РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
COMMISSION DECISION (EU) 2015/162
of 9 July 2014
on the State aid SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) implemented by Latvia for Parex
(notified under document C(2014) 4550)
(Only the English text is authentic)
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provision(s) cited above (1),
Whereas:
1. PROCEDURE
1.1. Previous measures in favour of Parex
(1)
On 10 November 2008 Latvia notified to the Commission a package of State aid measures in favour of AS Parex banka (‘Parex banka’), designed to support the stability of the financial system. The Commission temporarily approved those measures on 24 November 2008 (2) (‘first rescue Decision’) based on Latvia's commitment to submit a restructuring plan for Parex banka within six months.
(2)
Following requests from Latvia, the Commission approved two sets of changes to the aid measures concerning Parex banka by decisions of 11 February 2009 (3) (‘second rescue Decision’) and 11 May 2009 (4) (‘third rescue Decision’).
(3)
On 11 May 2009 Latvia notified a restructuring plan for Parex banka. By decision of 29 June 2009 (5) the Commission came to the preliminary conclusion that the notified restructuring measures constituted State aid to Parex banka and expressed doubts that such aid could be found compatible with the internal market. As a result the Commission decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty and required Latvia to provide information needed for the assessment of the compatibility of the aid.
(4)
Between 11 May 2009 and 15 September 2010, several information exchanges and discussions occurred between Latvia and the Commission concerning the restructuring of Parex banka. During that period Latvia updated the restructuring plan of Parex banka several times.
(5)
The restructuring plan envisaged a split of Parex banka into a newly established so-called ‘good bank’ named AS Citadele banka (‘Citadele’), which would take over all core assets and some non-core assets (6), and a so-called ‘bad bank’ (‘Reverta’ (7)) which kept the remaining non-core and non-performing assets. That split was implemented on 1 August 2010.
(6)
By decision of 15 September 2010 (8) (‘the Parex Final Decision’), the Commission approved the restructuring plan of Parex banka, based on commitments undertaken by Latvia authorities submitted on 3 September 2010.
(7)
By decision of 10 August 2012 (‘the Amendment Decision’) (9), the Commission approved amendments to three commitments included in the Parex Final Decision, following a request of Latvia. Those amendments: (1) extended the disposal deadline for the CIS loans (10) until 31 December 2014; (2) increased the limit of minimum capital adequacy requirements allowed for Citadele at the level of the bank and the group; and (3) allowed carry-over of previous years' unused caps on lending, whilst respecting the initial market share caps.
(8)
The Commission notes that on 5 June 2014 Latvia has exceptionally accepted this Decision to be adopted in the English language.
1.2. The formal investigation procedure
(9)
On 1 October 2013 Latvia notified a request for a further amendment to the Parex Final Decision, asking for the postponement of the deadline to divest the Wealth Management Business of Citadele (11). In the course of the assessment of that amendment request, the Commission found out that Latvia had granted State aid to Parex and Citadele over and beyond the aid measures approved by the Commission.
(10)
Between […] (12) and 4 March 2014, several information exchanges took place between Latvia and the Commission with regard to those additional aid measures. Latvia submitted information and documents on 30 October 2013, 31 January 2014 and 4 March 2014 (including a revised restructuring plan for Parex banka).
(11)
Since 11 November 2013, the Commission has also received monthly updates regarding Latvia's progress in selling Citadele, a process that had started in October 2013.
(12)
By decision of 16 April 2014 (‘the Opening Decision’) (13) the Commission informed Latvia that, having examined the information supplied by the Latvian authorities, it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘the Treaty’). In the Opening Decision the Commission also invited interested parties to submit their comments on the aid, in response to which it received one submission on 23 May 2014.
(13)
Latvia has informed the Commission that for reasons of urgency they exceptionally accept that the present Decision is adopted in the English language.
2. DESCRIPTION
2.1. The undertaking concerned
(14)
Parex banka was the second-largest bank in Latvia, with total assets of LVL 3,4 billion (EUR 4,9 billion), as of 31 December 2008. Parex banka had been founded in 1992. In November 2008 Latvia acquired 84,83 % of the bank's share capital from the two largest shareholders at a symbolic total purchase price of LVL 2 (approx. EUR 3), a State aid measure approved by the Commission through the first and second rescue Decisions. After the recapitalisation approved through the rescue Decisions, Latvia further increased its participation in Parex banka to about 95 % through the injection of an additional LVL 140,75 million which took place on May 2009, a measure which was approved by the Commission through the third rescue Decision.
(15)
In April 2009, the European Bank for Reconstruction and Development (‘EBRD’) acquired 25 % of the share capital of Parex banka plus one share. Following the split of Parex banka into a good bank and a bad bank in 2010 along with subsequent changes in the shareholding structure, the shareholders of Citadele are now Latvia (75 %) and the EBRD (25 %), while the shareholders of Reverta are Latvia (84,15 %), the EBRD (12,74 %) and others (3,11 %).
(16)
A detailed description of Parex banka up to the time of the Parex Final Decision can be found in recitals 11 to 15 of that Decision.
2.2. The aid measures approved for Citadele and Reverta
(17)
Parex banka was authorised to receive a series of aid measures, approved by the Commission in the first, second and third rescue Decisions (the ‘Rescue Decisions’) as well as in the Parex Final Decision.
(18)
The restructuring plan approved by the Commission in the Parex Final Decision provided that the rescue aid previously approved by the Commission was to be extended until the end of the restructuring period and split between Citadele and Reverta. The Parex Final Decision also approved additional restructuring aid for Reverta and Citadele. It also laid down a utilisation mechanism for the aid which had been provisionally approved through the Rescue Decisions after Parex banka was split, in regard to:
(a)
liquidity support in the form of State deposits for both Citadele and Reverta (14);
(b)
State guarantees on liabilities of Citadele and Reverta (15);
(c)
a State recapitalisation for Reverta and Citadele (16); and
(d)
an asset relief measure for Citadele (17).
3. GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
3.1. The additional measures implemented by Latvia for Parex banka, Citadele and Reverta.
(19)
Based on the report submitted on 29 August 2013 by the Monitoring Trustee (18) and documents and information submitted by Latvia since October 2013, it appeared that Latvia had put into effect the following measures without prior notification to the Commission:
(a)
on 22 May 2009, Latvia granted to Parex banka a subordinated loan of LVL 50,27 million (qualifying as Tier 2 capital) with a maturity of seven years, i.e. until 21 May 2016 (the ‘First Measure’). The maturity of that subordinated loan exceeds the maximum five-year maturity set in first rescue Decision and confirmed in the Parex Final Decision;
(b)
On 27 June 2013, Latvia granted Citadele an additional 18-month extension of the maturity (the ‘Second Measure’) of LVL 37 million of subordinated loans (out of a total of LVL 45 million held by Latvia at that time) (19). Latvia did not notify the extension of the maturity of the subordinated loans to the Commission.
(c)
In addition, since 2011 Latvia has provided Reverta with liquidity support in excess of the maximum limits approved by the Commission in the Parex Final Decision (the ‘Third Measure’), both for the base case and for the worst case scenarios (20).
(20)
Based on the information available to the Commission at the time of the Opening Decision, in regard to the First and Second Measures, the Commission had serious doubts that they could be qualified as compatible with the internal market, considering that:
(a)
in the original assessment of the compatibility of the subordinated loans granted by Latvia, a five-year maturity of the loans was deemed the minimum necessary and therefore could be found compatible on that basis and
(b)
no new arguments had been presented to justify why a longer maturity was in fact the strict minimum necessary.
(21)
Similarly, no sufficient arguments had been brought forward at the time of the Opening Decision to demonstrate the compatibility of the Third Measure.
(22)
On those grounds, the Commission initiated the formal investigation procedure pursuant to Articles 13(1) and 4(4) of Council Regulation (EC) No 659/1999 (21), in regard to the unlawful aid granted through the First, Second and Third Measures described in recital 19.
3.2. The breach of the commitment to divest the Wealth Management Business of Citadele
(23)
Latvia has also failed to comply with its commitment which is recorded in the Parex Final Decision to divest the Wealth Management Business of Citadele by 30 June 2013 without a Divestiture Trustee, or by 31 December 2013 with a Divestiture Trustee (the ‘Fourth Measure’) (22). Therefore that commitment to divest the Wealth Management Business of Citadele by those deadlines has been breached.
(24)
In the Opening Decision, the Commission concluded that the breach of the commitment described in recital 21 constitutes misuse of aid. Therefore, the Commission decided to open the formal investigation procedure for misuse of aid pursuant to Article 16 of Regulation (EC) No 659/1999.
4. COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
(25)
Following the Opening Decision the Commission received comments from one individual that did not provide elements demonstrating that he qualifies as an interested party, i.e. a party whose own interests might be affected by the measure (for example competitors or trade associations (23)), or that he acted on behalf of an interested party.
(26)
The comments received were related to alleged illegalities involving Parex banka and were not related to the First, Second and Third Measures implemented by Latvia for Parex banka, Citadele and Reverta nor to the Fourth Measure. They essentially relate to facts and information not directly relevant for the enforcement of State aid rules in the case at stake. Therefore, for the assessment carried out in the present decision they have been registered and considered as generic market information.
5. COMMENTS FROM LATVIA ON THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
(27)
Following the Opening Decision, on 26 May 2014 Latvia submitted comments intended to address the doubts raised by the Commission in regard to the compatibility of the First, Second and Third Measures, as well as the to the breach of the commitment to divest the Wealth Management Business of Citadele.
(28)
On 30 May 2014 Latvia also submitted an updated restructuring plan, in which the information and compensatory measures presented in sections 5.1 to 5.5 of this Decision were included.
(29)
After an information request from the Commission, on 23 June 2014 Latvia submitted additional elements regarding the Second Measure.
5.1. On the initial maturity of the subordinated loans exceeding the terms of the Rescue Decisions and the Parex Final Decision (the First Measure)
(30)
In its comments of 26 May 2014, Latvia argues that the adoption of the First Measure was necessary to allow Parex banka to comply with the applicable regulatory solvency requirements and so prevent an irremediable collapse of the fragile, largely interconnected and interdependent Latvian banking system.
(31)
Latvia submits that at the time of the adoption of the first rescue Decision the Latvian authorities had limited information on the actual financial situation of Parex banka and the quality of its assets. Therefore, in its initial request to the Commission for the approval of the State aid measures, Latvia undertook to grant subordinated loans with five years maturity, as that maturity was the minimum required for subordinated loans to qualify as Tier 2 capital pursuant to the relevant provisions of Latvian law.
(32)
Latvia further states that, in order to better evaluate the financial position of Parex banka, it instructed PricewaterhouseCoopers to perform a due diligence of Parex banka, which was completed on 26 January 2009, after the adoption of the first rescue Decision.
(33)
At the same time, Latvia underlines the fact that the market situation in 2008-09 was very dynamic and the quality of loans was deteriorating faster than expected. That worsening situation was reflected by and resulted in the adoption by the Commission of three rescue decisions for Parex banka and the submission by Latvia of several versions of the restructuring plan for Parex banka, the latest being that notified on 11 May 2009 (the ‘2009 Restructuring Plan’).
(34)
In that context, Latvia explains that the assumptions and projections contained in the Rescue Decisions became quickly outdated, due to the rapid changes in the economic environment mainly driven by the global financial crisis and the decrease of market confidence in Parex banka. Latvia thus concluded that a maturity of five years for the subordinated loans granted by Latvia to Parex banka would no longer be sufficient for the purpose of stabilizing the fragile Latvian banking system. Indeed it turned out that Parex banka, a systemic bank at that time, needed to receive subordinated loans with maturity of more than five years to fulfil its solvency requirements and in particular to meet applicable capital adequacy requirements.
(35)
Under the regulatory framework (based on Basel II standards (24)) applicable to Parex banka at the time of the issuance of the subordinated loans only 80 % of the five-year loans of LVL 50,27 million (i.e. only LVL 40,22 million) would have qualified as Tier 2 capital. In particular, for regulatory purposes a cumulative discount (or amortization) factor had to be applied annually to the amount of subordinated loans to reflect the diminishing value of those instruments as positive components of the regulatory capital. As a result, a five-year loan at inception is only eligible for 80 % of its amount for capital adequacy purposes; for 60 % at the beginning of year two; and so on.
(36)
That submission is further substantiated by Latvia through comparative calculations showing that, if the subordinated loans had been granted by Latvia for a term of five years only, they would not have been fully eligible as Tier 2 capital since their inception.
(37)
Setting the maturity of subordinated loans granted by Latvia to Parex banka at seven years turned out to be necessary to allow the whole amount of LVL 50,27 million subordinated loans granted by the State to qualify as Tier 2 capital over the period 2009-10 as so to allow Parex banka to meet its target capital adequacy ratio. Table 1 illustrates the amounts of eligible Tier 2 capital held by Parex banka at the end of each year based on the term of subordinated loan of LVL 50,27 million issued in May 2009.
Table 1
The term of subordinated loan issued in May 2009 and its qualification as Tier 2 (LVL millions)
Maturity Term
2009
2010
2011
5-year loan
40,22
30,16
20,11
6-year loan
50,27
40,22
30,16
7-year loan
50,27
50,27
40,22
8-year loan
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvia explains that on 9 June 2009 Nomura International (appointed by Latvia in March 2009 to organise the sale of Parex banka) presented to the Latvian authorities a sale strategy for Parex banka with a very aggressive timetable, planning for the sale process to be completed in 2010. Therefore, it was necessary for Parex banka to remain fully compliant with applicable capital requirements at least until the end of 2010.
(39)
Finally, Latvia argues that, if the maturity of the subordinated loan had been five years only, the 2009 Restructuring Plan should have included other measures aimed at strengthening otherwise the capital adequacy of Parex banka (e.g. injections of fresh equity, immediate extension of the subordinated loans etc.). In the absence of such measures depositors would have been left unprotected and the stability of the Latvian financial system would have been significantly threatened.
5.2. On the un-notified maturity extension of the subordinated loans (the Second Measure)
(40)
In regard to the Second Measure, Latvia submits that the further extension of the subordinated loan maturity was necessary due to regulatory changes which occurred in 2013. In particular, on 1 March 2013, Citadele was informed by the Latvia's Financial and Capital Market Commission (‘FCMC’) that the Group's capital adequacy ratio was required to reach 10 % minimum in absolute terms by the end of 2013, whereas the recommended ratio for addressing existing and potential risks was […]. Prior to March 2013, the minimum required capital adequacy ratio had been 8,4 %.
(41)
Latvia submits that the Second Measure was adopted in good faith, as the Latvian authorities considered that Measure as being in line with the market economy investor principle, and as it does not result in pecuniary losses of the State.
(42)
Latvia further declares that at the time of the adoption of the Second Measure, it along with Citadele considered in good faith that the possibility of the maturity extension of the subordinated loan in question had been provided for under the relevant Commission Decisions and the Restructuring Plan.
(43)
Latvia argues that any market investor, being in the position of the majority shareholder of Citadele, would have made its best efforts to maintain, to the extent possible, the value of its investment and would have been inclined to adopt and implement the measures necessary in order to prevent the book value of its shareholding from being diminished as a result of the bank failing to meet its capital requirements. Had Citadele failed to comply with the more stringent capital adequacy requirements imposed by the FCMC at that time, the bank's stability, viability and marketability would have been jeopardized, ultimately affecting possibility of a sale in good financial conditions.
(44)
Latvia also presents a counterfactual scenario, in which the Second Measure had not been granted. In that counterfactual scenario the recommended capital ratio would have not been met, as the capital adequacy ratio would have been below 9,3 % at 31 December 2013 compared to the minimum required of 10 %.
(45)
Latvia also argues that alternative measures to strengthen the capital adequacy of Citadele (i.e. a capital increase or issuance of new subordinated loans) were not feasible. More specifically, it states that it would have been impossible for Citadele to obtain subordinated loans from third party investors in 2013 given the commitment of the Latvian authorities to divest Citadele within a short timeframe (i.e. by 31 December 2014). Uncertainty regarding the potential acquirer and its future strategy would have prompted subordinated loan providers to demand a put option on any subordinated loan granted by them to Citadele (change of control clause) (25). It effectively would have meant that the actual maturity of such subordinated loans at issuance would have been considered of less than five years and hence the loans would have not qualified as Tier 2 capital.
(46)
In response to an information request from the Commission as to whether Latvia had approached the EBRD regarding a possible extension by it of the maturity of subordinated loans regarding Citadele, the Latvian authorities provided a submission on 23 June 2014. In it, they confirm that before they granted the Second Measure they did not approach the EBRD to propose to the latter to extend the maturity of subordinated loans it held. In that context, they reiterate that the Second Measure had to be adopted in order to prevent Citadele's impending breach of the new, more stringent, capital requirements.
(47)
Latvia argues that it had to proceed with the extension of the maturity term of the subordinated debt it held in Citadele without delay and did not negotiate a comparable extension in relation to the subordinated debt also held by the EBRD.
(48)
Latvia submits that its decision in that regard was shaped by the following three points.
(a)
The necessity of addressing effectively the impending breach of the new capital requirements: Citadele had calculated its needs for qualifying Tier 2 capital and had concluded that, in contrast to the adoption of the Second Measure which would involve a maturity prolongation of 18 months, any potential maturity change to the subordinated debt in which the EBRD was also a party would have required a considerably longer extension. That difference was due to the fact that the principal of that loan was lower and consequently its impact on the capital position of Citadele would have been significantly lower. Latvia also states that an extension of the subordinated debt held by the EBRD would have presupposed negotiating with the EBRD in that respect. Furthermore, in view of differences as to the governing law and of the overall requisite legal structure that would have to be put in place extending the subordinated loan to which the EBRD was also a party while at the same time extending a part of the subordinated debt held by Latvia alone would have required convoluted legal arrangements.
(b)
Latvia underlines that at the time of the extension, it also considered that a maturity extension of the subordinated debt held by the EBRD would render the divestment of Citadele more burdensome, as more interrelated contracts on the subordinated debt would exist at the time of the sale. It considered that such a possibility would complicate the sale of Citadele as it could have repercussions on the relevant closing conditions and could probably increase the relevant transactional costs.
(c)
Furthermore, Latvia notes that the EBRD's status vis-à-vis Citadele could have made it a more complex decision for the EBRD to consent to the extension. It states in its submission of 23 June 2014 that it firmly believed that, in principle, the EBRD would have been inclined to agree to the maturity prolongation of the relevant instrument. However, it also acknowledges that the EBRD's position differed from Latvia's in that the latter was the majority shareholder of Citadele and in that capacity it could exercise decisive influence over the sale process and could negotiate various options with respect to the payment of the subordinated loans with the bidders. Therefore, Latvia recognized that the EBRD's lack of control over the sale of Citadele could have constituted a disincentive for extending the maturity term of the respective loan or in any event lead to lengthy negotiations.
5.3. Regarding the un-notified liquidity support granted to Reverta (the Third Measure)
(49)
Latvia and Reverta recognize that since December 2010 the liquidity support granted by Latvia to Parex banka (and then to Reverta) has exceeded the authorized liquidity cap set forth in recital 55 of the Final Parex Decision. The Opening Decision indicated that the outstanding liquidity support to Reverta as of 31 December 2013 was LVL 362,52 million, which exceeded by LVL 55,52 million the LVL 307 million liquidity cap set forth for the ‘worst case’ scenario.
(50)
Latvia contends that the Commission had originally authorized in the Final Parex Decision the conversion into capital of LVL 218,7 million liquidity support to Parex banka. That amount to be converted was later reduced in the Amended Decision to LVL 118,7 million. Had LVL 118,7 million of liquidity support been converted into capital, then the liquidity support would have been reduced and would have complied with the authorized limits. However, only LVL 49,5 million out of LVL 118,7 million of liquidity support were actually converted into capital. That factor is brought forward by Latvia as the main cause for the excessive level of liquidity.
(51)
In addition, Latvia contends that the excess support was also caused by delays in cash generation compared to rates of cash generation envisaged at the time of the Parex Final Decision. Bad debtors have delayed payments and hence cash recovery has been delayed by about two years. Latvia considers that phenomenon to be temporary and expects the excessive liquidity support to cease in the years 2015-16.
(52)
Nevertheless, Latvia and Reverta recognize the deviation from the authorized aid amounts resulting from the difficulties they encountered in appropriately allocating the State support between the authorized liquidity support and capital contributions following the adoption of the Amendment Decision.
(53)
Further the Latvian authorities explain that had the banking license of Parex banka (now Reverta) been maintained, Latvia would have had to inject more capital into Parex banka than was originally envisaged (indeed the minimum level of capital required under the solvency rules was more than the maximum capital support of LVL 218,7 million authorized by the Final Parex Decision). On the basis of the original restructuring plan submitted to the Commission, the economic value realized from asset disposals and the conversion of LVL 218,7 million would have been insufficient for Parex banka (Reverta) to comply with the regulatory capital adequacy requirements.
(54)
Therefore, had the licence been maintained, Parex banka (Reverta) would have needed additional capital. Following the withdrawal of the banking license, the level of additional aid was limited to the amount necessary for the winding down process.
(55)
According to Latvia, it was no longer necessary to convert further liquidity support into capital after 31 December 2011 because the banking licence of Reverta had been withdrawn. Latvia had communicated its plan not to convert liquidity support into capital to the Commission after 31 December 2011 during exchanges preceding the adoption of the Amendment Decision, though it did not confirm its intention to actually do so and did not expressly identify and share with the Commission the technical consequences of the non-conversion. In particular, Latvia did not mention that as a result of their ‘non-conversion’ into capital the funds that had already been granted as liquidity support would not fall as fast as they were required to do by the Final Parex Decision.
(56)
Since only LVL 49,5 million of liquidity support had been actually converted into capital by 31 December 2011 and LVL 69,2 million of liquidity support was not converted into capital, the level of liquidity support remained higher than approved by approximately the same amount.
(57)
According to Latvia, keeping the liquidity support and avoiding converting it into capital was therefore the least onerous measure for the Latvian authorities and in fact reduces the State aid to the minimum necessary.
(58)
Latvia and Reverta confirm than Reverta no longer needs ‘fresh money’. Given the lower amount of liquidity support converted into capital, Latvia expects that Reverta will retain LVL [300-350] million in liquidity support at the end of 2014, LVL [250-300] million at the end of 2015, and LVL [200-250] million at the end of 2016 and 2017 (upon liquidation of Reverta). According to Latvia that liquidity support will therefore exceed the originally authorized cap, because: (i) less liquidity support has been converted into capital; and (ii) the running off of Reverta is expected to yield fewer cash proceeds than initially planned.
(59)
Following the new cash projection reflecting the difficulties in the assets recovery Latvia expects Reverta to have a negative capital position of LVL [250-300] million at the end of the liquidation process (31 December 2017).
5.4. On the commitment to divest the Wealth Management Business (the Fourth measure)
(60)
Latvia started the sale process of Citadele in 2011, to respect the commitments it had undertaken which were recorded in the Final Parex Decision. The first sale attempt was undertaken with Nomura International as advisor but due to significant turmoil in the Eurozone caused by the economic and financial crisis in Greece, as well as collapse of Snoras and Krajbanka in Lithuania and Latvia, that attempt was not successful.
(61)
In addition, in February 2013 Latvia ordered a specific study by an independent expert […] on, inter alia, the impact of the sale of the Wealth Management Business at the date specified in the commitments. The expert demonstrated that the value of the two single entities (Wealth Management Business and the remaining part of Citadele) was worth less than the value of Citadele as a whole. As a consequence, depriving Citadele of its Wealth Management Business would diminish the book value of the bank and would thus impair shareholders' value. Through different projections the expert demonstrated that without the Wealth Management Business the bank's ‘operating profit would tumble, […]’ and that its […] would have deteriorated.
(62)
According to Latvia, on the basis of the expert's study, the divestment of the Wealth Management Business separately from the rest of Citadele within 2013 would have impaired the viability of Citadele, and consequently, its marketability. It would have significantly reduced the bank's ability to attract private players to invest in Citadele at a reasonable price. Therefore, a second sales process for the whole Citadele commenced in 2013 with the assistance of Société Générale and Linklaters LLP as external advisors. The two sale methods currently being contemplated are a Merger & Acquisition (‘M&A’) or an Initial Public Offering (‘IPO’).
5.5. Compensatory measures proposed by Latvia
(63)
In order to ensure the compatibility with the internal market under the Union State aid rules of the additional aid measures granted by Latvia to Parex banka, Citadele and Reverta through the First, Second and Third Measures, as well as the failure to divest the Wealth Management Business of Citadele by the committed deadline (the Fourth Measure), Latvia has proposed a series of commitments which are set out in recitals 64 to 73.
5.5.1. Deadline for the sale of Citadele and for the divestment of the Wealth Management Business
(64)
Latvia and Citadele undertake to apply their best efforts to obtain as soon as possible and in any event before […] binding bids for the sale of the entire stake of the Republic of Latvia in Citadele (including the Wealth Management Business). The sale shall be completed by […]at the latest. It shall be let to the discretion of the Republic of Latvia (and its advisor) to decide what the appropriate structure and modalities of the sale transaction are (e.g. a trade sale or IPO), as long as the Republic of Latvia eventually divests its entire stake in Citadele by […]at the latest. In case of an IPO, the Republic of Latvia commits to agree on a binding prospectus with the FCMC by […].
(65)
Latvia and Citadele also commit that a divestiture trustee will be appointed if, by […], no binding bids have been received or, in case of an IPO, having the same objective, no prospectus has been agreed with the FCMC. In such case the Republic of Latvia will take the necessary steps so as to ensure that the divestiture trustee is appointed and is operational as of […]. It is understood that the financial advisor for the sale of Citadele could also be appointed as divestiture trustee as of […]. If a divestiture trustee is appointed, Latvia and Citadele commit to receive binding and irrevocable for all parties bids by […]and enter into a binding and irrevocable agreement for the sale of the full stake of the Republic of Latvia in Citadele by […], to be closed by […]at the latest.
(66)
Further Latvia and Citadele commit that as of […] Citadele will […] new business and the remaining business of Citadele will […], if the Republic of Latvia has not entered by […]into a binding and irrevocable agreement, providing for the closing of the sale by […] of the full stake of the Republic of Latvia in Citadele, or if the IPO does not allow for the Republic of Latvia to sell its entire stake in Citadele by […].
(67)
Latvia and Citadele commit to close the sale and purchase transaction for the sale of the full stake in Citadele of the Republic of Latvia by […]. If the sale of that stake has not been completed by […], they commit that Citadele will […] new business and the remaining business of Citadele will be […].
(68)
If Citadele is […] in any of the events mentioned in recitals 64 to 67, any parts of the business of Citadele, for which there is an interest of third parties, can be sold and transferred by the Republic of Latvia and/or Citadele to such a third party (without prejudice to the principles […] and no new State aid).
5.5.2. Further reduction of the amount of the authorized capital contributions
(69)
As regards Reverta, the Amendment Decision authorized the conversion into capital of State deposits and interest (the liquidity support) for the total amount of LVL 118,7 million. Because until now only LVL 49,5 million of liquidity support has been converted into capital, Latvia proposes to immediately and permanently reduce the maximum total amount of capital that can be provided to Reverta by Latvia to LVL 49,5 million, from LVL 118,7 million previously.
5.5.3. Commitment to enhance burden-sharing measures by preventing any cash outflows to Reverta's Legacy Subordinated Creditors
(70)
Latvia acknowledges that enhanced burden-sharing measures are necessary to ensure the compatibility of the First, Second and Third Measures with the internal market. Such measures would ensure, inter alia, that no third parties unduly benefit from the additional State aid provided to Reverta and Citadele.
(71)
For that purpose Latvia commits to enhance previous burden-sharing commitments by bailing-in the former majority shareholders of Parex banka, their affiliates, and other creditors (the ‘Legacy Subordinated Creditors’) that had granted subordinated loans (the ‘Legacy Subordinated Loans’).
(72)
Reverta has exceeded the liquidity amounts authorized by the Final Parex Decision in part due to the payment of interest on the Legacy Subordinated Loans. Had Reverta not paid such interest or had the Legacy Subordinated Loans been written down immediately following the Parex Final Decision, Latvia might not have had to implement the First, Second and Third Measures to the extent they were actually undertaken.
(73)
In light of the foregoing, Latvia offers to clarify and strengthen its commitments as regards the principal and interest due in respect of the Legacy Subordinated Loans as follows:
(a)
Citadele and Reverta (formerly Parex banka) as well as their affiliated undertakings shall not pay any interest, dividends or coupons on existing capital instruments (including preference shares, B shares, and upper and lower tier-2 instruments) (either due or accrued) or exercise any call rights in relation to the same, to any subordinated debtholders or shareholders, who are not strictly the Latvian State or the EBRD, until and unless the State aid to Reverta and/or Citadele has been fully repaid and unless there is a legal obligation to do so. To the extent such legal obligations exist, Latvia undertakes to remove them as soon as possible (and in any event by 30 April 2015 at the latest).
(b)
Latvia also commits not to repay any outstanding debt (principal) of the Legacy Subordinated Loans (unless and until all State aid to Reverta/Citadele is fully repaid), which will be either:
i.
subject to a binding order that no payments under the Legacy Subordinated Loans shall become due and payable; or
ii.
converted into non-voting Tier 1 capital; or
iii.
written down;
to the extent necessary to cover the negative net asset value of Reverta, and provided a legal base is available.
c)
Latvia will undertake all necessary measures to ensure that any legal provisions needed to comply with the commitments above are put in place by 30 April 2015 at the latest.
5.6. Reaction of Latvia to the third party comments
(74)
On 6 June 2014, Latvia submitted its response in relation to the third party comments received by the Commission. Latvia asserts that the allegations brought forward by the comments are unsubstantiated and of no relevance in relation to the Opening Decision. Latvia rejects the allegations of the third party and requests that they are disregarded by the Commission.
6. ASSESSMENT
6.1. Existence of State aid following the new measures
(75)
According to Article 107(1) of the Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market
(76)
The qualification of a measure as State aid requires the following conditions to be met cumulatively: (a) the measure must be financed through State resources; (b) it must grant a selective advantage liable to favour certain undertakings or the production of certain goods; (c) the measure must distort or threaten to distort competition and have the potential to affect trade between Member States.
6.1.1. The First Measure
(77)
The fact that the granting by Latvia of subordinated loans to Parex banka entailed State aid was established in the first rescue Decision, when the Commission approved the issuance of subordinated debt with a five-year maturity as a compatible aid measure. The Commission decided at that time that a market economy investor would not have granted subordinated debt with a five-year maturity (26).
(78)
The subordinated loans which were in fact granted by Latvia in favour of Parex banka were identical to the measure which had been approved by the Commission except for the fact that they had a longer maturity, which generated an additional advantage for Parex banka.
(79)
Subordinated debt with a seven-year maturity would give the borrower a greater advantage than subordinated debt with five-year maturity since the risk for an investor of any given investment increases as the maturity of the investment is extended. When the subordinated debt with a seven-year maturity was granted, it would have been even less likely for a market economy investor to grant the subordinated debt under those extended terms than it would have been for it to have done so for five years. For that reason, the longer maturity of the subordinated debt represented an additional advantage for Parex banka compared to the form of the subordinated debt that was approved in the Rescue Decisions and the Parex Final Decision. Since all the other requirements for State aid to be present had already been established in the first rescue Decision, the First Measure represents additional State aid.
6.1.2. The Second Measure
(80)
On 27 June 2013 Latvia granted an additional 18-month extension of the maturity of LVL 37 million of subordinated loans to Citadele (out of the total of LVL 45 million held by Latvia at that time).
(81)
In the Opening Decision, in absence of further arguments, the Commission assessed that such a maturity extension would not have been granted by a market economy investor, as it presented additional risks compared to the previously existing form of the subordinated loans. Therefore, the Commission considered that the longer maturity of the subordinated debt represented an additional advantage granted by the State to Citadele compared to the form of the subordinated debt that was approved in the Rescue Decisions and the Parex Final Decision, and thus additional aid.
(82)
Latvia has submitted that a market investor would have rationally opted to take specific measures to maintain the capital adequacy of the bank to preserve the value of its investment. It therefore contends in essence that the Second Measure conferred no advantage on Citadele because the provision of additional support was in line with the market economy operator principle.
(83)
The Commission does not contest that the market economy operator principle is applicable to a transaction such as the Second Measure. However, it recalls that the Union Courts have underlined that if a Member State relies on that test during the administrative procedure, it must, where there is doubt, establish unequivocally and on the basis of objective and verifiable evidence that the measure implemented falls to be ascribed to the State acting as shareholder and that, in that regard, it may be necessary to produce evidence showing that the decision is based on economic evaluations comparable to those which, in the circumstances, a rational private investor in a situation as close as possible to that of the Member State would have had carried out, before making the investment, in order to determine its future profitability (27).
(84)
Against that background, the Commission considers that the claim of Latvia to have acted in line with the market economy operator principle has not been substantiated with underlying arguments and with a detailed analysis.
(85)
In the first place, no evidence has been provided to the Commission that Latvia carried out a valuation of its investment in Citadele contemporaneously with its decision to implement the Second Measure. A market investor acting as a shareholder would have assessed the value of Citadele to establish the present value of its investment in that bank before (and so without) and after the implementation of the Second Measure and would have compared those two values. The Commission considers that a profit-guided market investor would have started by establishing the present value of its investment in the bank and then would have ascertained if the current value of that investment would be protected by the additional maturity extension of the subordinated loans. If the result of that examination showed that the value could have been protected or even increased, then, as a second step, a profit-driven market investor would have compared the opportunity cost of safeguarding (or even increasing) the value and the difference in value.
(86)
If Latvia had engaged in such analysis, Latvia should have demonstrated that the granting of the prolonged maturity was an effective measure to at least safeguard the value of the investment and then should have demonstrated that the opportunity cost of providing such measure was less than the increase of value. Only if the opportunity costs of providing the additional maturity were less than the value preservation resulting from the Second Measure could the Commission can accept that Latvia has acted in line with the market economy operator principle. However, Latvia has provided neither a contemporaneous assessment of the value of the investment nor an analysis demonstrating that the opportunity costs of providing the additional maturity were less than the value preservation resulting from the implementation of the Second Measure.
(87)
For that reason, the Commission considers that the Second Measure cannot be considered to be in line with the behaviour of a market economy operator finding itself in a comparable position to that of Latvia in June 2013.
(88)
In the second place and in any event, established principles for the application of the market economy operator principle require the comparison with the behaviour of a rational private investor to be made in a situation which is as close as possible to that of the Member State (28). In consequence, when assessing the value of its investment in Citadele, Latvia should have taken into consideration the commitments recorded in the Parex Final Decision relating to the sale of Citadele. In June 2013, at the time the Second Measure was implemented, those commitments included obligations to divest Citadele by 31 December 2014 and also to divest Citadele without the Wealth Management Business (since the Wealth Management Business had to be divested separately if it had not been sold by 30 June 2013). Considering that on 27 June 2013, when the maturity extension was granted, no buyer had been found for the Wealth Management Business, a private investor's conclusion would have been that it was not possible to sell the Wealth Management Business together with Citadele by the deadline of 30 June 2013 established by the Parex Final Decision, and therefore the two entities had to be sold separately.
(89)
Moreover, a private shareholder of the bank in a situation as close as possible to that of the Member State would have had no grounds to assume that the fulfilment of those commitments would be waived or postponed, since any such modifications were subject to the Commission's approval. Therefore, when establishing the value of the investment in June 2013, there could be no expectation that those obligations would be irrelevant as it could not be assumed that the Commission would approve any modification of either obligation prior to the period within which Latvia had committed to execute them.
(90)
In consequence, for the purpose of deciding whether or not to grant the prolonged maturity, the parameters for assessing the value of Latvia's investment in Citadele in June 2013 must include the commitments that are recorded in the Parex Final Decision. Latvia has failed to provide evidence that it took all those parameters into consideration or that the value of its investment at that moment which would result from taking them into consideration is more than the opportunity cost of providing the maturity extension. For that reason also, the Commission considers that the Second Measure cannot be considered to be in line with the behaviour of a market economy operator finding itself in a comparable position to that of Latvia in June 2013.
(91)
In the third place, even if Latvia had carried out a sufficiently detailed analysis of the Second Measure as a means of preserving the value of its investment in Citadele as of June 2013 and even if it had factored into such an analysis the constraints which a market economy operator would have taken into account arising from the impending sale of Citadele and the separate divestment of the Wealth Management Business, the assertions of Latvia as to the costs of the Second Measure and the level of value of the investment in Citadele supposedly preserved by that measure are not plausible.
(92)
On the one hand, while Latvia submits that the Second Measure did not involve any costs for the State, that claim is not supported by any further details or by evidence regarding the cost assessment performed by Latvia at the time the Second Measure was granted. Such an analysis of the opportunity costs and any other type of costs linked to the Second Measure would have been a prerequisite for a private investor seeking to make a rational decision on whether to extend the maturity of the subordinated loan. The absence of a cost evaluation leads the Commission to conclude that a private investor would not have been able to assess the desirability of the Second Measure in terms of profit maximisation.
(93)
On the other hand, while Latvia submits that the Second Measure preserved the value of Latvia's investment in Citadele, that claim is not borne out by the characteristics of the investment in Citadele held by the Member State as of June 2013. The Commission notes that for a profit-driven investor the current value of an investment is dependent on the prospect of future income streams from that investment (in the form of, for example, dividends) in combination with the capital value of that investment at that moment in time (which can be derived, for example, from the price which a purchaser would pay for the shareholder's investment at that moment or from the time-discounted value of the price which a purchaser would pay for the shareholder's investment in the future). All of the indices available to the Commission point to the value of Latvia's investment in Citadele in June 2013 having been low, if it had a positive value at all.
(94)
As regards possible future income streams from Latvia's investment in Citadele, no evidence has been provided indicating that in June 2013 shareholders could expect any dividends from Citadele at any point in the foreseeable future. Any assessment by a private shareholder of the bank in a situation as close as possible to that of the Member State of expected revenues from dividends distribution would have been linked to the obligation to divest Citadele by 31 December 2014. Moreover, the study described in recital 61 established that Citadele without the Wealth Management Business would become loss making, a conclusion which further reduced the prospect of benefit from any dividends distribution given that as of 27 June 2013 a market economy operator would have had to assume that Citadele and the Wealth Management Business would be divested separately.
(95)
As such, when the maturity extension was provided, there was no evidence that Citadele would be able (considering its expected profits and capital ratio) to distribute dividends before 31 December 2014, since the 10,3 % capital ratio planned to be achieved for 31 December 2013 would only barely exceed the required minimum capital ratio of 10 % and would be far below the […] % capital ratio recommended by the FCMC to address existing and potential risks for Citadele. Therefore, a private investor would have taken into consideration that as of June 2013 there was a low probability that shareholders could have expected any dividends distribution from Citadele in the foreseeable future.
(96)
As regards the capital value of Latvia's investment in Citadele in June 2013, the study submitted by the Latvian authorities which is described in recital 61 and which was drawn up in February 2013 shows that Citadele would have been negatively affected by the separate divestment of the Wealth Management Business. A private investor in a situation which is as close as possible to that of Latvia in June 2013 would have taken into account the fact that about four months earlier an independent expert had established that the sale value of Citadele without the Wealth Management Business would be lower than that of the two entities combined. As a result, such a private investor would have needed compelling reasons in terms of risk-adjusted return maximisation to take additional risks by granting the extension of the maturity of the subordinated loans. However, Latvia has provided no evidence of such compelling reasons for a market economy operator to assume those additional risks at that time. As such, even if the maturity extension was provided, there was no evidence that Citadele without the Wealth Management Business could be sold at […] which leads the Commission to conclude that in June 2013 Latvia did not have […] in its investment to be preserved which was […] for providing the Second Measure.
(97)
Those further reasons also lead the Commission to consider that the Second Measure cannot be considered to be in line with the behaviour of a market economy operator finding itself in a comparable position to that of Latvia in June 2013.
(98)
In the fourth and final place, the Commission also notes that the EBRD, which in June 2013 was the only other shareholder of Citadele apart from the Latvian State, did not prolong the maturity of its outstanding subordinated loan to Citadele and that Latvia never approached the EBRD to discuss the latter's participation in the Second Measure, as explained in recitals 46 to 48. That absence of any attempt to discuss sharing the burden of the cost of the Second Measure if that measure was to be a means to preserve the value of investments in Citadele is an additional indication that the Second Measure was not in line with the requirements of the market economy operator principle.
(99)
In that regard, the Commission first recalls that according to the letter of the FCMC, Citadele had 10 months (1 March to 31 December 2013) to comply with the new capital adequacy ratio. In that context, the Commission considers that a majority shareholder would have exploited the entire 10-month period in order identify an adequate solution to meet the new capital requirement which minimised its own costs. As such, Latvia's argument regarding the facilitation of the sale of Citadele does not explain why the Second Measure was adopted without any approach to the minority shareholder of Citadele within 4 months of the FCMC letter rather exploiting more of the period of up to 10 months that could have been taken.
(100)
Furthermore, even if the participation of the EBRD in a maturity extension would have involved a measure with characteristics different from those of the Second Measure, Latvia does not provide any evidence that such a different measure including the EBRD would have been less effective than the Second Measure or that it would have been more costly to the majority shareholder compared with the costs of the Second Measure itself.
(101)
As for Latvia's argument that an extension by the EBRD of the maturity of its subordinated loan would have led to additional burdens at the time of the sale of Citadele, the Latvian authorities have not produced any element to show that such an extension would in fact have created such additional costs. No specific study of the costs of divestment of Citadele after the Second Measure compared with the costs of a hypothetical sale of Citadele after an extension in which the EBRD participated has been carried out to justify Latvia's assertion that there would have been additional burdens. The Commission considers that any private operator considering how to preserve the value of its investment in Citadele would at least be able to point to a contemporaneous evaluation of what were in relation to a subsequent sale those alternate costs of having the minority shareholder in Citadele extend the duration of its subordinated loans to that bank.
(102)
Finally, as noted in recital 48(c), Latvia explains that it believed that the EBRD would have been willing to extend the maturity of its loans to Citadele. In that situation, even if the EBRD's involvement would have led to more complexity, the Commission considers that a private majority shareholder which was contemplating extending the maturity of its own existing subordinated debt in favour of Citadele would have at least made an approach to the minority shareholder which was also a holder of subordinated debt of Citadele to see if the latter would have either: (i) shared the costs of the additional support to Citadele by extending its own loans' maturity date; or (ii) entered into some alternative arrangement directly with the majority shareholder to defray the costs of the Second Measure to the majority shareholder. Within the application of the market economy operator principle the Commission cannot accept that a majority shareholder of a company would have accepted all of the cost of protecting the value of all investments in that company and thereby have protected the value of the investment of a minority shareholder without even approaching the latter to seek a contribution from it.
(103)
In view of each of those factors, the absence of any approach to the EBRD in the period between 1 March 2013 and 27 June 2013 is a further indication that the Second Measure was not conducted in compliance with the requirements of the market economy operator principle.
(104)
For each of the four reasons set out in recitals 85 to 103, it has not been established unequivocally and on the basis of objective and verifiable evidence that the Second Measure is to be ascribed to the Member State acting as private shareholder. In those circumstances, the Commission cannot accept that Citadele could, in circumstances which correspond to normal market conditions, obtain the same advantage as that which has been made available to it through State resources in the form of the Second Measure.
(105)
Latvia has implemented the Second Measure for Citadele which is and will be active on markets open to international competition. Therefore any advantage from State resources would affect competition in the banking sector and have an impact on intra-Union trade. Furthermore, that measure is selective as it solely benefits Citadele. It is financed through State resources. In June 2013 as explained by Latvia in recital 45 a third-party market economy operator would not have granted a measure similar to the Second Measure on comparable terms. The Commission therefore confirms its previously provisional assessment from the Opening Decision that the Second Measure represents additional State aid.
6.1.3. The Third Measure
(106)
With regard to the liquidity support granted to Reverta, it was initially approved as part of the compatible State aid measures approved in the first rescue Decision, in the form of State deposits. At that time, the Commission noted that Parex banka lacked liquid collateral and that Latvia had deposited the funds, taking into account the bank's liquidity needs, when no market investor was willing to provide liquidity in view of the fragile situation of Parex banka (29).
(107)
Following the Parex Final Decision (and the split into a good and a bad bank) the liquidity aid was subsequently transferred to Citadele and Reverta. The former has already repaid in full its share of the liquidity support. Reverta was required to limit the amounts of liquidity support it received, as set out in recital 19(c). However, the amount of liquidity support actually granted to Reverta exceeds even the levels foreseen for the worst case scenario which was approved in the Parex Final Decision. That additional liquidity support provides a supplementary advantage for Reverta compared to the aid approved by the Rescue Decisions and Parex Final Decision. Latvia has not claimed that it operated as a market lender in providing such liquidity nor has it presented any elements which would allow the Commission to conclude that Reverta could, in circumstances which correspond to normal market conditions, obtain the same advantage as that which has been made available to it through State resources in the form of the Third Measure. None of the other features of the liquidity support apart from its quantity have been altered and so the Commission concludes that the measure constitutes State aid.
(108)
On the basis of recitals 106 and 107, as the increased liquidity support clearly represents an additional advantage compared to the approved aid measures, it therefore represents additional aid (as all of the other criteria under Article 107(1) of the Treaty are still in place).
6.2. Legal basis for the compatibility of the new additional aid
(109)
Article 107(3)(b) of the Treaty empowers the Commission to find that aid is compatible with the internal market if it serves ‘to remedy a serious disturbance in the economy of a Member State’.
(110)
Given the systemic importance of Parex banka (which was a leading bank in Latvia) and the significance of its lending activities for the Latvian economy at the time of the approval of the aid measures, the Commission accepted that the failure to address the bank's difficulties would have entailed serious consequences for the Latvian economy.
(111)
In the Rescue Decisions and the Parex Final Decision, the aid measures approved for Parex banka were therefore assessed under Article 107(3)(b) of the Treaty, as well as on the basis of the Communications (30) adopted in the context of the financial crisis that were in force at the time the aid was granted.
(112)
The Commission considers that the same legal basis applies to the additional aid granted thought the First and Second Measures, based on the timing of their implementation and their similar characteristics to the approved aid measures.
(113)
As regards the Third Measure, the Commission's compatibility assessment has to be conducted on the basis of the updated criteria set out in the 2013 Banking Communication (31). Indeed, any aid wholly or partially granted without the Commission's authorisation (and therefore in breach of Article 108(3) of the Treaty) after the publication in the Official Journal of the European Union of the 2013 Banking Communication has to be examined on the basis of that Communication. Since the Third Measure has been applied continuously starting 2011 and until the present time, it can be concluded that the aid was partially granted after 1 August 2013, the publication date in the Official Journal of the European Union of the 2013 Banking Communication.
6.3. Compatibility of the aid with the internal market
6.3.1. Regarding the First Measure
(114)
The subordinated loan granted by Latvia to Parex banka had since its issuance date (22 May 2009) a maturity of seven years (i.e. until 21 May 2016) and so exceeded the maximum five-year maturity which was set forth in first rescue Decision and later confirmed in the Parex Final Decision. The measure was not notified to the Commission.
(115)
In respect to that additional aid measure, represented by a maturity of the subordinated loans in excess of the terms of the Decisions, the Commission had doubts that it was kept at minimum necessary, and therefore could not conclude that all the criteria for compatibility were met.
(116)
In the Opening Decision, the Commission thus recalled that the subordinated loan approved for Parex banka with a five-year maturity had been assessed in the Rescue Decisions as being limited to the minimum necessary in amount and maturity. Based on that conclusion, the five-year subordinated loan had been therefore qualified as compatible by the Rescue Decisions and the Parex Final Decision.
(117)
On the basis of the arguments presented in the Rescue Decisions and the Parex Final Decision, and in absence of new arguments, the Commission expressed doubts on the compatibility of the extended maturity of subordinated loans issued with a maturity of seven years instead of five years as initially approved.
(118)
In light of the new arguments brought forward by Latvia following the Opening Decision, and reported in section 5.1, the Commission is in a position to re-assess if the subordinated loans with a seven-year maturity granted by Latvia to Parex banka meet the compatibility requirement of State aid being limited to the minimum necessary.
(119)
According to the 2008 Banking Communication, an aid measure must, in its amount and form, be necessary to achieve the objective pursued. It means that the capital injection must be of the minimum amount necessary to achieve the objective. The objective of granting a subordinated loan qualifying as Tier 2 capital to Parex banka was to enable the latter to continue to satisfy the capital adequacy ratio and to ensure that it is sufficiently capitalised so as to better withstand potential losses, in order to avoid a serious disturbance in the Latvian economy.
(120)
In the first recue Decision, the minimum requirements for the subordinated loans to be eligible as Tier 2 capital of Parex banka taken into account by the Commission were based on the applicable Latvian legislation as communicated by Latvia (32). It was thus established that the minimum maturity for the subordinated loan to qualify as Tier 2 capital was of five years. That assessment was not altered by the subsequent decisions.
(121)
Having reviewed the additional information provided by Latvia and reflected in recitals 30 to 39, the Commission acknowledges that additional constraints modified the characteristics of the subordinated loans required for them to fully qualify as Tier 2 until 2010.
(122)
In particular, the Commission notes that the impact of the criteria of the Basel II framework on the amount of subordinated loans received by Parex banka in 2009 being eligible as Tier 2 capital represented a fundamental element for defining the minimum initial maturity of the subordinated loans. The proper consideration of the Basel II amortization factor was necessary to achieve the ultimate objective of the aid measure, namely to ensure sufficient capitalisation of Parex banka and avoiding a serious disturbance in the Latvian economy at the time when the initial subordinated loan was granted.
(123)
The Commission considers that, if the assumptions and projections presented by Latvia at the time of the Rescue Decisions had adequately and completely reflected the subordinated debt amortization under Basel II rules as reflected in recital 37, they would have led to a different assessment of the maturity of the subordinated loans, concluding seven years was the minimum necessary and not five years.
(124)
The Commission also recalls that the compatibility assessment of the aid in third rescue Decision relied, inter alia, on the Latvian authorities' commitment that they would sell their shares in Parex banka as soon as possible, but not later than a period of three years after the first rescue measures were provided to Parex banka (33), i.e. not later than 2011.
(125)
In light of these circumstances, the Commission considers that setting the initial maturity at seven years can be considered the minimum necessary to allow the subordinated loans provided by Latvia to fully qualify as Tier 2 capital and ensure that Parex banka achieved the target capital adequacy ratio, for reasons of preserving the stability within the Latvian banking system, as well as of complying with the commitment to sell the bank.
6.3.2. Regarding the un-notified maturity extension of the subordinated loans (the Second Measure)
(126)
In the Opening Decision, the Commission expressed doubts that the additional aid represented by the 18-month extension of maturity of the subordinated loans could be considered compatible, because the existing assessment was that a five-year maturity of the subordinated debt was what ensured limitation to the minimum necessary and no new arguments had been presented for justification of compatibility.
(127)
In view of the information presented by Latvia after the Opening Decision, the Commission notes that regulatory changes occurred in 2013 (34) with respect to the minimum capital requirements.
(128)
In that regard, the Commission has been presented with the letter of 1 March 2013 of the FCMC to Citadele. The letter represents a reaction of the banking regulator to an internal capital adequacy assessment report that Citadele had submitted to the FCMC in respect to its financial situation of 30 June 2012.
(129)
The letter of 1 March 2013 first draws attention to the fact that according to the FCMC's policy documents, all banks have to maintain their capital adequacy ratio above 10 %. It then clearly states that ‘if the capital adequacy ratio of a bank and consolidation group falls below 10 %, the bank and consolidation group are considered an insufficiently capitalised and the FCMC may impose corrective measures, e.g. restrict the operations of the bank’. In the case of Citadele and its consolidation group, the letter adds that in order to cover existing and potential risks arising from Citadele's operations, by the end of 2013 the group's capital adequacy ratio had to reach […] %.
(130)
Based on that letter, the Commission accepts that Citadele had to have its capital adequacy ratio at least above 10 % at the end of 2013 in order for its operations to continue in full.
(131)
The Commission recalls that the ultimate objective of granting State aid in the form of subordinated loans, as defined in the Rescue Decisions and the Parex Final Decision, was to ensure sufficient capitalisation of Parex banka (Citadele after 2010) in order to avoid a serious disturbance in the Latvian economy.
(132)
Therefore, the Commission agrees that in June 2013 Latvia had to take corrective actions in order to avoid the risks which would have stemmed from a failure of Citadele to comply with the unexpected increase of the supervisory requirements. To address the potential capital shortfall compared to the new requirements, the only possible options would have been to:
(a)
inject additional funds - either as Tier 1 capital or Tier 2 capital (e.g. grant new subordinated loans)
(b)
extend the maturity of existing subordinated loans in order to modify their amortization rate and allow for a higher percentage of the loans to contribute to the capital of the bank.
(133)
Table 2 reflects a comparative scenario between situations where, all other parameters being equal, the subordinated maturity is extended in 2013 (as was done through the Second Measure) or is maintained on the same conditions under which the loans were originally issued. Based on the calculation, the Commission finds that maintaining the maturity of the subordinated loans would have led, considering all other factors as equal, to a failure of Citadele to reach a capital adequacy ratio of 10 % at the end of 2013.
Table 2
Comparison of capital adequacy ratio level with or without the maturity extension:
Capital adequacy ratio in %
31 December 2013
Financial forecasts before the 18 months maturity extension (established in June 2013)
9,75
Actual figures as of 31 December 2013 including the maturity extension
10,30 (35)
Pro forma of the actual situation without the 18 months maturity extension
9,30
(134)
Given that:
(a)
the new capital requirement had to be meet by 31 December 2013,
(b)
the Wealth Management Business had to be divested by 31 December 2013, and
(c)
the amortisation of subordinated debt directly affects the capital ratio,
the Commission agrees the Second Measure represented an effective and efficient solution to meet the new capital adequacy requirements for Citadele and that the extension granted was the minimum necessary to achieve that goal. That solution did not call for any transfer of new cash (although it required Latvia to refrain from recovering funds which would otherwise have been due to be repaid to them) while it addressed the supervisory request based on the need to safeguarding financial stability.
(135)
The Commission also positively notes that as of 31 December 2013 Citadele's capital adequacy ratio was slightly above the minimum required of 10 % (36) which confirms its view that the 18-month extension granted was limited to the minimum necessary.
6.3.3. Regarding the un-notified liquidity support granted to Reverta (the Third Measure)
(136)
Since 2011 Latvia has provided Reverta with liquidity support in excess of the maximum limits approved by the Commission in the Parex Final Decision, both for the base case and for the worst case scenario. Those limits are recalled in Table 3 (37). The actual amounts of liquidity support from which Reverta has benefited (communicated by Latvia in the revised restructuring plan submitted in January 2014), as reported in Table 4, have constantly exceeded those laid out in the Parex Final Decision:
Table 3
Liquidity caps for Reverta as reflected in the Parex Final Decision
LVL million
1.8.10
31.12.10
31.12.11
31.12.12
31.12.13
Base case
458
446
419
349
315
Best case
458
446
419
356
322
Worst case
458
446
419
344
307
Table 4
Actual amounts of liquidity from which Reverta has benefited
LVL million
1.8.10
31.12.10
31.12.11
31.12.12
31.12.13
Outstanding of liquidity support
446
446
428
385
363
(137)
The liquidity support granted to Reverta was initially approved as part of the compatible State aid measures covered by the first rescue Decision, in the form of State deposits.
(138)
Following the Parex Final Decision (and the split of Parex banka into a good and a bad bank) the liquidity aid was subsequently transferred to Citadele and Reverta. Citadele has already repaid in full its share of the liquidity support, whereas Reverta had to limit the amounts of liquidity support it received. However, the amount of liquidity support actually granted to Reverta exceeds all levels approved within the Parex Final Decision.
(139)
The assessment of the restructuring plan in the Parex Final Decision was based on assumptions presented at that time regarding the expected inflows of liquidity into Reverta, which would allow it to start repaying the liquidity support granted in the form of State deposits up to the levels predefined in the Parex Final Decision (38).
(140)
The amounts expected to remain unpaid, as described in the Parex Final Decision, ranged from LVL [0-100] million (the base case scenario) to LVL [100-200] million (the worst case scenario). However, following the latest cash flow projections presented by Latvia, the liquidity support provided is planned to exceed the limit set in the Parex Final Decision until 2017, as reflected in Table 5:
Table 5
Excess amounts of liquidity for Reverta vs 2010 Restructuring Plan
LVL million
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Worst case (initial restructuring plan)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Estimated liquidity support (2014 update)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Difference
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
The Commission understands that, given the following difficulties:
(a)
Lower asset quality and value compared to what have been planned in the restructuring plan, and
(b)
Slower recoveries of collateral and litigation with debtors,
a delay of two years occurred in the cash recovery (as mentioned in recital 45) compared to what was planned at the time of the adoption of the Parex Final Decision. That delay called for an increase of State support.
(142)
Therefore, the additional need for liquidity support was triggered by the worsening of the financial shape of Reverta compared to what had been projected in Parex Final Decision. The Commission observes that the liquidity support provided has increased progressively over recent years in line with Reverta's difficulties in recovering assets.
(143)
As presented in recital 56, Latvia claims that since only LVL 49,5 million of the LVL 118,7 million of liquidity support had been converted into capital, the remaining LVL 69,2 million of liquidity support generated an excessive level of liquidity support by approximately the same amount.
(144)
However, the Commission recalls that, as set out in recital 63(b) of the Parex Final Decision, only State deposits can be converted into capital. Therefore, the Commission considers that a lower level of liquidity converted into capital did not automatically lead to an excess of liquidity support.
(145)
The Commission further notes that the banking licence of Reverta had been withdrawn in 2011 which avoided the need to convert further liquidity into capital to satisfy regulatory solvency ratio. The Commission thus acknowledges that the cessation of capital requirements (39) permitted Latvia to grant a lower amount of recapitalisation aid to Reverta than the maximum amount of recapitalisation approved through the Decisions.
(146)
Based on the difficulties encountered by Reverta in the recovery of assets and the limited amount of capitalisation required following the withdrawal of the banking licence, the Commission concludes that the liquidity support received by Reverta has been limited to the minimum necessary for the orderly management of the wind-down process.
(147)
The Commission also concludes that the additional liquidity support complies with the burden-sharing requirement set out in the 2013 Banking Communication. In particular, the Commission notes that, in accordance with point 77 of the 2013 Banking Communication, the equity of former shareholders of Parex banka has been written-down in full and that Latvia has now committed to prevent additional aid being provided to the benefit of subordinated debt holders.
6.3.4. Regarding the breach of the commitment to divest the Wealth Management Business of Citadele (the Fourth Measure)
(148)
The Latvian authorities state that, given the current challenging market conditions, Latvia has been unable to find interested buyers for the Wealth Management Business of Citadele within the prescribed deadline and would be unable to do so even within a foreseeable time horizon.
(149)
The Latvian authorities recall that the sale of Citadele was identified, amongst other commitments, as a key measure to address distortion of competition that the aid measures had created. But given a worsening of Citadele's financial shape compared to what had been envisaged at the time of the Parex Final Decision, the divestment of Citadele could not be achieved within the foreseen time horizon.
(150)
Latvia further submits that combining the sale of the Wealth Management Business with Citadele will improve the market's interest in Citadele and that an extension of the divestment period is more likely to allow the reprivatisation of Citadele.
(151)
The Commission accepts that the financial shape of Citadele is worse than it was expected to be in the initial restructuring plan. That evaluation is also confirmed by the Monitoring Trustee (40) and is reflected in the indicators set out in Table 6:
Table 6
Comparison of main financial indicators compared to the Restructuring Plan
31.12.2013
Restructuring Plan
Actual
Operating expenses/total income
[50-60]
57,0 %
Impairments/net loans
[0-5]
2,0 %
Net Income (Loss), in LVL million
[20-30]
10,8
ROE %
[20-30]
8,1 %
Equity/total assets
[5-10]
6,9 %
Capital adequacy ratio
[10-20]
11,7 %
Given the lower level of profitability of Citadele compared to the initial Restructuring Plan the Commission understands the difficulties of divesting of Citadele under a tight timeline.
(152)
The Commission recalls that the commitment regarding the sale of the Wealth Management Business, along with the commitment to sell Citadele itself, was included in the Parex Final Decision to limit distortions of competition, as they gave competitors the possibility to bid for those businesses (41).
(153)
The Commission positively notes that following the Parex Final Decision Citadele started a sale process to test the interest of the market and also appointed an independent expert to design the best sale strategy, as mentioned in recitals 61 and 62, therefore attempting in good faith to comply with those commitments.
(154)
The Commission takes note that Latvia now seeks a prolongation of the deadline to complete the sale of the Wealth Management Business compared to the deadlines with which they committed to comply with in 2009. Latvia seeks an amendment to the Parex Final Decision to postpone the initial divestment deadline of the Wealth Management Business, in order to sell it together with Citadele, based on the additional commitments laid out in recitals 64 to 68.
6.3.5. Compensatory measures mitigating distortions of competition and strengthening the burden-sharing
(155)
For the Commission to approve amendments to its final decisions, changes have to be based on new commitments which can be considered equivalent to those originally provided (42). In that case, the aid measures would remain compatible on the basis of Article 107(3)(b) of the Treaty only if the overall balance of the original decision remains intact. In order to preserve the original balance, the altered commitments should not negatively affect the viability of the aid beneficiary, with the overall set of commitments remaining at least equivalent in terms of burden-sharing and compensatory measures taking into account the requirements of the applicable Commission's Communications.
(156)
In that respect the Commission views positively the set of commitments brought forward by Latvia and presented in recitals 64 to 73, as they contribute to addressing potential distortions of competition stemming from the First, Second, Third and Fourth Measures and to ensuring adequate burden-sharing from the stakeholders of the beneficiaries.
(157)
Section 4 of the Restructuring Communication calls for the application of effective and proportionate measures limiting distortions of competition.
(158)
The Parex Final Decision included several such measures, amongst which the commitment of Latvia to dispose or procure the disposal of Citadele by 31 December 2015 (43) was key. The Commission considered as sufficient and adequate to avoid distortions of competition resulting from the State aid granted to Parex banka the commitments to sell Citadele within that timeframe, combined with downsizing and reduction of the market presence of Citadele.
(159)
In the Opening Decision, the Commission considered that both the initially longer maturity of the subordinated debt and its 18-month prolongation implemented in 2013 represented additional advantages for Parex banka compared to the form of the subordinated debt approved in the Rescue Decisions and the Parex Final Decision.
(160)
In that context, the Commission welcomes the commitment offered by Latvia to bring forward the deadline for completing of the sale of Citadele, from 31 December 2015 to […], as a measure to compensate for the additional advantage stemming from the longer maturity of the subordinated loans. The acceleration of the sale of Citadele contributes to maintaining a level playing field.
(161)
In additional, the Commission notes that Latvia has provided a clear commitment to […] if the sale is not achieved within that earlier deadline. That commitment provides an additional safeguard (which was not expressly included in the initial Restructuring Plan) to ensure that distortions of competition will be adequately mitigated, as within less than […] Citadele will […]
(162)
The Commission also positively notes that Latvia has committed to a further reduction of the amount of the capital that can be provided to Reverta by the Latvian authorities as presented in recital 69.
(163)
Section 3 of the Restructuring Communication provides that banks and their stakeholders should contribute to the restructuring costs as much as possible in order to limit the aid to the minimum, address distortions of competition and moral hazard issues.
(164)
In that respect, the Commission takes note of the additional compensatory measures proposed by Latvia to ensure that third parties will not benefit from the additional aid amount received by Reverta, namely the commitment on strengthened burden-sharing arrangements described in recitals 70 to 73.
(165)
Latvia commits that Citadele and Reverta (formerly Parex banka), as well as their affiliated undertakings, will not pay any interest, dividends or coupons on existing capital instruments (including preference shares, B shares, and upper and lower tier-2 instruments) (either due or accrued) or exercise any call rights in relation to the same, to any subordinated debtholders or shareholders other than the Latvian State or the EBRD, until and unless the State aid to Reverta and/or Citadele has been fully repaid and unless there is a legal obligation to do so. In that respect Latvia also commits to remove any such legal obligations as soon as possible and by 30 April 2015 at the latest. As a result, holders of existing capital instruments will not receive any payment, since those existing capital instruments do not carry a mandatory coupon and in the course of liquidation of Reverta (which will take place by the end of 2017) they rank after senior debt. Because Reverta has a negative capital, it will be impossible in practical terms for the holders of those capital instruments to receive any payment or reimbursement.
(166)
Moreover, in addition to the commitments referred to in recital 165, Latvia also commits not to repay any outstanding debt (principal) of the Legacy Subordinated Loans unless and until all State aid to Reverta/Citadele is fully repaid, to the extent necessary to cover the negative net asset value of Reverta and provided a legal base is available. For that purpose the outstanding debt (principal) of the Legacy Subordinated Loans will be either: (i) subject to a binding order that no payments under the Legacy Subordinated Loans shall become due and payable; or (ii) converted into non-voting Tier 1 capital; or (iii) written down. In that respect, considering that national law currently does not provide an appropriate legal base allowing for compliance with that commitment, Latvia further commits to undertake all necessary measures to ensure that any legal provisions needed to comply with that commitment are put in place by 30 April 2015 at the latest.
(167)
The Commission welcomes the commitments of Latvia referred to in recitals 165 and 166 as, by aiming at limiting payments of principal and interest due in respect of the Legacy Subordinated Loans and capital instruments of Reverta and Citadele, they provide additional burden-sharing.
(168)
As a result, the Commission finds that the proposed compensatory measures mentioned in section 5.5 can be considered as adequate and equivalent (in terms of effectiveness) to those previously proposed by Latvia and approved by the Commission with the Parex Final Decision as amended by the Amendment Decision. Indeed the proposed compensatory measures pursue the same objective of limiting the distortion of competition. They are well targeted as they aim at limiting distortions of competition in markets where Citadele operates.
(169)
The Commission accordingly concludes that the amended commitments are equivalent to the original ones in terms of restoration of viability, burden-sharing and mitigation of competition distortions. The replacement of the original commitments by the new commitments does not alter the compatibility of the aid with the internal market as established by the Parex Final Decision as amended by the Amendment Decision.
7. CONCLUSION
(170)
The Commission regrets that Latvia unlawfully implemented the First, Second and Third Measures in breach of Article 108(3) TFEU, and that it breached the commitment to divest the Wealth Management Business of Citadele within the deadline recorded in the Final Parex Decision (the Fourth Measure).
(171)
However, for the reasons set out above and given the additional commitments undertaken by Latvia and Citadele,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The following measures constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty:
(a)
the grant to Parex banka of subordinated loans with an initial maturity exceeding the terms of the measure approved in the Rescue Decisions and the Parex Final Decision (the First Measure);
(b)
the grant to Citadele of an additional 18-month extension of the maturity of LVL 37 million of subordinated loans (the Second Measure);
(c)
the grant to Reverta of liquidity support in excess of the maximum limits approved by the Commission in the Parex Final Decision (the Third Measure).
Article 2
The aid measures referred to in Article 1 are compatible with the internal market pursuant to Article 107(3)(b) of the Treaty in light of the commitments undertaken by Latvia as set out in Annex I.
Article 3
The deadlines to divest the Wealth Management Business (WMB) of Citadele, by 30 June 2013 without a Divestiture Trustee or by 31 December 2013 with a Divestiture Trustee (the Fourth Measure), recorded in recital 73 of Commission Decision C(2010) 6202 final corr. of 15 September 2009 on the State aid C 26/09 (ex N 289/09) which Latvia is planning to implement for the restructuring of AS Parex Banka are amended in line with the commitment provided by Latvia which is set out in Annex II.
Article 4
This Decision is addressed to the Republic of Latvia.
Done at Brussels, 9 July 2014.