fact that the deferral of payment in question had taken place without the Commission having been notified of it in advance, or having authorised it, the Commission informed the Italian authorities by fax dated 14 October 2011 that a file for non-notified aid had been opened, under reference number SA.33726 (2011/NN).
(4)
By letter of 11 January 2012, the Commission informed Italy of its decision to initiate the procedure provided for under Article 108(2) of the Treaty as regards the aforementioned deferral and the programme for payment by instalments approved by Decision 2003/530/EC as amended by the addition of the deferral, which constitutes a new aid (SA.33726 (11/C)]), asking the Italian authorities to comment on the opening of the procedure within one month..
(5)
The Commission’s decision to initiate the procedure was published in the Official Journal of the European Union (3). The Commission asked interested parties to submit their comments on the aid in question.
(6)
The Commission received comments from interested parties which it forwarded to Italy, giving it the opportunity to respond.
(7)
By e-mail dated 13 February 2012, the Italian Permanent Representation to the European Union sent the Commission a letter from the Italian authorities requesting a two-month extension for commenting on the opening of the procedure. That extension was granted in a message sent by fax dated 21 February 2012.
(8)
By e-mails dated 26 April 2012 and 27 April 2012, the Italian Permanent Representation to the European Union sent the Commission the Italian authorities’ reply to the opening of the procedure under Article 108(2) of the Treaty.
(9)
The Italian authorities did not comment on the interested parties' comments.
II. DESCRIPTION
(10)
Article 1 of Decision 2003/530/EC states that:
‘The aid the Italian Republic intends to grant to milk producers, by itself making payment to the Community of the amount due from them to the Community by virtue of the additional levy on milk and milk products for the period 1995/1996 to 2001/2002 and by allowing these producers to repay their debt by way of deferred payment over a number of years without interest, is exceptionally considered to be compatible with the common market on condition that:
-
repayment shall be in full by yearly instalments of equal size,
-
the repayment period shall not exceed 14 years, starting from 1 January 2004’.
(11)
Law No 10/2011 introduces into Article 1 of Decree-Law No 225 of 29 December 2010 a paragraph 12 duodecies providing for the deferral to 30 June 2011 of payment of the instalment of the milk levy due on 31 December 2010. The cost of this deferral was charged to an overall budget allocation of EUR 5 million covering multiple purposes.
(12)
In their letter of 24 June 2011, the Italian authorities explained that the grant equivalent for this measure would be counted among the de minimis aid for Italy provided under Commission Regulation (EC) No 1535/2007 of 20 December 2007 on the application of Articles 87 and 88 of the EC Treaty (4) to de minimis aid in the sector of agricultural production (5).
III. GROUNDS FOR OPENING THE FORMAL PROCEDURE
(13)
The Commission decided to initiate the proceedings provided for under Article 108(2) of the Treaty for the following reasons:
-
the Italian authorities had expressed their intention to classify the grant equivalent for the deferral of payment in question under the ‘de minimis’ system provided for in Regulation (EC) No 1535/2007; however, not only were there legal questions surrounding the applicability of that Regulation, as the Italian authorities had failed to provide any information on whether the individual and national aid ceilings established by the Regulation would be complied with, but also the Regulation itself forbids the granting of de minimis aid which raises the State aid above the permitted maximum. Since the aid approved by the Council constituted the maximum aid amount that Italy could grant to its milk producers, adding the grant equivalent of the deferral of payment included in the de minimis scheme means exceeding of the maximum aid approved by the Council;
-
it therefore follows that the Commission could not rule out the possibility of the deferral in question involving a component of aid (as it amounted to the equivalent of an interest-free loan, hereinafter referred to as the ‘related aid’), a situation which none of the information provided by the Italian authorities could justify in the light of the rules applicable to State aid in the agricultural sector (Community Guidelines for State aid in the agriculture and forestry sector 2007 to 2013) (6);
-
the deferral amounts to a breach of Decision 2003/530/EC (on the basis that one of its conditions - i.e. instalments of equal size - is no longer complied with). It therefore means that the whole system of staggered payments becomes a new aid scheme for those who have benefited from it (on the basis that it was not included under Decision 2003/530/EC), a situation which does not appear to be permitted under any provision of the guidelines referred to above.
IV. COMMENTS BY THE ITALIAN AUTHORITIES ON THE OPENING OF THE FORMAL PROCEEDINGS
(14)
In their letter sent by e-mail on 26 April 2012, the Italian authorities first reported on the application of the system of staggered payments of milk levies approved under Council Decision 2003/530/EC, explaining that there were 11 271 beneficiaries under the scheme. Of these, 9 965 (i.e. 88,41 % of the total) had paid their instalments of levies due on 31 December 2010 on time. 1 291 had done so by the deferred deadline and 15 had not made any payments, resulting in their exclusion from the programme.
(15)
The Italian authorities then explained that, in order to calculate the grant equivalent of the aid received by beneficiaries of the deferral, account was taken of interest for the period between 1 January 2011 and the date of actual payment of the instalments which were the subject of the deferral, using the three-month Euribor rate as of 1 October 2010, plus 100 basis points (1,942 %). The results of that calculation indicated a grant equivalent of between EUR 0,08 and EUR 694,19 and also showed that 1 187 of the 1 291 beneficiaries of the deferral had benefited from aid of less than EUR 100,00. According to the authorities, these figures indicate that the deferral of payment under Law No 10/2011 did not compromise the smooth running of the programme for payment by instalment, which continues to be in compliance with the provisions of Decision 2003/530/EC, as evidenced by the fact that only 11,45 % of producers involved in the programme in question benefited from the deferral.
(16)
For these reasons, the Italian authorities confirm, as stated in the letter of 24 June 2011 (see paragraph 13 above), that the deferral granted in respect of payment of the levy constitutes de minimis aid. They also point out that they have established that the individual ceiling referred to in Article 3(2) of Regulation (EC) No 1535/2007 has been complied with in full, as has the ceiling of EUR 320 505 000 over a period of three fiscal years established for Italy under the same Regulation, and that the grant equivalent of the deferral of payment was equal to a total of EUR 50 877,41. Lastly, they reported that they were in the process of checking whether these ceilings had been complied with, taking into account the other de minimis aid schemes granted during 2009, 2010 and 2011.
(17)
As regards the Commission’s position that the aid approved by Decision 2003/530/EC had to be considered, given its nature and exceptional character, to be a single maximum aid which cannot be cumulated with any other form of measure, the Italian authorities stressed firstly that the decision in question had recognised the existence of the exceptional circumstances which led the Council to consider the aid to be compatible with Article 107 of the Treaty, subject to certain conditions being met. They also highlighted the fact that the checks carried out showed that the programme for payment by instalments complied with the provisions of Decision 2003/530/EC, since all producers had made the seventh instalment payment, with the exception of 15 producers who had already been removed from the scheme. In their view the exceptional nature of the circumstances resulting in the adoption of Decision 2003/530/EC does not in itself prevent recipients of the aid approved by the Council from accessing any other benefit. The Treaty refers only to the exceptional circumstances mentioned above, without restricting in any way the nature of the aid authorised or the detailed rules for its implementation; it simply makes the derogation from Article 107 and the regulations referred to in Article 109 of the Treaty subject to the adoption of a unanimous Council decision. In this specific case, the exceptional character which led to the adoption of Decision 2003/530/EC is fully reflected in the way in which the decision in question was adopted, namely on a unanimous basis, and relates to the circumstances requiring the adoption of the aid rather than the aid itself.
(18)
The Italian authorities also claimed that the deferral of payment constitutes de minimis aid and should therefore be considered an isolated measure, given its low take-up rate among producers, the low value of the amounts in question, and the absence of changes made to the programme for payment by instalments, the structure of which has remained the same, both as regards the total number of instalments and the expiry date.
(19)
Lastly, the Italian authorities have once again stated that, in accordance with the Italian Ministerial Decree of 30 July 2003 implementing the Council Decision, participants in the programme for payment by instalment are required give up any legal action in respect of payment of the levies due and debtors who do not make payments are excluded from the programme. The Italian authorities assert that this condition would involve the initiation of enforced recovery procedures resulting in producers bringing new appeals. It would therefore be reasonable to avoid legal disputes for the recovery of very low amounts through proceedings that cost more than the amounts to be recovered. In this respect, the Italian authorities refer to Article 32(6) of Council Regulation (EC) No 1290/2005 of 21 June 2005 on the financing of the common agricultural policy (7), which states that, in duly justified cases, Member States may decide not to pursue recovery procedures if the costs already incurred and likely to result from the recovery are greater than the amount to be recovered. In their opinion, this provision should be applied by analogy to this case. In any event, similar provisions are also made by Article 25(4) of Law No 289/2002 (the 2003 financial law), in accordance with which the sum of EUR 12 is considered a low amount and not subject to recovery. Of the beneficiaries of the deferral, 559 received aid less than EUR 12.
(20)
In the letter sent by e-mail on 26 April 2012, the Italian authorities provided a list of beneficiaries of the deferral and the amount of aid which each of them received.
V. COMMENTS BY INTERESTED PARTIES ON THE OPENING OF THE PROCEDURE
(21)
On 7 March 2012, the Commission received comments from a third party on the opening of the procedure.
(22)
The interested party essentially wished to know why the Commission had restricted the opening of the procedure to the deferral of payment provided for under Law No 10/2011 and not extended it to the provisions of Article 40 bis of Law No 122/2010, which provides for the deferral of payment of the instalments paid under an additional programme of payment by instalment set up by Law No 33/2009 and urged the Commission to extend the scope of the procedure accordingly. In this respect, the interested party made the point that a complaint regarding the provisions of Article 40 bis of Law No 122/2010 had already been submitted to the Commission and the case closed by the Commission.
(23)
On 10 March 2012, the Commission received comments from a second interested party on the opening of the procedure.
(24)
The interested party in question drew the Commission’s attention to the provisions of Article 1(4) of Decree-Law No 16/2012, allowing firms in financial difficulty to pay sums due in regular instalments. It asked the Commission to intervene, pointing out that these measures were not compatible with the single market.
(25)
On 14 March 2012, the Commission received comments from a further interested party on the opening of the procedure.
(26)
In these comments, the interested party also made reference to Decree-Law No 16/2012, stressing the resulting difference in treatment between farmers and also the accuracy of the data used by AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - the Italian paying agency) in order to calculate the additional levy.
VI. ASSESSMENT
VI.1. Existence of aid
(27)
In accordance with Article 107(1) of the Treaty, aid granted by a Member State or by means of State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods, insofar as it affects trade between Member States, is to be deemed incompatible with the common market.
(28)
The measure in question, namely the aid connected to the deferral of payment (the granting of the equivalent of an interest-free loan, see paragraph 13, second indent above), but also the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC (interest not paid on annual instalments already made and capital and interest not yet paid in respect of remaining years until the expiry of the payment by instalment, i.e. until 31 December 2017) (new aid, see paragraph 13, third indent) falls under the following definition:
(29)
The measure is imputable to the State since it results from a national law; it is financed using public resources in the sense that the Italian State, by granting the deferral of payment of an annual instalment established in Decision 2003/530/EC and by creating a new aid through that deferral, has denied itself for a specific period of time a sum of money that could be used for other purposes.
(30)
This situation favours certain undertakings, in particular milk-producing agricultural holdings.
(31)
It may also have an impact on trade, given the Italian position on the market (8).
(32)
Equally, it has the potential to distort competition, since the undertakings which benefited from it have secured an advantage (the deferral does not earn interest and is therefore equivalent to an interest-free loan) which could not have been acquired under normal market conditions and which has placed the undertaking concerned in a more advantageous competitive situation compared to undertakings which have not received it (9).
(33)
However, in the light of the additional information provided by the Italian authorities in response to the opening of the procedure under Article 108(2) of the Treaty, there is a need to establish whether the measure in question can be considered de minimis aid in accordance with Regulation (EC) No 1535/2007, and therefore not be considered State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
(34)
In their letter sent by email on 26 April 2012, the Italian authorities explained that the interest connected to the deferral of payments was between EUR 0,08 and EUR 694,19. They also stated that checks carried out had shown that the ceiling established for Italy over three fiscal years had not been exceeded, but that they would still have to verify whether there continued to be a risk of an individual ceiling being exceeded in the event of cumulated de minimis aid for the 2009, 2010 and 2011 fiscal years.
(35)
The Commission can certainly note that the amount of interest relating to the deferral, taken in isolation, does not exceed the EUR 7 500 provided for in Article 3(2) of Regulation (EC) No 1535/2007. It also notes that the total aid amount granted by the deferral, i.e. EUR 50 877,41, has not resulted in the ceiling of EUR 320 505 000 allowed for Italy in the Annex to the Regulation being exceeded. Nevertheless, the Commission does not have any new information to indicate that the individual ceiling of EUR 7 500 has not been exceeded in any cases, also taking into account all de minimis aid received by the same beneficiary during the period of three fiscal years, because as of 26 April 2012, it had not received any information from the Italian authorities involved in performing these checks. It cannot therefore conclude that that individual aid ceiling has been respected in all cases, particularly since the Commission also has to take into account the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC. Indeed, it has to examine the measure in question in its entirety (i.e. the aid related to the granting of the deferral, the granting of the equivalent of an interest-free loan and the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC): a considerable number of beneficiaries (more than 1 250) have benefited from this deferral and the amount of the aid also includes part of the principal sum (i.e. that corresponding to the annual instalments due on 31 December of the years 2013, 2014, 2015, 2016 and 2017) plus interest, which far exceeds the interest relating to the deferral of payment taken into account by the Italian authorities in support of their arguments.
(36)
Article 3(7) of Regulation (EC) No 1535/2007 also states that ‘de minimis aid shall not be cumulated with State aid in respect of the same eligible costs if such cumulation would result in an aid intensity exceeding that laid down by Community rules in the specific circumstances of each case’.
(37)
In this regard, the Commission has already indicated, by initiating the procedure provided for in Article 108(2) of the Treaty, that this deferral was in addition to the aid approved by the Council, which should be regarded as the maximum which could be granted in this context.
(38)
The Italian authorities also take the view that the deferral of payment should be regarded as a stand-alone measure, given the low take-up rate amongst producers, the low value of the amounts in question, and the fact that no changes have been made to the programme for payment by instalments, the structure of which has remained the same, both as regards the total number of instalments and the expiry date.
(39)
The Commission does not share this opinion. Indeed, it is clear that the deferral of payment is directly linked to a reimbursement, the payment in instalments of which was provided for in detail in Decision 2003/530/EC. The first indent of Article 1(1) of that Decision clearly states that the repayment ‘shall be […] by yearly instalments of equal size’. The deferral cannot therefore be considered as being entirely unrelated to the system of instalments established by Decision 2003/530/EC.
(40)
The Italian authorities also dispute the fact that the aid authorised by the Council is the maximum amount that may be granted to milk producers. They take the view that the decision in question has recognised the existence of exceptional circumstances resulting in the approval of the programme for repayment in instalments, but that this exceptional character does not in itself justify beneficiaries having no possibility of any other support, since the Treaty only refers to exceptional circumstances, without restricting the nature of the aid authorised or the detailed rules for its implementation. In this specific case, the exceptional character which led to the adoption of Council Decision 2003/530/EC is fully reflected in the way in which the decision in question was adopted, namely on a unanimous basis, and relates to the circumstances requiring the adoption of the aid rather than the aid itself.
(41)
The Commission does not agree with the Italian authorities. In fact, although the third paragraph of Article 108(2) of the Treaty states that ‘[…] the Council may, acting unanimously, decide that aid […] shall be considered compatible with the internal market […] if such a decision is justified by exceptional circumstances’ and also Recital 8 to Decision 2003/530/EC states that ‘[…] exceptional circumstances exist which justify considering the aid […] to be compatible with the common market’, the fact remains that the Council itself, in the operative part of the Decision, established that the aid is considered to be compatible with the internal market ‘exceptionally’ and not ‘taking account of the exceptional circumstances’. The term ‘exceptionally’ clearly indicates the Council’s intention to draw attention to the granting of the aid, assigning it a unique nature, despite the existence of exceptional circumstances as mentioned in Recital 8. While the reference to unanimity made by the Italian authorities can indeed demonstrate that the procedure was exceptional, it does not call into question the unique nature of the aid as set out in the Decision.
(42)
In view of the fact that the aid approved by the Council, given its unique nature, was the maximum amount permissible in that given context, i.e. the equivalent of aid at 100 %, the addition of the deferral of payment would entail the automatic application of the provisions of Article 3(7) of Regulation (EC) No 1535/2007, meaning that the grant equivalent of the deferral cannot be considered to fall within the scope of that Regulation, and therefore constitutes State aid. Its compatibility with the internal market must be assessed in the light of the rules on competition in force when the deferral was granted, as must that of the new aid arising from the breach of Decision 2003/530/EC.
VI.2 Compatibility of the aid with the internal market
(43)
The competition rules which applied when the deferral was granted are contained in the Community guidelines for State aid in the agriculture and forestry sector 2007 to 2013.
(44)
The position of the Italian authorities in their letter sent by e-mail on 26 April 2012 was based on the argument that the deferral of payment should be regarded as part of a de minimis scheme. The authorities did not therefore provide any explanation of compatibility of the deferral of payment with the internal market, or that of the new aid falling outside the framework of Decision 2003/530/EC, in the light of the rules laid down in the guidelines referred to above.
(45)
The Commission therefore has no new information to dispel the doubts it had when it initiated the procedure provided for in Article 108(2) of the Treaty. The aid connected to the deferral of payments and, therefore, the new aid established by the breach of Decision 2003/530/EC therefore constitutes unilateral aid which is solely intended to improve the financial situation of producers without contributing to the development of the sector. It is therefore operating aid which is incompatible with the internal market within the meaning of point 15 of the Guidelines referred to above.
VI.3 Recovery
(46)
In accordance with the Treaty and European Court of Justice case law, if aid is found to be incompatible with the internal market, the Commission is authorised to decide whether the State concerned must abolish or alter the aid (10). European Court of Justice case law also states that a State’s obligation to abolish aid which the Commission regards as incompatible with the internal market is intended to restore the previously existing situation. In this context, the Court has declared that this objective has been achieved once the recipient has repaid the amounts awarded to him, thus losing the advantage gained over market competitors, and thus restoring the situation in existence prior to the payment of the aid (11).
(47)
In keeping with that case law, Article 14 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (12) states that, where negative decisions are taken in cases of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary (in the present case, all beneficiaries that have benefited from the deferral of payment).
(48)
Italy is therefore required to take all necessary measures to recover the incompatible aid from the beneficiaries. In accordance with paragraph 42 of the Notice from the Commission ‘Towards an effective implementation of Commission decisions ordering Member States to recover unlawful and incompatible State aid’ (13), Italy has four months from the entry into force of this Decision to implement its provisions. Interest is to be paid on the amounts to be recovered, calculated on the basis of Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (14).
(49)
This Decision is to be implemented immediately, in particular as regards the recovery of all incompatible individual aid granted.
(50)
In view of the very specific context in which the aid was granted (the aid having been added to a programme forming a package approved by the Council) and the consequences of the aid (the breach of Decision 2003/530/EC for those who had benefited from the deferral of payment, while the aid had already been approved, exceptionally, by the Decision), the following should be recovered in respect of those parties who had benefited from the deferral of payment:
a)
interest linked to the deferral of payment of the levy instalment which was due on 31 December 2010, plus any interest on arrears accrued until the date of recovery;
b)
interest accrued on annual instalments which were due on 31 December of the years 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 and 2009 (the capital for those annual instalments was paid before the deferral for payment resulted in a breach of Decision 2003/530/EC), plus interest on arrears accrued until the date of recovery;
c)
interest accrued on annual instalments which were due on 31 December of the years 2011 and 2012 (no information shows that the capital had not been paid by the deadline), plus interest on late payments accrued until the date of recovery;
d)
capital and interest connected to the annual instalments due on 31 December of the years 2013, 2014, 2015, 2016 and 2017, the final date of the repayment schedule established in accordance with Decision 2003/530/EC.
(51)
The importance attached by the Italian authorities to the low value of the amounts to be recovered and the risk of producers making new appeals to the national courts do not change the fact that State aid which does not meet the conditions required in order to benefit from the derogations provided for in Article 107 of the Treaty, and which is therefore incompatible with the internal market, should be recovered from the beneficiaries in order to restore the competitive situation in existence prior to the granting of the aid. Indeed, European Court of Justice case law indicates that the removal of illegal aid which is declared incompatible with the single market is the logical result of such illegality, since the sole purpose of recovery is reinstate a previously existing situation (15). The objective of reinstating a previously existing situation is achieved once the illegal aid incompatible with the internal market has been repaid by the beneficiary, and once the latter has consequently been deprived of the previously existing advantage over market competitors. In such cases, the situation prior to the granting of the aid has therefore been resumed (16).
(52)
Furthermore, as regards the low value of the amounts for recovery, the Italian authorities appear to restrict the scope of recovery only to the interest which has to be added to the annual payment for the year subject to the deferral. However, recovery, which affects only those who actually benefited from the deferral of payment, must include all aid declared as incompatible, in addition to any interest due (please refer to paragraph 50 above).
(53)
Finally, the argument that producers might appeal to national courts cannot be considered relevant, because according to European Court of Justice case law, the mere possibility of internal difficulties, even insurmountable ones, cannot justify a failure by a Member State to comply with its obligations under Union law (17).
(54)
Consequently, Italy could apply the de minimis rules applicable to the agricultural sector for recovery of the individual aid from beneficiaries which met all the requirements of the applicable de minimis regulation (Regulation (EC) No 1535/2007) at the time that the unlawful aid incompatible with the internal market was granted. Paragraph 49 of the Notice from the Commission ‘Towards an effective implementation of Commission decisions ordering Member States to recover unlawful and incompatible State aid in the case of aid schemes unlawful and incompatible with the internal market’ (18) stated that a Member State will be required to carry out a detailed analysis of each individual aid granted on the basis of the scheme in question. In order to quantify the precise amount of the aid to be recovered from each individual beneficiary under the scheme, Italy will therefore need to establish the extent to which the aid has been granted to a specific project, which, at the time of granting, met all conditions of a block exemption regulation or an aid scheme approved by the Commission. In such cases, the Member State may also apply the substantive de minimis criteria applicable at the time of the granting of an unlawful and incompatible aid which is the subject of a recovery decision pursuant to Article 2 of Regulation (EC) No 994/98 of 7 May 1998 on the application of Articles 92 and 93 of the Treaty establishing the European Community to certain categories of horizontal State aid (19). Under this criterion, the individual aid granted under this measure does not constitute aid for beneficiaries which, at the time of granting, met the conditions stipulated in the de minimis Regulation in force (Regulation (EC) No 1535/2007).
VI.4 Assessment of the comments from interested parties regarding other proceedings
(55)
As regards the comments made by the first interested party (paragraph 22), the Commission would stress that the postponement of the payment pursuant to Article 40 bis of Law No 122/2010, for one instalment payable under an additional programme for payment by instalment established by Law No 33/2009, is not covered by the proceedings under this Decision, since it does not concern the additional instalment programme established by Decision 2003/530/EC.
(56)
Concerning the comments made by the other two interested parties on Decree-Law No 16/2012 (paragraphs 24 and 26), the Commission is currently examining the comments in question. However, it is of the opinion that they need to be examined separately for reasons of administrative efficiency, inter alia, relating to the fact that the joining of the two proceedings by a widening of proceedings and the application of all related administrative formalities would significantly delay closure of the proceedings under this Decision.
VII. CONCLUSION
(57)
The Commission finds that Italy has unlawfully implemented the deferral of payment in question, rendering unlawful also the aid to which it relates (see paragraph 13, second indent, above) and the new aid scheme determined by the infringement of Decision 2003/530/EC (see paragraph 13, third indent). Consequently, none of the aid can be considered compatible with the single market because the Italian authorities have not provided any information to indicate compatibility under the competition rules applicable to the agricultural sector (see paragraphs 43 to 45). (They have merely argued that the deferral of payment should be viewed in isolation i.e. without taking account of the impact on Decision 2003/530/EC, and could be considered a de minimis scheme). The Commission has therefore been unable to resolve the doubts already expressed by the initiating of the procedure provided for in Article 108(2) of the Treaty.
(58)
The incompatible aid should be recovered with interest from the relevant beneficiaries, in other words those who have actually made use of the deferral of payment in question,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
1. The deferral of payment of the milk levy due on 31 December 2010, introduced as paragraph 12 duodecies of Article 1 of Decree-Law No 225 of 29 December 2010 by Law No 10/2011 and unlawfully applied by Italy, in breach of Article 108(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union, constitutes State aid which is incompatible with the internal market.
2. The aid resulting from failure to comply with the conditions laid down in Decision 2003/530/EC, as determined by the deferral of payment referred to in Article 1 and unlawfully applied by Italy, in breach of Article 108(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union, is incompatible with the internal market.
Article 2
1. Italy is required to recover the incompatible aid referred to in Article 1(1) and (2) above from the beneficiaries of the deferral referred to in Article 1(1).
2. The sums to be recovered shall bear interest from the date on which they were placed at the disposal of the beneficiaries until that of their recovery.
3. The interest shall be calculated on a compound basis in accordance with Chapter V of Regulation (EC) No 794/2004.
4. The recovery, which concerns only those parties to have actually benefited from the deferral of payment referred to in Article 1 and who have therefore benefited from the aid referred to in Article 2 shall apply to the following:
a)
interest linked to the deferral of payment of the levy instalment due on 31 December 2010, plus any interest on arrears accrued until the date of recovery;
b)
interest accrued on annual instalments which were due on 31 December of the years 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 and 2009 (the capital for those annual instalments was paid before the deferral for payment resulted in a breach of the Council Decision), plus interest on arrears accrued until the date of recovery;
c)
interest accrued on annual instalments which were due on 31 December of the years 2011 and 2012 (no information shows that the capital had not been paid by the deadline), plus interest on late payments accrued until the date of recovery;
d)
capital and interest connected to the annual instalments due on 31 December of the years 2013, 2014, 2015, 2016 and 2017, the final date of the repayment schedule established in accordance with the Council Decision.
5. Individual aid granted under the scheme referred to in Article 1 shall not constitute aid if, at the time it was granted, it met the conditions laid down in a regulation adopted pursuant to Article 2 of Regulation (EC) No 994/98, which was applicable at the time the aid was granted.
Article 3
1. Recovery of the aid referred to in Article 1 shall be immediate and effective.
2. Italy shall ensure that this Decision is implemented within four months following the date of its notification.
Article 4
1. Within two months of notification of this Decision, Italy shall submit the following information:
a)
the list of the beneficiaries that have received aid under the schemes referred to in Article 1 and the total amount received by each of them under the scheme concerned;
b)
the total amount (capital and interest) to be recovered from each beneficiary that received aid which cannot be covered by the de minimis rule;
c)
a detailed description of the measures already taken and planned in order to comply with this Decision;
d)
the documents showing that the beneficiaries have been ordered to repay the aid.
2. Italy shall keep the Commission informed of the progress of the national measures taken to implement this Decision until the aid granted under the schemes referred to in Article 1 has been fully recovered. It shall immediately submit, on simple request by the Commission, information on the measures already taken and planned in order to comply with this Decision. It shall also provide detailed information concerning the amounts of aid and interest already recovered from the beneficiaries.
Article 5
This Decision is addressed to the Italian Republic.
Done at Brussels, 17 July 2013.