РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/478 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 март 2015 година
относно общите правила за внос
(кодифициран текст)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 260/2009 на Съвета (3) е бил съществено изменян (4). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Общата търговска политика следва да се основава на единни принципи.
(3)
Европейската общност сключи Споразумението за създаване на Световната търговска организация („СТО“). Приложение IА към споразумението съдържа, inter alia, Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г. („ГАТТ 1994 г.“) и Споразумение за защитни мерки.
(4)
Споразумението за защитни мерки отговаря на необходимостта да се изяснят и да се засилят дисциплините на ГАТТ 1994 г. и в частност тези от член XIX. Това споразумение изисква премахването на защитните мерки, които избягват тези правила, като мерките по доброволни ограничения на износа, редовните договорености в областта на търговията или всяка друга сходна договореност относно вноса или износа.
(5)
Споразумението за защитни мерки обхваща също и продуктите от въглища и стомана. Общите правила за вноса, особено в областта на защитните мерки, поради това се прилагат и за тези продукти, без да засягат евентуалните мерки по прилагане на споразумение, отнасящо се по-специално до продуктите от въглища и стомана.
(6)
Текстилните продукти, обхванати от Регламент (ЕО) № 517/94 на Съвета (5), са обект на специфично третиране на равнището на Съюза и на международно равнище. Затова те следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент.
(7)
Комисията следва да бъде информирана от държавите членки за всяка заплаха в резултат на тенденции на вноса, която би могла да направи необходимо въвеждането на наблюдение от страна на Съюза или прилагането на защитни мерки.
(8)
В такъв случай Комисията следва да проучи условията, при които се осъществява вносът, тенденциите в областта на вноса, както и различните аспекти на икономическото и търговското развитие, и където е подходящо, евентуалните мерки, които трябва да се вземат.
(9)
В случай на предварително наблюдение от страна на Съюза освобождаването за свободно движение на съответните продукти следва да бъде подчинено на представянето на документ за наблюдение, отговарящ на единни критерии. Този документ следва да бъде издаван от органите на държавите членки в определен срок, при подаване на заявление от вносителя, без при това вносителят да получава каквото и да било право на внос. Документът за наблюдение следва да остане валиден само докато режимът за внос не бъде променен.
(10)
Държавите членки и Комисията следва да осъществяват възможно най-пълен обмен на получената в рамките на наблюдението от страна на Съюза информация.
(11)
Комисията следва да приеме защитни мерки, наложени от интересите на Съюза. Тези интереси следва да бъдат отчетени в тяхната цялост и следва да обхванат в частност интересите на производителите от Съюза, на ползвателите и на потребителите.
(12)
Защитните мерки спрямо страна членка на СТО, могат да бъдат разглеждани само ако въпросният продукт се внася в Съюза в толкова увеличени количества и при такива условия, че е нанесена или съществува заплаха да бъде нанесена сериозна вреда на производителите от Съюза на подобни продукти или на пряко конкурентни продукти, освен ако международните задължения не позволяват дерогация от това правило.
(13)
Следва да бъдат определени понятията „сериозна вреда“, „заплаха от сериозна вреда“ и „производители от Съюза“ и да бъдат въведени прецизни критерии за определяне на вредите.
(14)
Следва да бъде проведено разследване преди прилагането на каквато и да било защитна мярка, при положение че на Комисията е разрешено да прилага временни мерки в спешни случаи.
(15)
Следва да се изработят детайлни разпоредби за започването на разследвания, за необходимите проверки и инспекции, за достъпа на държавите износителки и на заинтересованите лица до получената информация и за изслушването на засегнатите лица, както и за възможността на тези лица да представят своите мнения.
(16)
Въведените в областта на разследванията разпоредби чрез настоящия регламент не засягат прилагането на разпоредбите на Съюза или на националните правила за професионалната тайна.
(17)
Необходимо е също да се фиксират срокове за започване на разследвания и за определяне на целесъобразността на евентуалните мерки с оглед гарантиране на бързината на този процес, което ще позволи да бъде повишена правната сигурност за съответните икономически оператори.
(18)
Когато защитните мерки са под формата на квота, равнището ѝ по принцип не следва да бъде по-ниско от средното равнище на вноса през представителен период от най-малкото три години.
(19)
Ако квотата е разпределена между държави доставчици, делът на всяка от тези държави би могъл да бъде фиксиран чрез договаряне между тези държави или определен с отчитане на равнището на вноса, осъществен в течение на представителен период. Въпреки това в случай на сериозни вреди и на непропорционално нарастване на вноса следва да бъде възможна дерогация от тези правила, при положение че са осъществени необходимите консултации в рамките на Комитета по защитни мерки към СТО.
(20)
Следва да бъде определена максималната продължителност на защитните мерки и следва да се формулират специфични разпоредби за продължаване на действието на тези мерки, за тяхното постепенно либерализиране и тяхното преразглеждане.
(21)
Следва да бъдат установени условия, при които продуктите, произхождащи от развиваща се страна членка на СТО, следва да бъдат изключени от обхвата на защитните мерки.
(22)
Мерките за наблюдение или защитните мерки, ограничени в един или повече региони на Съюза, могат да се окажат по-подходящи отколкото мерките, приложими към Съюза като цяло. Въпреки това подобни мерки следва да бъдат разрешавани единствено по изключение и при липса на друга възможност. Необходимо е да се гарантира, че подобни мерки са временни и причиняват минимални смущения при функционирането на вътрешния пазар.
(23)
В интерес на еднообразието на правилата за внос следва да се опростят и да се направят идентични формалностите, които трябва да се извършват от вносителите, независимо от мястото на митническо освобождаване на стоките. Следователно е желателно да се предвиди при извършване на всички формалности да се използват формуляри, съответстващи на образеца, приложен към настоящия регламент.
(24)
Документите за наблюдение, издавани във връзка с мерките за наблюдение от страна на Съюза, следва да бъдат валидни за целия Съюз, независимо от това коя държава членка ги е издала.
(25)
За изпълнението на настоящия регламент са необходими еднакви условия за приемането на временни и окончателни защитни мерки и за налагането на мерки за предварително наблюдение. Тези мерки следва да се приемат от Комисията в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (6).
(26)
За приемането на временни мерки и на мерки за наблюдение следва да се използва процедурата по консултиране предвид въздействието на такива мерки и тяхната логическа последователност във връзка с приемането на окончателни защитни мерки. Когато евентуалното забавяне на налагането на мерки би причинило трудно поправима вреда, е необходимо да се разреши на Комисията да приема временни мерки с незабавно приложение,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
1. Настоящият регламент се прилага за вноса на продукти с произход от трети държави, с изключение на:
а)
текстилни продукти, които подлежат на специфични правила за внос по силата на Регламент (ЕО) № 517/94;
б)
продукти с произход от някои трети държави, посочени в Регламент (ЕО) № 625/2009 на Съвета (7).
2. Продуктите, посочени в параграф 1, се внасят свободно в Съюза и съответно не се подлагат на количествени ограничения, без да се засягат защитните мерки, които могат да бъдат взети по силата на глава V.
ГЛАВА II
ПРОЦЕДУРА НА СЪЮЗА ЗА ИНФОРМИРАНЕ И КОНСУЛТИРАНЕ
Член 2
Държавите членки информират Комисията, ако тенденциите на вноса налагат използването на мерки за наблюдение или защитни мерки. Тази информация включва наличните доказателства, определени на базата на критериите, установени в член 9. Комисията предоставя незабавно тази информация на всички държави членки.
Член 3
1. Комисията се подпомага от Комитет по защитни мерки. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
4. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
5. Съгласно член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011, когато се използва писмената процедура за приемането на окончателни мерки по член 16 от настоящия регламент, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или мнозинството от членовете на комитета по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 182/2011 отправят такова искане. Когато се използва писмената процедура в други случаи, при които е имало обсъждане на проекта за мярка в комитета, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или обикновено мнозинство от членовете на комитета отправят такова искане. Когато се използва писмената процедура в други случаи, при които не е имало обсъждане на проекта за мярка в комитета, тази процедура се прекратява без резултат, ако в рамките на определения от председателя срок, председателят вземе такова решение или най-малко една четвърт от членовете на комитета отправят такова искане.
ГЛАВА III
ПРОЦЕДУРА НА СЪЮЗА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
Член 4
1. Преди прилагането на каквато и да било защитна мярка се провежда процедура на Съюза по разследване, без да се засяга член 7.
2. Разследването си поставя за цел да определи на базата на посочените в член 9 елементи дали вносът на въпросния продукт предизвиква или заплашва да предизвика сериозна вреда за съответните производители от Съюза.
3. Прилагат се следните определения:
а)
„сериозна вреда“ означава значително общо влошаване на положението на производителите от Съюза;
б)
„заплаха от сериозна вреда“ означава сериозна вреда, която е очевидно предстояща;
в)
„производители от Съюза“ означава общият брой производители на подобни или пряко конкурентни продукти на територията на Съюза или такива, чиято обща продукция на подобни или пряко конкурентни продукти представлява значителна част от цялото производство на тези продукти в Съюза.
Член 5
1. Когато прецени, че са налице достатъчно доказателства, които дават основание за започването на разследване, Комисията започва разследване в срок от един месец от датата на получаване на информацията от държава членка и публикува известие в Официален вестник на Европейския съюз. Това известие:
а)
представя резюме от получената информация и указва, че всяка релевантна информация трябва да бъде съобщавана на Комисията;
б)
указва срока, в който заинтересованите лица могат да представят своите становища в писмена форма и да предоставят информация, ако такива становища и информация трябва да бъдат взети предвид по време на разследването;
в)
указва срока, в който заинтересованите лица могат да поискат да бъдат изслушани устно от Комисията в съответствие с параграф 4.
Комисията започва разследването в сътрудничество с държавите членки.
Комисията уведомява държавите членки за анализа, който е направила на информацията, обикновено в рамките на 21 дни от датата на предоставяне на информацията на Комисията.
2. Комисията се стреми да получи всяка информация, която смята за необходима, и когато счита за подходящо, след като уведоми държавите членки, полага усилия да провери тази информация при вносителите, търговците, посредниците, производителите, търговските сдружения и организации.
Комисията се подпомага в тази дейност от служители на държавата членка, на чиято територия се осъществяват тези проверки, при положение че тази държава членка е изразила желание за това.
3. Държавите членки предоставят на Комисията по нейно искане и съгласно определените от нея процедури информацията, с която те разполагат за развитието на пазара на продукта, предмет на разследването.
4. Заинтересованите лица, които са се представили съгласно параграф 1, първа алинея, както и представителите на държавата износител, могат при подаване на писмено искане да проверят цялата информация, предоставена на Комисията във връзка с разследването, освен вътрешните документи, изготвени от органите на Съюза или на нейните държави членки, доколкото тази информация е от значение за представянето на тяхното досие, не е поверителна по смисъла на член 8 и се използва от Комисията по време на разследването.
Заинтересованите лица, които са се представили, могат да представят на Комисията своите съображения, отнасящи се до тази информация. Техните съображения могат да бъдат взети под внимание, когато те са подкрепени от достатъчно доказателства.
5. Комисията може да изслуша заинтересованите лица. Те трябва да бъдат изслушани, когато са поискали това в писмена форма в срока, определен в известието, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, като покажат, че действително е вероятно да бъдат засегнати от резултата от разследването и че съществуват особени причини да бъдат изслушани устно.
6. Когато информацията не бъде предоставена в сроковете, определени в настоящия регламент, или от Комисията съгласно настоящия регламент, или ако разследването бъде значително възпрепятствано, заключенията могат да бъдат изготвени въз основа на наличните данни. Когато Комисията установи, че заинтересовано лице или трето лице ѝ е предоставило невярна или заблуждаваща информация, тя не взема под внимание тази информация и може да използва наличните данни.
7. Когато според Комисията не са налице достатъчно доказателства, които дават основание за започването на разследване, Комисията информира държавите членки за своето решение в срок от един месец от датата на получаването на информацията, предоставена от държавите членки.
Член 6
1. При приключване на разследването Комисията предоставя на комитета доклад относно резултатите.
2. Когато в срок от девет месеца, считано от започването на разследване, Комисията счете, че не са необходими мерки за наблюдение или защитни мерки на Съюза, разследването приключва в срок от един месец. Комисията прекратява разследването в съответствие с процедурата по консултиране, предвидена в член 3, параграф 2.
3. Ако счете, че е необходима мярка на Съюза за наблюдение или защитна мярка, Комисията взема необходимите решения в съответствие с глави IV и V в срок, който не може да надхвърля девет месеца, считано от започване на разследването. В изключителни обстоятелства този срок може да бъде продължен с най-много два месеца; Комисията публикува с оглед на това известие в Официален вестник на Европейския съюз, което уточнява срока на продължаване и съдържа обобщение на мотивите за него.
Член 7
1. Разпоредбите на настоящата глава не изключват прилагането във всеки момент на мерки за наблюдение в съответствие с членове 10-14 или на временни защитни мерки в съответствие с членове 15, 16 и 17.
Временните защитни мерки се прилагат:
а)
при критични обстоятелства, когато всякакво отлагане би предизвикало вреди, които биха били трудно поправими и е необходимо незабавно предприемане на действие; и
б)
когато е било определено предварително, че са налице ясни доказателства, според които увеличаването на вноса е предизвикало или заплашва да предизвика сериозна вреда.
Продължителността на такива мерки не надхвърля 200 дни.
2. Временните защитни мерки са под формата на нарастване на съществуващото ниво на митата (когато то надхвърля или е равно на нула), ако такива мерки са в състояние да предотвратят или да възстановят сериозната вреда.
3. Комисията пристъпва незабавно към все още необходимите мерки на разследване.
4. Ако се окаже, че временните защитни мерки са отменени поради липсата на сериозна вреда или заплаха от сериозна вреда, митата, събрани в резултат от прилагането на временните мерки, се възстановяват автоматично в най-кратки срокове. Прилага се процедурата, предвидена в член 235 и следващите от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (8).
Член 8
1. Получената съгласно настоящия регламент информация се използва само за целта, за която е била поискана.
2. Комисията и държавите членки, включително техните служители, не разкриват информация от поверителен характер, получена съгласно настоящия регламент, или информация, предоставена на поверителна основа, освен при специално разрешение от лицето, предоставило информацията.
3. Във всяко искане за поверително третиране се посочват причините, поради които информацията е поверителна.
Все пак ако стане ясно, че искането за поверително третиране не е оправдано и ако този, който е предоставил информацията, не желае нито тя да бъде оповестявана публично, нито да разреши разкриването на същата общо или под формата на резюме, въпросната информация може да не се взема предвид.
4. Във всеки случай информация се счита за поверителна, ако е вероятно нейното разкриване да има значителни неблагоприятни последици за този, който я е предоставил или за източника на такава информация.
5. Параграфи 1-4 не изключват позоваване от страна на органите на Съюза на информация от общ характер, и по-специално на мотивите, на които са основани взетите по силата на настоящия регламент решения. Тези органи все пак отчитат законния интерес на съответните физически и юридически лица техните търговски тайни да не бъдат разкривани.
Член 9
1. Изследването на тенденциите на вноса и на условията, при които той се осъществява, както и изследването на сериозната вреда или заплахата от сериозна вреда за производителите от Съюза, които произтичат от този внос, обхващат по-специално следните фактори:
а)
обема на вноса, по-специално когато е налице значително нарастване, в абсолютни числа или по отношение на продукцията или на потреблението в Съюза;
б)
цената на вноса, по-специално когато е налице значително подбиване на цената по отношение на цената на подобен продукт в Съюза;
в)
съответното влияние върху производителите от Съюза, изразяващо се в тенденции за някои икономически фактори, като например:
-
производството,
-
използването на капацитета,
-
запасите,
-
продажбите,
-
пазарния дял,
-
цените (т.е. спадането на цени или предотвратяване на нарастването на цените, което нормално би се случило),
-
печалбите,
-
рентабилността на инвестираните капитали,
-
паричните потоци,
-
заетостта;
г)
другите фактори, освен тенденциите в областта на вноса, които причиняват или са в състояние да причинят вреда на съответните производители от Съюза.
2. Когато се твърди, че има заплаха от сериозна вреда, Комисията проучва също и дали е ясно предвидимо, че конкретна ситуация е в състояние да се превърне в реална вреда.
С оглед на това Комисията може също да отчете фактори като:
а)
размера на увеличаване на износа към Съюза;
б)
капацитета за износ в държавата на произход или в държавата износителка, който вече съществува или е вероятно да съществува в предвидимо бъдеще, и вероятността този капацитет да бъде използван за износ в Съюза.
ГЛАВА IV
НАБЛЮДЕНИЕ
Член 10
1. Когато тенденциите на вноса на продукт, произхождащ от трета държава, посочен в настоящия регламент, заплашват да причинят вреда на производители от Съюза, вносът на този продукт може, когато интересите на Съюза го изискват, съобразно случая да бъде обект на:
а)
последващо наблюдение на Съюза, извършено в съответствие с разпоредбите, установени в решението, посочено в параграф 2;
б)
предварително наблюдение на Съюза, извършено в съответствие с член 11.
2. Решението за поставяне под наблюдение се взема от Комисията чрез актове за изпълнение в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 3, параграф 2.
3. Мерките за наблюдение имат ограничен срок на действие. Освен ако не е предвидено друго, действието на мерките се прекратява в края на второто шестмесечие, следващо шестмесечието, през което те са били въведени.
Член 11
1. Продуктите под предварително наблюдение на Съюза могат да бъдат допуснати за свободно движение само чрез издаването на документ за наблюдение. Такъв документ се издава от компетентния орган, определен от държавите членки, безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на най-много пет работни дни от получаването от националния компетентен орган на заявление от който и да е вносител от Съюза, независимо от неговото място на стопанска дейност в Съюза. Това заявление се счита за получено от националния омпетентен орган не по-късно от три работни дни след подаването му, освен ако не бъде доказано друго.
2. Документът за наблюдение се изготвя върху формуляр, съответстващ на образеца в приложение I.
С изключение на случаите, когато решението за поставяне под наблюдение предвижда друго, заявлението на вносителя за документ за наблюдение съдържа само следното:
а)
пълното име и адреса на заявителя (включително телефонния номер и номера на факса и всякакви номера, идентифициращи заявителя пред компетентния национален орган), както и регистрационния номер по ДДС, ако заявителят е задължен по ДДС;
б)
когато е необходимо, пълното име и адреса на декларатора или всеки представител, определен от заявителя (включително телефонния номер и номера на факса);
в)
описание на стоките, посочващо:
-
тяхното търговско наименование,
-
техния код от Комбинираната номенклатура,
-
тяхното място на произход и място на доставка;
г)
декларираното количество в килограми и когато е необходимо - други допълнителни единици (чифтове, бройки и др.);
д)
стойността на стоките, CIF на границите на Съюза, в евро;
е)
следната декларация, с дата и подпис на заявителя, с имената на заявителя, написани с главни букви:
„Аз, долуподписаният, удостоверявам, че предоставената от мен в настоящото заявление информация е вярна и подадена добросъвестно и че аз съм установен в рамките на Съюза.“
3. Документът за наблюдение е валиден в целия Съюз, независимо от държавата членка, която го е издала.
4. Констатацията, че единичната цена, по която се извършва сделката, надхвърля с по-малко от 5 % посочената в документа за наблюдение, или че стойността или количеството на продуктите, представени за внос, надхвърлят с по-малко от 5 % посочените в документа за наблюдение, не изключва допускането за свободно движение на въпросния продукт. Комисията, след като е изслушала изразените в комитета становища и като е отчела естеството на продуктите и другите особености на съответните сделки, може да определи различен процент, който все пак обикновено не следва да надхвърля 10 %.
5. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само доколкото режимът на либерализиране на вноса остава в сила за разглежданите сделки. Такива документи за наблюдение не може да бъде използвани в никакъв случай след изтичането на срок, който е определен по същото време и съгласно същата процедура като поставянето под наблюдение, и отчитат естеството на продуктите и другите особености на сделките.
6. Когато взетото по силата на член 10 решение налага това, произходът на продуктите под наблюдение на Съюза трябва да бъде доказан със сертификат за произход. Настоящият параграф не засяга разпоредбите, свързани с представянето на такъв сертификат.
7. Когато продуктът под предварително наблюдение на Съюза е предмет на регионална защитна мярка в държава членка, разрешението за внос, предоставено от тази държава членка, може да замести документа за наблюдение.
8. Формулярите за документите за наблюдение и извлеченията от тях се издават в два екземпляра, един екземпляр, обозначен „Екземпляр за получателя“ и носещ номер 1, се издава на заявителя, а другият, обозначен „Екземпляр за компетентния орган“ и носещ номер 2, се съхранява от органа, издаващ документа. За административни цели компетентният орган може да добави допълнителни екземпляри към формуляр 2.
9. Формулярите се отпечатват на бяла хартия, без механични дефекти, подготвена за писане и тежаща между 55 и 65 грама на квадратен метър. Техният размер е 210 × 297 mm; разстоянието между редовете е 4,24 mm (една шеста от инча); подредбата на формулярите се спазва точно. Двете страни на екземпляр № 1, който представлява самият документ за наблюдение, в допълнение имат отпечатан фон от тънки линии в жълт цвят (гийош мотив), така че да бъде разкрито всякакво подправяне с механични или химически средства.
10. Държавите членки са отговорни за отпечатването на формулярите. Формулярите могат също да бъдат отпечатвани от печатници, определени от държавата членка, в която те са установени. В последния случай на всеки формуляр трябва да присъства забележка, отразяваща това определяне от държавата членка. Всеки формуляр съдържа името и адреса на печатницата или знак, позволяващ тя да бъде идентифицирана.
Член 12
Когато вносът на даден продукт не е подложен на предварително наблюдение от страна на Съюза, Комисията, в съответствие с член 17, може да въведе наблюдение, ограничено до вноса в един или повече региони на Съюза. Комисията предоставя информация на държавите членки, след като реши да въведе наблюдение.
Член 13
1. Продуктите, намиращи се под регионално наблюдение, могат да бъдат допуснати за свободно движение в съответния регион само срещу представяне на документ за наблюдение. Такъв документ се издава от компетентния орган, определен от съответната(ите) държава(и) членка(и), безплатно, за всякакви поискани количества и в рамките на най-много пет работни дни след получаването от ационалния компетентен орган на заявление от който и да било вносител от Съюза, независимо от неговото място на стопанска дейност в Съюза. Това заявление се счита за получено от националния компетентен орган не по-късно от три работни дни след подаването, освен ако не е предвидено друго. Документите за наблюдение могат да бъдат използвани само дотогава, докато режимът на либерализиране на вноса е в сила спрямо съответните сделки.
2. Прилага се член 11, параграф 2.
Член 14
1. В случай на наблюдение от страна на Съюза или на регионално наблюдение държавите членки съобщават на Комисията в рамките на първите десет дни на всеки месец:
а)
в случай на предварително наблюдение - подробна информация за сумите (изчислени на базата на цени CIF) и за количествата стоки, за които са били издадени документи за наблюдение през предходния период;
б)
във всички случаи - подробна информация за вноса, осъществен през периода, предхождащ този, посочен в буква а).
Предоставената от държавите членки информация се разбива по продукти и по държави.
Могат да бъдат установени различни разпоредби по същото време и съгласно същата процедура като тази за поставянето под наблюдение.
2. Когато естеството на продуктите или специални обстоятелства го изискват, Комисията може, по искане на държава членка или по своя собствена инициатива, да промени периодичността на предоставяне на информацията.
3. Комисията информира съответно държавите членки.
ГЛАВА V
ЗАЩИТНИ МЕРКИ
Член 15
1. Когато даден продукт се внася в Съюза в толкова увеличени количества и/или при такива условия, че е причинена или съществува заплаха да бъде причинена сериозна вреда на производителите от Съюза, с цел да защити интересите на Съюза Комисията може, по искане на държава членка или по своя собствена инициатива:
а)
да ограничи срока на валидност на документите за наблюдение по смисъла на член 11, които трябва да бъдат издадени след влизането в сила на тази мярка;
б)
да промени правилата за внос на разглеждания продукт, като постави неговото допускане за свободно движение в зависимост от представянето на разрешение за внос, предоставено съгласно разпоредбите и ограниченията, която тя определя.
Посочените в букви а) и б) мерки пораждат действие незабавно.
2. По отношение на членките на СТО предвидените в параграф 1 мерки се вземат само когато са изпълнени двете условия, посочени в първа алинея от същия параграф.
3. При установяването на квота се отчита по-специално:
а)
стремежът да се поддържат, доколкото е възможно, традиционните търговски потоци;
б)
обемът на стоките, изнесени съгласно договори, сключени при нормални условия преди влизането в сила на защитна мярка по смисъла на настоящата глава, когато Комисията е била уведомена за тези договори от заинтересованата държава членка;
в)
необходимостта да се избегне рискът от непостигане на целта, която се преследва с установяването на квотата.
Нивото на всяка квота не трябва да бъде по-ниско от средното ниво на вноса, осъществен през трите последни представителни години, за които са налице статистически данни, освен ако е необходимо различно ниво, което да предотврати настъпването или да поправи последиците от сериозна вреда.
4. В случай че квотата е разпределена между държави доставчици, разпределението може да бъде съгласувано с държавите доставчици, имащи съществен интерес от внос в Съюза на дадения продукт.
Ако това не е възможно, квотата се разпределя между тези държави доставчици пропорционално на техния дял във вноса в Съюза на дадения продукт, осъществен през предходен представителен период, като се отчитат всички специфични фактори, засегнали или можещи да засегнат търговията с този продукт.
При положение че спазва задължението си да следи, че консултациите се провеждат под егидата на Комитета по защитни мерки към СТО, Съюзът може въпреки това да се отклони от този метод на разпределение в случай на сериозна вреда, ако вносът, произхождащ от една или няколко държави доставчици, е нараснал с процент, несъразмерен по отношение на общото нарастване на вноса от дадения продукт през предходен представителен период.
5. Мерките, посочени в настоящия член, се прилагат за всеки продукт, пуснат в свободно движение, след тяхното влизане в сила. В съответствие с член 17 те могат да бъдат ограничени до един или няколко региона на Съюза.
Все пак тези мерки не пречат на допускането за свободно движение на продукти, които вече са на път към Съюза, при условие че местоназначението на последните не може да бъде променено и че тези продукти, които по силата на член 10 и член 11 могат да бъдат допускати за свободно движение само при представянето на документ за наблюдение, са действително съпроводени от такъв документ.
6. Когато държава членка е поискала намесата на Комисията, последната, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3, или при спешни случаи в съответствие с член 3, параграф 4, взема решение в срок в рамките на най-много пет работни дни от датата на получаване на искането.
Член 16
Когато интересите на Съюза го изискват, Комисията, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3 и с условията на глава III, може да приема подходящи мерки за предотвратяване на вноса на даден продукт в Съюза в такива увеличени количества и/или при такива условия, че да бъде причинена или да съществува заплаха да бъде причинена сериозна вреда на производителите на подобни или пряко конкурентни продукти в Съюза.
Прилага се член 15, параграфи 2-5.
Член 17
Когато стане ясно, главно въз основа на факторите, посочени в член 9, че условията, установени за приемане на мерки съгласно член 10 и член 15, са изпълнени в един или няколко региона на Съюза, Комисията, след като е проучила алтернативните решения, може да разреши по изключение прилагането на мерки за наблюдение или на защитни мерки, ограничени до този регион или тези региони, ако сметне, че такива мерки, приложени на такова равнище, са по-подходящи от мерките, приложими в целия Съюз.
Тези мерки трябва да бъдат временни и трябва да възпрепятстват възможно най-малко функционирането на вътрешния пазар.
Тези мерки се приемат съгласно разпоредбите, установени в член 10 и член 15.
Член 18
Никаква защитна мярка не може да бъде прилагана за продукт, произхождащ от развиваща се държава членка на СТО, доколкото делът на тази държава във вноса в Съюза на дадения продукт не надхвърля 3 %, при условие че развиващите се държави членки на СТО, чийто дял във вноса е по-малък от 3 %, не формират заедно повече от 9 % от общия внос в Съюза на дадения продукт.
Член 19
1. Срокът на действие на защитните мерки трябва да бъде ограничен до необходимия срок за предотвратяване или поправяне на последиците от сериозна вреда и да улеснява приспособяването на производителите от Съюза. Този срок не трябва да надхвърля четири години, включително срока на прилагане на евентуална временна мярка.
2. Този първоначален срок може да бъде продължен, с изключение на мерките, посочени в член 15, параграф 4, трета алинея, ако е определено, че:
а)
защитната мярка продължава да е необходима за предотвратяване или за поправяне на последиците от сериозна вреда;
б)
има доказателства, че производителите от Съюза са в процес на приспособяване.
3. Мерките за продължаване се приемат в съответствие с условията на глава III и съгласно същите процедури като първоначалните мерки. Мерките с продължен срок на действие не могат да бъдат по-ограничителни, отколкото са били в края на първоначалния срок.
4. Ако срокът на действие на защитната мярка надхвърля една година, мярката трябва да бъде постепенно либерализирана през редовни интервали от време през срока на прилагане, включително този на продължаване.
5. Общият срок на прилагане на защитна мярка, включително срокът на прилагане на всяка временна мярка, първоначалният срок на прилагане и евентуалното му продължаване, не може да надхвърля осем години.
Член 20
1. По време на прилагането на мярка за наблюдение или защитна мярка в съответствие с глави IV и V Комисията може, по искане на държава членка или по своя инициатива и не по-късно от средата на срока на прилагане на мерки, чиято продължителност надвишава три години:
а)
да проучи последиците от тази мярка;
б)
да определи дали и по какъв начин е уместно да се ускори темпът на либерализиране;
в)
да провери дали прилагането на мярката все още е необходимо.
Ако Комисията прецени, че прилагането на мярката все още е необходимо, тя информира съответно държавите членки.
2. Когато Комисията прецени, че дадена мярка за наблюдение или защитна мярка, посочена в член 10, член 12, член 15, член 16 и член 17, следва да бъде отменена или изменена, тя отменя или изменя мярката, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3.
Когато решението засяга регионални мерки за наблюдение, то се прилага от шестия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 21
1. Не може да се прилага нова защитна мярка за вноса на продукт, който вече е бил обект на защитна мярка, като това важи за срок, равен на срока на прилагане на предходната мярка. Този срок не може да бъде по-кратък от две години.
2. Независимо от параграф 1 защитна мярка от 180 дни или по-малко може да бъде отново прилагана за вноса на даден продукт:
а)
ако е изтекла най-малко една година от датата на въвеждане на защитната мярка за вноса на този продукт; и
б)
ако такава защитна мярка не е била прилагана за същия продукт повече от два пъти за срок от пет години, предхождащ непосредствено датата на въвеждане на мярката.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Когато интересите на Съюза изискват това, Комисията, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 3, параграф 3, може да приема подходящи мерки за изпълнение на законодателни актове, за да се позволи упражняването на правата и изпълнението на задълженията на Съюза или на всички държави членки в международен план, по-специално тези в областта на търговията със стоки.
Член 23
Комисията включва информация за изпълнението на настоящия регламент в годишния си доклад относно прилагането и изпълнението на мерките за защита на търговията, който се представя на Европейския парламент и на Съвета съгласно член 22а от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (9).
Член 24
1. Настоящият регламент не препятства изпълнението на задълженията, произтичащи от специалните правила, съдържащи се в сключените между Съюза и трети държави споразумения.
2. Без да се засягат други разпоредби на Съюза, настоящият регламент не препятства приемането или прилагането от държавите членки на:
а)
забрани, количествени ограничения или мерки за наблюдение, основани на обществения морал, обществения ред или обществената сигурност, опазване на здравето и живота на хората, животните или опазването на растенията, защитата на националните богатства, притежаващи художествена, историческа или археологическа стойност, или защитата на индустриалната и търговската собственост;
б)
специални формалности относно обмяната на валута;
в)
формалности, въведени по силата на международни споразумения в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз.
Държавите членки информират Комисията за мерките или формалностите, които предвиждат да въведат или да изменят в съответствие с първа алинея.
В случай на крайна спешност въпросните национални мерки или формалности се съобщават на Комисията незабавно след тяхното приемане.
Член 25
1. Настоящият регламент не засяга действието на инструментите, създаващи обща организация на земеделските пазари, или на административните разпоредби на Съюза или на националните административни разпоредби, които произтичат от тях, нито прилагането на специфични инструменти, приложими за стоки, които са резултат от преработка на селскостопански продукти. Той се прилага в допълнение към тези инструменти.
2. Ако продуктите са обхванати от инструментите, посочени в параграф 1, членове 10-14 и член 21 не се прилагат за продуктите, за които правилата на Съюза в областта на търговията с трети държави изискват представянето на сертификат или друг документ на внос.
Член 15, член 17 и членове 20-24 не се прилагат за продуктите, за които тези правила предвиждат прилагането на количествени ограничения за вноса.
Член 26
Регламент (ЕО) № 260/2009 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 27
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 11 март 2015 година.
REGULATION (EU) 2015/478 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 11 March 2015
on common rules for imports
(codification)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 207(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (2),
Whereas:
(1)
Council Regulation (EC) No 260/2009 (3) has been substantially amended (4). In the interests of clarity and rationality, that Regulation should be codified.
(2)
The common commercial policy should be based on uniform principles.
(3)
The European Community concluded the Agreement establishing the World Trade Organization (‘WTO’). Annex 1A to that Agreement contains, inter alia, the General Agreement on Tariffs and Trade 1994 (‘GATT 1994’) and an Agreement on Safeguards.
(4)
The Agreement on Safeguards meets the need to clarify and reinforce the disciplines of GATT 1994, and specifically those of Article XIX. That Agreement requires the elimination of safeguard measures which escape those rules, such as voluntary export restraints, orderly marketing arrangements and any other similar import or export arrangements.
(5)
The Agreement on Safeguards also covers coal and steel products. The common rules for imports, especially as regards safeguard measures, therefore also apply to those products without prejudice to any possible measures to apply an agreement specifically concerning coal and steel products.
(6)
The textile products covered by Council Regulation (EC) No 517/94 (5) are subject to special treatment at Union and international level. They should therefore be excluded from the scope of this Regulation.
(7)
The Commission should be informed by the Member States of any danger created by trends in imports which might call for Union surveillance or the application of safeguard measures.
(8)
In such instances the Commission should examine the terms and conditions under which imports occur, the trend in imports, the various aspects of the economic and trade situations and, where appropriate, the measures to be applied.
(9)
If prior Union surveillance is applied, release for free circulation of the products concerned should be made subject to presentation of a surveillance document meeting uniform criteria. That document should, on simple application by the importer, be issued by the authorities of the Member States within a certain period but without the importer thereby acquiring any right to import. The surveillance document should therefore be valid only during such period as the import rules remain unchanged.
(10)
The Member States and the Commission should exchange the information resulting from Union surveillance as fully as possible.
(11)
It falls to the Commission to adopt the safeguard measures required by the interests of the Union. Those interests should be considered as a whole and should in particular encompass the interests of Union producers, users and consumers.
(12)
Safeguard measures against a member of the WTO may be considered only if the product in question is imported into the Union in such greatly increased quantities and on such terms or conditions as to cause, or threaten to cause, serious injury to Union producers of like or directly competing products, unless international obligations permit derogation from this rule.
(13)
The terms ‘serious injury’, ‘threat of serious injury’ and ‘Union producers’ should be defined and precise criteria for determining injury should be laid down.
(14)
An investigation should precede the application of any safeguard measure, subject to the reservation that the Commission be allowed in urgent cases to apply provisional measures.
(15)
There should be detailed provisions on the opening of investigations, the checks and inspections required, access by exporter countries and interested parties to the information gathered, hearings for the parties involved and the opportunities for those parties to submit their views.
(16)
The provisions on investigations laid down in this Regulation are without prejudice to Union or national rules concerning professional secrecy.
(17)
It is also necessary to set time limits for the initiation of investigations and for determinations as to whether or not measures are appropriate, with a view to ensuring that such determinations are made quickly, in order to increase legal certainty for the economic operators concerned.
(18)
In cases in which safeguard measures take the form of a quota the level of the latter should be set in principle no lower than the average level of imports over a representative period of at least 3 years.
(19)
In cases in which a quota is allocated among supplier countries each country's quota may be determined by agreement with the countries themselves or by taking as a reference the level of imports over a representative period. Derogations from these rules should nevertheless be possible where there is serious injury and a disproportionate increase in imports, provided that due consultation under the auspices of the WTO Committee on Safeguards takes place.
(20)
The maximum duration of safeguard measures should be determined and specific provisions regarding extension, progressive liberalisation and reviews of such measures should be laid down.
(21)
The circumstances in which products originating in a developing country which is a member of the WTO are to be exempt from safeguard measures should be established.
(22)
Surveillance or safeguard measures confined to one or more regions of the Union may prove more suitable than measures applying to the whole Union. However, such measures should be authorised only exceptionally and where no alternative exists. It is necessary to ensure that such measures are temporary and cause the minimum of disruption to the operation of the internal market.
(23)
In the interests of uniformity in rules for imports, the formalities to be carried out by importers should be simple and identical regardless of the place where the goods clear customs. It is therefore desirable to provide that any formalities should be carried out using forms corresponding to the specimen annexed to this Regulation.
(24)
Surveillance documents issued in connection with Union surveillance measures should be valid throughout the Union irrespective of the Member State of issue.
(25)
The implementation of this Regulation requires uniform conditions for adopting provisional and definitive safeguard measures, and for the imposition of prior surveillance measures. Those measures should be adopted by the Commission in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council (6).
(26)
The advisory procedure should be used for the adoption of surveillance and provisional measures given the effects of such measures and their sequential logic in relation to the adoption of definitive safeguard measures. Where a delay in the imposition of measures would cause damage which would be difficult to repair, it is necessary to allow the Commission to adopt immediately applicable provisional measures,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
GENERAL PRINCIPLES
Article 1
1. This Regulation applies to imports of products originating in third countries, except for:
(a)
textile products subject to specific import rules under Regulation (EC) No 517/94;
(b)
products originating in certain third countries listed in Council Regulation (EC) No 625/2009 (7).
2. The products referred to in paragraph 1 shall be freely imported into the Union and accordingly, without prejudice to the safeguard measures which may be taken under Chapter V, shall not be subject to any quantitative restrictions.
CHAPTER II
UNION INFORMATION AND CONSULTATION PROCEDURE
Article 2
Member States shall inform the Commission if trends in imports appear to call for surveillance or safeguard measures. This information shall contain the evidence available, as determined on the basis of the criteria laid down in Article 9. The Commission shall immediately pass this information on to all the Member States.
Article 3
1. The Commission shall be assisted by a Committee on Safeguards. That Committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 4 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
3. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
4. Where reference is made to this paragraph, Article 8 of Regulation (EU) No 182/2011, in conjunction with Article 5 thereof, shall apply.
5. Pursuant to Article 3(5) of Regulation (EU) No 182/2011, where recourse is made to the written procedure for adopting definitive measures pursuant to Article 16 of this Regulation, such procedure shall be terminated without result where, within the time-limit set down by the chair, the chair so decides or a majority of committee members as defined in Article 5(1) of Regulation (EU) No 182/2011 so request. Where recourse is made to the written procedure in other instances where there has been a discussion of the draft measure in the Committee, that procedure shall be terminated without result where, within the time-limit set down by the chair, the chair so decides or a simple majority of committee members so request. Where recourse is made to the written procedure in other instances where there has not been a discussion of the draft measure in the Committee, that procedure shall be terminated without result where, within the time-limit set down by the chair, the chair so decides or at least a quarter of committee members so request.
CHAPTER III
UNION INVESTIGATION PROCEDURE
Article 4
1. Without prejudice to Article 7, the Union investigation procedure shall be implemented before any safeguard measure is applied.
2. Using as a basis the factors referred to in Article 9, the investigation shall seek to determine whether imports of the product in question are causing or threatening to cause serious injury to the Union producers concerned.
3. The following definitions shall apply:
(a)
‘serious injury’ means a significant overall impairment in the position of Union producers;
(b)
‘threat of serious injury’ means serious injury that is clearly imminent;
(c)
‘Union producers’ means the producers as a whole of like or directly competing products operating within the territory of the Union, or those whose collective output of like or directly competing products constitutes a major proportion of the total Union production of those products.
Article 5
1. Where it is apparent to the Commission that there is sufficient evidence to justify the initiation of an investigation, the Commission shall initiate an investigation within 1 month of the date of receipt of information from a Member State and publish a notice in the Official Journal of the European Union. That notice shall:
(a)
give a summary of the information received, and require that all relevant information is to be communicated to the Commission;
(b)
state the period within which interested parties may make known their views in writing and submit information, if such views and information are to be taken into account during the investigation;
(c)
state the period within which interested parties may apply to be heard orally by the Commission in accordance with paragraph 4.
The Commission shall commence the investigation, acting in cooperation with the Member States.
The Commission shall provide information to the Member States concerning its analysis of the information normally within 21 days of the date on which the information is provided to the Commission.
2. The Commission shall seek all information it deems necessary and, where it considers it appropriate, after having informed the Member States, endeavour to check that information with importers, traders, agents, producers, trade associations and organisations.
The Commission shall be assisted in this task by staff of the Member State on whose territory those checks are being carried out, provided that that Member State so wishes.
3. The Member States shall supply the Commission, at its request and following procedures laid down by it, with the information at their disposal on developments in the market of the product being investigated.
4. Interested parties which have come forward pursuant to the first subparagraph of paragraph 1 and representatives of the exporting country may, upon written request, inspect all information made available to the Commission in connection with the investigation other than internal documents prepared by the authorities of the Union or its Member States, provided that that information is relevant to the presentation of their case and not confidential within the meaning of Article 8 and that it is used by the Commission in the investigation.
Interested parties which have come forward may communicate their views on the information in question to the Commission. Those views may be taken into consideration where they are backed by sufficient evidence.
5. The Commission may hear the interested parties. Such parties must be heard where they have made a written application within the period laid down in the notice published in the Official Journal of the European Union, showing that they are actually likely to be affected by the outcome of the investigation and that there are special reasons for them to be heard orally.
6. When information is not supplied within the time limits set by this Regulation or by the Commission pursuant to this Regulation, or the investigation is significantly impeded, findings may be made on the basis of the facts available. Where the Commission finds that any interested party or third party has supplied it with false or misleading information, it shall disregard that information and may make use of facts available.
7. Where it appears to the Commission that there is insufficient evidence to justify an investigation, it shall inform the Member States of its decision within 1 month of the date of receipt of the information from the Member States.
Article 6
1. At the end of the investigation, the Commission shall submit a report on the results to the Committee.
2. Where the Commission considers, within 9 months of the initiation of the investigation, that no Union surveillance or safeguard measures are necessary, the investigation shall be terminated within a month. The Commission shall terminate the investigation in accordance with the advisory procedure referred to in Article 3(2).
3. If the Commission considers that Union surveillance or safeguard measures are necessary, it shall take the necessary decisions in accordance with Chapters IV and V, no later than 9 months from the initiation of the investigation. In exceptional circumstances, this time limit may be extended by a further maximum period of 2 months; the Commission shall then publish a notice in the Official Journal of the European Union setting forth the duration of the extension and a summary of the reasons therefor.
Article 7
1. The provisions of this Chapter shall not preclude the use, at any time, of surveillance measures in accordance with Articles 10 to 14 or provisional safeguard measures in accordance with Articles 15, 16 and 17.
Provisional safeguard measures shall be applied:
(a)
in critical circumstances where delay would cause damage which would be difficult to repair, making immediate action necessary; and
(b)
where a preliminary determination provides clear evidence that increased imports have caused or are threatening to cause serious injury.
The duration of such measures shall not exceed 200 days.
2. Provisional safeguard measures shall take the form of an increase in the existing level of customs duty, whether the latter is zero or higher, if such action is likely to prevent or repair the serious injury.
3. The Commission shall immediately conduct whatever investigation measures are still necessary.
4. Should the provisional safeguard measures be repealed because no serious injury or threat of serious injury exists, the customs duties collected as a result of the provisional measures shall be automatically refunded as soon as possible. The procedure laid down in Article 235 et seq. of Council Regulation (EEC) No 2913/92 (8) shall apply.
Article 8
1. Information received pursuant to this Regulation shall be used only for the purpose for which it was requested.
2. The Commission and the Member States, including the officials of either, shall not reveal any information of a confidential nature received pursuant to this Regulation, or any information provided on a confidential basis, without specific permission from the supplier of such information.
3. Each request for confidentiality shall state the reasons why the information is confidential.
However, if it appears that a request for confidentiality is unjustified and if the supplier of the information wishes neither to make it public nor to authorise its disclosure in general terms or in the form of a summary, the information concerned may be disregarded.
4. Information shall in any case be considered to be confidential if its disclosure is likely to have a significantly adverse effect upon the supplier or the source of such information.
5. Paragraphs 1 to 4 shall not preclude reference by the Union authorities to general information and in particular to reasons on which decisions taken pursuant to this Regulation are based. Those authorities shall, however, take into account the legitimate interest of legal and natural persons concerned that their business secrets should not be divulged.
Article 9
1. Examination of the trend in imports, of the conditions in which they take place and of serious injury or threat of serious injury to Union producers resulting from such imports shall cover in particular the following factors:
(a)
the volume of imports, in particular where there has been a significant increase, either in absolute terms or relative to production or consumption in the Union;
(b)
the price of imports, in particular where there has been a significant price undercutting as compared with the price of a like product in the Union;
(c)
the consequent impact on Union producers as indicated by trends in certain economic factors such as:
-
production,
-
capacity utilisation,
-
stocks,
-
sales,
-
market share,
-
prices (i.e. depression of prices or prevention of price increases which would normally have occurred),
-
profits,
-
return on capital employed,
-
cash flow,
-
employment;
(d)
factors other than trends in imports which are causing or may have caused injury to the Union producers concerned.
2. Where a threat of serious injury is alleged, the Commission shall also examine whether it is clearly foreseeable that a particular situation is likely to develop into actual injury.
In this regard account may be taken of factors such as:
(a)
the rate of increase of the exports to the Union;
(b)
the export capacity in the country of origin or export, as it stands or is likely to be in the foreseeable future, and the likelihood that that capacity will be used to export to the Union.
CHAPTER IV
SURVEILLANCE
Article 10
1. Where the trend in imports of a product originating in a third country covered by this Regulation threatens to cause injury to Union producers, and where the interests of the Union so require, import of that product may be subject, as appropriate, to:
(a)
retrospective Union surveillance carried out in accordance with the provisions laid down in the decision referred to in paragraph 2;
(b)
prior Union surveillance carried out in accordance with Article 11.
2. The decision to impose surveillance shall be taken by the Commission by means of implementing acts in accordance with the advisory procedure referred to in Article 3(2).
3. The surveillance measures shall have a limited period of validity. Unless otherwise provided, they shall cease to be valid at the end of the second 6-month period following the 6 months in which the measures were introduced.
Article 11
1. Products under prior Union surveillance may be put into free circulation only on production of a surveillance document. Such document shall be issued by the competent authority designated by Member States, free of charge, for any quantity requested and within a maximum of 5 working days of receipt by the national competent authority of an application by any Union importer, regardless of his place of business in the Union. This application shall be deemed to have been received by the national competent authority no later than 3 working days after submission, unless it is proved otherwise.
2. The surveillance document shall be made out on a form corresponding to the model in Annex I.
Except where the decision to impose surveillance provides otherwise, the importer's application for surveillance documents shall contain only the following:
(a)
the full name and address of the applicant (including telephone and fax numbers and any number identifying the applicant to the competent national authority), plus the applicant's VAT registration number if he is liable for VAT;
(b)
where appropriate, the full name and address of the declarant or of any representative appointed by the applicant (including telephone and fax numbers);
(c)
a description of the goods giving their:
-
trade name,
-
combined nomenclature code,
-
place of origin and place of consignment;
(d)
the quantity declared, in kilograms and, where appropriate, any other additional unit (pairs, items, etc.);
(e)
the value of the goods, cif at Union frontier, in euro;
(f)
the following statement, dated and signed by the applicant, with the applicant's name spelt out in capital letters:
‘I, the undersigned, certify that the information provided in this application is true and given in good faith, and that I am established in the Union.’
3. The surveillance document shall be valid throughout the Union, regardless of the Member State of issue.
4. A finding that the unit price at which the transaction is effected exceeds that indicated in the surveillance document by less than 5 % or that the total value or quantity of the products presented for import exceeds the value or quantity given in the surveillance document by less than 5 % shall not preclude the release for free circulation of the product in question. The Commission, having heard the opinions expressed in the Committee and taking account of the nature of the products and other special features of the transactions concerned, may fix a different percentage, which, however, should not normally exceed 10 %.
5. Surveillance documents may be used only for such time as arrangements for liberalisation of imports remain in force in respect of the transactions concerned. Such surveillance documents may not in any event be used beyond the expiry of a period which shall be laid down at the same time and by means of the same procedure as the imposition of surveillance, and shall take account of the nature of the products and other special features of the transactions.
6. Where the decision taken pursuant to Article 10 so requires, the origin of products under Union surveillance must be proved by a certificate of origin. This paragraph shall not affect other provisions concerning the production of any such certificate.
7. Where the product under prior Union surveillance is subject to regional safeguard measures in a Member State, the import authorisation granted by that Member State may replace the surveillance document.
8. Surveillance document forms and extracts thereof shall be drawn up in duplicate, one copy, marked ‘Holder's copy’ and bearing the number 1, to be issued to the applicant, and the other, marked ‘Copy for the competent authority’ and bearing the number 2, to be kept by the authority issuing the document. For administrative purposes the competent authority may add supplementary copies to form 2.
9. Forms shall be printed on white paper free of mechanical pulp, dressed for writing and weighing between 55 g and 65 g per square metre. Their size shall be 210 mm × 297 mm; the type space between the lines shall be 4,24 mm (one sixth of an inch); the layout of the forms shall be followed precisely. Both sides of copy No 1, which is the surveillance document itself, shall in addition have a yellow printed guilloche pattern background so as to reveal any falsification by mechanical or chemical means.
10. Member States shall be responsible for having the forms printed. The forms may also be printed by printers appointed by the Member State in which they are established. In the latter case, reference to the appointment by the Member State must appear on each form. Each form shall bear an indication of the printer's name and address or a mark enabling the printer to be identified.
Article 12
Where the import of a product has not been made subject to prior Union surveillance, the Commission, in accordance with Article 17, may introduce surveillance confined to imports into one or more regions of the Union. The Commission shall provide information to the Member States once it decides to introduce surveillance.
Article 13
1. Products under regional surveillance may be put into free circulation in the region concerned only on production of a surveillance document. Such document shall be issued by the competent authority designated by the Member State(s) concerned, free of charge, for any quantity requested and within a maximum of 5 working days of receipt by the national competent authority of an application by any Union importer, regardless of his place of business in the Union. This application shall be deemed to have been received by the national competent authority no later than 3 working days after submission, unless it is proved otherwise. Surveillance documents may be used only for such time as arrangements for imports remain liberalised in respect of the transactions concerned.
2. Article 11(2) shall apply.
Article 14
1. Member States shall communicate to the Commission within the first 10 days of each month in the case of Union or regional surveillance:
(a)
in the case of prior surveillance, details of the sums of money (calculated on the basis of cif prices) and quantities of goods in respect of which surveillance documents were issued during the preceding period;
(b)
in every case, details of imports during the period preceding the period referred to in point (a).
The information supplied by Member States shall be broken down by product and by country.
Different provisions may be laid down at the same time and by the same procedure as the surveillance arrangements.
2. Where the nature of the products or special circumstances so require, the Commission may, at the request of a Member State or on its own initiative, amend the timetables for submitting this information.
3. The Commission shall inform the Member States accordingly.
CHAPTER V
SAFEGUARD MEASURES
Article 15
1. Where a product is imported into the Union in such greatly increased quantities and/or on such terms or conditions as to cause, or threaten to cause, serious injury to Union producers, the Commission, in order to safeguard the interests of the Union, may, acting at the request of a Member State or on its own initiative:
(a)
limit the period of validity of surveillance documents within the meaning of Article 11 to be issued after the entry into force of this measure;
(b)
alter the import rules for the product in question by making its release for free circulation conditional on production of an import authorisation, the granting of which shall be governed by such provisions and subject to such limits as the Commission shall lay down.
The measures referred to in points (a) and (b) shall take effect immediately.
2. As regards members of the WTO, the measures referred to in paragraph 1 shall be taken only when the two conditions indicated in the first subparagraph of that paragraph are met.
3. If establishing a quota, account shall be taken in particular of:
(a)
the desirability of maintaining, as far as possible, traditional trade flows;
(b)
the volume of goods exported under contracts concluded on normal terms and conditions before the entry into force of a safeguard measure within the meaning of this Chapter, where such contracts have been notified to the Commission by the Member State concerned;
(c)
the need to avoid jeopardising the achievement of the aim pursued in establishing the quota.
Any quota shall not be set lower than the average level of imports over the last 3 representative years for which statistics are available unless a different level is necessary to prevent or remedy serious injury.
4. In cases in which a quota is allocated among supplier countries, allocation may be agreed with those of them having a substantial interest in supplying the product concerned for import into the Union.
Failing this, the quota shall be allocated among the supplier countries in proportion to their share of imports into the Union of the product concerned during a previous representative period, due account being taken of any specific factors which may have affected or may be affecting the trade in the product.
Provided that its obligation to see that consultations are conducted under the auspices of the WTO Committee on Safeguards is not disregarded, the Union may nevertheless depart from this method of allocation in the case of serious injury if imports originating in one or more supplier countries have increased in disproportionate percentage in relation to the total increase of imports of the product concerned over a previous representative period.
5. The measures referred to in this Article shall apply to every product which is put into free circulation after their entry into force. In accordance with Article 17 they may be confined to one or more regions of the Union.
However, such measures shall not prevent the release for free circulation of products already on their way to the Union provided that the destination of such products cannot be changed and that those products which, pursuant to Articles 10 and 11, may be put into free circulation only on production of a surveillance document are in fact accompanied by such a document.
6. Where intervention by the Commission has been requested by a Member State, the Commission, acting in accordance with the examination procedure referred to in Article 3(3), or, in cases of urgency, in accordance with Article 3(4), shall take a decision within a maximum of 5 working days of the date of receipt of such a request.
Article 16
Where the interests of the Union so require, the Commission, acting in accordance with the examination procedure referred to in Article 3(3) and the terms of Chapter III, may adopt appropriate measures to prevent a product being imported into the Union in such greatly increased quantities and/or on such terms or conditions as to cause, or threaten to cause, serious injury to Union producers of like or directly competing products.
Article 15(2) to (5) shall apply.
Article 17
Where it emerges, primarily on the basis of the factors referred to in Article 9, that the conditions laid down for the adoption of measures pursuant to Articles 10 and 15 are met in one or more regions of the Union, the Commission, after having examined alternative solutions, may exceptionally authorise the application of surveillance or safeguard measures limited to the region(s) concerned if it considers that such measures applied at that level are more appropriate than measures applied throughout the Union.
These measures must be temporary and must disrupt the operation of the internal market as little as possible.
The measures shall be adopted in accordance with the provisions laid down in Articles 10 and 15.
Article 18
No safeguard measure may be applied to a product originating in a developing country member of the WTO as long as that country's share of Union imports of the product concerned does not exceed 3 %, provided that developing country members of the WTO with less than a 3 % import share collectively account for not more than 9 % of total Union imports of the product concerned.
Article 19
1. The duration of safeguard measures must be limited to the period of time necessary to prevent or remedy serious injury and to facilitate adjustment on the part of Union producers. The period must not exceed 4 years, including the duration of any provisional measure.
2. Such initial period may be extended, except in the case of the measures referred to in the third subparagraph of Article 15(4) provided it is determined that:
(a)
the safeguard measure continues to be necessary to prevent or remedy serious injury;
(b)
there is evidence that Union producers are adjusting.
3. Extensions shall be adopted in accordance with the terms of Chapter III and using the same procedures as the initial measures. A measure so extended shall not be more restrictive than it was at the end of the initial period.
4. If the duration of the measure exceeds 1 year, the measure must be progressively liberalised at regular intervals during the period of application, including the period of extension.
5. The total period of application of a safeguard measure, including the period of application of any provisional measures, the initial period of application and any prorogation thereof, may not exceed 8 years.
Article 20
1. While any surveillance or safeguard measure applied in accordance with Chapters IV and V is in operation, the Commission may, either at the request of a Member State or on its own initiative, and no later than the mid-point of the period of application of measures of a duration exceeding 3 years:
(a)
examine the effects of the measure;
(b)
determine whether and in what manner it is appropriate to accelerate the pace of liberalisation;
(c)
ascertain whether application of the measure is still necessary.
Where the Commission considers that the application of the measure is still necessary, it shall inform the Member States accordingly.
2. Where the Commission considers that any surveillance or safeguard measure referred to in Articles 10, 12, 15, 16 and 17 should be revoked or amended, it shall, acting in accordance with the examination procedure referred to in Article 3(3), revoke or amend the measure.
Where the decision relates to regional surveillance measures, it shall apply from the sixth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 21
1. Where imports of a product have already been subject to a safeguard measure, no further measure shall be applied to that product until a period equal to the duration of the previous measure has elapsed. Such period shall not be less than 2 years.
2. Notwithstanding paragraph 1, a safeguard measure of 180 days or less may be re-imposed for a product if:
(a)
at least 1 year has elapsed since the date of introduction of a safeguard measure on the import of that product; and
(b)
such a safeguard measure has not been applied to the same product more than twice in the 5-year period immediately preceding the date of introduction of the measure.
CHAPTER VI
FINAL PROVISIONS
Article 22
Where the interests of the Union so require, the Commission, acting in accordance with the examination procedure referred to in Article 3(3), may adopt appropriate measures implementing legislative acts to allow the rights and obligations of the Union or of all the Member States, in particular those relating to trade in commodities, to be exercised and fulfilled at international level.
Article 23
The Commission shall include information on the implementation of this Regulation in its annual report on the application and implementation of trade defence measures presented to the European Parliament and to the Council pursuant to Article 22a of Council Regulation (EC) No 1225/2009 (9).
Article 24
1. This Regulation shall not preclude the fulfilment of obligations arising from special rules contained in agreements concluded between the Union and third countries.
2. Without prejudice to other Union provisions, this Regulation shall not preclude the adoption or application by Member States of:
(a)
prohibitions, quantitative restrictions or surveillance measures on grounds of public morality, public policy or public security, the protection of health and life of humans, animals or plants, the protection of national treasures possessing artistic, historic or archaeological value, or the protection of industrial and commercial property;
(b)
special formalities concerning foreign exchange;
(c)
formalities introduced pursuant to international agreements in accordance with the Treaty on the Functioning of the European Union.
The Member States shall inform the Commission of the measures or formalities they intend to introduce or amend in accordance with the first subparagraph.
In the event of extreme urgency, the national measures or formalities in question shall be communicated to the Commission immediately upon their adoption.
Article 25
1. This Regulation shall be without prejudice to the operation of the instruments establishing the common organisation of agricultural markets or of Union or national administrative provisions derived therefrom or of the specific instruments applicable to goods resulting from the processing of agricultural products. It shall operate by way of complement to those instruments.
2. In the case of products covered by the instruments referred to in paragraph 1, Articles 10 to 14 and Article 21 shall not apply to those in respect of which the Union rules on trade with third countries require the production of a licence or other import document.
Articles 15, 17 and 20 to 24 shall not apply to those products in respect of which such rules provide for the application of quantitative import restrictions.
Article 26
Regulation (EC) No 260/2009 is repealed.
References to the repealed Regulation shall be construed as references to this Regulation and shall be read in accordance with the correlation table in Annex III.
Article 27
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 11 March 2015.