ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/61 НА КОМИСИЯТА
от 10 октомври 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изискването за ликвидно покритие за кредитните институции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 460 от него,
като има предвид, че:
(1)
По време на ранната „фаза на ликвидност“ на финансовата криза, която започна през 2007 г., много кредитни институции се сблъскаха със значителни трудности, въпреки че поддържаха адекватни нива на капитала, тъй като не успяха да управляват по благоразумен начин ликвидния си риск. Някои кредитни институции станаха прекалено зависими от краткосрочното финансиране, което бързо се изчерпа в началото на кризата. Впоследствие тези кредитни институции станаха уязвими на исканията за ликвидност, тъй като не разполагаха с достатъчен обем ликвидни активи, за да посрещнат исканията за изтегляне на средства (изходящи потоци) по време на напрежение (стрес). Тогава кредитните институции бяха принудени да ликвидират активи чрез краткосрочни продажби, което създаде самоусилваща се низходяща ценова спирала и липса на доверие в пазара, водещо до криза на платежоспособността. В крайна сметка много кредитни институции станаха изключително зависими от осигуряването на ликвидност от централните банки и трябваше да бъдат спасявани чрез инжектиране на значителен обем публични средства. Тогава стана ясно, че е необходимо да се разработи подробно изискване за ликвидното покритие, чиято цел следва да бъде избягването на този риск, като направи кредитните институции по-слабо зависими от краткосрочното финансиране и предоставянето на ликвидност от страна на централните банки, както и по-устойчиви на внезапни сътресения по отношение на ликвидността.
(2)
С член 412, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на кредитните институции се налага изискване за ликвидно покритие, формулирано най-общо като задължение да държат „ликвидни активи с обща стойност, която покрива разликата между изходящите ликвидни потоци и входящите ликвидни потоци при [напрежение]“. Съгласно член 460 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Комисията се предоставя правомощието да определи подробно изискването за ликвидно покритие и обстоятелствата, при които компетентните органи трябва да наложат специфични равнища на входящите и изходящите потоци на кредитните институции, така че да бъдат отразени специфичните рискове, на които са изложени. Съгласно съображение 101 от Регламент (ЕС) № 575/2013 правилата следва да бъдат съобразени с изискването за отношението на ликвидно покритие, установено в международната рамка на Базелския комитет по банков надзор (БКБН) относно измерването, стандартите и наблюдението на ликвидния риск, като се отчитат съюзните и националните особености. До 1 януари 2018 г., когато изискването за ликвидно покритие започва изцяло да се прилага, държавите членки следва да могат да прилагат изискването за ликвидно покритие до 100 % по отношение на кредитните институции в съответствие с националното законодателство.
(3)
Съгласно стандартите за ликвидността на БКБН следва да бъдат приети правила за определяне на изискването за ликвидно покритие като отношение на буфера от „ликвидни активи“ на дадена кредитна институция към нейните „нетни ликвидни изходящи потоци“ в рамките на период на напрежение от 30 календарни дни. „Нетните изходящи ликвидни потоци“ следва да се изчисляват чрез изваждане на ликвидните входящи потоци на кредитната институция от нейните ликвидни изходящи потоци. Отношението на ликвидно покритие следва да бъде изразено като процент и определено на минимално ниво от 100 %, когато бъде напълно приложено, което показва, че кредитната институция държи достатъчно ликвидни активи, за да посрещне нетните си ликвидни изходящи потоци в рамките на период на напрежение от 30 календарни дни. През такъв период кредитната институция следва да успее бързо да превърне своите ликвидни активи в парични средства, без да търси ликвидност от централната банка или от публични фондове, което може временно да понижи отношението на ликвидното ѝ покритие до ниво под 100 %. Ако това се случи или се очаква да се случи в даден момент, кредитните институции следва да изпълнят специалните изисквания, заложени в член 414 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за своевременно възстановяване на отношението на ликвидното им покритие до минималното ниво.
(4)
Единствено свободно прехвърлимите активи, които могат бързо да бъдат превърнати в парични средства на частни пазари в кратки срокове и без значителна загуба на стойността, следва да бъдат определени като „ликвидни активи“ за целите на ликвидните буфери на кредитните институции. В съответствие с част шеста от Регламент (ЕС) № 575/2013 и класификацията на БКБН на ликвидните активи в съответните правила следва да се прави разлика между активи с изключително висока ликвидност и кредитно качество, или активи от ниво 1, и активи с висока ликвидност и кредитно качество, или активи от ниво 2. Последните следва да бъдат допълнително подразделени на активи от ниво 2А и активи от ниво 2Б. Кредитните институции следва да притежават достатъчно диверсифициран буфер от ликвидни активи, като вземат предвид тяхната относителна ликвидност и кредитно качество. По същия начин за всяко ниво и подниво следва да се прилагат специални изисквания към процентните намаления и лимитите на общия буфер и когато е целесъобразно, между нивата или поднивата и между категориите на ликвидните активи от едно и също ниво или подниво следва да се прилагат диференцирани изисквания, които да бъдат толкова по-строги, колкото по-ниско класирана е тяхната ликвидност.
(5)
Спрямо ликвидните активи следва да се прилагат определени общи и оперативни изисквания, за да се гарантира, че могат да бъдат превърнати в кратък срок в парични средства, с някои изключения за определени активи от ниво 1, в зависимост от случая. В тези изисквания следва да бъде конкретизирано, че не трябва да съществуват пречки пред продажбата на ликвидните активи, те следва да бъдат лесни за оценяване и допуснати за търговия на призната борса или да могат да се търгуват на активни пазари или на репо пазари. С тях следва да се гарантира също така, че звеното на кредитната институция за управление на ликвидността има достъп до нейните ликвидни активи и контрол върху тях по всяко време и че активите, представляващи ликвидния буфер, са подходящо диверсифицирани. Диверсификацията е важна, за да се гарантира, че способността на дадена кредитна институция бързо да реализира ликвидни активи без значителна загуба на стойността не е засегната от онези активи, които са уязвими от общ рисков фактор. От кредитните институции следва да се изисква да гарантират също така съгласуваността на валутната деноминация на ликвидните си активи и нетните си ликвидни изходящи потоци, за да не позволят на евентуално прекомерно валутно несъответствие да засегне способността им да използват ликвидния си буфер за покриване на изходящите ликвидни потоци в определена валута през период на напрежение.
(6)
В съответствие с препоръките на Европейския банков орган (ЕБО), направени в неговия доклад от 20 декември 2013 г., изготвен съгласно член 509, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на всички видове облигации, издадени или гарантирани от централните правителства и централните банки на държавите членки, както и на онези, които са издадени или гарантирани от наднационални институции, следва да бъде даден статут на активи от ниво 1. Както е отбелязано от ЕБО, съществуват силни аргументи за целите на надзора да не се прави дискриминация между различните държави членки, тъй като изключването на някои държавни облигации от ниво 1 би създало стимули за инвестиране в други държавни облигации в Съюза, което би довело до фрагментиране на вътрешния пазар и увеличаване на риска от верижно разпространение на проблемите при криза между кредитните институции и централните им правителства („връзката банка-централно правителство“). Що се отнася до трети страни, статутът на активи от ниво 1 следва да се дава на експозиции към централни банки и централни правителства, на които се присъжда рисково тегло 0 % съгласно правилата във връзка с кредитния риск в дял II на част 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, както е предвидено в стандарта на БКБН. На експозициите към регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор следва да се дава статут на активи от ниво 1 само когато се третират като експозиции към централното им правителство и на последното е присъдено рисково тегло 0 % в съответствие със същите правила за кредитния риск. Същият статут следва да се прилага спрямо експозиции към многостранни банки за развитие и международни организации с присъдено рисково тегло 0 %. Предвид изключително високата ликвидност и кредитно качество, демонстрирани от тези активи, на кредитните институции следва да бъде разрешено да ги държат в своите буфери без лимит и те не следва да подлежат на процентно намаление или изискване за диверсификация.
(7)
Като цяло активите, издавани от кредитните институции, не следва да се признават за ликвидни активи, а следва да се предоставя третиране като ниво 1банкови активи от ниво 1, подкрепяни от правителствата на държавите членки, като например заемодатели за насърчителни заеми и държавни заемодатели, както и на активи на частни банки с изрична държавна гаранция. Последното представлява наследство от финансовата криза, което следва да бъде поетапно прекратено, и съответно само банкови активи с предоставена държавна гаранция или държавна гаранция, за която е поето задължение преди 30 юни 2014 г., следва да се считат за ликвидни активи. По същия начин първостепенните облигации, издадени от определени конкретизирани агенции за управление на активите на определени държави членки, следва да се третират като активи от ниво 1 при същите изисквания, които са приложими спрямо експозициите към централното правителство на съответната им държава членка, но само с ограничено във времето действие.
(8)
Покритите облигации представляват дългови инструменти, издавани от кредитните институции и обезпечени чрез група активи, които обикновено се състоят от ипотечни заеми или дългове на публичния сектор, към които инвеститорите имат преференциално право на вземане в случай на неизпълнение. Тяхната обезпеченост и определени допълнителни характеристики за сигурност, като например изискването емитентът да заменя неефективните активи в групата обезпечения и да поддържа групата обезпечения при стойност, надвишаваща номиналната стойност на облигациите („изискване за покритие на актива“), допринесоха за превръщането на покритите облигации в относително нискорискови доходоносни инструменти, с ключова финансираща роля на ипотечните пазари в повечето държави членки. В определени държави членки непогасените покрити облигации надвишават групата на непогасените държавни облигации. По-специално определени покрити облигации с първа степен на кредитно качество показват отлична ликвидност през периода от 1 януари 2008 г. до 30 юни 2012 г., анализиран в доклада на ЕБО. Независимо от това ЕБО препоръчва тези покрити облигации да се третират като активи от ниво 2А, за да се постигне съгласуваност със стандартите на БКБН. В светлината на горните съображения относно тяхното кредитно качество, ликвидност и роля на пазарите на финансиране на Съюза обаче е подходящо тези покрити облигации с първа степен на кредитно качество да бъдат третирани като активи от ниво 1. С цел да се избегнат рискове от прекомерна концентрация и за разлика от другите активи от ниво 1, за притежаваните покрити облигации с първа степен на кредитно качество в ликвидния буфер следва да се прилагат таван до 70 % от общия буфер, минимално процентно намаление от 7 % и изискването за диверсификация.
(9)
Покритите облигации с втора степен на кредитно качество следва да бъдат признати като активи от ниво 2А, за които се прилагат същият таван (40 %) и същото процентно намаление (15 %), приложими спрямо другите ликвидни активи от това ниво. Това може да бъде обосновано на базата на наличните пазарни данни, според които покритите облигации с втора степен на кредитно качество имат по-голяма ликвидност от други сравними активи от ниво 2А и 2Б, като например обезпечените с ипотека върху жилищни имоти ценни книжа (RMBS, или ОИЖИЦК) с първа степен на кредитно качество. Освен това допускането на тези покрити облигации в ликвидния буфер би допринесло за диверсифициране на групата от налични активи в рамките на буфера и би предотвратило неправомерна дискриминация или „ефект на срутване“ между тях и покритите облигации с първа степен на кредитно качество. Следва да бъде отбелязано обаче, че значителен дял от тези покрити облигации получаваха втора степен на кредитно качество в резултат на понижаване на рейтинга на централното правителство на държавата членка, в която е установен техният емитент. Това отразяваше националното ограничение, обичайно заложено в методиките на агенциите за кредитен рейтинг, според което финансовите инструменти не могат да бъдат оценявани над определено ниво спрямо съответния рейтинг централните им правителства. Затова националните ограничения не даваха възможност покритите облигации, издадени в тези държави членки, да достигнат първа степен на кредитно качество независимо от своето кредитно качество, а това допълнително намаляваше ликвидността им спрямо покритите облигации с подобно качество, издадени от държави членки, чиято оценка не е понижена. В резултат на това пазарите на финансиране в рамките на Съюза ставаха все по-разпокъсани, което подчертава необходимостта да се намери подходящ заместник на външните рейтинги като един от критериите в пруденциалното регулиране, предназначени за класифициране на ликвидния и кредитния риск по покритите облигации и други категории активи. По силата на член 39б, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1060/2009 на Европейския парламент и на Комисията (2) до 31 декември 2015 г. Комисията трябва да представи доклад за алтернативните спрямо кредитните рейтинги инструменти с цел премахване на всички позовавания на кредитните рейтинги в нормативната уредба на Съюза до 1 януари 2020 г.
(10)
По отношение на обезпечените с активи ценни книжа (ABS, или ОАЦК) ЕБО препоръчва, съгласно своите емпирични констатации и стандарта на БКБН, само обезпечените с ипотека върху жилищни имоти ценни книжа с първа степен на кредитно качество да бъдат признати като активи от ниво 2Б при процентно намаление от 25 %. Възможно е отклонение от тази препоръка и разширяване на критериите за включване във ниво 2Б, за да бъдат обхванати определени ОАЦК, обезпечени с други активи. По-широк диапазон от допустими подкатегории активи би увеличил диверсификацията в рамките на ликвидния буфер и би улеснил финансирането на реалната икономика. В допълнение към това, тъй като наличните пазарни данни показват наличието на слаба връзка между ОАЦК и други ликвидни активи като например държавни облигации, връзката банка - централно правителство ще бъде отслабена и фрагментирането на вътрешния пазар ще бъде смекчено. Освен това съществуват доказателства, че инвеститорите са склонни да събират висококачествени ОАЦК с кратка средно претеглена продължителност и високи предсрочни плащания през периоди на финансова нестабилност, тъй като бързо се преобразуват в пари в брой и могат да се считат за сигурен източник на ликвидност. Такъв е по-специално случаят с ОАЦК, обезпечени със заеми и лизингови договори за финансиране на придобиването на моторни превозни средства („ОАЦК, обезпечени със заем за автомобили“), при които се наблюдава променливост на цените и средни спредове, сравними с ОИЖИЦК през периода 2007-2012 г. Определени ОАЦК по потребителски кредити, като кредитни карти, също показват сравнително добри нива на ликвидност. Накрая, допускането на ОАЦК, обезпечени с реални икономически активи, като вече споменатите и заемите за малки и средни предприятия („МСП“), би могло да допринесе за икономически растеж, тъй като ще дава положителен сигнал на инвеститорите по отношение на тези активи. Ето защо в съответните правила следва да се признават ОАЦК, обезпечени не само с жилищни ипотечни заеми, но също със заеми за автомобили, потребителски кредити и заеми за МСП като активи от ниво 2Б. С цел да бъде запазена надеждността и функционалността на ликвидния буфер обаче, тяхната допустимост следва да бъде обвързана с определени изисквания за високо качество, съгласувани с критериите, които следва да се прилагат към обикновените, прозрачни и стандартизирани секюритизации в други законодателни актове за финансовия сектор. По отношение по-конкретно на ОИЖИЦК изискванията за високо качество следва да включват спазването на определени съотношения между стойността на заема и стойността на недвижимия имот и между стойността на заема и размера на доходите, но тези съотношения следва да не се прилагат за ОИЖИЦК, които са издадени преди началната дата на прилагане на изискването за ликвидно покритие. С цел да бъде отчетена по-ниската ликвидност, наблюдавана при ОАЦК по потребителските кредити и заемите за МСП спрямо ОИЖИЦК и ОАЦК по заемите за автомобили, за първите следва да се прилага по-високо процентно намаление (35 %). За всички ОАЦК следва да се прилагат, както за останалите активи от ниво 2Б, общият таван от 15 % в ликвидния буфер и изискването за диверсификация.
(11)
Правилата по отношение на класификацията, изискванията, таваните и процентните намаления за останалите активи от ниво 2А и ниво 2Б следва да бъдат тясно съгласувани с препоръките на БКБН и ЕБО. От друга страна, акциите и дяловете в предприятията за колективно инвестиране (ПКИ) следва да бъдат третирани като ликвидни активи от същото ниво и категория както базисните активи на предприятието.
(12)
При определянето на отношението на ликвидно покритие е подходящо също да се вземе предвид централизираното управление на ликвидността при мрежите за кооперативни и институционални защитни схеми, при които централната институция или орган има сходна на централната банка роля, тъй като членовете на мрежата обикновено нямат пряк достъп до последната. Ето защо в подходящите правила следва да се признават като ликвидни активи безсрочните влогове, направени от членовете на мрежата при кредитната институция, и друго ликвидно финансиране, което може да им бъде предоставено от кредитната институция. При депозитите, които не отговарят на критериите за ликвидни активи, следва да могат да се използват преференциални ставки за изходящите потоци, които са разрешени на оперативните влогове.
(13)
Ставката за изходящите потоци за стабилните влогове на дребно следва да бъде определена по подразбиране на 5 %, но следва да бъде разрешена преференциална ставка за изходящите потоци от 3 % за всички кредитни институции, участващи в схема за гарантиране на депозитите в държава членка, която отговаря на определени строги критерии. На първо място, трябва да се вземе предвид изпълнението от страна на държавите членки на Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Комисията (3). Второ, схемата на всяка държава членка следва да отговаря на определени изисквания, засягащи срока за изплащане, предварителното финансиране и достъпа до допълнителни финансови средства в случай на искане за използване на значителни средства от нейните резерви. Накрая, прилагането на преференциална ставка от 3 % следва да подлежи на предварителното одобрение на Комисията, което следва да се предоставя само когато Комисията е убедена, че схемата за гарантиране на депозитите в държавата членка отговаря на горните критерии и че няма надделяващи съображения относно функционирането на вътрешния пазар на влоговете на дребно. Във всеки случай преференциалната ставка от 3 % за стабилните влогове на дребно не следва да се прилага преди 1 януари 2019 г.
(14)
Кредитните институции следва да имат възможност да идентифицират други влогове на дребно, при които има по-високи нива на изтегляне. В подходящи правила, базирани на насоките на ЕБО относно влоговете на дребно, които са свързани с различни изходящи потоци, следва да бъдат определени критериите за идентифициране на тези влогове на дребно въз основа на специфичните им характеристики, а именно размера на общия влог, естеството на влога, доходността, вероятността за изтегляне и дали вложителят е местно лице или чуждестранно лице.
(15)
Не бива да се допуска, че кредитните институции винаги ще получават ликвидна подкрепа от други предприятия, принадлежащи към една и съща група или към една и съща институционална защитна схема, когато се затрудняват с изпълнението на своите задължения за плащане. При все това, когато не е предоставено освобождаване от прилагането на отношението на ликвидно покритие на индивидуално ниво в съответствие с членове 8 или 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ликвидните потоци между две кредитни институции, които принадлежат към една и съща група или към една и съща институционална защитна схема, по принцип следва да получат симетрични ставки за входящите и изходящите потоци, за да се избегне загуба на ликвидност на вътрешния пазар, при условие че са налице всички предпазни мерки и само с одобрението на съответните компетентни органи. Такова преференциално третиране може да бъде предоставено само на трансгранични потоци на базата на допълнителни обективни критерии, включително нискорисков ликвиден профил на доставчика и получателя.
(16)
С цел да се попречи на кредитните институции да разчитат единствено на очакваните входящи потоци, за да изпълнят отношението на ликвидно покритие, както и за да се гарантира минимално ниво на притежаваните ликвидни активи, размерът на входящите потоци, който може да компенсира изходящите потоци, следва да бъде ограничен до 75 % от общите очаквани изходящи потоци. Тъй като съществуват обаче специализирани бизнес модели, за да се приложи принципът на пропорционалност и след предварителното одобрение на компетентните органи, следва да бъдат разрешени определени изключения от този таван, независимо дали са пълни или частични. Това следва да включва освобождаване за потоците на вътрешногрупови и вътрешноинституционални защитни схеми и кредитни институции, специализирани в ипотечно кредитиране чрез посредник или в лизинг и факторинг. Освен това кредитните институции, специализирани във финансиране за придобиване на моторни превозни средства или в предоставянето на потребителски кредити, следва да имат право да прилагат по-висок таван от 90 %. Тези изключения следва да бъдат достъпни както на индивидуално, така и на консолидирано ниво, но само когато са изпълнени определени критерии.
(17)
Отношението на ликвидно покритие следва да се прилага спрямо кредитните институции както на индивидуална, така и на консолидирана основа, освен ако компетентните органи отменят прилагането на индивидуална основа в съответствие с член 8 или 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При консолидирането на дъщерните предприятия в трети страни следва да се вземат предвид изискванията за ликвидно покритие, приложими в тези страни. По същия начин, правилата за консолидирането в Съюза не следва да предоставят по-благоприятно третиране на ликвидните активи, ликвидните изходящи или входящи потоци в дъщерни предприятия в трети страни, от съществуващото третиране съгласно националното законодателство в тези трети страни.
(18)
В съответствие с член 508, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 Комисията трябва да докладва пред съзаконодателните органи не по-късно от 31 декември 2015 г. по въпроса дали и как изискването за ликвидно покритие по шеста част следва да се прилага за инвестиционните посредници. Докато тази разпоредба започне да се прилага, инвестиционните посредници следва да продължат да спазват националното законодателство на държавите членки относно изискването за ликвидно покритие. Инвестиционните посредници обаче следва да спазват отношението на ликвидно покритие на консолидирана основа, определено в настоящия регламент, когато представляват част от банкови групи.
(19)
Кредитните институции са длъжни да се отчитат пред своите компетентни органи за изпълнението на изискването за ликвидно покритие, както е определено подробно в настоящия регламент в съответствие с член 415 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(20)
С цел да бъде дадено достатъчно време на кредитните институции да изпълнят изцяло подробното изискване за ликвидно покритие, то следва да бъде въведено постепенно в съответствие с графика, определен в член 460, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като се започне с минимум от 60 % от 1 октомври 2015 г. и се повиши до 100 % от 1 януари 2018 г.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
ОТНОШЕНИЕ НА ЛИКВИДНО ПОКРИТИЕ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се установяват правилата за подробно определяне на изискването за ликвидно покритие, предвидено в член 412, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Член 2
Обхват и приложение
1. Настоящият регламент се прилага спрямо кредитните институции, които са обект на надзор съгласно Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. Кредитните институции изпълняват настоящия регламент на индивидуална основа в съответствие с член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Компетентните органи могат да отменят изцяло или частично прилагането на настоящия регламент на индивидуална основа по отношение на дадена кредитна институция в съответствие с членове 8 и 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, при условие че са изпълнени изискванията, определени в тях.
3. Когато дадена група включва една или повече кредитни институции, институцията майка от ЕС, институцията, контролирана от финансов холдинг майка от ЕС, или институцията, контролирана от финансов холдинг майка със смесена дейност от ЕС, изпълнява задължениятапо настоящия регламент на консолидирана основа в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 и всички долупосочени разпоредби:
а)
активите от трети държави, които отговарят на изискванията по дял II и които се притежават от дъщерно предприятие в трета държава, не се признават за ликвидни активи за целите на консолидацията, когато не отговарят на критериите за ликвидни активи съгласно националното законодателство на третата държава, в което се определя изискването за ликвидно покритие;
б)
изходящите ликвидни потоци в дъщерно предприятие в трета държава, за които съгласно националното законодателство на тази страна, в което е определено изискването за ликвидно покритие, се прилагат по-високи ставки от определените в дял III, подлежат на консолидация в съответствие с по-високите ставки, определени в националното законодателство на третата държава;
в)
входящите ликвидни потоци в дъщерно предприятие в трета държава, за които съгласно националното законодателство на тази държава, в което е определено изискването за ликвидно покритие, се прилагат по-ниски ставки от определените в дял III, подлежат на консолидация в съответствие с по-ниските ставки, определени в националното законодателство на третата държава;
г)
инвестиционните посредници в групата изпълняват член 4 от настоящия регламент на консолидирана основа и член 412 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на определението на ликвидните активи, изходящите и входящите ликвидни потоци както за индивидуални цели, така и за целите на консолидацията. Освен определеното в настоящата точка, инвестиционните посредници продължават да изпълняват подробното изискване за отношението на ликвидно покритие за инвестиционните посредници, както е определено в националното законодателство на държавите членки, докато бъде конкретизирано изискването за отношението на ликвидно покритие в съответствие с член 508 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
д)
на консолидирано равнище размерът на входящите потоци, произтичащи от специализирана кредитна институция по член 33, параграфи 3 и 4, се признава само до размера на изходящите потоци, произтичащи от същото предприятие.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„активи от ниво 1“ са активи с извънредно висока ликвидност и кредитно качество съгласно член 416, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013;
2.
„активи от ниво 2“ са активи с висока ликвидност и кредитно качество съгласно член 416, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013; активите от ниво 2 са допълнително подразделени на активи от ниво 2А и ниво 2Б в съответствие с дял II, глава 2 от настоящия регламент;
3.
„ликвиден буфер“ е размерът на ликвидните активи, които кредитната институция притежава в съответствие с дял II от настоящия регламент;
4.
„отчетна валута“ е валутата, в която ликвидните елементи, посочени в шеста част, дялове II и III от Регламент (ЕС) № 575/2013, трябва да бъдат отчетени пред компетентния орган в съответствие с член 415, параграф 1 от същия регламент;
5.
„изискване за покритие с активи“ е отношението на активите към пасивите, както е определено с цел подобряване на кредитното качество по отношение на покритите облигации в националното законодателство на държава членка или трета държава;
6.
„МСП“ е микро-, малко или средно предприятие съгласно определението в Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (5);
7.
„нетни изходящи ликвидни потоци“ са разликата между изходящите ликвидни потоци на кредитна институция и нейните входящи ликвидни потоци в съответствие с дял III от настоящия регламент;
8.
„влог на дребно“ е задължение към физическо лице или към МСП, когато МСП отговаря на изискванията за класа експозиции на дребно съгласно стандартизирания или вътрешнорейтинговия подход за кредитен риск, или задължение към дружество, което отговаря на условията за третиране по член 153, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и когато съвкупният размер на влоговете на такова МСП или дружество на групова основа не надвишава 1 милион евро;
9.
„финансов клиент“ е клиент, който извършва една или повече от дейностите по приложение I към Директива 2013/36/ЕС като своя основна дейност или е някое от следните:
а)
кредитна институция;
б)
инвестиционен посредник;
в)
финансова институция;
г)
дружество със специална инвестиционна цел - секюритизация (ДСИЦС);
д)
предприятие за колективно инвестиране (ПКИ);
е)
инвестиционна схема от затворен тип;
ж)
застрахователно предприятие;
з)
презастрахователно предприятие;
и)
финансов холдинг или финансов холдинг със смесена дейност;
10.
„лично инвестиционно дружество“ (ЛИД) е предприятие или тръст, чийто собственик или действителен собственик съответно е физическо лице или група от тясно свързани физически лица, което/който е създаден(о) с единствената цел да управлява имуществото на собствениците и което/който не извършва друга търговска, промишлена и професионална дейност. Целта на ЛИД може да включва извършването на други спомагателни дейности, като отделяне на активите на собствениците от корпоративните активи, улесняване на прехвърлянето на активите в рамките на семейството или предотвратяване на разделянето на активите след смъртта на член на семейството, при условие че те са свързани с основната цел за управление на имуществото на собствениците;
11.
„напрежение“ е внезапно или силно влошаване на платежоспособността или ликвидността на кредитна институция поради промени в пазарните условия или специфични за институцията фактори, в резултат на което може да съществува значителен риск кредитната институция да стане неспособна да изпълнява задълженията си, когато същите станат изискуеми в рамките на следващите 30 календарни дни;
12.
„маржин заеми“ са обезпечени заеми, които се предоставят на клиентите с цел заемане на търговски позиции чрез ливъридж.
Член 4
Отношение на ликвидно покритие
1. Подробното изискване за ликвидно покритие в съответствие с член 412, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е равно на отношението на ликвидния буфер на дадена кредитна институция към нейните нетни изходящи ликвидни потоци в рамките на период на напрежение от 30 календарни дни и се изразява като процент. Кредитните институции изчисляват своето отношение на ликвидно покритие по следната формула:
2. Кредитните институции поддържат отношение на ликвидно покритие най-малко 100 %.
3. Независимоот параграф 2, по време на периоди на напрежение кредитните институции могат да осребрят ликвидните си активи, за да покрият нетните си изходящи ликвидни потоци, дори ако такава употреба на ликвидните активи може да доведе през такива периоди до спад на отношението на ликвидното им покритие под 100 %.
4. Когато отношението на ликвидно покритие на кредитна институция спадне или има основание да се очаква, че ще спадне под 100 %, се прилага изискването, определено в член 414 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Докато не бъде възстановено отношението на ликвидно покритие до нивото, посочено в параграф 2, кредитната институция отчита пред компетентния орган отношението на ликвидно покритие в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014 на Комисията (6).
5. Кредитните институции изчисляват и наблюдават своето отношение на ликвидно покритие в отчетната валута и във всяка от валутите за отделно отчитане в съответствие с член 415, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, така, както и при задълженията в отчетната валута. Кредитните институции отчитат пред своя компетентен орган отношението на ликвидно покритие в съответствие с Регламент за изпълнение (ЕС) № 680/2014.
Член 5
Сценарии за напрежение за целите на отношението на ликвидно покритие
Следните сценарии могат да се считат за индикатори за обстоятелствата, при които дадена кредитна институция може да се счита за подложена на напрежение:
а)
изтегляне на значителен дял от нейните влогове на дребно;
б)
частична или пълна загуба на необезпечен капацитет за финансиране на едро, включително влогове на едро и други източници на условно финансиране, като получени линии за осигуряване на ликвидност или кредитни линии със или без поето задължение;
в)
частична или пълна загуба на обезпечено краткосрочно финансиране;
г)
допълнителни изходящи ликвидни потоци в резултат на понижаване на кредитния рейтинг с до три степени;
д)
повишена променливост на пазара, която засяга стойността на обезпечението или неговото качество или създава необходимост от допълнително обезпечение;
е)
непланирано усвояване на ликвидни и кредитни улеснения;
ж)
потенциално задължение за обратно изкупуване на дълг или изпълнение на извъндоговорни задължения.
ДЯЛ II
ЛИКВИДЕН БУФЕР
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 6
Състав на ликвидния буфер
За да могат да бъдат включени в състава на ликвидния буфер на кредитна институция, ликвидните активи трябва да отговарят на всяко от следните изисквания:
а)
общите изисквания по член 7;
б)
оперативните изисквания по член 8;
в)
съответните критерии за допустимост за тяхната класификация като активи от ниво 1 или ниво 2 в съответствие с глава 2.
Член 7
Общи изисквания към ликвидните активи
1. За да отговарят на критериите за ликвидни активи, активите на кредитната институция трябва да отговарят на изискванията в параграфи от 2 до 6.
2. Активите трябва да представляват свободно от тежести имущество, право или участие на кредитна институция. Активът се счита за свободен от тежести за тези цели, когато кредитната институция не е обект на законово, договорно, регулаторно или друго ограничение, което не ѝ дава право да ликвидира, продава, прехвърля, отнася или като цяло да се разпорежда с този актив чрез активна окончателна продажба или репо сделка в рамките на следващите 30 календарни дни. Следните активи се считат за свободни от тежести:
а)
активи, включени в група, които са достъпни за незабавно ползване като обезпечение за получаване на допълнително финансиране в рамките на наличните кредитни линии, за които е поето задължение, но още не са финансирани. Тук се включват активи, депозирани от кредитната институция в централната институция, в кооперативна мрежа или институционална защитна схема. Кредитните институции допускат, че активите в групата са обременени с тежести във възходящ ред въз основа на класификацията на активите по ликвидност в глава 2, като се започва с активите, които не отговарят на изискванията за включване в ликвидния буфер;
б)
активи, получени от кредитната институция като обезпечение с цел редуциране на кредитния риск в рамките на обратни репо сделки и трансакции, финансирани чрез ценни книжа, и с които кредитната институция може да се разпорежда.
3. Активите трябва да не са издадени от самата кредитна институция, от нейното предприятие майка, различно от субект от публичния сектор, което не е кредитна институция, от нейно дъщерно предприятие или друго дъщерно предприятие на нейното предприятие майка или от дружество със специална цел - секюритизация, с което кредитната институция има тесни връзки.
4. Активите трябва да не са издадени от някое от следните:
а)
друга кредитна институция, освен ако емитентът е субект от публичния сектор, посочен в член 10, параграф 1, буква в) и в член 11, параграф 1, букви а) и б), активът е покрита облигация, посочена в член 10, параграф 1, буква е) и член 11, параграф 1, букви в) и г), или активът принадлежи към категорията, описана в член 10, параграф 1, буква д);
б)
инвестиционен посредник;
в)
застрахователно предприятие;
г)
презастрахователно предприятие;
д)
финансов холдинг;
е)
финансов холдинг със смесена дейност;
ж)
друг субект, който извършва една или повече от дейностите, изброени в приложение I към Директива 2013/36/ЕС. За целите на настоящия член ДСИЦС не се считат за включени в категорията на субектите, посочени в настоящата точка.
5. Стойността на активите трябва да може да бъде определена въз основа на широкоизвестни и леснодостъпни пазарни цени. При отсъствието на пазарни цени стойността на активите трябва да може да бъде определена по лесна за изчисляване формула, в която се използват обществено достъпни величини и която не е съществено зависима от значителни допускания.
6. Активите трябва да са допуснати за търговия на призната борса или могат да се търгуват чрез активна окончателна продажба или чрез опростена репо сделка на общопризнати репо пазари. Тези критерии се оценяват отделно за всеки пазар. Актив, допуснат за търговия на организирано място за търговия, което не е призната борса, в държава членка или в трета държава, се счита за ликвиден само когато мястото за търговия осигурява активен и голям пазар за окончателни продажби на активи. Кредитната институция взема предвид следните минимални критерии за преценка дали мястото за търговия осигурява активен и голям пазар за целите на настоящия параграф:
а)
исторически данни за ширината и дълбочината на пазара, доказани от ниски спредове купува - продава, високи обеми на търговия и голям брой разнообразни участници на пазара;
б)
наличие на солидна пазарна инфраструктура.
7. Изискванията, определени в параграфи 5 и 6, не се отнасят за:
а)
банкнотите и монетите, посочени в член 10, параграф 1, буква а);
б)
експозициите към централните банки, посочени в член 10, параграф 1, букви б) и г) и член 11, параграф 1, буква б);
в)
ликвидното улеснение с ограничено ползване и с поето задължение по член 12, параграф 1, буква г);
г)
влоговете и друго финансиране в кооперативните мрежи и институционалните защитни схеми, посочени в член 16.
Член 8
Оперативни изисквания
1. Кредитните институции трябва да разполагат с действащи правила и ограничения, за да гарантират, че притежаваните ликвидни активи, които съставляват техния ликвиден буфер, са достатъчно диверсифицирани във всеки момент. За тези цели кредитните институции вземат предвид степента на диверсификация между различните категории ликвидни активи и в рамките на една и съща категория ликвидни активи, посочени в глава 2 от настоящия дял, както и други относими фактори на диверсификацията като вид емитенти, контрагенти или географското местоположение на тези емитенти и контрагенти.
Компетентните органи могат да налагат определени ограничения или изисквания към ликвидните активи на кредитните институции, за да се гарантира изпълнението на изискването, определено в настоящия параграф. Такова ограничение или изискване обаче не се прилага към:
а)
следните категории активи от ниво 1:
i)
банкнотите и монетите, посочени в член 10, параграф 1, буква а);
ii)
експозициите към централните банки, посочени в член 10, параграф 1, букви б) и г);
iii)
активите, които представляват вземания към многостранни банки за развитие и международни организации, посочени в член 10, параграф 1, буква ж), или които са гарантирани от тях;
б)
категориите активи от ниво 1, които представляват вземания към централни или регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор, посочени в член 10, параграф 1, букви в) и г), при условие че кредитната институция държи съответния актив, за да покрива нетните изходящи ликвидни потоци под напрежение във валутата на държавата членка или трета държава, или активът е издаден от централни или регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор от държавата членка по произход на кредитната институция;
в)
ликвидното улеснение с ограничено ползване и с поето задължение по член 12, параграф 1, буква г).
2. Кредитните институции трябва да имат лесен достъп до своите ликвидни активи и могат да ги осребрят по всяко време през периода на напрежение от 30 календарни дни чрез окончателна продажба или репо сделка на общоприети репо пазари. Даден ликвиден актив се счита за леснодостъпен за кредитната институция, когато няма правни или практически пречки пред възможността на кредитната институция да осребрят своевременно този актив.
Активите, използвани за подобряване на кредитното качество в структурирани трансакции или за покриване на оперативни разходи на кредитните институции, не се считат за леснодостъпни за кредитните институции.
Активите, държани в трета държава, в която има ограничения върху свободното им прехвърляне, се считат за леснодостъпни само доколкото кредитната институция ги използва за покриване на изходящите ликвидни потоци в тази трета държава. Активите, държани в неконвертируема валута, се считат за леснодостъпни само доколкото кредитната институция ги използва за покриване на изходящите ликвидни потоци в тази валута.
3. Кредитните институции гарантират, че техните ликвидни активи са под контрола на специално звено за управление на ликвидността в рамките на кредитната институция. Изпълнението на това изискване се доказва пред компетентния орган чрез:
а)
включването на ликвидните активи в отделна група под прякото управление на звеното по ликвидността и с единственото намерение да бъдат използвани като източник на условно финансиране, включително по време на периоди на напрежение;
б)
установяването на вътрешни системи и мерки за контрол, за да се осигури по всяко време през периода на напрежение от 30 календарни дни ефективен оперативен контрол на звеното за управление на ликвидността за осребряване на ликвидните активи и да се получи достъп до условно финансиране без пряко противоречие със съществуващите търговски стратегии или стратегии за управление на риска. По-конкретно активите не се включват в ликвидния буфер, когато тяхната продажба без подмяна през периода на напрежение от 30 календарни дни би отменила хеджиране, което би създало открита рискова позиция, надхвърляща вътрешните лимити на кредитната институция;
в)
комбинация от варианти а) и б), при условие че компетентният орган счита такава комбинация за приемлива.
4. Кредитните институции осребряват редовно и най-малко веднъж годишно достатъчно представителна извадка от своите ликвидни активи чрез окончателна продажба или чрез опростена репо сделка на общопризнати репо пазари. Кредитните институции разработват стратегии за реализиране на извадки от ликвидни активи, които са достатъчни за:
а)
проверка на достъпа до пазара на тези активи и тяхната използваемост;
б)
проверка на ефективността на процесите за своевременно осребряване на активите на кредитната институция;
в)
минимизиране на риска от изпращане към пазара по време на периоди на напрежение на отрицателен сигнал в резултат на осребряването на активите на кредитната институция.
Изискването, определено в първата алинея, не се прилага спрямо активите от ниво 1, посочени в член 10, различни от изключително висококачествените покрити облигации, спрямо ликвидното улеснение с ограничено ползване и с поето задължение по член 12, параграф 1, буква г) или спрямо влоговете и друго ликвидно финансиране в кооперативните мрежи и институционалните защитни схеми, посочени в член 16.
5. Изискването по параграф 2 не препятства кредитните институции да хеджират пазарния риск, свързан с техните ликвидни активи, при условие че са изпълнени следните изисквания:
а)
кредитната институция въвежда целесъобразни вътрешни правила в съответствие с параграфи 2 и 3, за да гарантира, че тези активи продължават да бъдат леснодостъпни и под контрола на звеното за управление на ликвидността;
б)
нетните изходящи и входящи ликвидни потоци, които биха произтекли от предсрочно закриване на хеджиращата позиция, се вземат предвид при оценяването на съответния актив съгласно член 9.
6. Кредитните институции гарантират, че валутната деноминация на ликвидните им активи съответства на валутното разпределение на техните нетни изходящи ликвидни потоци. Когато е целесъобразно обаче, компетентните органи могат да изискат от кредитните институции да ограничат несъответствието между валутите чрез въвеждане на лимити върху размера на нетните изходящи ликвидни потоци в определена валута, които може да бъдат покрити през период на напрежение чрез притежаване на ликвидни активи, които не са деноминирани в тази валута. Това ограничение може да бъде прилагано само по отношение на отчетната валута или валута, която може да подлежи на отделно отчитане в съответствие с член 415, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определянето на нивото на ограничението върху несъответствието на валутите, което може да бъде приложено в съответствие с настоящия параграф, компетентните органи следва да вземат предвид най-малко следното:
а)
дали кредитната институция може да извърши някое от следните:
i)
да използва ликвидните активи, за да генерира ликвидност във валутата и в юрисдикцията, в която възникват нетните изходящи ликвидни потоци;
ii)
да замени валутите и да набере средства на валутните пазари при условия на напрежение в рамките на периода на напрежение от 30 календарни дни, както е определено в член 4;
iii)
да прехвърли излишъка от ликвидност от една валута в друга и между юрисдикциите и юридическите субекти в своята група при условия на напрежение в рамките на периода на напрежение от 30 календарни дни, както е определено в член 4;
б)
въздействието на внезапни неблагоприятни изменения на валутните курсове върху съществуващите несъгласувани позиции и върху ефективността на съществуващото хеджиране на валутните курсове.
Счита се, че всяко ограничение върху несъответствието на валутите, наложено в съответствие с настоящия параграф, представлява специално изискване за ликвидност по член 105 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 9
Оценяване на ликвидните активи
За целите на изчисляването на отношението на своето ликвидно покритие кредитната институция използва пазарната стойност на своите ликвидни активи. Пазарната стойност на ликвидните активи се редуцира в съответствие с процентните намаления, определени в глава 2, и с член 8, параграф 5, буква б), когато е приложимо.
ГЛАВА 2
Ликвидни активи
Член 10
Активи от ниво 1
1. Активите от ниво 1 включват единствено активи, попадащи в една или повече от следните категории и отговарящи във всеки случай на критериите за допустимост, определени тук:
а)
монети и банкноти;
б)
следните експозиции към централните банки:
i)
активи, които представляват вземания към Европейската централна банка (ЕЦБ) или централната банка на държава членка или са гарантирани от нея;
ii)
активи, които представляват вземания към централни банки на трети страни или са гарантирани от тях, при условие че на експозициите към централната банка или нейното централно правителство е присъдена кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена агенция за външна кредитна оценка (АВКО) в съответствие с член 114, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iii)
резерви, които кредитната институция държи в централна банка, посочени в подточки i) и ii), при условие че кредитната институция има разрешение да изтегли тези резерви по всяко време през периоди на напрежение и условията на изтегляне са конкретизирани в споразумение между съответния компетентен орган и ЕЦБ или централната банка;
в)
активи, които представляват вземания към централни или регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор или са гарантирани от тях:
i)
централното правителство на държава членка;
ii)
централното правителство на трета държава, при условие че му е присъдена кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 114, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iii)
регионални правителства или местни органи на властта в държава членка, при условие че активите се третират като експозиции към централното правителство на държавата членка в съответствие с член 115, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iv)
регионални правителства или местни органи на властта в трета държава от категорията по подточка ii), при условие че активите се третират като експозиции към централното правителство на третата държава в съответствие с член 115, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
v)
субекти от публичния сектор, при условие че активите се третират като експозиции към централното правителство на държава членка или към някое от регионалните правителства или местните органи на властта, посочени в подточка iii) в съответствие с член 116, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
г)
активи, които представляват вземания към или са гарантирани от централното правителство или централната банка на трета държава, на която не е присъдена кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 114, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, при условие че в този случай кредитната институция може да признае актива само като актив от ниво 1, за да покрие нетните изходящи ликвидни потоци под напрежение в същата валута, в която е деноминиран активът.
Когато активът не е деноминиран в местната валута на третата държава, кредитната институция може да го признае като актив от ниво 1 само до размера на нейните нетни изходящи ликвидни потоци под напрежение в тази чуждестранна валута, който съответства на нейните операции в юрисдикцията, в която е поет ликвидният риск;
д)
активи, издадени от кредитни институции, които отговарят поне на едно от следните две изисквания:
i)
емитентът е кредитна институция, учредена или създадена от централното правителство на държава членка или от регионално правителство или местен орган на властта в държава членка, правителството или местният орган на власт са задължени от законодателството да защитават икономическата основа на кредитната институция и да поддържат нейната финансова жизнеспособност, докато тя съществува, и всяка експозиция към това регионално правителство или местен орган на властта, в зависимост от случая, се третира като експозиция към централното правителство на държавата членка в съответствие с член 115, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
кредитната институция е насърчителен заемодател, което за целите на настоящия член означава кредитна институция, предназначена за изпълнение на целите на публичната политика на Съюза или на централното или регионалното правителство или на местния орган на властта в дадена държава членка основно чрез предоставяне на насърчителни заеми, отпускани на неконкурентна основа и с нестопанска цел, при условие че най-малко 90 % от заемите, които отпуска, са пряко или непряко гарантирани от централното или регионалното правителство или от местния орган на властта и че всяка експозиция към съответното регионално правителство или местен орган на властта, в зависимост от случая, се третира като експозиция към централното правителство на държавата членка в съответствие с член 115, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
е)
експозиции под формата на изключително висококачествени покрити облигации, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
това са облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, или облигации, които отговарят на изискванията за допустимост за третирането, определено в член 129, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
експозициите към институциите в групата обезпечения отговарят на условията, определени в член 129, параграф 1, буква в) и в член 129, параграф 1, последната алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iii)
кредитната институция, която инвестира в покритите облигации, и емитентът отговарят на изискването за прозрачност, посочено в член 129, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iv)
размерът на тяхната емисия е най-малко 500 милиона EUR (или равностойността в местна валута);
v)
на покритите облигации е присъдена кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 129, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, равностойна степен на кредитно качество в случай на краткосрочна кредитна оценка или, при отсъствието на кредитна оценка, им е присъдено рисково тегло от 10 % в съответствие с член 129, параграф 5 от същия регламент;
vi)
групата обезпечения във всеки определен момент отговаря на изискването за покритие с активи от най-малко 2 % над размера, необходим за посрещане на вземанията, свързани с покритите облигации;
ж)
активите, които представляват вземания към посочените съответно в член 117, параграф 2 и член 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013 многостранни банки за развитие и международни организации или са гарантирани от тях.
2. Пазарната стойност на изключително висококачествените покрити облигации, посочени в параграф 1, буква е), подлежи на процентно намаление от най-малко 7 %. Върху стойността на оставащите активи от ниво 1 не се налага процентно намаление, освен както е посочено по отношение на акциите и дяловете в ПКИ в член 15, параграф 2, букви а) и б).
Член 11
Активи от ниво 2А
1. Активите от ниво 2А включват единствено активи, попадащи в една или повече от следните категории и отговарящи във всеки случай на критериите за допустимост, определени тук:
а)
активи, които представляват вземания към регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор или са гарантирани от тях в държава членка, в която експозициите към тях са получили рисково тегло от 20 % в съответствие с член 115, параграфи 1 и 5 и член 116, параграфи 1, 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в зависимост от случая;
б)
активи, които представляват вземания към или са гарантирани от централното правителство или централната банка на трета държава или от регионално правителство, местен орган на властта или субект от публичния сектор в трета държава, при условие че са получили рисково тегло от 20 % в съответствие с член 114, параграф 2, член 115 или 116 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в зависимост от случая;
в)
експозиции под формата на висококачествени покрити облигации, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
това са облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, или облигации, които отговарят на изискванията за допустимост за третирането, определено в член 129, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
експозициите към институциите в групата обезпечения отговарят на условията, определени в член 129, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iii)
кредитната институция, която инвестира в покритите облигации, отговаря на изискването за прозрачност, определено в член 129, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iv)
размерът на тяхната емисия е най-малко 250 милиона EUR (или равностойността в местна валута);
v)
на покритите облигации е присъдена кредитна оценка най-малко втора степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 129, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, равностойна степен на кредитно качество в случай на краткосрочна кредитна оценка или, при отсъствието на кредитна оценка, им е присъдено рисково тегло от 20 % в съответствие с член 129, параграф 5 от същия регламент;
vi)
групата обезпечения във всеки определен момент отговаря на изискването за покритие с активи от най-малко 7 % над размера, необходим за посрещане на вземанията, свързани с покритите облигации; когато покритите облигации с първа степен на кредитно качество не отговарят на минималния размер на емисията за изключително висококачествените покрити облигации по член 10, параграф 1, буква е), подточка iv), но отговарят на изискванията за висококачествените покрити облигации по подточки i), ii), iii) и iv), вместо това за тях се прилага изискването за минимално покритие с активи от 2 %;
г)
експозициите под формата на покрити облигации, издадени от кредитни институции в трети страни, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
те представляват покрити облигации съгласно националното законодателство на третата държава, в което трябва да бъдат определени като дългови ценни книжа, издадени от кредитни институции или от дъщерно предприятие, изцяло притежавано от кредитна институция, която гарантира емисията, и са обезпечени с група активи, по отношение на които притежателите на облигации имат право да изискат пряко възстановяване на главницата и лихвите с предимство в случай на неизпълнение от страна на емитента;
ii)
емитентът и покритите облигации подлежат съгласно националното законодателство в третата държава на специален публичен надзор, който да защитава притежателите на облигации, а надзорните и регулаторните изисквания, прилагани в третата държава, трябва да бъдат най-малко равностойни на прилаганите в Съюза;
iii)
покритите облигации са обезпечени с група активи от един или няколко от видовете, описани в член 129, параграф 1, буква б), подточка i), буква е), подточка i) или буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013; когато групата активи включва обезпечени с недвижимо имущество заеми, трябва да бъдат спазени изискванията по член 208 и член 229, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iv)
експозициите към институциите в групата обезпечения отговарят на условията, определени в член 129, параграф 1, буква в) и в член 129, параграф 1, последната алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013;
v)
кредитната институция, която инвестира в покритите облигации, и емитентът отговарят на изискването за прозрачност, определено в член 129, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
vi)
на покритите облигации е присъдена кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 129, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, равностойна степен на кредитно качество в случай на краткосрочна кредитна оценка или, при отсъствието на кредитна оценка, им е присъдено рисково тегло от 10 % в съответствие с член 129, параграф 5 от същия регламент; и
vii)
групата обезпечения във всеки определен момент отговаря на изискването за покритие с активи от най-малко 7 % над размера, необходим за посрещане на вземанията, свързани с покритите облигации; когато обаче размерът на емисията покрити облигации е 500 милиона EUR (или равностойността в местната валута) или повече, вместо това за тях се прилага минимално изискване за покритие с активи от 2 %;
д)
корпоративни дългови ценни книжа, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
присъдена им е кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 122 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или равностойна степен на кредитно качество в случай на краткосрочна кредитна оценка;
ii)
размерът на емисията на ценните книжа е най-малко 250 милиона EUR (или равностойността в местна валута);
iii)
максималният срок до падежа на ценните книжа в момента на издаване е 10 години.
2. Пазарната стойност на всеки от активите от ниво 2А подлежи на процентно намаление от най-малко 15 %.
Член 12
Активи от ниво 2Б
1. Активите от ниво 2Б включват единствено активи, попадащи в една или повече от следните категории и отговарящи във всеки случай на критериите за допустимост, определени по-долу:
а)
експозиции под формата на обезпечени с активи ценни книжа, които отговарят на изискванията, определени в член 13;
б)
корпоративни дългови ценни книжа, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
получили са кредитна оценка най-малко трета степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 122 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или равностойна степен на кредитно качество в случай на краткосрочна кредитна оценка;
ii)
размерът на емисията на ценните книжа е най-малко 250 милиона EUR (или равностойността в местна валута);
iii)
максималният срок до падежа на ценните книжа в момента на издаване е 10 години;
в)
акции, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
те са включени в основен борсов индекс в държава членка или трета държава, като са определени като такива за целите на настоящата точка от компетентния орган на държава членка или съответния публичен орган в трета държава; при отсъствието на решение на компетентния орган или публичния орган по отношение на основните борсови индекси, кредитните институции считат за такъв борсовия индекс, който включва водещи дружества в съответната юрисдикция;
ii)
те са деноминирани във валутата на държавата членка по произход на кредитната институция или когато са деноминирани в друга валута, се считат за активи от ниво 2Б само до размера, който покрива изходящите ликвидни потоци в тази валута или в юрисдикцията, в която е поет ликвидният риск; и
iii)
те са доказани като надежден източник на ликвидност по всяко време, включително по време на периоди на напрежение; това изискване се счита за изпълнено, когато нивото на спада на борсовата цена на акциите или нарастването на нейното процентно намаление през периода на напрежение на пазара от 30 календарни дни не надвишава съответно 40 % или 40 процентни пункта; и
г)
ликвидните улеснения с ограничено ползване и с поето задължение, които могат да бъдат предоставени от ЕЦБ, централната банка на държавата членка или на трета държава, при условие че са изпълнени изискванията по член 14;
д)
експозиции под формата на висококачествени покрити облигации, които отговарят на всички изисквания по-долу:
i)
това са облигации, посочени в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО, или облигации, които отговарят на изискванията за допустимост за третирането, определено в член 129, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
ii)
кредитната институция, която инвестира в покритите облигации, отговаря на изискването за прозрачност, определено в член 129, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iii)
емитентът на покритите облигации предоставя на инвеститорите информацията по член 129, параграф 7, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 най-малко веднъж на всяко тримесечие;
iv)
размерът на тяхната емисия е най-малко 250 милиона EUR (или равностойността в местна валута);
v)
покритите облигации са обезпечени само с активи по член 129, параграф 1, буква а), буква г), подточка i) и буква д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
vi)
групата базисни активи се състои само от експозиции, които отговарят на условията за получаване на рисково тегло за кредитен риск от 35 % или по-малко по силата на член 125 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
vii)
групата обезпечения във всеки определен момент отговаря на изискването за покритие с активи от най-малко 10 % над размера, който е необходим за посрещане на вземанията, свързани с покритите облигации;
viii)
издаващата кредитна институция трябва всеки месец публично да оповестява, че групата обезпечения отговаря на изискването за покритие с активи от 10 %;
е)
за кредитните институции, които по силата на устава си не могат, по свързани с вероизповеданието причини, да притежават лихвоносни активи - нелихвоносни активи, които представляват вземане към централни банки или централното правителство или централната банка на трета държава, или регионално правителство, местен орган на властта или субекти от публичния сектор в трета държава, или които са гарантирани от тях, при условие че тези активи имат кредитна оценка най-малко пета степен на кредитно качество от одобрена АВКО съгласно член 114 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или равностойна степен на кредитно качество при краткосрочна кредитна оценка.
2. Пазарната стойност на всеки от активите от ниво 2Б подлежи на следните минимални процентни намаления:
а)
приложимото процентно намаление, определено в член 13, параграф 14 за секюритизациите от ниво 2Б;
б)
намаление от 50 % за корпоративните дългови ценни книжа по параграф 1, буква б);
в)
намаление от 50 % за акциите по параграф 1, буква в);
г)
намаление от 30 % за програмите или емисиите покрити облигации по параграф 1, буква д);
д)
намаление от 50 % за нелихвоносните активи по параграф 1, буква в).
3. За кредитните институции, които по силата на устава си не могат, по свързани с вероизповеданието причини, да притежават лихвоносни активи, компетентният орган може да разреши изключение от изискванията по параграф 1, буква б), подточки ii) и iii) от настоящия член, ако има данни за недостатъчна наличност на нелихвоносни активи, отговарящи на тези изисквания, и ако тези нелихвоносни активи са достатъчно ликвидни на частните пазари.
Когато се определя дали нелихвоносните активи са достатъчно ликвидни по смисъла на първата алинея, компетентният орган взема предвид следните фактори:
а)
наличните данни за пазарната им ликвидност, в т.ч. обеми на търговия, наблюдавани разлики между курс „купува“ и курс „продава“, променливост на цените и въздействие на цените; и
б)
други значими фактори за ликвидността им, в т.ч. исторически данни за широчината и дълбочината на пазара на тези нелихвоносни активи, броя и разнообразието на участниците на пазара и наличието на солидна пазарна инфраструктура.
Член 13
Секюритизации от ниво 2Б
1. Експозициите под формата на обезпечени с активи ценни книжа, посочени в член 12, параграф 1, буква а), се определят като секюритизации от ниво 2Б, когато отговарят на критериите, определени в параграфи от 2 до 14.
2. Секюритизиращите позиции и базисните им експозиции трябва да отговарят на всички изисквания по-долу:
а)
на позицията е присъдена кредитна оценка най-малко първа степен на кредитно качество от одобрена АВКО в съответствие с член 251 или 261 от Регламент (ЕС) № 575/2013 или равностойна степен на кредитно качество в случай на краткосрочна кредитна оценка;
б)
позицията е в най-първостепенния транш или траншове на дадена секюритизация и във всеки момент по време на срока на валидност на сделката има най-високия ранг. За тези цели даден транш се счита за най-първостепенен, когато след представяне на съобщение за погасяване и, когато е приложимо, съобщение за предсрочно погасяване, траншът не е подчинен на други траншове от същата секюритизационна сделка или схема по отношение на получаването на плащанията на главницата и лихвите, без да се вземат предвид сумите, дължими по договори за лихвени или валутни деривати, дължими такси или други подобни плащания в съответствие с член 261 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
базисните експозиции са придобити от ДСИЦС по смисъла на член 4, параграф 1, точка 66 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по начин, приложим принудително най-малко втора степен на кредитно качество спрямо трета страна, и са извън обхвата на продавача (инициатора, спонсора или първоначалния заемодател) и неговите кредитори, включително в случай на неплатежоспособност на продавача;
г)
върху прехвърлянето на базисните експозиции към ДСИЦС не може да се налагат строги разпоредби за възстановяване на изплатени суми в юрисдикцията, в която е регистриран продавачът (инициаторът, спонсорът или първоначалният заемодател); това включва, но не се ограничава до разпоредбите, съгласно които продажбата на базисните експозиции може да бъде обявена за недействителна от ликвидатора на продавача (инициатора, спонсора или първоначалния заемодател) единствено въз основа на това, че е осъществена в рамките на определен период преди обявяването на неплатежоспособността на продавача, или разпоредбите, съгласно които ДСИЦС може да предотврати такова обявяване на недействителност единствено ако може да докаже, че не е разполагало с информация за неплатежоспособността на продавача към момента на продажбата;
д)
администрирането на базисните експозиции се урежда чрез споразумение за обслужване, включващо клаузи относно приемствеността на обслужването, които гарантират най-малко, че неизпълнението или неплатежоспособността на обслужващото лице не води до прекратяване на обслужването;
е)
документацията, която урежда секюритизацията, включва клаузи за приемственост, които гарантират най-малко замяната на контрагенти по деривати и предоставящи ликвидност лица в случай на неизпълнение или неплатежоспособност от тяхна страна, ако е приложимо;
ж)
секюритизиращата позиция е обезпечена с група еднородни базисни експозиции, всички от които принадлежат към само една от следните подкатегории, или чрез група еднородни базисни експозиции, която обединява жилищните заеми, посочени в подточки i) и ii):
i)
жилищни заеми, обезпечени с първа по ред ипотека, отпуснати на физически лица за придобиване на основно жилище, ако е спазено едно от следните две условия:
-
заемите в групата изпълняват като средна величина изискването за съотношението между стойността на заема и стойността на недвижимия имот по член 129, параграф 1, буква г), подточка i) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
-
в националното законодателство на държавата членка, в която са инициирани заемите, се предвижда ограничение за съотношението между стойността на заема и размера на доходите във връзка със сумата, която даден длъжник може да получи по жилищен заем, и тази държава членка е уведомила Комисията и ЕБО за тази законодателна разпоредба. Ограничението за съотношението между стойността на заема и размера на доходите се изчислява въз основа на брутния годишен доход на длъжника, като се отчитат данъчните и други негови задължения и рискът от промени на лихвените проценти в рамките на срока на заема. За всеки жилищен заем в групата делът от брутния годишен доход на длъжника, който може да бъде изразходван за изплащане на дълга, в т.ч. лихвата, главницата и таксите, не може да надхвърля 45 %;
ii)
изцяло гарантирани жилищни заеми, посочени в член 129, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, при условие че заемите отговарят на изискването за обезпеченост, определено в същия параграф, и изискването за средното съотношение между стойността на заема и стойността на недвижимия имот, определено в член 129, параграф 1, буква г), подточка i) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iii)
търговски заеми, лизинги и кредитни улеснения за предприятия, установени в държава членка, за финансиране на капиталови разходи или търговски операции, различни от придобиване или строителство на търговски недвижими имоти, при условие че поне 80 % от заемополучателите в групата са малки и средни предприятия по отношение на баланса на портфейла към момента на емитирането на секюритизацията и че никой от заемополучателите не е институция по смисъла на член 4, параграф 1, точка 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
iv)
заеми и лизинги за автомобили за заемополучатели или лизингополучатели, установени или пребиваващи в държава членка. За тези цели те включват заеми или лизинги за финансирането на придобиването на моторни превозни средства или ремаркета съгласно определенията по член 3, точки 11 и 12 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, селскостопански или горски трактори, посочени в Директива 2003/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, дву- и триколесни моторни превозни средства съгласно определенията по член 1, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета или превозни средства с гъсенични вериги по член 2, параграф 2, буква в) от Директива 2007/46/ЕО. Такива заеми или лизинги могат да включват допълнителни застрахователни и обслужващи продукти или допълнителни части на превозното средство, а в случая на лизинги - остатъчната стойност на отдадения на лизинг автомобил. Всички заеми и лизинги в групата се обезпечават с първа по ред тежест или обезпечение върху превозното средство или подходяща гаранция в полза на ДСИЦС, като например клауза за запазване на правото на собственост;
v)
заеми и кредитни улеснения за физически лица, пребиваващи в държава, членка за лично потребление, потребление от семейството или домакинството;
з)
позицията не е в пресекюритизация или синтетична секюритизация, както е посочено в член 4, параграф 63 и член 242, параграф 11 съответно от Регламент (ЕС) № 575/2013;
и)
базисните експозиции не включват прехвърляеми финансови инструменти или деривати, с изключение на финансовите инструменти, издадени от самото ДСИЦС или други страни в рамките на структурата на секюритизацията, и дериватите, използвани за хеджиране на валутния риск и лихвения риск;
й)
към момента на емитиране на секюритизацията или при включването в групата на базисните експозиции, или във всеки момент след емитирането базисните експозиции не включват експозиции към длъжници по обезценени кредити (или, в зависимост от случая, гаранти по обезценени кредити), когато длъжник по обезценен кредит (или гарант по обезценен кредит) е заемополучател (или гарант), който:
i)
е обявил несъстоятелност, постигнал е споразумение със своите кредитори за отмяна или разсрочване на дълга или съдът е предоставил на неговите кредитори право на погасяване или обезщетение за имуществени вреди в резултат на пропуснато плащане в рамките на три години от датата на възникване;
ii)
е в официалния регистър на лицата с неблагоприятна кредитна история;
iii)
има кредитна оценка от АВКО или друга кредитна оценка, която показва значителен риск да не бъдат извършени договорните плащания в сравнение със средностатистическия длъжник за този вид заеми в съответната юрисдикция;
к)
към момента на емитирането на секюритизацията или при включването в групата на базисните експозиции във всеки момент след емитирането базисните експозиции не включват експозициите в неизпълнение по смисъла на член 178, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
3. Изплащането на секюритизиращите позиции не трябва да има структура, поради която то да зависи преимуществено от продажбата на активи, обезпечаващи базисните експозиции. Тази разпоредба обаче не препятства последващото подновяване или рефинансиране на такива експозиции.
4. Структурата на секюритизационната сделка отговаря на следните изисквания:
а)
когато секюритизацията е създадена без срок за възобновяване или срокът за възобновяване е прекратен и когато е представено съобщение за погасяване или предсрочно погасяване, постъпленията от главниците от базисните експозиции се предават на държателите на секюритизиращи позиции чрез последователно погасяване на секюритизиращите позиции и на датата на плащане в ДСИЦС не остава съществена сума парични средства;
б)
когато секюритизацията е създадена със срок на възобновяване, в документацията на сделката са предвидени мерки за съответните случаи на предсрочно погасяване, което включва най-малко всички посочени по-долу:
i)
влошаване на кредитното качество за базисните експозиции;
ii)
неуспех да се генерират достатъчни нови базисни експозиции най-малко с подобно кредитно качество;
iii)
възникване на събитие, свързано с неплатежоспособност по отношение на инициатора или обслужващото лице.
5. Към момента на емитиране на секюритизацията заемополучателите (или, в зависимост от случая, гарантите) са направили поне едно плащане, освен когато секюритизацията е обезпечена с кредитните улеснения, посочени в параграф 2, буква ж), подточка v).
6. В случаи на секюритизации, при които базисните експозиции представляват жилищни заеми, посочени в параграф 2, буква ж), подточки i) и ii), групата заеми не може да включва заем, който е бил предложен на пазара и е бил поет въз основа на предположението, че кредитоискателят или, в зависимост от случая, посредниците са били наясно, че представените данни не могат да бъдат проверени от заемодателя.
7. В случай на секюритизации, при които базисните експозиции представляват жилищни заеми, посочени в параграф 2, буква ж), подточки i) и ii), оценката на кредитоспособността на кредитополучателя отговаря на изискванията, определени в член 18, параграфи от 1 до 4, параграф 5, буква а) и параграф 6 от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (7) или на равностойни изисквания в трети страни.
8. В случай на секюритизации, при които базисните експозиции представляват заеми и лизинги за автомобили, както и потребителски заеми и кредитни улеснения, посочени в параграф 2, буква ж), подточки iv) и v), оценката на кредитоспособността на кредитополучателя отговаря на изискванията, определени в член 8 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8).
9. Когато инициаторът, спонсорът или първоначалният заемодател по секюритизацията е установен в Съюза, той изпълнява изискванията, определени в пета част на Регламент (ЕС) № 575/2013, и разкрива информация, в съответствие с член 8б от Регламент (ЕС) № 1060/2009, относно кредитното качество и показателите на базисните експозиции за структурата на сделката, за паричните потоци и за обезпечението по експозициите, както и всяка друга информация, необходима на инвеститорите за провеждането на всеобхватни тестове за устойчивост на напрежение (стрес тестове), основаващи се на достатъчно данни. Когато инициаторът, спонсорът или първоначалният заемодател е установен извън Съюза, всеобхватните данни на ниво заем съгласно общоприетите от пазарните участници стандарти се предоставят, и то редовно, на съществуващите и потенциалните инвеститори и регулатори при издаването.
10. Базисните експозиции не следва да бъдат инициирани от кредитната институция, която притежава секюритизиращата позиция в своя ликвиден буфер, нейно дъщерно предприятие, нейно предприятие майка, дъщерно предприятие на нейно предприятие майка или друго предприятие, тясно свързано с тази кредитна институция.
11. Размерът на емисията на транша е най-малко 100 милиона евро (или равностойността в местна валута).
12. Останалата среднопретеглена продължителност на транша е 5 години или по-малко и се изчислява, като се използва по-ниската стойност измежду прогнозираната при ценообразуването норма на предсрочното плащане по сделката и постоянната норма на предсрочното плащане от 20 %, за което кредитната институция допуска, че правото на изкупуване се упражнява на първата разрешена за целта дата.
13. Инициаторът на базисните експозиции на секюритизацията представлява институция, определенапов член 4, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или предприятие, чиято основна дейност е да извършва една или повече от дейностите, изброени в точки от 2 до 12 и точка 15 от приложение I към Директива 2013/36/ЕС.
14. Пазарната стойност на всяка от секюритизациите от ниво 2Б подлежи на следните минимални процентни намаления:
а)
25 % за секюритизации, обезпечени с подкатегориите активи по параграф 2, буква ж), подточки i), ii) и iv);
б)
35 % за секюритизации, обезпечени с подкатегориите активи по параграф 2, буква ж), подточки iii) и v).
Член 14
Ликвидни улеснения с ограничено ползване и с поето задължение
За да бъдат определени като активи от ниво 2Б, ликвидните улеснения с ограничено ползване и с поето задължение, които могат да бъдат предоставени от централна банка, посочени в член 12, параграф 1, буква г), трябва да отговарят на всички долупосочени критерии:
а)
по време на период без напрежение за улеснението се начислява такса за поето задължение върху общата договорена сума, която е равна най-малко на по-голямото от следните:
i)
75 базисни пункта на година; или
ii)
най-малко 25 базисни пункта на година над разликата в доходността на активите, използвани за обезпечение на улеснението, и доходността на представителния портфейл от ликвидни активи след корекция за евентуални съществени разлики в кредитния риск;
По време на период на напрежение централната банка може да намали таксата за ангажимент, описана в първата алинея от настоящата точка, при условие че са изпълнени минималните изисквания, приложими към ликвидните улеснения съгласно алтернативния подход към ликвидността в съответствие с член 19;
б)
улеснението се обезпечава с необременени с тежести активи от вид, определен от централната банка. Активите, предоставени като обезпечение, отговарят на следните критерии:
i)
те се държат във форма, която улеснява бързото им прехвърляне към централната банка в случай на изпълнение на улеснение;
ii)
стойността им след процентното намаление, приложено от централната банка, е достатъчна, за да покрие общия размер на улеснението; и
iii)
те не се считат за ликвидни активи за целите на ликвидния буфер на кредитната институция;
в)
улеснението е съвместимо с правилата на централната банка за контрагентите;
г)
срокът за ангажиране на улеснението надвишава периода на напрежение от 30 календарни дни, посочен в член 4;
д)
улеснението не е отменено от централната банка преди договорения му падеж и през периода, през който засегнатата кредитна институция продължава да се оценява като платежоспособна, не е взето допълнително решение относно кредита;
е)
съществуват официални правила, публикувани от централната банка, в които се посочват нейното решение за предоставяне на ликвидни улеснения с ограничено ползване и с поето задължение, условията, отнасящи се до улеснението, и видовете кредитни институции, които имат право да кандидатстват за тези улеснения.
Член 15
Предприятия за колективно инвестиране (ПКИ)
1. Акциите или дяловете в ПКИ се определят като ликвидни активи от същото ниво, както базисните ликвидни активи на съответното предприятие, до абсолютна сума от 500 милиона EUR (или равностойността в местна валута), на индивидуална основа за всяка кредитна институция, при условие че:
а)
изискванията на член 132, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са изпълнени;
б)
ПКИ инвестира само в ликвидни активи и деривати, в последния случай само в степента, необходима за намаляване на лихвения, валутния или кредитния риск в портфейла.
2. Кредитните институции прилагат следните минимални процентни намаления към стойността на своите акции или дялове в ПКИ в зависимост от категорията на базисните ликвидни активи:
а)
0 % за монетите и банкнотите и експозициите към централни банки, посочени в член 10, параграф 1, буква б);
б)
5 % за активите от ниво 1, различни от изключително висококачествените покрити облигации;
в)
12 % за изключително висококачествените покрити облигации по член 10, параграф 1, буква е);
г)
20 % за активите от ниво 2А;
д)
30 % за секюритизациите от ниво 2Б, обезпечени от подкатегориите активи, посочени в член 13, параграф 2, буква ж), подточки i), ii) и iv);
е)
35 % за покритите облигации от ниво 2Б по член 12, параграф 1, буква е);
ж)
40 % за секюритизациите от ниво 2Б, обезпечени с подкатегориите активи по член 13, параграф 2, буква ж), подточки iii) и iv); и
з)
55 % за корпоративните дългови ценни книжа от ниво 2Б по член 12, параграф 1, буква б), за акциите по член 12, параграф 1, буква в) и за нелихвоносните активи по член 12, параграф 1, буква е).
3. Подходът, посочен в параграф 2, се прилага по следния начин:
а)
когато кредитната институция знае кои са базисните експозиции на ПКИ, тя може да направи преглед на тези базисни позиции, за да им определи подходящо процентно намаление в съответствие с параграф 2;
б)
когато кредитната институция не знае кои са базисните експозиции на ПКИ, тя трябва да допусне, че ПКИ инвестира в максималната степен, разрешена от неговия мандат, във възходящ ред в ликвидни активи, както са класифицирани за целите на параграф 2, като започва с посочените в параграф 2, буква ж), до достигане на максималния общ инвестиционен лимит. Същият подход се прилага за определяне на ликвидното ниво на базисните активи, когато кредитната институция не знае кои са базисните експозиции на ПКИ.
4. Кредитните институции разработват устойчиви методологии и процеси за изчисляване и отчитане на пазарната стойност и процентните намаления за акциите или дяловете в ПКИ. Когато експозицията не е достатъчно съществена, за да разработи кредитната институция свои собствени методологии, и при условие че във всеки случай компетентният орган е убеден, че това изискване е изпълнено, кредитната институция може да разчита само на следните трети страни за изчисляването и отчитането на процентните намаления за акции или дялове в ПКИ:
а)
депозитарната институция на ПКИ, при условие че ПКИ инвестира само в ценни книжа и депозира всички ценни книжа при тази депозитарна институция; или
б)
за останалите ПКИ - управляващото дружество на ПКИ, при условие че отговаря на критериите по член 132, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013.
5. Когато кредитната институция не изпълнява изискванията, определени в параграф 4 от настоящия член по отношение на акциите или дяловете в ПКИ, тя спира да ги признава като ликвидни активи за целите на настоящия регламент в съответствие с член 18.
Член 16
Влогове и друго финансиране в кооперативни мрежи и институционални защитни схеми
1. Когато кредитната институция е член на институционална защитна схема от вида, описан в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, член на мрежа, за която се прилага освобождаването по член 10 от посочения регламент, или член на кооперативна мрежа в държава членка, безсрочните влогове, които кредитната институция поддържа при централната кредитната институция, се третират като ликвидни активи в съответствие с една от следните разпоредби:
а)
когато, съгласно националното законодателство или правнообвързващи документи, управляващи схемата или мрежата, централната мрежа е длъжна да държи или инвестира влоговете в ликвидни активи от определено ниво или категория, влоговете се третират съгласно настоящия регламент като ликвидни активи от същото ниво или категория;
б)
когато централната институция не е длъжна да държи или инвестира влоговете в ликвидни активи от определено ниво или категория, влоговете се третират като ликвидни активи от ниво 2Б в съответствие с настоящия регламент и остатъчната им сума подлежи на минимално процентно намаление от 25 %.
2. Когато съгласно законодателството на държава членка или правно обвързващите документи, уреждащи мрежите или схемите по параграф 1, кредитната институция има достъп в рамките на 30 календарни дни до ликвидно финансиране от централната институция или от друга институция в същата мрежа или схема, такова финансиране се третира като актив от ниво 2Б, доколкото не е обезпечено с ликвидни активи от конкретно ниво или категория. Към сумата на главницата на ликвидното финансиране, за която е поето задължение, се прилага минимално процентно намаление от 25 %.
Член 17
Състав на ликвидния буфер според нивото на актива
1. Кредитните институции спазват във всеки момент следните изисквания към състава на ликвидния си буфер:
а)
минимум 60 % от ликвидния буфер трябва да се състои от активи от ниво 1;
б)
минимум 30 % от ликвидния буфер трябва да се състои от активи от ниво 1 с изключение на изключително висококачествените покрити облигации, посочени в член 10, параграф 1, буква е);
в)
максимум 15 % от ликвидния буфер може да се състои от активи от ниво 2Б.
2. Изискванията, определени в параграф 1, се прилагат, след като бъде направена корекция за въздействието върху ликвидните активи на обезпеченото финансиране, обезпечените кредитни сделки или операциите по замяна на обезпечения с използване на ликвидни активи, когато падежът на тези операции настъпва в рамките на 30 календарни дни, след приспадане на приложимите процентни намаления и при условие че кредитната институция изпълнява оперативните изисквания, определени в член 8.
3. Кредитните институции определят състава на своя ликвиден буфер по формулите, определени в приложение I към настоящия регламент.
Член 18
Нарушаване на изискванията
1. Когато ликвиден актив престане да отговаря на общите приложими изисквания по член 7, оперативните изисквания по член 8, параграф 2 или други приложими критерии за допустимост, определени в настоящата глава, кредитната институция престава да го признава като ликвиден актив не по-късно от 30 календарни дни от датата, на която е възникнало неспазването на изискванията.
2. Параграф 1 се прилага за акциите или дяловете в ПКИ, които престават да отговарят на изискванията за допустимост, само когато не надвишават 10 % от общите активи на ПКИ.
Член 19
Алтернативни подходи към ликвидността
1. Когато ликвидните активи в определена валута са недостатъчни, за да изпълни дадена кредитна институция отношението на ликвидно покритие, определено в член 4, се прилагат една или повече от следните разпоредби:
а)
изискването за съгласуваност на валутите, посочено в член 8, параграф 6, не се прилага по отношение на тази валута;
б)
кредитната институция може да покрие недостига на ликвидни активи в съответната валута с кредитни улеснения от централната банка в държава членка или трета държава на тази валута, при условие че улеснението отговаря на всички установени по-долу изисквания:
i)
отпуснато е съгласно неотменяемо договорно задължение за следващите 30 календарни дни;
ii)
цената му включва такса, която се дължи независимо от сумата, която е усвоена по това улеснение, ако има такава;
iii)
таксата е с такъв размер, че нетната доходност от активите, използвани за обезпечаване на улеснението, не трябва да бъде по-висока от нетната доходност от представителния портфейл на ликвидните активи, след като бъде направена корекция за съществените разлики в кредитния риск;
в)
когато има недостиг на активи от ниво 1, но достатъчно активи от ниво 2А, кредитната институция може да държи допълнителни активи от ниво 2А в ликвидния буфер и ограниченията според нивото на активите, определени в член 17, се считат за коригирани по съответния начин. За тези допълнителни активи от ниво 2А се прилага минимално процентно намаление в размер на 20 %. Всички активи от ниво 2Б, които кредитната институция държи, продължават да подлежат на процентните намаления, приложими във всеки случай съгласно настоящата глава.
2. Кредитните институции прилагат изключенията, предвидени в параграф 1, обратнопропорционално по отношение на наличието на съответните ликвидни активи. Кредитните институции оценяват своите нужди от ликвидност за прилагането на настоящия член, като се вземат предвид способността им чрез разумно управление на ликвидността да намалят потребността от такива ликвидни активи и размерът на държаните от други пазарни участници количества от тези активи.
3. Валутите, за които могат да се прилагат изключенията по параграф 1, и степента, до която общо за дадена валута могат да бъдат достъпни едно или повече изключения, се определят чрез регламент за изпълнение, който се приема от Комисията в съответствие с член 419, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
4. Подробните условия, приложими към използването на изключенията по параграф 1, букви а) и б), се определят чрез делегирания акт, който се приема от Комисията в съответствие с член 419, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ДЯЛ III
ИЗХОДЯЩИ И ВХОДЯЩИ ЛИКВИДНИ ПОТОЦИ
ГЛАВА 1
Нетни изходящи ликвидни потоци
Член 20
Определение за нетни изходящи ликвидни потоци
1. Нетните изходящи ликвидни потоци са разликата между сбора на изходящите ликвидни потоци по буква а) и сбора на входящите ликвидни потоци по буква б), като обаче не може да бъдат отрицателна величина и се изчисляват, както следва:
а)
сборът на изходящите ликвидни потоци - съгласно глава 2;
б)
сборът на входящите ликвидни потоци съгласно глава 3, изчислен по следния начин:
i)
входящите потоци, освободени от тавана по член 33, параграфи 2 и 3;
ii)
по-малката величина измежду входящите потоци по член 33, параграф 4 и 90 % от изходящите потоци по буква а), намалени с освободените изходящи потоци по член 33, параграфи 2 и 3, но не по-малко от нула;
iii)
по-малката величина измежду входящите потоци, различни от посочените в член 33, параграфи 2, 3 и 4, и 75 % от изходящите потоци по буква а), намалени с освободените изходящи потоци по член 33, параграфи 2 и 3, и входящите потоци по член 33, параграф 4, разделени на 0,9, за да се отрази ефектът на тавана от 90 %, но не по-малко от нула.
2. Входящите ликвидни потоци и изходящите ликвидни потоци се оценяват за период на напрежение от 30 календарни дни при допускането за сценарий на едновременното възникване на напрежение само за институцията и напрежение за целия пазар, както се посочва в член 5.
3. Изчислението по параграф 1 се извършва по формулата, посочена в приложение II.
Член 21
Изисквания за оценяване на ефекта от обезпечения, получени по сделки с деривати
Кредитните институции изчисляват изходящите и входящите ликвидни потоци, очаквани за период от 30 календарни дни, по договорите, изброени в приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013, на нетна основа по контрагенти, при наличието на двустранни споразумения за нетиране в съответствие с член 295 от посочения регламент. За целите на настоящия член отчитане на нетна основа означава отчитане след приспадане на обезпеченията, които ще бъдат получени и които отговарят на изискванията за ликвидни активи съгласно дял II от настоящия регламент. Изходящите и входящите парични потоци, произтичащи от сделки с деривати в чужда валута, които включват едновременна пълна обмяна на главниците (или в рамките на същия ден), се изчисляват на нетна основа дори когато тези сделки не са обхванати от двустранно споразумение за нетиране.
ГЛАВА 2
Изходящи ликвидни потоци
Член 22
Определение за изходящи ликвидни потоци
1. Изходящите ликвидни потоци се изчисляват чрез умножаване на непогасените суми по различни категории или видове задължения и задбалансови задължения по ставките, по които се очаква да бъдат погасени или усвоени, както е посочено в настоящата глава.
2. Изходящите ликвидни потоци, посочени в параграф 1, включват следното, във всеки случай умножени по приложимата ставка за изходящите потоци:
а)
текущата остатъчна сума по стабилни влогове на дребно и други влогове на дребно в съответствие с членове 24, 25 и 26;
б)
текущите непогасени суми по други задължения, чийто падеж настъпва и чието плащане може да бъде поискано от емитента или от доставчика на финансирането или които са свързани с очакване на доставчика на финансирането, че кредитната институция ще изплати задължението си през следващите 30 календарни дни съгласно членове 27 и 28;
в)
допълнителните изходящи потоци, определени в съответствие с член 30;
г)
максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени кредитни и ликвидни улеснения с поето задължение през следващите 30 календарни дни, определена в съответствие с член 31;
д)
допълнителните изходящи потоци, установени при оценяването съгласно член 23.
Член 23
Допълнителни изходящи ликвидни потоци за други продукти и услуги
1. Институциите редовно оценяват възможността за и потенциалния размер на изходящите ликвидни потоци през следващите 30 календарни дни по отношение на продуктите или услугите, които не са обхванати от членове 27-31 и които тези кредитни институции предлагат или подпомагат, или които потенциалните купувачи биха приели за свързани с тези кредитни институции. Тези продукти или услуги включват, но не само, изходящите ликвидни потоци в резултат на договорните споразумения, посочени в член 429 и приложение I към Регламент (ЕС) № 575/2013, например:
а)
други задбалансови и условни задължения за финансиране, включващи финансови улеснения без поето задължение, без да се ограничават само до тях;
б)
неусвоени кредити и аванси към контрагенти на едро;
в)
ипотечни заеми, които са одобрени, но още не са усвоени;
г)
кредитни карти;
д)
овърдрафти;
е)
планирани изходящи потоци, свързани с подновяване или удължаване на кредити на дребно или на едро;
ж)
планирани задължения по договори за деривати;
з)
продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции.
2. Изходящите потоци, посочени в параграф 1, се оценяват при допускане за сценарий на едновременното възникване на напрежение, отнасящо се само до институцията, и напрежение за целия пазар, както се посочва в член 5. При извършването на тази оценка кредитните институции обръщат особено внимание на съществените щети върху своята репутация, които биха могли да възникнат, ако не бъде осигурена ликвидна подкрепа за тези продукти или услуги. Кредитните институции се отчитат най-малко веднъж годишно пред компетентните органи за онези продукти и услуги, при които възможността за и възможният размер на изходящите ликвидни потоци, посочени в параграф 1, са значителни, а компетентните органи определят съответните изходящи потоци. Компетентните органи могат да приложат ставка до 5 % за изходящите потоци по отношение на продукти за търговско финансиране, водещи до задбалансови позиции, съгласно посоченото в член 429 и приложение I към Регламент (ЕС) № 575/2013.
3. Най-малко веднъж годишно компетентните органи докладват на ЕБО за видовете продукти или услуги, за които са определили изходящи потоци въз основа на отчетите на кредитните институции, и включват в този доклад обяснение за приложената методология за определяне на изходящите потоци.
Член 24
Изходящи потоци от стабилни влогове на дребно
1. Освен ако са изпълнени критериите съгласно член 25, параграфи 2, 3 или 5 за по-висока ставка за изходящите потоци, сумата на влоговете на дребно, обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (9) или Директива 2014/49/ЕС или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, се счита за стабилна и се умножава по 5 %, когато влогът е едно от следните:
а)
част от установено взаимоотношение, поради което изтеглянето му е много малко вероятно; или
б)
по разплащателна сметка.
2. За целите на параграф 1, буква а) влог на дребно се счита за част от установено взаимоотношение, когато вложителят отговаря поне на един от следните критерии:
а)
има активни договорни взаимоотношения с кредитната институция с минимална продължителност от 12 месеца;
б)
има кредитни взаимоотношения с кредитната институция за жилищни заеми или други дългосрочни заеми;
в)
ползва поне един друг активен продукт, различен от заем, от кредитната институция.
3. За целите на параграф 1, буква б) за влог на дребно се счита, че е по разплащателна сметка, когато по тази сметка редовно се кредитират и дебитират заплати, доходи или суми по трансакции.
4. Независимо от параграф 1 от 1 януари 2019 г. компетентните органи могат да разрешат на кредитните институции да умножават по 3 % сумата на стабилните влогове на дребно, посочени в параграф 1, които са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 2014/49/ЕС в размер до 100 000 EUR, както е посочено в член 6, параграф 1 от нея, ако Комисията е потвърдила, че официално признатата схема за гарантиране на депозитите отговаря на всички критерии по-долу:
а)
схемата за гарантиране на депозитите разполага с финансови средства съгласно посоченото в член 10 от Директива 2014/49/ЕС, набрани предварително с вноски, които членовете плащат най-малко веднъж годишно;
б)
схемата за гарантиране на депозитите разполага с достатъчно средства за осигуряване на бърз достъп до допълнително финансиране в случай на искане за използване на значителни средства от нейните резерви, включително достъп до извънредни вноски от членуващите кредитни институции и подходящи алтернативни механизми за финансиране с цел получаване на краткосрочно финансиране от публични или частни трети страни;
в)
схемата за гарантиране на депозитите осигурява изплащане на средствата в срок от седем работни дни съгласно член 8, параграф 1 от Директива 2014/49/ЕС, считано от датата на прилагане на ставката от 3 % за изходящите потоци.
5. Компетентните органи издават разрешението по параграф 4 само след като получат предварително одобрение от Комисията. Това одобрение трябва да се поиска чрез мотивирано уведомление, в което се съдържат данни, че нивата на изтегляне при стабилните влогове на дребно биха били под 3 % по време на всеки период на напрежение в съответствие със сценариите по член 5. Мотивираното уведомление се представя на Комисията най-малко три месеца преди датата, от която се иска разрешение. Комисията преценява дали съответната схема за гарантиране на депозитите отговаря на условията, посочени в параграф 4, букви а), б) и в). Когато тези условия са изпълнени, Комисията одобрява искането на компетентния орган за предоставяне на разрешение, освен ако съществуват императивни съображения за отказване на одобрение, свързани с функционирането на вътрешния пазар на влогове на дребно. Всички кредитни институции, участващи в такава одобрена схема за гарантиране на депозитите, имат право да прилагат ставката от 3 % за изходящите потоци. Комисията се допитва до ЕБО дали съответната схема за гарантиране на депозитите отговаря на условията, посочени в параграф 4, букви а), б) и в).
6. Кредитните институции могат да получат разрешение от техния компетентен орган да умножават по 3 % сумата на влоговете на дребно, обхванати от схема за гарантиране на депозитите в трета държава, която е равностойна на посочената в параграф 1 схема, ако третата държава позволява такова третиране.
Член 25
Изходящи потоци от други влогове на дребно
1. Кредитните институции умножават по 10 % другите влогове на дребно, включително дела на влоговете на дребно, които не са обхванати от член 24, освен ако важат посочените в параграф 2 условия.
2. За другите влогове на дребно се прилагат по-високи ставки за изходящите потоци, определени от кредитната институция в съответствие с параграф 3, когато са налице следните условия:
а)
общият размер на влоговете, включително всички влогови сметки на клиента в тази кредитна институция или група, превишава 500 000 EUR;
б)
влогът е само по интернет сметка;
в)
по влога се предлага лихвен процент, който отговаря на някое от следните условия:
i)
лихвеният процент значително надвишава средния процент за подобни продукти на дребно;
ii)
неговата възвръщаемост се обуславя от възвръщаемостта на пазарен индекс или група пазарни индекси;
iii)
неговата възвръщаемост се определя от променлив пазарен показател, различен от плаващ лихвен процент;
г)
влогът първоначално е учреден като срочен влог с падеж, попадащ в рамките на периода от 30 календарни дни, или предвижда фиксиран срок на предизвестие, по-кратък от 30 календарни дни, в съответствие с договорни споразумения, и не е влог, който отговаря на условията за третирането по параграф 4;
д)
по отношение на кредитните институции, установени в Съюза - вложителят пребивава в трета държава или влогът е във валута, различна от евро или от националната валута на държавата членка. По отношение на кредитните институции или клоновете в трети държави - вложителят не пребивава в третата държава или влогът е в друга валута, различна от националната валута на третата държава.
3. Кредитните институции прилагат по-висока ставка за изходящите потоци, определена както следва:
а)
когато влоговете на дребно отговарят на критериите по буква а) или на два от критериите по букви б)-д) от параграф 2, за изходящите потоци се прилага ставка между 10 и 15 %;
б)
когато влоговете на дребно отговарят на критериите по буква а) от параграф 2 и поне на един друг критерий, посочен в параграф 2, или на три или повече критерия по параграф 2, за изходящите потоци се прилага ставка между 15 и 20 %.
Във всеки отделен случай компетентните органи могат да приложат по-висока ставка за изходящите потоци, когато особеностите на кредитната институция дават основание за това. Кредитните институции прилагат ставката за изходящите потоци, посочена в параграф 3, буква б), по отношение на влоговете на дребно, ако оценката по параграф 2 не е проведена или не е приключила.
4. Кредитните институции могат да изключат от изчислението на изходящите потоци някои ясно определени категории влогове на дребно, доколкото кредитната институция винаги спазва стриктно посочените по-долу изисквания за цялата категория влогове, освен ако има основания да се допусне изключение заради доказани затруднения на вложителя:
а)
за срок от 30 календарни дни вложителят няма право да тегли влога си; или
б)
при преждевременно теглене преди изтичането на срока от 30 календарни дни вложителят трябва да плати такса, в която се включват загубата на лихва за периода между датата на тегленето и договорената дата на падежа, както и съществена такса, която не трябва непременно да надхвърля дължимата лихва за изминалия период от време между датата на откриване на влога и датата на тегленето.
Ако част от влога, посочен в алинея първа, може да бъде изтеглена, без да се заплаща такава такса, единствено тази част се третира като безсрочен влог, а остатъкът се третира като срочен влог, както е посочено в настоящия параграф. По отношение на отменените влогове с остатъчен срок до падежа от по-малко от 30 календарни дни и в случаите, когато е договорено прехвърляне към друга кредитна институция, за изходящите потоци се прилага ставка от 100 %.
5. Независимо от параграфи 1-4 и член 24 кредитните институции умножават влоговете на дребно, които са приели в трети държави, по по-висока процентна ставка за изходящите потоци, ако в националното законодателство относно ликвидните изисквания в тази трета държава се предвижда такъв процент.
Член 26
Изходящи потоци със взаимозависими входящи потоци
С предварителното одобрение от страна на компетентния орган кредитните институции могат да изчисляват изходящия ликвиден поток с приспадане на взаимозависим входящ поток, ако последният отговаря на следните условия:
а)
взаимозависимият входящ поток е пряко свързан с изходящия поток и не се взема под внимание при изчисляването на входящите ликвидни потоци по глава 3;
б)
взаимозависимият входящ поток се изисква съгласно законово, подзаконово или договорно задължение;
в)
взаимозависимият входящ поток отговаря на едно от следните условия:
i)
той възниква задължително преди изходящия поток;
ii)
той се получава в рамките на 10 дни и е гарантиран от централното правителство на държава членка.
Член 27
Изходящи потоци от оперативни влогове
1. Кредитните институции умножават по 25 % задълженията, произтичащи от влогове, които се поддържат, както следва:
а)
от вложителя - за да ползва предоставени от кредитната институция услуги по клиринг, попечителство или управление на парични средства или други сравними услуги в контекста на установено оперативно взаимоотношение;
б)
при споделено изпълнение на обща задача в рамките на институционална защитна схема, отговаряща на изискванията по член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или в рамките на група от кооперативни кредитни институции, дълготрайно свързани с централен орган, отговаряща на условията на член 113, параграф 6 от този регламент, или като изискван съгласно законова или договорна разпоредба влог на друга кредитна институция, която е член на същата институционална защитна схема или кооперативна мрежа, при условие че тези влогове не се признават за ликвидни активи за кредитната институция вложител, както е посочено в параграф 3 и член 16;
в)
от вложителя в рамките на установено оперативно взаимоотношение, различно от посоченото в буква а);
г)
от вложителя - за да ползва услуги по парични клирингови операции и услуги от централна кредитна институция, когато кредитната институция е част от някоя от мрежите или схемите, посочени в член 16.
2. Независимо от параграф 1 кредитните институции умножават по 5 % частта от задълженията, произтичащи от посочените в параграф 1, буква а) влогове, която е обхваната от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или Директива 2014/49/ЕС или от равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава.
3. Влоговете на кредитни институции в централната кредитна институция, които се считат за ликвидни активи за кредитната институция вложител в съответствие с член 16, се умножават по ставка от 100 % за изходящите потоци за централната институция, която се прилага върху стойността на тези ликвидни активи след съответното процентно намаление. Тези ликвидни активи се включват в покритието само на изходящи потоци, които не са посочени в първото изречение от настоящия параграф, и не се вземат предвид при изчислението на състава на оставащия ликвиден буфер по член 17 за централната институция на индивидуално равнище.
4. Услугите по клиринг, попечителство или управление на парични средства или други сходни услуги, посочени в параграф 1, букви а) и г), обхващат тези услуги само доколкото те се предоставят в рамките на установено взаимоотношение, което е от изключително значение за вложителя. По отношение на влоговете, посочени в параграф 1, букви а), в) и г), се прилагат строги законови или оперативни ограничения, поради което значителни тегления в рамките на периода от 30 календарни дни са малко вероятни. Средствата в размер над изисквания за предоставянето на оперативни услуги се третират като неоперативни влогове.
5. Влоговете, произтичащи от взаимоотношение на кореспондентско банкиране или от предоставянето на основни посреднически услуги, не се третират като оперативни влогове и за тях се прилага ставка от 100 % за изходящите потоци.
6. С цел определяне на влоговете, посочени в параграф 1, буква в), кредитната институция счита, че съществува установено оперативно взаимоотношение с нефинансов клиент, с изключение на срочните влогове, спестовните влогове и брокерските влогове, когато са изпълнени всички критерии по-долу:
а)
приложимият лихвен процент е с поне 5 базисни пункта по-нисък от преобладаващия лихвен процент за сходни търговски влогове, но не трябва да е отрицателен;
б)
влогът се държи по специално определени сметки и ценообразуването по него се извършва, без за вложителя да се създават икономически стимули да поддържа по влога повече средства, отколкото е необходимо за оперативното взаимоотношение;
в)
съществените трансакции се отразяват периодично по дебита и кредита на съответната сметка;
г)
изпълнен е един от следните критерии:
i)
взаимоотношението с вложителя е съществувало най-малко 24 месеца;
ii)
влогът се използва за минимум 2 активни услуги; тези услуги могат да включват пряк или непряк достъп до национални или международни платежни услуги, търговия с ценни книжа или депозитарни услуги.
Като оперативен влог се третира само тази част от влога, която е необходима за използването на услугата, от която влогът е вторичен продукт. Излишъкът се третира като неоперативен влог.
Член 28
Изходящи потоци от други задължения
1. Кредитните институции умножават по 40 % задълженията, произтичащи от влогове на клиенти, които са нефинансови клиенти, централни правителства, централни банки, многостранни банки за развитие, субекти от публичния сектор, кредитни кооперации, лицензирани от компетентен орган, лични инвестиционни дружества, или от влогове на клиенти, които са депозитни брокери, доколкото те не попадат в обхвата на член 27.
Независимо от алинея първа, ако задълженията по посочената алинея са обхванати от схема за гарантиране на депозитите съгласно Директива 94/19/ЕО или Директива 2014/49/ЕО или равностойна схема за гарантиране на депозитите в трета държава, те се умножават по 20 %.
2. Кредитните институции умножават по 0 % задълженията, произтичащи от собствените им оперативни разходи.
3. Кредитните институции умножават задълженията, произтичащи от обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар, чийто падеж настъпва в рамките на 30 календарни дни, както е определено в член 192, параграфи 2 и 3 от Регламент № 575/2013, по:
а)
0 %, ако са обезпечени с активи, които биха били определени като активи от ниво 1 съгласно член 10, с изключение на изключително висококачествените покрити облигации, посочени в член 10, параграф 1, буква е), или ако кредиторът е централна банка;
б)
7 %, ако са обезпечени с активи, които биха били определени като изключително висококачествени покрити облигации по член 10, параграф 1, буква е);
в)
15 %, ако са обезпечени с активи, които биха били определени като активи от ниво 2А съгласно член 11;
г)
25 %:
i)
ако са обезпечени с активите по подточка i), ii) или iv) от член 13, параграф 2, буква г);
ii)
ако са обезпечени с активи, които не биха могли да бъдат определени като ликвидни активи съгласно членове 10 и 11, и заемодател е централното правителство, субект от публичния сектор на държавата членка или трета държава, в която кредитната институция е получила лиценз или е открила клон, или многостранна банка за развитие. Това третиране се прилага само за субектите от публичния сектор с рисково тегло, по-малко или равно на 20 % съгласно член 116, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
д)
35 %, ако са обезпечени с подкатегориите активи по подточки iii) или v) от член 13, параграф 2, буква г);
е)
50 %, ако са обезпечени със:
i)
корпоративни облигации, които биха били определени като активи от ниво 2Б съгласно член 12, параграф 1, буква б);
ii)
акции, които биха били определени като активи от ниво 2Б съгласно член 12, параграф 1, буква в);
ж)
100 %, ако са обезпечени с активи, които не биха могли да бъдат определени като ликвидни активи съгласно дял II, с изключение на сделки в обхвата на буква г), подточка ii) от настоящия параграф, или ако кредитор е централна банка.
4. Операциите по замяна на обезпечения, чийто падеж настъпва в рамките на следващите 30 дни, водят до изходящ поток в размер на превишението на стойността на получените в заем ликвидни активи над стойността на предоставените в заем ликвидни активи, освен ако контрагентът е централна банка, като в този случай за изходящия поток се прилага ставка от 0 %.
5. Компенсационните салда по отделни сметки, свързани с режими за защита на клиентите, наложени от национални нормативни актове, се третират като входящи потоци в съответствие с член 32 и се изключват от запаса от ликвидни активи.
6. Кредитните институции прилагат ставка от 100 % за изходящите потоци по отношение на всички полици, облигации и други дългови ценни книжа, издадени от кредитната институция, освен ако облигациите се продават изключително на пазара на дребно и се държат по сметка на дребно, като в този случай тези инструменти могат да се третират като съответната категория влогове на дребно. Налагат се ограничения, като например това, инструментите да се купуват и притежават единствено от клиенти на дребно.
Член 29
Изходящи потоци в рамките на група или институционална защитна схема
1. Независимо от член 31 компетентните органи могат да разрешат прилагането на по-ниска ставка за изходящите потоци по отношение на неусвоени кредитни или ликвидни улеснения, в зависимост от всеки конкретен случай, когато са изпълнени всички условия по-долу:
а)
дори при едновременното възникване на напрежение само за доставчика и напрежение за целия пазар има основания да се очаква по-малък изходящ поток;
б)
контрагентът е институция майка или дъщерна институция на кредитната институция, или друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с институцията чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО (10), или е член на същата институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или е централната институция, или е член на мрежа или кооперативна група, съгласно посоченото в член 10 от споменатия регламент;
в)
по-ниската ставка за изходящите потоци не е по-ниска от ставката за входящите потоци, приложена от контрагента;
г)
кредитната институция и контрагентът са установени в една и съща държава членка.
2. Компетентните органи могат да отменят прилагането на условието по параграф 1, буква г), когато се прилага член 20, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013. В този случай се спазват следните допълнителни обективни критерии:
а)
доставчикът на ликвидност и получателят на ликвидност имат нискорисков ликвиден профил;
б)
съществуват правнообвързващи споразумения и задължения между субектите от групата по отношение на неусвоената кредитна линия или линия за осигуряване на ликвидност;
в)
ликвидният рисков профил на получателя на ликвидност се взема под внимание при управлението на ликвидния риск на доставчика на ликвидност;
Когато разрешат прилагането на по-ниска ставка за изходящите потоци, компетентните органи информират ЕБО за резултата от процеса по член 20, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013. Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-малки изходящи потоци.
Член 30
Допълнителни изходящи потоци
1. За обезпечение, различно от паричните средства и активите, посочени в член 10, което е предоставено от кредитната институция по договори от приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013 и кредитни деривати, се предвижда допълнителен изходящ поток от 20 %.
За обезпечение под формата на активи, посочени в член 10, параграф 1, буква е), което е предоставено от кредитната институция по договори от приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013 и кредитни деривати, се предвижда допълнителен изходящ поток от 10 %.
2. Кредитните институции изчисляват и уведомяват компетентните органи за допълнителните изходящи потоци за всички сключени от тях договори, чиито условия пораждат допълнителни изходящи ликвидни потоци или потребност от обезпечения в рамките на 30 календарни дни след съществено влошаване на кредитното качество на кредитната институция. Кредитните институции уведомяват компетентните органи за тези изходящи потоци не по-късно от подаването на отчета по член 415 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Ако компетентните органи сметнат подобни изходящи потоци за значими спрямо потенциалните изходящи ликвидни потоци на кредитната институция, те изискват от нея да добави за тези договори допълнителен изходящ поток, отговарящ на потребността от допълнителни обезпечения или парични потоци, възникваща от съществено влошаване на кредитното качество на кредитната институция като понижаване на външната ѝ кредитна оценка с три степени. Кредитната институция прилага ставка от 100 % за изходящите потоци по отношение на това допълнително обезпечение или парични изходящи потоци. Кредитната институция редовно преразглежда степента на това съществено влошаване в контекста на съответните клаузи на сключените от нея договори и уведомява компетентните органи за резултатите от прегледа.
3. Кредитната институция предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на потребността от обезпечение, която би възникнала в резултат на въздействието на сценарий на неблагоприятно развитие на пазарните условия върху сключените от кредитната институция сделки с деривати, сделки за финансиране и други договори, ако тя е съществена. Това изчисление се извършва в съответствие с делегирания акт, който ще бъде приет от Комисията съгласно член 423, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
4. Кредитните институции отчитат на нетна основа изходящите и входящите потоци, очаквани в срок от 30 календарни дни по договорите от приложение II към |Регламент (ЕС) № 575/2013, в съответствие с член 21. В случай на нетен изходящ поток кредитната институция умножава резултата по ставка от 100 % за изходящите потоци. Кредитните институции изключват от тези изчисления онези изисквания за ликвидност, които биха възникнали в резултат на прилагането на параграфи 1, 2 и 3.
5. Кредитната институция предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на 100 % от пазарната стойност на продаваните чрез къси продажби ценни книжа или други активи, които трябва да бъдат доставени в срок от 30 календарни дни, освен ако институцията притежава ценните книжа, предмет на доставката, или ги е получила в заем при условия, налагащи връщането им едва след изтичането на срока от 30 календарни дни, и ако ценните книжа не са част от ликвидните активи на кредитните институции. Ако късата позиция се покрива от обезпечена сделка по финансиране с ценни книжа, кредитната институция приема, че късата позиция ще се поддържа през целия период от 30 календарни дни и получава ставка от 0 % за изходящите потоци.
6. Кредитната институция предвижда допълнителен изходящ поток, съответстващ на 100 % от:
а)
излишъка по обезпечението, който кредитната институция държи и който по договор може да бъде изискан от контрагента по всяко време;
б)
обезпечението, което трябва да бъде върнато на контрагент в рамките на 30 календарни дни;
в)
обезпечението, което съответства на активите, които биха били определени като ликвидни активи за целите на дял II, и което без съгласието на кредитната институция може да бъде заменено за активи, които не биха могли да бъдат определени като ликвидни активи за целите на дял II.
7. Влоговете, получени като обезпечение, не се разглеждат като задължения за целите на член 27 или 29, но за тях се прилагат разпоредбите на параграфи 1-6 от настоящия член, в съответните случаи.
8. Кредитните институции прилагат ставка от 100 % за изходящите потоци за загуба на финансиране по отношение на обезпечените с активи ценни книжа, покритите облигации и други структурирани финансови инструменти, чийто падеж е в рамките на 30 календарни дни, когато тези инструменти са издадени от самата кредитна институция или от спонсорирани посредници или дружества със специална цел (ДСЦ).
9. Кредитните институции прилагат ставка от 100 % за изходящите потоци за загуба на финансиране по отношение на обезпечените с активи търговски ценни книжа, посредници (conduits), фондове за инвестиции в ценни книжа и други подобни механизми за финансиране. Тази ставка от 100 % за изходящите потоци се прилага за падежиращата сума или за размера на активите, които потенциално биха били върнати, или за изискваната ликвидност.
10. По отношение на частта от финансовите програми по параграфи 8 и 9 кредитните институции, които са доставчици на асоциирани ликвидни улеснения, не са задължени да прилагат двойно отчитане на падежиращия финансов инструмент и на ликвидното улеснение за консолидирани програми.
11. Приема се, че получените в заем активи при липса на обезпечение, чийто падеж настъпва в рамките на 30 календарни дни, се погасяват изцяло, което води до ставка от 100 % за изходящите потоци по отношение на ликвидните активи, освен ако кредитната институция притежава ценните книжа и те не са част от ликвидния буфер на кредитната институция.
12. Що се отнася до предоставянето на основни посреднически услуги, за сделките, при които кредитната институция е финансирала активите на даден клиент чрез тяхното вътрешно нетиране спрямо късите продажби на друг клиент, се прилага ставка от 50 % за условните задължения, тъй като в случай на изтегляне на активи от страна на клиента кредитната институция може да е задължена да осигури допълнителни източници на финансиране, за да покрие тези позиции.
Член 31
Изходящи потоци по кредитни и ликвидни улеснения
1. За целите на настоящия член ликвидно улеснение е всяко неусвоено улеснение с поето задължение, което може да бъде използвано за рефинансиране на дългови инструменти на клиент в случаите, в които той не е в състояние да поднови тези дългови инструменти на финансовите пазари. Стойността на ликвидното улеснение се изчислява като сумата на покрития от него непогасен дълг, издаден от клиента, чийто падеж настъпва в рамките на 30 календарни дни. Частта от ликвидното улеснение, покриваща дълг, чийто падеж не настъпва в рамките на 30 календарни дни, се изключва от обхвата на определението за това улеснение. Всеки допълнителен аспект на улеснението се третира като кредитно улеснение с поето задължение при съответното ниво на усвояване, посочено в настоящия член. Улесненията за общ оборотен капитал за предприятия се класифицират не като ликвидни улеснения, а като кредитни улеснения.
2. Кредитните институции изчисляват изходящите потоци за кредитните и ликвидните улеснения чрез умножаване на размера на кредитните и ликвидните улеснения по съответните ставки за изходящите потоци, посочени в параграфи 3-5. Изходящите потоци по кредитни и ликвидни улеснения с поето задължение се определят като процент от максималния размер, който може да бъде усвоен в рамките на 30 календарни дни, след приспадане на изискването за ликвидност, което би било приложимо съгласно член 23 за търговското финансиране по задбалансови позиции, и след приспадане на стойността на обезпечението, предоставено на кредитната институция и оценено в съответствие с член 9, при условие че обезпечението отговаря на всички условия по-долу:
а)
то може да се използва повторно или да бъде заложено от кредитната институция;
б)
то се държи под формата на ликвидни активи, но не се признава като част от ликвидния буфер; и
в)
то не се състои от активи, издадени от контрагента по улеснението или от свързани с него лица.
Ако кредитната институция разполага с необходимата информация, максималната сума, която може да бъде усвоена по кредитни и ликвидни улеснения, се определя като максималната сума, която би могла да бъде усвоена с оглед на собствените задължения на контрагента или с оглед на предварително установения по договора график за усвояване, която става дължима през следващите 30 календарни дни.
3. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени кредитни и ликвидни улеснения с поето задължение през следващите 30 календарни дни, се умножава по 5 %, ако те могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“.
4. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени кредитни улеснения с поето задължение през следващите 30 календарни дни, се умножава по 10 %, когато те отговарят на следните условия:
а)
те не могат да бъдат отнесени към класа „експозиции на дребно“;
б)
те са били предоставени на клиенти, които не са финансови клиенти, включително нефинансови предприятия, централни правителства, централни банки, многостранни банки за развитие и субекти от публичния сектор;
в)
те не са предоставени с цел осигуряване на финансиране за клиента, когато той не може да задоволи потребностите си от финансиране на финансовите пазари.
5. Максималната сума, която може да бъде усвоена по неусвоени ликвидни улеснения с поето задължение през следващите 30 календарни дни, се умножава по 30 %, когато те отговарят на условията, посочени в параграф 4, букви а) и б), и по 40 %, когато са предоставени на лични инвестиционни дружества.
6. Неусвоеният размер, за който е поето задължение, на ликвидно улеснение, предоставено на дружество със специална цел - секюритизация (ДСЦС), с оглед да се даде възможност на такова дружество да придобие активи, различни от ценни книжа, от клиенти, които не са финансови клиенти, се умножава по 10 %, доколкото той надвишава размера на закупуваните активи от клиенти и ако максималната сума, която може да бъде усвоена, е договорно ограничена до размера на закупуваните активи.
7. Централната кредитна институция в схема или мрежа по член 16 умножава ликвидното финансиране, за което е поето задължение към кредитна институция членка, по ставка от 75 % за изходящите потоци, когато тази кредитна институция членка може да третира ликвидното финансиране като ликвиден актив съгласно член 16, параграф 2. Ставката от 75 % за изходящите потоци се прилага спрямо главницата на ликвидното финансиране, за която е поето задължение.
8. Кредитната институция умножава максималната сума, която може да бъде изтеглена по друг неусвоен кредит с поето задължение и други неусвоени кредитни улеснения с поето задължение в рамките на 30 календарни дни, по съответната ставка за изходящите потоци, както следва:
а)
40 % за кредитните и ликвидните улеснения, предоставени на кредитни институции, и за кредитните улеснения, предоставени на други регулирани финансови институции, в това число застрахователни предприятия и инвестиционни посредници, ПКИ (предприятия за колективно инвестиране) или инвестиционна схема от затворен тип;
б)
100 % за ликвидните улеснения, предоставени от кредитната институция на дружества със специална цел - секюритизация, различни от посочените в параграф 6, и за споразуменията, съгласно които от институцията се изисква да купи или замени активи на дружество със специална цел - секюритизация;
в)
100 % за кредитни и ликвидни улеснения, предоставени на финансови клиенти, които не са посочени в букви а) и б) и в параграфи 1-7.
9. Независимо от параграфи 1-8 кредитните институции, които са създадени и финансирани от централно или регионално правителство на поне една държава членка, могат да прилагат посоченото в параграфи 3 и 4 третиране по отношение на кредитните и ликвидните улеснения, които са предоставени на насърчителни заемодатели единствено с цел пряко или непряко финансиране на насърчителни заеми, ако тези заеми отговарят на изискванията по отношение на ставките за изходящите потоци, посочени в параграфи 3 и 4.
Независимо от член 32, параграф 3, буква е), ако тези насърчителни заеми са отпуснати посредством друга кредитна институция, действаща като посредник, кредитните институции могат да приложат симетричен входящ и изходящ поток.
Насърчителните заеми по настоящия параграф се отпускат само на лица, които не са финансови клиенти, на неконкурентна основа и с нестопанска цел, за насърчаване на изпълнението на целите на обществената политика на Съюза или на съответното централно или регионално правителство на държавата членка. Ползването на такива улеснения е възможно единствено в рамките на очакваното обичайно търсене за насърчителни заеми и до размера на това търсене, при условие че се извършва последващо отчитане на използването на разпределените средства.
10. Кредитните институции умножават по 100 % всички изходящи ликвидни потоци, произтичащи от задължения, различни от тези по членове 23-31, които стават дължими в рамките на 30 календарни дни.
ГЛАВА 3
Входящи ликвидни потоци
Член 32
Входящи потоци
1. Входящите ликвидни потоци се оценяват за период от 30 календарни дни. Те обхващат само договорните входящи потоци от експозиции, които не са просрочени и за които кредитната институция няма основания да очаква неизпълнение през следващите 30 календарни дни.
2. Входящите ликвидни потоци получават ставка от 100 % за входящите потоци, включително по-специално следните входящи потоци:
а)
вземанията към централни банки и финансови клиенти. По отношение на последните, за входящите потоци от следните конкретни сделки се прилага ставка от 100 % за входящите потоци:
i)
ценни книжа, чийто падеж настъпва в рамките на 30 календарни дни;
ii)
операции по търговско финансиране, посочени в член 162, параграф 3, втора алинея, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, с остатъчен срок до падежа под 30 календарни дни;
б)
вземанията по позиции в инструменти, включени в основни индекси за капиталови инструменти, при условие че няма двойно отчитане на ликвидните активи. Тези суми включват договорно установените вземания със срок до 30 календарни дни, като парични дивиденти от такива основни индекси и вземания на парични средства по такива капиталови инструменти, които са продадени, но все още не е извършен сетълмент по тях, ако те не са признати за ликвидни активи в съответствие с дял II.
3. Независимо от параграф 2 входящите потоци, посочени в настоящия параграф, подлежат на следните изисквания:
а)
вземанията към клиенти, които не са финансови клиенти, за целите на плащането по главницата се намаляват с по-високата от следните две суми - с 50 % от стойността им или със стойността на договорните задължения към тези клиенти за предоставяне на финансирането. За целите на настоящата буква клиентите, които не са финансови клиенти, включват предприятия, централни правителства, многостранни банки за развитие и субекти от публичния сектор. Независимо от буква а) кредитните институции, към които е поето задължение по член 31, параграф 9, за да могат да предоставят насърчителен заем на краен получател, или към които е поето подобно задължение от многостранна банка за развитие или субект от публичния сектор, могат да отчетат входящ поток до размера на изходящия поток, който прилагат към съответното задължение за предоставяне на тези насърчителни заеми;
б)
вземанията по обезпечени кредитни сделки и сделки, обусловени от капиталовия пазар по смисъла на член 192, точки 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, ако са обезпечени с ликвидни активи, не се отчитат до размера на стойността на ликвидните активи след приспадане на процентните намаления, приложими в съответствие с дял II. За останалата част от дължимите суми или когато те са обезпечени с активи, които не се определят като ликвидни активи в съответствие с дял II, се отчита пълният им размер. Не се допускат входящи потоци, ако обезпечението се използва за покриване на къса позиция съгласно член 30, параграф 5;
в)
за вземанията по договорни падежиращи маржин заеми, предоставени срещу обезпечение с неликвидни активи, може да се приложи ставка от 50 % за входящите потоци. Такива входящи потоци могат да бъдат отчетени само ако кредитната институция не използва обезпечението, което е получила първоначално срещу заемите, за покриване на къси позиции;
г)
вземанията, които кредитната институцията длъжник третира съгласно член 27, с изключение на влоговете в централната институция, посочена в член 27, параграф 3, се умножават по съответната ставка за симетричен входящ поток. Ако съответната ставка не може да бъде определена, се прилага ставка от 5 % за входящия поток;
д)
замените на обезпечения, чийто падже настъпва в рамките на 30 календарни дни, водят до входящ поток в размер на превишението на стойността на предоставените в заем ликвидни активи над стойността на получените в заем ликвидни активи;
е)
ако обезпечението, получено чрез обратни репо сделки, предоставяне на ценни книжа в заем или замяна на обезпечения, чийто падеж настъпва в рамките на 30-дневния период, се заложи повторно и се използва за покриване на къси позиции, които могат да излязат извън рамките на 30-дневния период, кредитната институция приема, че тези обратни репо сделки или споразумения за предоставяне в заем на ценни книжа ще бъдат подновени и няма да доведат до входящи парични потоци, което отразява необходимостта тя да продължи да покрива късата позиция или да изкупи обратно съответните ценни книжа. Късите позиции включват както случаите, в които при уравновесен портфейл банката е извършила окончателна къса продажба на ценна книга като част от търговска стратегия или хеджиране, така и случаите, в които кредитната институция е заела къса позиция по ценна книга в уравновесения репо портфейл и е взела ценна книга в заем за определен период, и е предоставила ценната книга в заем за по-дълъг период;
ж)
неусвоените кредитни или ликвидни улеснения и всякакви други задължения, получени от субекти, различни от централните банки, и посочените в член 34, не се отчитат. Неусвоените ликвидни улеснения с поето задължение от централната банка, които са признати като ликвидни активи в съответствие с член 14, не се отчитат като входящ поток;
з)
вземанията по ценни книжа, издадени от самата кредитна институция или от свързан с нея субект, се отчитат на нетна основа, като ставката за входящите потоци се прилага въз основа на ставката за входящите потоци, приложима за базисния актив съгласно настоящия член;
и)
активите без определена крайна договорна дата се отчитат с 20 % ставка за входящия поток, при условие че договорът позволява на кредитната институция да се откаже от договора или да поиска плащане в рамките на 30 дни.
4. Параграф 3, буква а) не се прилага за вземанията по обезпечени кредитни сделки и обусловени от капиталовия пазар сделки съгласно определенията по член 192, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013, които са обезпечени с ликвидни активи в съответствие с дял II, както се посочва в параграф 3, буква б). Входящите потоци от освобождаването на салдата по отделени сметки съгласно нормативните изисквания за защита на търговските активи на клиентите се отчитат изцяло, при условие че тези салда по отделени сметки се поддържат в ликвидни активи, определени в дял II.
5. Изходящите и входящите потоци, очаквани в срок от 30 календарни дни по договорите, изброени в приложение II към Регламент (ЕС) № 575/2013, се изчисляват на нетна основа, както е посочено в член 21, и се умножават по 100 %, ако резултатът е нетен входящ поток.
6. Кредитните институции не вземат предвид входящите потоци от ликвидните активи, посочени в дял II, различни от вземанията по активи, които не са отразени в пазарната стойност на актива.
7. Кредитните институции не отчитат входящите потоци от нови задължения, които са поели.
8. Кредитните институции отчитат входящите ликвидни потоци, които трябва да се получат в трети държави с ограничения върху преводите или които са деноминирани в неконвертируеми валути, само доколкото тези входящи потоци съответстват на изходящите потоци в съответната трета държава или съответната валута.
Член 33
Таван на входящите потоци
1. Кредитните институции ограничават признаването на входящите ликвидни потоци до 75 % от общите изходящи ликвидни потоци, както е определено в глава II, освен ако конкретен входящ поток е изключен според посоченото в параграфи 2, 3 или 4.
2. След предварително одобрение от компетентния орган кредитната институция може да изключи напълно или частично следните входящи ликвидни потоци от прилагането на посочения в параграф 1 таван:
а)
входящи потоци, при които доставчикът е институция майка или дъщерна институция на кредитната институция, или друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с кредитната институция чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО;
б)
входящи потоци от влогове в други кредитни институции в рамките на група от субекти, за които може да се приложи третирането съгласно член 113, параграф 6 или 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
входящи потоци, посочени в член 26, в това число входящи потоци от заеми, свързани с ипотечно кредитиране, или насърчителни заеми, посочени в член 31, параграф 9, или от многостранна банка за развитие, или от субект от публичния сектор, за които кредитната институция е посредник.
3. След предварително одобрение от компетентния орган специализираните кредитни институции могат да бъдат освободени от задължението за прилагане на таван на входящите потоци, ако техните основни дейности са лизинг и факторинг, с изключение на дейностите, описани в параграф 4, и ако са изпълнени условията, посочени в параграф 5.
4. След предварително одобрение от компетентния орган за специализираните кредитни институции може да се прилага таван на входящите потоци от 90 %, ако са изпълнени посочените в параграф 5 условия и ако техните основни дейности са следните:
а)
финансиране за закупуване на моторни превозни средства;
б)
потребителско кредитиране, както е описано в Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.
5. Кредитните институции, посочени в параграф 3, могат да бъдат освободени от задължението за прилагане на таван на входящите потоци, а кредитните институции, посочени в параграф 4, могат да приложат таван, по-висок от 90 %, ако отговарят на следните условия:
а)
дейностите показват нискорисков ликвиден профил въз основа на следните фактори:
i)
графикът на входящите потоци съответства на графика на изходящите потоци;
ii)
на индивидуално равнище кредитната институция не е финансирана в значителна степен от влогове на дребно;
б)
на индивидуално равнище делът на техните основни дейности, посочени в параграф 3 или 4, превишава 80 % от балансовото число;
в)
изключенията са оповестени в годишни доклади.
Компетентните органи информират ЕБО кои специализирани кредитни институции са освободени от задължението за прилагане на таван или прилагат по-висок таван, предоставяйки съответната обосновка. ЕБО публикува и поддържа списък на специализираните кредитни институции, освободени от прилагането на таван или прилагащи по-висок таван. ЕБО може да изиска подкрепяща документация.
6. След като бъдат одобрени от компетентния орган, изключенията по параграфи 2, 3 и 4, могат да бъдат прилагани както на индивидуално, така и на консолидирано равнище съгласно член 2, параграф 3, буква д).
7. Кредитните институции определят размера на нетните изходящи ликвидни потоци при прилагане на тавана за входящите потоци по формулата, предвидена в приложение II към настоящия регламент.
Член 34
Входящи потоци в рамките на група или на институционална защитна схема
1. Независимо от член 32, параграф 3, буква ж) компетентните органи могат да дадат разрешение на институцията в отделни случаи да прилага по-висока ставка за входящите потоци за неусвоените кредитни и ликвидни улеснения, когато са изпълнени всички посочени по-долу условия:
а)
има основания да се очаква по-голям входящ поток дори при едновременното възникване на напрежение само за доставчика и напрежение за целия пазар;
б)
контрагентът е институция майка или дъщерна институция на кредитната институция, или е друго дъщерно предприятие на същата институция майка, или е свързан с кредитната институция чрез определено отношение по смисъла на член 12, параграф 1 от Директива 83/349/ЕИО, или е член на същата институционална защитна схема, посочена в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013, или е централната институция, или е член на мрежа или кооперативна група, съгласно посоченото в член 10 от същия регламент;
в)
когато ставката за входящия поток надхвърля 40 %, контрагентът прилага симетрична ставка за изходящия поток независимо от член 31;
г)
кредитната институция и контрагентът са установени в една и съща държава членка.
2. Когато кредитната институция и кредитната институция на контрагента са установени в различни държави членки, компетентните органи могат да предоставят освобождаване от изискванията по параграф 1, буква г), когато освен критериите по параграф 1 са изпълнени и следните допълнителни обективни критерии а)-в):
а)
доставчикът на ликвидност и получателят на ликвидност имат нискорисков ликвиден профил;
б)
между субектите в групата съществуват правно обвързващи споразумения и задължения относно кредитната линия или линията за осигуряване на ликвидност;
в)
ликвидният рисков профил на получателя на ликвидност е надлежно взет предвид при управлението на ликвидния риск на доставчика на ликвидност.
Компетентните органи работят заедно, като се консултират пълноценно в съответствие с член 20, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, за да преценят дали допълнителните критерии, посочени в настоящия параграф, са спазени.
3. При условие че посочените в параграф 2 допълнителни критерии са спазени, компетентният орган на получателя на ликвидност има право да приложи преференциална ставка за входящите потоци от максимум 40 %. За прилагането на преференциална ставка над 40 % на симетрична база обаче се изисква одобрението и на двата компетентни органа.
В случай че за входящите потоци бъде разрешено прилагането на преференциална ставка над 40 %, компетентните органи информират ЕБО за резултата от посочения в параграф 2 процес. Компетентните органи правят редовен преглед на изпълнението на условията за такива по-високи входящи потоци.
ДЯЛ IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 35
Унаследяване на гарантирани от държава членка банкови активи
1. Активи, издадени от кредитните институции, които се ползват с гаранция от централното правителство на държава членка, се определят като активи от ниво 1 само ако гаранцията:
а)
е предоставена или за нея е поето задължение за максимален размер преди 30 юни 2014 г.;
б)
е пряка, изрична, неотменяема и безусловна гаранция и покрива неизпълнението на дължими плащания по главницата и лихвите.
2. Когато гарантът е регионално правителство или орган на местната власт в държава членка, гарантираният актив се определя като актив от ниво 1 само когато експозициите към такива регионални правителства или органи на местната власт се третират като експозиции към централното им правителство в съответствие с член 115, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, а гаранцията отговаря на изискванията по параграф 1.
3. Посочените в параграфи 1 и 2 активи продължават да отговарят на изискванията за активи от ниво 1, доколкото гаранцията остава в сила по отношение на съответния емитент или неговите активи, в зависимост от случая, в съответствие с периодичните изменения или замени. В случаите, когато размерът на гаранцията в полза на емитент или неговите активи бъде увеличен по всяко време след 30 юни 2014 г., активите се определят като ликвидни само до максималния размер на гаранцията, за която е поето задължение преди тази дата.
4. За активите, посочени в настоящия член, се прилагат същите изисквания, приложими съгласно настоящия регламент спрямо активите от ниво 1, които представляват вземания към централни или регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор, посочени в член 10, параграф 1, буква в), или са гарантирани от тях,.
5. Когато за кредитна институция или нейните активи се прилага схема за гарантиране, схемата като цяло се счита за гаранция за целите на настоящия член.
Член 36
Преходни разпоредби за финансирани от държава членка агенции за управление на обезценени активи
1. Първостепенните облигации, емитирани от следните финансирани от държава членка агенции за управление на обезценени активи, се определят като активи от ниво 1 до 31 декември 2023 г.:
а)
в Ирландия - National Asset Management Agency (NAMA);
б)
в Испания - Sociedad de Gestión de Activos Procedentes de la Reestructuración Bancaria, S.A. (SAREB);
в)
в Словения - Дружеството за управление на банковите активи, създадено съгласно мерките на Република Словения за подсилване на Закона за банковата стабилност (MSSBA).
2. За активите по параграф 1 се прилагат същите изисквания, приложими съгласно настоящия регламент спрямо активите от ниво 1, които представляват вземания към централни или регионални правителства, местни органи на властта или субекти от публичния сектор, посочени в член 10, параграф 1, буква в), или са гарантирани от тях.
Член 37
Преходна разпоредба за секюритизациите, обезпечени с жилищни заеми
1. Независимо от член 13 секюритизациите, издадени преди 1 октомври 2015 г., при които базисните експозиции са жилищни заеми по член 13, параграф 2, буква ж), подточка i), се определят като активи от ниво 2Б, ако отговарят на всички изисквания по член 13, освен изискванията за съотношението между стойността на заема и стойността на имота или за съотношението между стойността на заема и размера на доходите по член 13, параграф 2, буква ж), подточка i).
2. Независимо от член 13 секюритизациите, издадени преди 1 октомври 2015 г., при които базисните експозиции са жилищни заеми по член 13, параграф 2, буква ж), подточка i), които не отговарят на изискванията за средното съотношение между стойността на заема и стойността на имота или за средното съотношение между стойността на заема и размера на доходите по посочената подточка, се определят като активи от ниво 2Б до 1 октомври 2025 г., при условие че базисните експозиции включват жилищни заеми, за които не са били приложими национални законодателни разпоредби за ограничаване на съотношението между стойността на заема и размера на доходите към момента на отпускането им, и че тези жилищни заеми са били отпуснати преди 1 октомври 2015 г.
Член 38
Преходни разпоредби за въвеждане на отношението на ликвидно покритие
1. В съответствие с член 460, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 отношението на ликвидно покритие, предвидено в член 4, се въвежда по следната схема:
а)
60 % от изискването за ликвидно покритие от 1 октомври 2015 г.;
б)
70 % от 1 януари 2016 г.
в)
80 % от 1 януари 2017 г.
г)
100 % от 1 януари 2018 г.
2. В съответствие с член 412, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 държавите членки или компетентните органи могат да изискват от лицензираните в тяхната юрисдикция кредитни институции или от подклас от такива кредитни институции да изпълняват изискване за по-високо ликвидно покритие, в размер до 100 %, до окончателното въвеждане на задължителна минимална норма с размер от 100 % в съответствие с настоящия регламент.
Член 39
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 октомври 2015 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 10 октомври 2014 година.
COMMISSION DELEGATED REGULATION (EU) 2015/61
of 10 October 2014
to supplement Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and the Council with regard to liquidity coverage requirement for Credit Institutions
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012 (1), and in particular Article 460 thereof,
Whereas:
(1)
During the early ‘liquidity phase’ of the financial crisis that began in 2007, many credit institutions, despite maintaining adequate capital levels, experienced significant difficulties because they had failed to manage their liquidity risk prudently. Some credit institutions became overly dependent on short term financing which rapidly dried up at the onset of the crisis. Such credit institutions then became vulnerable to liquidity demands because they were not holding a sufficient volume of liquid assets to meet demands to withdraw funds (outflows) during the stressed period. Credit institutions were then forced to liquidate assets in a fire-sale which created a self-reinforcing downward price spiral and lack of market confidence triggering a solvency crisis. Ultimately many credit institutions became excessively dependent on liquidity provision by the central banks and had to be bailed out by the injection of massive amount of funds from the public purse. Thus it became apparent that it was necessary to develop a detailed liquidity coverage requirement whose aim should be to avoid this risk by making credit institutions less dependent on short-term financing and central bank liquidity provision and more resilient to sudden liquidity shocks.
(2)
Article 412(1) of Regulation (EU) No 575/2013 imposes a liquidity coverage requirement on credit institutions formulated in general terms as an obligation to hold ‘liquid assets, the sum of the values of which covers the liquidity outflows less the liquidity inflows under stressed conditions’. Pursuant to Article 460 of Regulation (EU) No 575/2013, the Commission is empowered to specify in detail that liquidity coverage requirement and the circumstances under which competent authorities have to impose specific in- and outflow levels on credit institutions in order to capture specific risks to which they are exposed. In accordance with Recital 101 of Regulation (EU) No 575/2013, the rules should be comparable to the liquidity coverage ratio set out in the international framework for liquidity risk measurement, standards and monitoring of the Basel Committee on Banking Supervision (‘BCBS’), taking into account Union and national specificities. Until the full implementation of the liquidity coverage requirement from 1 January 2018, Member States should be able to apply a liquidity coverage requirement up to 100 % for credit institutions in accordance with national law.
(3)
Consistent with BCBS liquidity standards, rules should be adopted to define the liquidity coverage requirement as a ratio of a credit institution's buffer of ‘liquid assets’ to its ‘net liquidity outflows’ over a 30 calendar day stress period. ‘Net liquidity outflows’ should be calculated by deducting the credit institution's liquidity inflows from its liquidity outflows. The liquidity coverage ratio should be expressed as a percentage and set at a minimum level of 100 %, when fully implemented, which indicates that a credit institution holds sufficient liquid assets to meet its net liquidity outflows during a 30-day stress period. During such a period, a credit institution should be able to convert quickly its liquid assets into cash without recourse to central bank liquidity or public funds, which may result in its liquidity coverage ratio falling temporarily below the 100 % level. Should that occur or be expected to occur at any time, credit institutions should comply with the specific requirements laid down in Article 414 of Regulation (EU) No 575/2013 for a timely restoration of their liquidity coverage ratio to the minimum level.
(4)
Only freely transferable assets that can be converted quickly into cash in private markets within a short timeframe and without significant loss in value should be defined as ‘liquid assets’ for the purposes of credit institutions' liquidity buffers. Consistent with Part Six of Regulation (EU) No 575/2013 and the BCBS classification of liquid assets, appropriate rules should differentiate between assets of extremely high liquidity and credit quality or level 1 assets, and assets of high liquidity and credit quality or level 2 assets. The latter should be further divided into level 2A and 2B assets. Credit institutions should hold an adequately diversified buffer of liquid assets, having regard to their relative liquidity and credit quality. Accordingly, each level and sub-level should be subject to specific requirements on haircuts and limits of the overall buffer and, where appropriate, differentiated requirements should be applied between levels or sub-levels and between categories of liquid assets in the same level or sub-level, which should be more stringent the lower their liquidity classification.
(5)
Certain general and operational requirements should be applied to liquid assets to ensure they can be converted into cash within a short timeframe, subject to some exceptions for specified level 1 assets where appropriate. These requirements should specify that liquid assets should be held free from any obstacle preventing their disposal, easy to value and listed on recognised exchanges or tradable on active sale or repurchase markets. They should also ensure that the credit institution's liquidity management function has access to and control of its liquid assets at all times and that the assets comprising the liquidity buffer are appropriately diversified. Diversification is important to ensure that a credit institution's ability to rapidly liquidate liquid assets without a significant loss in value is not compromised by those assets being vulnerable to a common risk factor. Credit institutions should also be required to ensure consistency of the currency denomination of their liquid assets and their net liquidity outflows, to prevent an excessive currency mismatch from compromising their ability to use their liquidity buffer to meet liquidity outflows in a specific currency in a stress period.
(6)
In accordance with the recommendations made by the European Banking Authority (EBA) in its report of 20 December 2013, prepared pursuant to Article 509(3) and (5) of Regulation (EU) No 575/2013, all types of bonds issued or guaranteed by Member States' central governments and central banks as well as those issued or guaranteed by supranational institutions should be given level 1 status. As the EBA noted, there are strong supervisory arguments for not discriminating between various Member States because the exclusion of some sovereign bonds from level 1 would create incentives to invest in other sovereign bonds within the Union, which would result in the fragmentation of the internal market and increase the risk of mutual contagion in a crisis between credit institutions and their sovereigns (the ‘bank-sovereign nexus’). As regards third countries, level 1 status should be given to exposures to central banks and sovereigns which are assigned a 0 % risk weight under the credit risk rules in Title II of Part 3 of Regulation (EU) No 575/2013, as is provided for in the BCBS standard. Exposures to regional governments, local authorities and public sector entities should be given level 1 status only where they are treated as exposures to their central government and the latter benefits from a 0 % risk weight in accordance with the same credit risk rules. The same status should apply to exposures to 0 % risk-weighted multilateral development banks and international organisations. Given the extremely high liquidity and credit quality demonstrated by those assets, credit institutions should be allowed to hold them in their buffers without limit and they should not be subject to a haircut or a diversification requirement.
(7)
Assets issued by credit institutions should generally not be recognised as liquid assets, but level 1 treatment should be conferred upon bank assets supported by Member States governments, such as promotional and government-owned lenders as well as private bank assets with an explicit State guarantee. The latter constitute a legacy from the financial crisis that should be phased-out and, accordingly, only bank assets with a government guarantee granted or committed to prior to 30 June 2014 should be eligible as liquid assets. Similarly, senior bonds issued by certain specified asset management agencies of certain Member States should be treated as level 1 assets subject to the same requirements applicable to exposures to the central government of their respective Member State but only with a time-limited effect.
(8)
Covered bonds are debt instruments issued by credit institutions and secured by a cover pool of assets which typically consist of mortgage loans or public sector debt to which investors have a preferential claim in the event of default. Their secured nature and certain additional safety features, such as the requirement on the issuer to replace non-performing assets in the cover pool and maintain the cover pool at a value exceeding the par value of the bonds (‘asset coverage requirement’), have contributed to make covered bonds relatively low-risk, yield-bearing instruments with a key funding role in mortgage markets of most Member States. In certain Member States outstanding covered bond issuance exceeds the pool of outstanding government bonds. Certain covered bonds of credit quality step 1, in particular, exhibited an excellent liquidity performance during the period from 1 January 2008 to 30 June 2012 analysed by the EBA in its report. Nevertheless the EBA recommended treating these covered bonds as level 2A assets to align with BCBS standards. However, in the light of the considerations made above about their credit quality, liquidity performance and role in the funding markets of the Union, it is appropriate for these credit quality step 1 covered bonds to be treated as level 1 assets. In order to avoid excessive concentration risks and unlike other level 1 assets, the holdings of credit quality step 1 covered bonds in the liquidity buffer should be subject to a 70 % cap of the overall buffer, a minimum 7 % haircut and to the diversification requirement.
(9)
Covered bonds of credit quality step 2 should be recognised as level 2A assets subject to the same cap (40 %) and haircut (15 %) applicable to other liquid assets of this level. This can be justified on the basis of available market data which indicate that credit quality step 2 covered bonds exhibited greater liquidity than other comparable level 2A and 2B assets, such as residential mortgage-backed securities (‘RMBSs’) of credit quality step 1. Furthermore, permitting these covered bonds to qualify for the purposes of the liquidity buffer would contribute to diversifying the pool of available assets within the buffer and prevent an undue discrimination or a cliff effect between them and covered bonds of credit quality step 1. It should be noted, however, that a significant proportion of these covered bonds became credit quality step 2 as a result of the downgrade in the rating of the Member State's central government where their issuer was established. This reflected the country ceiling typically included in the methodologies of rating agencies which determines that financial instruments may not be rated over a certain level relative to their respective sovereign rating. Hence, country ceilings precluded the covered bonds issued in those Member States from reaching credit quality step 1, irrespective of their credit quality, which in turn reduced their liquidity compared with covered bonds of similar quality issued in Member States that were not downgraded. Funding markets within the Union have become greatly fragmented as a result, which highlights the need to find an appropriate alternative to external ratings as one of criteria in prudential regulation to classify the liquidity and credit risk of covered bonds and other categories of assets. In accordance with Article 39b(1) of Regulation (EU) No 1060/2009 of the European Parliament and of the Council (2), the Commission must report by 31 December 2015 on alternative tools to credit ratings, with a view to deleting all references to credit ratings in Union law for regulatory purposes by 1 January 2020.
(10)
In relation to asset-backed securities (‘ABS’), the EBA had recommended, consistent with its own empirical findings and with the BCBS standard, that only RMBSs of credit quality step 1 be recognised as level 2B assets, subject to a 25 % haircut. It is also appropriate to deviate from this recommendation and expand level 2B eligibility to certain ABSs backed by other assets. A broader range of eligible subcategories of assets would increase diversification within the liquidity buffer and facilitate the financing of the real economy. Furthermore, as available market data points to a low correlation between ABSs and other liquid assets such as government bonds, the bank-sovereign nexus would be weakened and fragmentation in the internal market would be mitigated. In addition, there is evidence that investors tend to hoard high quality ABSs with short weighted-average life and high prepayments during periods of financial instability, as these convert into cash quickly and can be relied upon as a safe source of liquidity. This is particularly the case of ABSs backed by loans and leases for the financing of motor vehicles (‘auto loan ABSs’), which exhibited price volatility and average spreads comparable to RMBSs during the 2007-2012 period. Certain sections of consumer credit ABSs, such as credit cards, also showed comparable good levels of liquidity. Lastly, allowing ABSs backed by real economy assets, such as those mentioned already and loans to SMEs, could contribute to economic growth as it would send a positive signal to investors in relation to these assets. Appropriate rules should therefore recognise ABSs backed not just by residential mortgage loans, but also by auto loans, consumer credit and SME loans as level 2B assets. However to preserve the integrity and functionality of the liquidity buffer, their eligibility should be subject to certain high quality requirements consistent with the criteria to be applied to simple, transparent and standardised securitisations in other financial sectorial legislation. For RMBSs in particular, high quality requirements should include complying with certain ratios on loan-to-value or loan-to-income, but those ratios should not apply to RMBS issued before the starting date of application of the liquidity coverage requirement. To account for the less high liquidity observed in consumer credit and SME loan ABSs relative to RMBSs and auto loan ABSs, the former should be subject to a higher haircut (35 %). All ABSs should be subject, like other level 2B assets, to the overall 15 % cap of the liquidity buffer and to the diversification requirement.
(11)
The rules in relation to the classification, requirements, caps and haircuts for the remaining level 2A and 2B assets should align closely with the BCBS's and the EBA's recommendations. Shares and units in collective investment undertakings (‘CIU’), on the other hand, should be treated as liquid assets of the same level and category as the assets underlying the collective undertaking.
(12)
It is also appropriate in determining the liquidity coverage ratio to take into account the centralised management of liquidity in cooperative and institutional protection scheme networks where the central institution or body plays a role akin to a central bank because the members of the network do not typically have direct access to the latter. Appropriate rules should, therefore, recognise as liquid assets the sight deposits which are made by the members of the network with the central institution and other liquidity funding available to those from the central institution. Deposits which do not qualify as liquid assets should benefit from the preferential outflow rates allowed for operational deposits.
(13)
The outflow rate for stable retail deposits should be set at a default rate of 5 %, but a preferential outflow rate of 3 % should be allowed to all credit institutions affiliated to a deposit guarantee scheme in a Member State that meets certain stringent criteria. First, account should be taken of the implementation of the Deposit Guarantee Scheme Directive 2014/49/EU of the European Parliament and of the Council (3) by Member States. Second, the scheme of a Member State should comply with specific requirements relating to the repayment period, ex-ante funding and access to additional financial means in the event of a large call on its reserves. Last, the application of the preferential 3 % rate should be subject to the Commission's prior approval, which should be granted only where the Commission is satisfied that the deposit guarantee scheme of the Member State complies with the above criteria and there are no overriding concerns regarding the functioning of the internal market for retail deposits. In any event, the 3 % preferential rate for stable retail deposits should not be applicable before 1 January 2019.
(14)
Credit institutions should be able to identify other retail deposits subject to higher run-off rates. Appropriate rules based on the EBA Guidelines on retail deposits subject to different outflows should set out the criteria to identify those retail deposits on the basis of their specific features, namely the size of the total deposit, the nature of the deposit, the remuneration, the probability of withdrawal and whether the depositor is resident or non-resident.
(15)
It may not be assumed that credit institutions will always receive liquidity support from other undertakings belonging to the same group or to the same institutional protection scheme when they experience difficulties in meeting their payment obligations. However, where no waiver has been granted for the application of the liquidity coverage ratio at individual level in accordance with Articles 8 or 10 of Regulation (EU) No 575/2013, liquidity flows between two credit institutions belonging to the same group or to the same institutional protection scheme should in principle receive symmetrical inflow and outflow rates to avoid the loss of liquidity in the internal market, provided that all the necessary safeguards are in place and only with the prior approval of the competent authorities involved. Such preferential treatment should only be given to cross-border flows on the basis of additional objective criteria, including the low liquidity risk profile of the provider and the receiver.
(16)
In order to prevent credit institutions from relying solely on anticipated inflows to meet their liquidity coverage ratio, and also to ensure a minimum level of liquid assets holdings, the amount of inflows that can offset outflows should be capped at 75 % of total expected outflows. However, taking into account the existence of specialised business models, certain exemptions to this cap, either full or partial, should be permitted to give effect to the principle of proportionality and subject to the prior approval of the competent authorities. That should include an exemption for intra-group and intra-institutional protection scheme flows and credit institutions specialised in pass-through mortgage lending or in leasing and factoring. In addition, credit institutions specialised in financing for the acquisition of motor vehicles or in consumer credit loans should be allowed to apply a higher cap of 90 %. Those exemptions should be available at both the individual and consolidated level, but only where certain criteria are fulfilled.
(17)
The liquidity coverage ratio should apply to credit institutions both on an individual and consolidated basis, unless the competent authorities waive the application on an individual basis in accordance with Articles 8 or 10 of Regulation (EU) No 575/2013. The consolidation of subsidiary undertakings in third countries should take due account of the liquidity coverage requirements applicable in those countries. Accordingly, consolidation rules in the Union should not give a more favourable treatment to liquid assets, liquidity outflows or inflows in third country subsidiary undertakings than that which is available under the national law of those third countries.
(18)
In accordance with Article 508(2) of Regulation (EU) No 575/2013, the Commission must report to the co-legislators by no later than 31 December 2015 on whether and how the liquidity coverage requirement laid down in Part Six should apply to investment firms. Until that provision starts to apply, investment firms should remain subject to the national law of Member States on the liquidity coverage requirement. However, investment firms should be subject to the liquidity coverage ratio laid down in this Regulation on a consolidated basis, where they form part of banking groups.
(19)
Credit institutions are required to report to their competent authorities the liquidity coverage requirement as specified in detail in this Regulation in accordance with Article 415 of Regulation (EU) No 575/2013.
(20)
In order to give credit institutions sufficient time to comply with the detailed liquidity coverage requirement in full, its introduction should be phased-in in accordance with the timetable laid down in Article 460(2) of Regulation (EU) No 575/2013, starting with a minimum of 60 % from 1 October 2015 rising to 100 % on 1 January 2018,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
TITLE I
THE LIQUIDITY COVERAGE RATIO
Article 1
Subject matter
This Regulation lays down rules to specify in detail the liquidity coverage requirement provided for in Article 412(1) of Regulation (EU) No 575/2013.
Article 2
Scope and application
1. This Regulation shall apply to credit institutions supervised under Directive 2013/36/EU of the European Parliament and of the Council (4).
2. Credit institutions shall comply with this Regulation on an individual basis in accordance with Article 6(4) of Regulation (EU) No 575/2013. The competent authorities may waive in full or in part the application of this Regulation on an individual basis in relation to a credit institution in accordance with Articles 8 and 10 of Regulation (EU) No 575/2013, provided that the conditions laid down therein are met.
3. Where a group comprises one or more credit institutions, the EU parent institution, the institution controlled by an EU parent financial holding company or the institution controlled by an EU parent mixed financial holding company shall apply the obligations laid down in this Regulation on a consolidated basis in accordance with Article 11(3) of Regulation (EU) No 575/2013 and all the following provisions:
(a)
third country assets which meet the requirements laid down in Title II and which are held by a subsidiary undertaking in a third country shall not be recognised as liquid assets for consolidated purposes where they do not qualify as liquid assets under the national law of the third country setting out the liquidity coverage requirement;
(b)
liquidity outflows in a subsidiary undertaking in a third country which are subject under the national law of that third country setting out the liquidity coverage requirement to higher percentages than those specified in Title III shall be subject to consolidation in accordance with the higher rates specified in the national law of the third country;
(c)
liquidity inflows in a subsidiary undertaking in a third country which are subject under the national law of that third country setting out the liquidity coverage requirement to lower percentages than those specified in Title III shall be subject to consolidation in accordance with the lower rates specified in the national law of the third country;
(d)
investment firms within the group shall be subject to Article 4 of this Regulation on a consolidated basis and to Article 412 of Regulation (EU) No 575/2013 in relation to the definition of liquid assets, liquidity outflows and inflows for both individual and consolidated purposes. Other than as specified in this point, investment firms shall remain subject to the detailed liquidity coverage ratio requirement for investment firms as laid down in the national law of Member States pending the specification of a liquidity coverage ratio requirement in accordance with Article 508 of Regulation (EU) No 575/2013;
(e)
at a consolidated level the amount of inflows arising from a specialised credit institution referred to in Article 33 paragraphs (3) and (4) shall only be recognised up to the amount of the outflows arising from the same undertaking.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Regulation, the following definitions shall apply:
(1)
‘level 1 assets’ means assets of extremely high liquidity and credit quality as referred to in the second subparagraph of Article 416(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(2)
‘level 2 assets’ means assets of high liquidity and credit quality as referred to in the second subparagraph of Article 416(1) of Regulation (EU) No 575/2013. level 2 assets are further subdivided into level 2A and 2B assets in accordance with Chapter 2 of Title II of this Regulation;
(3)
‘liquidity buffer’ means the amount of liquid assets that a credit institution holds in accordance with Title II of this Regulation;
(4)
‘reporting currency’ means the currency in which the liquidity items referred to in Titles II and III of Part Six of Regulation (EU) No 575/2013 must be reported to the competent authority in accordance with Article 415(1) of that Regulation;
(5)
‘asset coverage requirement’ means the ratio of assets to liabilities as determined for credit enhancement purposes in relation to covered bonds by the national law of a Member State or a third country;
(6)
‘SME’ means a micro, small and medium-sized enterprise as defined in Commission Recommendation 2003/361/EC (5);
(7)
‘net liquidity outflows’ means the amount which results from deducting a credit institution's liquidity inflows from its liquidity outflows in accordance with Title III of this Regulation;
(8)
‘retail deposits’ means a liability to a natural person or to an SME, where the SME would qualify for the retail exposure class under the standardised or IRB approaches for credit risk, or a liability to a company which is eligible for the treatment set out in Article 153(4) of Regulation (EU) No 575/2013, and where the aggregate deposits by such SME or company on a group basis do not exceed EUR 1 million;
(9)
‘financial customer’ means a customer that performs one or more of the activities listed in Annex I to Directive 2013/36/EU as its main business, or is one of the following:
(a)
a credit institution;
(b)
an investment firm;
(c)
a financial institution;
(d)
a securitisation special purpose vehicle (‘SSPE’);
(e)
a collective investment undertaking (‘CIU’);
(f)
a non-open ended investment scheme;
(g)
an insurance undertaking;
(h)
a reinsurance undertaking;
(i)
a financial holding company or mixed-financial holding company;
(10)
‘personal investment company’ (‘PIC’) means an undertaking or a trust whose owner or beneficial owner, respectively, is a natural person or a group of closely related natural persons, which was set up with the sole purpose of managing the wealth of the owners and which does not carry out any other commercial, industrial or professional activity. The purpose of the PIC may include other ancillary activities such as segregating the owners' assets from corporate assets, facilitating the transmission of assets within a family or preventing a split of the assets after the death of a member of the family, provided these are connected to the main purpose of managing the owners' wealth;
(11)
‘stress’ shall mean a sudden or severe deterioration in the solvency or liquidity position of a credit institution due to changes in market conditions or idiosyncratic factors as a result of which there may be a significant risk that the credit institution becomes unable to meet its commitments as they fall due within the next 30 calendar days;
(12)
‘margin loans’ means collateralised loans extended to customers for the purpose of taking leveraged trading positions.
Article 4
The liquidity coverage ratio
1. The detailed liquidity coverage requirement in accordance with Article 412(1) of Regulation (EU) No 575/2013 shall be equal to the ratio of a credit institution's liquidity buffer to its net liquidity outflows over a 30 calendar day stress period and shall be expressed as a percentage. Credit institutions shall calculate their liquidity coverage ratio in accordance with the following formula:
2. Credit institutions shall maintain a liquidity coverage ratio of at least 100 %.
3. By derogation from paragraph 2, credit institutions may monetise their liquid assets to cover their net liquidity outflows during stress periods, even if such a use of liquid assets may result in their liquidity coverage ratio falling below 100 % during such periods.
4. Where at any time the liquidity coverage ratio of a credit institution has fallen or can be reasonably expected to fall below 100 %, the requirement laid down in Article 414 of Regulation (EU) No 575/2013 shall apply. Until the liquidity coverage ratio has been restored to the level referred to in paragraph 2, the credit institution shall report to the competent authority the liquidity coverage ratio in accordance with Commission Implementing Regulation (EU) No 680/2014 (6).
5. Credit institutions shall calculate and monitor their liquidity coverage ratio in the reporting currency and in each of the currencies subject to separate reporting in accordance with Article 415(2) of Regulation (EU) No 575/2013, as well as for liabilities in the reporting currency. Credit institutions shall report to their competent authority the liquidity coverage ratio in accordance with the Commission Implementing Regulation (EU) No 680/2014.
Article 5
Stress scenarios for the purposes of the liquidity coverage ratio
The following scenarios may be regarded as indicators of circumstances in which a credit institution may be considered as being subject to stress:
(a)
the run-off of a significant proportion of its retail deposits;
(b)
a partial or total loss of unsecured wholesale funding capacity, including wholesale deposits and other sources of contingent funding such as received committed or uncommitted liquidity or credit lines;
(c)
a partial or total loss of secured, short-term funding;
(d)
additional liquidity outflows as a result of a credit rating downgrade of up to three notches;
(e)
increased market volatility affecting the value of collateral or its quality or creating additional collateral needs;
(f)
unscheduled draws on liquidity and credit facilities;
(g)
potential obligation to buy-back debt or to honour non-contractual obligations.
TITLE II
THE LIQUIDITY BUFFER
CHAPTER 1
General provisions
Article 6
Composition of the liquidity buffer
In order to be eligible to form part of a credit institution's liquidity buffer, the liquid assets shall comply with each of the following requirements:
(a)
the general requirements laid down in Article 7;
(b)
the operational requirements laid down in Article 8;
(c)
the respective eligibility criteria for their classification as a level 1 or level 2 asset in accordance with Chapter 2.
Article 7
General requirements for liquid assets
1. In order to qualify as liquid assets, the assets of a credit institution shall comply with paragraphs 2 to 6.
2. The assets shall be a property, right, entitlement or interest held by a credit institution and free from any encumbrance. For those purposes, an asset shall be deemed to be unencumbered where the credit institution is not subject to any legal, contractual, regulatory or other restriction preventing it from liquidating, selling, transferring, assigning or, generally, disposing of such asset via active outright sale or repurchase agreement within the following 30 calendar days. The following assets shall be deemed to be unencumbered:
(a)
assets included in a pool which are available for immediate use as collateral to obtain additional funding under committed but not yet funded credit lines available to the credit institution. This shall include assets placed by a credit institution with the central institution in a cooperative network or institutional protection scheme. Credit institutions shall assume that assets in the pool are encumbered in order of increasing liquidity on the basis of the liquidity classification set out in Chapter 2, starting with assets ineligible for the liquidity buffer;
(b)
assets that the credit institution has received as collateral for credit risk mitigation purposes in reverse repo or securities financing transactions and that the credit institution may dispose of.
3. The assets shall not have been issued by the credit institution itself, its parent undertaking, other than a public sector entity that is not a credit institution, its subsidiary or another subsidiary of its parent undertaking or by a securitisation special purpose entity with which the credit institution has close links;
4. The assets shall not have been issued by any of the following:
(a)
another credit institution, unless the issuer is a public sector entity referred to in point (c) of Article 10(1) and in points (a) and (b) of Article 11(1), the asset is a covered bond referred to in point (f) of Article 10(1) and points (c) and (d) of Article 11(1) or the asset belongs to the category described in point (e) of Article 10(1);
(b)
an investment firm;
(c)
an insurance undertaking;
(d)
a reinsurance undertaking;
(e)
a financial holding company;
(f)
a mixed financial holding company;
(g)
any other entity that performs one or more of the activities listed in Annex I to Directive 2013/36/EU. For the purposes of this Article, SSPEs shall be deemed not included within the entities referred to in this point.
5. The value of the assets shall be capable of being determined on the basis of widely disseminated and easily available market prices. In the absence of market-based prices, the value of the assets must be capable of being determined on the basis of an easy-to-calculate formula that uses publicly available inputs and is not significantly dependent upon strong assumptions.
6. The assets shall be listed on a recognised exchange or tradable via active outright sale or via simple repurchase transaction on generally accepted repurchase markets. These criteria shall be assessed separately for each market. An asset admitted to trading in an organised venue which is not a recognised exchange, either in a Member State or in a third country, shall be deemed liquid only where the trading venue provides for an active and sizable market for outright sales of assets. The credit institution shall take into account the following as minimum criteria to assess whether a trading venue provides for an active and sizeable market for the purposes of this paragraph:
(a)
historical evidence of market breadth and depth as proven by low bid-ask spreads, high trading volume and a large and diverse number of market participants;
(b)
the presence of a robust market infrastructure.
7. The requirements laid down in paragraphs 5 and 6 shall not apply to:
(a)
banknotes and coins referred to in point (a) of Article 10(1);
(b)
the exposures to central banks referred to in points (b) and (d) of Article 10(1) and in point (b) of Article 11(1);
(c)
the restricted-use committed liquidity facility referred to in point (d) of Article 12(1);
(d)
the deposits and other funding in cooperative networks and institutional protection schemes referred to in Article 16.
Article 8
Operational requirements
1. Credit institutions shall have policies and limits in place to ensure that the holdings of liquid assets comprising their liquidity buffer remain appropriately diversified at all times. For those purposes, credit institutions shall take into account the extent of diversification between the various categories of liquid assets and within the same category of liquid assets referred to in Chapter 2 of this Title and any other relevant diversification factors, such as types of issuers, counterparties or the geographical location of those issuers and counterparties.
Competent authorities may impose specific restrictions or requirements on a credit institution's holdings of liquid assets to ensure compliance with the requirement set out in this paragraph. Any such restriction or requirement, however, shall not apply to:
(a)
the following categories of level 1 assets:
(i)
banknotes and coins referred to in Article 10(1)(a);
(ii)
the exposures to central banks as referred to in Articles 10(1)(b) and (d);
(iii)
assets representing claims on or guaranteed by the multilateral developments banks and international organisations referred to in Article 10(1)(g);
(b)
the categories of level 1 assets representing claims on or guaranteed by the central or regional governments, local authorities or public sector entities referred to Article 10(1)(c) and (d), provided that the credit institution holds the relevant asset to cover stressed net liquidity outflows incurred in the currency of the Member State or third country or the asset is issued by the central or regional governments, local authorities or public sector entities of the credit institution's home Member State;
(c)
the restricted-use committed liquidity facility referred to in point (d) of Article 12(1).
2. Credit institutions shall have ready access to their holdings of liquid assets and be able to monetise them at any time during the 30 calendar day stress period via outright sale or repurchase agreement on generally accepted repurchase markets. A liquid asset shall be deemed readily accessible to a credit institution where there are no legal or practical impediments to the credit institution's ability to monetise such an asset in a timely fashion.
Assets used to provide credit enhancement in structured transactions or to cover operational costs of the credit institutions shall not be deemed as readily accessible to a credit institution.
Assets held in a third country where there are restrictions to their free transferability shall be deemed readily accessible only insofar as the credit institution uses those assets to meet liquidity outflows in that third country. Assets held in a non-convertible currency shall be deemed readily accessible only insofar as the credit institution uses those assets to meet liquidity outflows in that currency.
3. Credit institutions shall ensure that their liquid assets are under the control of a specific liquidity management function within the credit institution. Compliance with this requirement shall be demonstrated to the competent authority either by:
(a)
placing the liquid assets in a separate pool under the direct management of the liquidity function and with the sole intent of using them as a source of contingent funds, including during stress periods;
(b)
putting in place internal systems and controls to give the liquidity management function effective operational control to monetise the holdings of liquid assets at any point in the 30 calendar day stress period and to access the contingent funds without directly conflicting with any existing business or risk management strategies. In particular, an asset shall not be included in the liquidity buffer where its sale without replacement throughout the 30 calendar day stress period would remove a hedge that would create an open risk position in excess of the internal limits of the credit institution;
(c)
a combination of options (a) and (b), provided that the competent authority has deemed such combination acceptable.
4. Credit institutions shall regularly, and at least once a year, monetise a sufficiently representative sample of their holdings of liquid assets by means of outright sale or simple repurchase agreement on a generally accepted repurchase market. Credit institutions shall develop strategies for disposing of samples of liquid assets which are adequate to:
(a)
test the access to the market for those assets and their usability;
(b)
check that the credit institution's processes for the timely monetisation of assets are effective;
(c)
minimise the risk of sending a negative signal to the market as a result of the credit institution's monetising its assets during stress periods.
The requirement laid down in the first subparagraph shall not apply to level 1 assets referred to in Article 10, other than extremely high quality covered bonds, to the restricted-use committed liquidity facility referred to in subparagraph (d) of Article 12(1) or to the deposits and other liquidity funding in cooperatives networks and institutional protection schemes referred to in Article 16.
5. The requirement set out in paragraph 2 shall not prevent credit institutions from hedging the market risk associated with their liquid assets provided that the following conditions are met:
(a)
the credit institution puts in place appropriate internal arrangements in accordance with paragraphs 2 and 3 to ensure that those assets continue to be readily available and under the control of the liquidity management function;
(b)
the net liquidity outflows and inflows that would result in the event of an early close-out of the hedge are taken into account in the valuation of the relevant asset in accordance with Article 9.
6. Credit institutions shall ensure that the currency denomination of their liquid assets is consistent with the distribution by currency of their net liquidity outflows. However, where appropriate, competent authorities may require credit institutions to restrict currency mismatch by setting limits on the proportion of net liquidity outflows in a currency that can be met during a stress period by holding liquid assets not denominated in that currency. That restriction may only be applied for the reporting currency or a currency that may be subject to separate reporting in accordance with Article 415(2) of Regulation (EU) No 575/2013. In determining the level of any restriction on currency mismatch that may be applied in accordance with this paragraph, competent authorities shall at least have regard to:
(a)
whether the credit institution has the ability to do any of the following:
(i)
use the liquid assets to generate liquidity in the currency and jurisdiction in which the net liquidity outflows arise;
(ii)
swap currencies and raise funds in foreign currency markets during stressed conditions consistent with the 30 calendar day stress period set out in Article 4;
(iii)
transfer a liquidity surplus from one currency to another and across jurisdictions and legal entities within its group during stressed conditions consistent with the 30 calendar day stress period set out in Article 4;
(b)
the impact of sudden, adverse exchange rate movements on existing mismatched positions and on the effectiveness of any foreign exchange hedges in place.
Any restriction on currency mismatch imposed in accordance with this paragraph shall be deemed to constitute a specific liquidity requirement as referred to in Article 105 of Directive 2013/36/EU.
Article 9
Valuation of Liquid Assets
For the purposes of calculating its liquidity coverage ratio, a credit institution shall use the market value of its liquid assets. The market value of liquid assets shall be reduced in accordance with the haircuts set out in Chapter 2 and with Article 8(5)(b), where applicable.
CHAPTER 2
Liquid Assets
Article 10
Level 1 assets
1. Level 1 assets shall only include assets falling under one or more of the following categories and meeting in each case the eligibility criteria laid down herein:
(a)
coins and banknotes;
(b)
the following exposures to central banks:
(i)
assets representing claims on or guaranteed by the European Central Bank (ECB) or a Member State's central bank;
(ii)
assets representing claims on or guaranteed by central banks of third countries, provided that exposures to the central bank or its central government are assigned a credit assessment by a nominated external credit assessment institution (ECAI) which is at least credit quality step 1 in accordance with Article 114(2) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iii)
reserves held by the credit institution in a central bank referred to in points (i) and (ii) provided that the credit institution is permitted to withdraw such reserves at any time during stress periods and the conditions for such withdrawal have been specified in an agreement between the relevant competent authority and the ECB or the central bank;
(c)
assets representing claims on or guaranteed by the following central or regional governments, local authorities or public sector entities:
(i)
the central government of a Member State;
(ii)
the central government of a third country, provided that it is assigned a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 1 in accordance with Article 114(2) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iii)
regional governments or local authorities in a Member State, provided that they are treated as exposures to the central government of the Member State in accordance with Article 115(2) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iv)
regional governments or local authorities in a third country of the type referred to in point (ii), provided that they are treated as exposures to the central government of the third country in accordance with Article 115(4) of Regulation (EU) No 575/2013;
(v)
public sector entities provided that they are treated as exposures to the central government of a Member State or to one of the regional governments or local authorities referred to in point (iii) in accordance with paragraph 4 of Article 116 of Regulation (EU) No 575/2013;
(d)
assets representing claims on or guaranteed by the central government or the central bank of a third country which is not assigned a credit quality step 1 credit assessment by a nominated ECAI in accordance with Article 114(2) of Regulation (EU) No 575/2013, provided that in this case the credit institution may only recognise the asset as level 1 to cover stressed net liquidity outflows incurred in the same currency in which the asset is denominated.
Where the asset is not denominated in the domestic currency of the third country, the credit institution may only recognise the asset as level 1 up to the amount of the credit institution's stressed net liquidity outflows in that foreign currency corresponding to its operations in the jurisdiction where the liquidity risk is being taken;
(e)
assets issued by credit institutions which meet at least one of the following two requirements:
(i)
the issuer is a credit institution incorporated or established by the central government of a Member State or the regional government or local authority in a Member State, the government or local authority is under the legal obligation to protect the economic basis of the credit institution and maintain its financial viability throughout its life-time and any exposure to that regional government or local authority, as applicable, is treated as an exposure to the central government of the Member State in accordance with Article 115(2) of Regulation (EU) No 575/2013;
(ii)
the credit institution is a promotional lender which, for the purposes of this Article, shall be understood as any credit institution whose purpose is to advance the public policy objectives of the Union or of the central or regional government or local authority in a Member State predominantly through the provision of promotional loans on a non-competitive, not for profit basis, provided that at least 90 % of the loans that it grants are directly or indirectly guaranteed by the central or regional government or local authority and that any exposure to that regional government or local authority, as applicable, is treated as an exposure to the central government of the Member State in accordance with Article 115(2) of Regulation (EU) No 575/2013;
(f)
exposures in the form of extremely high quality covered bonds, which shall comply with all of the following requirements:
(i)
they are bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC or meet the requirements to be eligible for the treatment set out in Article 129(4) or (5) of Regulation (EU) No 575/2013;
(ii)
the exposures to institutions in the cover pool meet the conditions laid down in Article 129(1)(c) and in Article 129(1) last subparagraph of Regulation (EU) No 575/2013;
(iii)
the credit institution investing in the covered bonds and the issuer meet the transparency requirement referred to in Article 129(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iv)
their issue size is at least EUR 500 million (or the equivalent amount in domestic currency);
(v)
the covered bonds are assigned a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 1 in accordance with Article 129(4) of Regulation (EU) No 575/2013, the equivalent credit quality step in the event of a short term credit assessment or, in the absence of a credit assessment, they are assigned a 10 % risk weight in accordance with Article 129(5) of that Regulation;
(vi)
the cover pool meets at all times an asset coverage requirement of at least 2 % in excess of the amount required to meet the claims attaching to the covered bonds;
(g)
assets representing claims on or guaranteed by the multilateral development banks and the international organisations referred to in Article 117(2) and Article 118, respectively, of Regulation (EU) No 575/2013.
2. The market value of extremely high quality covered bonds referred to in paragraph 1(f) shall be subject to a haircut of at least 7 %. Except as specified in relation to shares and units in CIUs in points (a) and (b) of Article 15(2), no haircut shall be required on the value of the remaining level 1 assets.
Article 11
Level 2A assets
1. Level 2A assets shall only include assets falling under one or more of the following categories and meeting in each case the eligibility criteria laid down herein:
(a)
assets representing claims on or guaranteed by regional governments, local authorities or public sector entities in a Member State, where exposures to them are assigned a risk weight of 20 % in accordance with Article 115(1) and (5) and Article 116(1), (2) and (3) of Regulation (EU) No 575/2013, as applicable;
(b)
assets representing claims on or guaranteed by the central government or the central bank of a third country or by a regional government, local authority or public sector entity in a third country, provided that they are assigned a 20 % risk weight in accordance with Articles 114(2), 115 or 116 of Regulation (EU) No 575/2013, as applicable;
(c)
exposures in the form of high quality covered bonds, which shall comply with all of the following requirements:
(i)
they are bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC or meet the requirements to be eligible for the treatment set out in Article 129(4) or (5) of Regulation (EU) No 575/2013;
(ii)
the exposures to institutions in the cover pool meet the conditions laid down in Article 129(1)(c) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iii)
the credit institution investing in the covered bonds and the issuer meet the transparency requirement laid down in Article 129(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iv)
their issue size is at least EUR 250 million (or the equivalent amount in domestic currency);
(v)
the covered bonds are assigned a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 2 in accordance with Article 129(4) of Regulation (EU) No 575/2013, the equivalent credit quality step in the event of a short term credit assessment or, in the absence of a credit assessment, they are assigned a 20 % risk weight in accordance with Article 129(5) of that Regulation;
(vi)
the cover pool meets at all times an asset coverage requirement of at least 7 % in excess of the amount required to meet the claims attaching to the covered bonds. However, where covered bonds with a credit quality step 1 credit assessment do not meet the minimum issue size for extremely high quality covered bonds in accordance with point (f)(iv) of Article 10(1) but meet the requirements for high quality covered bonds laid down in points (i), (ii), (iii) and (iv), they shall instead be subject to a minimum asset coverage requirement of 2 %;
(d)
exposures in the form of covered bonds issued by credit institutions in third countries, which shall comply with all of the following requirements:
(i)
they are covered bonds in accordance with the national law of the third country which must define them as debt securities issued by credit institutions, or by a wholly owned subsidiary of a credit institution which guarantees the issue, and secured by a cover pool of assets, in respect of which bondholders shall have direct recourse for the repayment of principal and interest on a priority basis in the event of the issuer's default;
(ii)
the issuer and the covered bonds are subject by the national law in the third country to special public supervision designed to protect bondholders and the supervisory and regulatory arrangements applied in the third country must be at least equivalent to those applied in the Union;
(iii)
the covered bonds are backed by a pool of assets of one or more of the types described in points (b), (d)(i), (f)(i) or (g) of Article 129(1) of Regulation (EU) No 575/2013. Where the pool comprises loans secured by immovable property, the requirements in Articles 208 and 229(1) of Regulation (EU) No 575/2013 must be met;
(iv)
the exposures to institutions in the cover pool meet the conditions laid down in Article 129(1)(c) and in Article 129(1) last subparagraph of Regulation (EU) No 575/2013;
(v)
the credit institution investing in the covered bonds and the issuer meet the transparency requirement laid down in Article 129(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(vi)
the covered bonds are assigned a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 1 in accordance with Article 129(4) of Regulation (EU) No 575/2013, the equivalent credit quality step in the event of a short term credit assessment or, in the absence of a credit assessment, they are assigned a 10 % risk weight in accordance with Article 129(5) of that Regulation; and
(vii)
the cover pool meets at all times an asset coverage requirement of at least 7 % in excess of the amount required to meet the claims attaching to the covered bonds. However, where the issue size of the covered bonds is EUR 500 million (or the equivalent amount in domestic currency) or higher, they shall instead be subject to a minimum asset coverage requirement of 2 %;
(e)
corporate debt securities which meet all of the following requirements:
(i)
they are assigned a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 1 in accordance with Article 122 of Regulation (EU) No 575/2013 or the equivalent credit quality step in the event of a short term credit assessment;
(ii)
the securities issue size is at least EUR 250 million (or the equivalent in domestic currency);
(iii)
the maximum time to maturity of the securities at the time of issuance is 10 years;
2. The market value of each of the level 2A assets shall be subject to a haircut of at least 15 %.
Article 12
Level 2B assets
1. Level 2B assets shall only include assets falling under one or more of the following categories and meeting in each case the eligibility criteria laid down herein:
(a)
exposures in the form of asset-backed securities meeting the requirements laid down in Article 13;
(b)
corporate debt securities which meet all of the following requirements:
(i)
they have received a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 3 in accordance with Article 122 of Regulation (EU) No 575/2013 or the equivalent credit quality step in the event of a short term credit assessment;
(ii)
the securities issue size is at least EUR 250 million (or the equivalent in domestic currency);
(iii)
the maximum time to maturity of the securities at the time of issuance is 10 years;
(c)
shares, provided that they meet all of the following requirements:
(i)
they form part of a major stock index in a Member State or in a third country, as identified as such for the purposes of this point by the competent authority of a Member State or the relevant public authority in a third country. In the absence of any decision from the competent authority or public authority in relation to major stock indexes, credit institutions shall regard as such a stock index composed of leading companies in the relevant jurisdiction;
(ii)
they are denominated in the currency of the credit institution's home Member State or, where denominated in a different currency, they count as level 2B only up to the amount to cover stressed net liquidity outflows in that currency or in the jurisdiction where the liquidity risk is taken; and
(iii)
they have a proven record as a reliable source of liquidity at all times, including during stress periods. This requirement shall be deemed met where the level of decline in the share's stock price or increase in its haircut during a 30 day calendar day market stress period did not exceed 40 % or 40 percentage points, respectively; and
(d)
restricted-use committed liquidity facilities that may be provided by the ECB, the central bank of a Member State or the central bank of a third country, provided that the requirements laid down in Article 14 are met;
(e)
exposures in the form of high quality covered bonds which shall comply with all of the following requirements:
(i)
they are bonds as referred to in Article 52(4) of Directive 2009/65/EC or meet the requirements to be eligible for the treatment set out in Article 129(4) or (5) of Regulation (EU) No 575/2013;
(ii)
the credit institution investing in the covered bonds meets the transparency requirement laid down in Article 129(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iii)
the issuer of the covered bonds makes the information referred to in Article 129(7)(a) of Regulation (EU) No 575/2013 available to investors on at least a quarterly basis;
(iv)
their issue size is at least EUR 250 million (or the equivalent amount in domestic currency);
(v)
the covered bonds are collateralised exclusively by the assets referred to in points (a), (d)(i) and (e) of Article 129(1) of Regulation (EU) No 575/2013.
(vi)
the pool of underlying assets consists exclusively of exposures which qualify for a 35 % or lower risk weight under Article 125 of Regulation (EU) No 575/2013 for credit risk;
(vii)
the cover pool meets at all times an asset coverage requirement of at least 10 % in excess of the amount required to meet the claims attaching to the covered bonds;
(viii)
the issuing credit institution needs to publicly disclose on a monthly basis that the cover pool meets the 10 % asset coverage requirement;
(f)
for credit institutions which in accordance with their statutes of incorporation are unable for reasons of religious observance from holding interest bearing assets, non-interest bearing assets constituting a claim on or guaranteed by central banks or by the central government or the central bank of a third country or by a regional government, local authority or public sector entity in a third country, provided that those assets have a credit assessment by a nominated ECAI of at least credit quality step 5 in accordance with Article 114 of Regulation (EU) No 575/2013, or the equivalent credit-quality step in the event of a short-term credit assessment.
2. The market value of each of the level 2B assets shall be subject to the following minimum haircuts:
(a)
the applicable haircut set out in Article 13(14) for level 2B securitisations;
(b)
a 50 % haircut for corporate debt securities referred to in paragraph (1)(b);
(c)
a 50 % haircut for shares referred to in paragraph 1(c);
(d)
a 30 % haircut for covered bond programmes or issues referred to in paragraph (1)(e);
(e)
a 50 % haircut for non-interest bearing assets referred to in paragraph 1(f).
3. For credit institutions which in accordance with their statutes of incorporation are unable for reasons of religious observance to hold interest bearing assets, the competent authority may allow to derogate from points (ii) and (iii) of paragraph 1(b) of this Article, provided there is evidence of insufficient availability of non-interest bearing assets meeting these requirements and the non-interest bearing assets in question are adequately liquid in private markets.
In determining whether the non-interest bearing assets are adequately liquid for the purposes of the first subparagraph, the competent authority shall consider the following factors:
(a)
the available data in respect of their market liquidity, including trading volumes, observed bid-offer spreads, price volatility and price impact; and
(b)
other factors relevant to their liquidity, including the historical evidence of the breadth and depth of the market for those non-interest bearing assets, the number and diversity of market participants and the presence of a robust market infrastructure.
Article 13
Level 2B securitisations
1. Exposures in the form of asset-backed securities referred to in Article 12(1)(a) shall qualify as level 2B securitisations where they meet the criteria laid down in paragraphs 2 to 14.
2. The securitisation position and the exposures underlying the position shall meet all the following requirements:
(a)
the position has been assigned a credit assessment by a nominated ECAI which is at least credit quality step 1 in accordance with Articles 251 or 261 of Regulation (EU) No 575/2013 or the equivalent credit quality step in the event of a short term credit assessment;
(b)
the position is in the most senior tranche or tranches of the securitisation and possesses the highest level of seniority at all times during the ongoing life of the transaction. For these purposes, a tranche shall be deemed to be the most senior where after the delivery of an enforcement notice and where applicable an acceleration notice, the tranche is not subordinated to other tranches of the same securitisation transaction or scheme in respect of receiving principal and interest payments, without taking into account amounts due under interest rate or currency derivative contracts, fees or other similar payments in accordance with Article 261 of Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
the underlying exposures have been acquired by the SSPE within the meaning of Article 4(1)(66) of Regulation (EU) No 575/2013 in a manner that is enforceable against any third party and are beyond the reach of the seller (originator, sponsor or original lender) and its creditors including in the event of the seller's insolvency;
(d)
the transfer of the underlying exposures to the SSPE may not be subject to any severe clawback provisions in the jurisdiction where the seller (originator, sponsor or original lender) is incorporated. This includes but is not limited to provisions under which the sale of the underlying exposures can be invalidated by the liquidator of the seller (originator, sponsor or original lender) solely on the basis that it was concluded within a certain period before the declaration of the seller's insolvency or provisions where the SSPE can prevent such invalidation only if it can prove that it was not aware of the insolvency of the seller at the time of sale;
(e)
the underlying exposures have their administration governed by a servicing agreement which includes servicing continuity provisions that ensure, at a minimum, that a default or insolvency of the servicer does not result in a termination of servicing;
(f)
the documentation governing the securitisation includes continuity provisions that ensure, at a minimum, the replacement of derivative counterparties and of liquidity providers upon their default or insolvency, where applicable;
(g)
the securitisation position is backed by a pool of homogeneous underlying exposures, which all belong to only one of the following subcategories, or by a pool of homogeneous underlying exposures which combines residential loans referred to in points (i) and (ii):
(i)
residential loans secured with a first-ranking mortgage granted to individuals for the acquisition of their main residence, provided that one of the two following conditions is met:
-
the loans in the pool meet on average the loan-to-value requirement laid down in point (i) of Article 129(1)(d) of Regulation (EU) No 575/2013;
-
the national law of the Member State where the loans were originated provides for a loan-to-income limit on the amount that an obligor may borrow in a residential loan, and that Member State has notified this law to the Commission and EBA. The loan-to-income limit is calculated on the gross annual income of the obligor, taking into account the tax obligations and other commitments of the obligor and the risk of changes in the interest rates over the term of the loan. For each residential loan in the pool, the percentage of the obligor's gross income that may be spent to service the loan, including interest, principal and fee payments, does not exceed 45 %;
(ii)
fully guaranteed residential loans referred to in Article 129(1)(e) of Regulation (EU) No 575/2013, provided that the loans meet the collateralisation requirements laid down in that paragraph and the average loan-to-value requirement laid down in point (i) of Article 129(1)(d) of Regulation (EU) No 575/2013
(iii)
commercial loans, leases and credit facilities to undertakings established in a Member State to finance capital expenditures or business operations other than the acquisition or development of commercial real estate, provided that at least 80 % of the borrowers in the pool in terms of portfolio balance are small and medium-sized enterprises at the time of issuance of the securitisation, and none of the borrowers is an institution as defined in Article 4(1)(3) of Regulation (EU) No 575/2013;
(iv)
auto loans and leases to borrowers or lessees established or resident in a Member State. For these purposes, they shall include loans or leases for the financing of motor vehicles or trailers as defined in points (11) and (12) of Article 3 of Directive 2007/46/EC of the European Parliament and of the Council, agricultural or forestry tractors as referred to in Directive 2003/37/EC of the European Parliament and of the Council, motorcycles or motor tricycles as defined in points (b) and (c) of Article 1(2) of Directive 2002/24/EC of the European Parliament and of the Council or tracked vehicles as referred to in point (c) of Article 2(2) of Directive 2007/46/EC. Such loans or leases may include ancillary insurance and service products or additional vehicle parts, and in the case of leases, the residual value of leased vehicles. All loans and leases in the pool shall be secured with a first-ranking charge or security over the vehicle or an appropriate guarantee in favour of the SSPE, such as a retention of title provision;
(v)
loans and credit facilities to individuals resident in a Member State for personal, family or household consumption purposes.
(h)
the position is not in a resecuritisation or a synthetic securitisation as referred to in Articles 4(63) and 242(11), respectively, of Regulation (EU) No 575/2013;
(i)
the underlying exposures do not include transferable financial instruments or derivatives, except financial instruments issued by the SSPE itself or other parties within the securitisation structure and derivatives used to hedge currency risk and interest rate risk;
(j)
at the time of issuance of the securitisation or when incorporated in the pool of underlying exposures at any time after issuance, the underlying exposures do not include exposures to credit-impaired obligors (or where applicable, credit-impaired guarantors), where a credit-impaired obligor (or credit-impaired guarantor) is a borrower (or guarantor) who:
(i)
has declared bankruptcy, agreed with his creditors to a debt dismissal or reschedule or had a court grant his creditors a right of enforcement or material damages as a result of a missed payment within three years prior to the date of origination;
(ii)
is on an official registry of persons with adverse credit history;
(iii)
has a credit assessment by an ECAI or has a credit score indicating a significant risk that contractually agreed payments will not be made compared to the average obligor for this type of loans in the relevant jurisdiction.
(k)
at the time of issuance of the securitisation or when incorporated in the pool of underlying exposures at any time after issuance, the underlying exposures do not include exposures in default within the meaning of Article 178(1) of Regulation (EU) No 575/2013.
3. The repayment of the securitisation positions shall not have been structured to depend, predominantly, on the sale of assets securing the underlying exposures. However, this provision shall not prevent such exposures from being subsequently rolled-over or refinanced.
4. The structure of the securitisation transaction shall comply with the following requirements:
(a)
where the securitisation has been set up without a revolving period or the revolving period has terminated and where an enforcement or an acceleration notice has been delivered, principal receipts from the underlying exposures are passed to the holders of the securitisation positions via sequential amortisation of the securitisation positions and no substantial amount of cash is trapped in the SSPE on each payment date;
(b)
where the securitisation has been set up with a revolving period, the transaction documentation provides for appropriate early amortisation events, which shall include at a minimum all of the following:
(i)
a deterioration in the credit quality of the underlying exposures;
(ii)
a failure to generate sufficient new underlying exposures of at least similar credit quality;
(iii)
the occurrence of an insolvency-related event with regard to the originator or the servicer;
5. At the time of issuance of the securitisation, the borrowers (or, where applicable, the guarantors) shall have made at least one payment except where the securitisation is backed by credit facilities referred to in point (g)(v)of paragraph 2.
6. In the case of securitisations where the underlying exposures are residential loans referred to in points (g)(i) and (ii) of paragraph 2, the pool of loans shall not include any loan that was marketed and underwritten on the premise that the loan applicant or, where applicable intermediaries, were made aware that the information provided might not be verified by the lender.
7. In the case of securitisations where the underlying exposures are residential loans referred to in points (g)(i) and (ii) of paragraph 2, the assessment of the borrower's creditworthiness shall meet the requirements set out in paragraphs 1 to 4, 5(a), and 6 of Article 18 of Directive 2014/17/EU of the European Parliament and of the Council or equivalent requirements in third countries (7).
8. In the case of securitisations where the underlying exposures are auto loans and leases and consumer loans and credit facilities referred to in points (g)(iv) and (v) of paragraph 2, the assessment of the borrower's creditworthiness shall meet the requirements set out in Article 8 of Directive 2008/48/EC of the European Parliament and of the Council (8).
9. Where the originator, sponsor or original lender of the securitisation is established in the Union, it complies with the requirements laid down in Part Five of Regulation (EU) No 575/2013 and discloses information, in accordance with Article 8b of Regulation (EU) No 1060/2009, on the credit quality and performance of the underlying exposures, the structure of the transaction, the cash flows and any collateral supporting the exposures as well as any information that is necessary for investors to conduct comprehensive and well-informed stress tests. Where the originator, sponsor and original lender are established outside the Union, comprehensive loan-level data in compliance with standards generally accepted by market participants are made available to existing and potential investors and regulators at issuance and on a regular basis.
10. The underlying exposures shall not have been originated by the credit institution holding the securitisation position in its liquidity buffer, its subsidiary, its parent undertaking, a subsidiary of its parent undertaking or any other undertaking closely linked with that credit institution.
11. The issue size of the tranche shall be at least EUR 100 million (or the equivalent amount in domestic currency).
12. The remaining weighted average life of the tranche shall be 5 years or less, which shall be calculated using the lower of either the transaction's pricing prepayment assumption or a 20 % constant prepayment rate, for which the credit institution shall assume that the call is exercised on the first permitted call date.
13. The originator of the exposures underlying the securitisation shall be an institution as defined in Article 4(3) of Regulation (EU) No 575/2013 or an undertaking whose principal activity is to pursue one or more of the activities listed in points 2 to 12 and point 15 of Annex I to Directive 2013/36/EU.
14. The market value of level 2B securitisations shall be subject to the following minimum haircuts:
(a)
25 % for securitisations backed by the subcategories of assets referred to in points (g)(i), (ii) and (iv) of paragraph 2;
(b)
35 % for securitisations backed by the subcategories of assets referred to in points (g)(iii) and (v) of paragraph 2.
Article 14
Restricted-use committed liquidity facilities
In order to qualify as level 2B assets, the restricted-use committed liquidity facilities that may be provided by a central bank as referred to in paragraph (1)(d) of Article 12 shall fulfil all of the following criteria:
(a)
during a non-stress period, the facility is subject to a commitment fee on the total committed amount which is at least the greater of the following:
(i)
75 basis points per annum; or
(ii)
at least 25 basis points per annum above the difference in yield on the assets used to back the facility and the yield on a representative portfolio of liquid assets, after adjusting for any material differences in credit risk;
During a stress period, the central bank may reduce the commitment fee described in the first subparagraph of this point, provided that the minimum requirements applicable to liquidity facilities under the alternative liquidity approaches in accordance with Article 19 are met;
(b)
the facility is backed by unencumbered assets of a type specified by the central bank. The assets provided as collateral shall fulfil all of the following criteria:
(i)
they are held in a form which facilitates their prompt transfer to the central bank in the event of the facility being called;
(ii)
their value post-haircut as applied by the central bank is sufficient to cover the total amount of the facility;
(iii)
they are not to be counted as liquid assets for the purposes of the credit institution's liquidity buffer;
(c)
the facility is compatible with the counterparty policy framework of the central bank;
(d)
the commitment term of the facility exceeds the 30 calendar day stress period referred to in Article 4;
(e)
the facility is not revoked by the central bank prior to its contractual maturity and no further credit decision is taken for as long as the credit institution concerned continues to be assessed as solvent;
(f)
there is a formal policy published by the central bank stating its decision to grant restricted-use committed liquidity facilities, the conditions governing the facility and the types of credit institutions that are eligible to apply for those facilities.
Article 15
CIUs
1. Shares or units in CIUs shall qualify as liquid assets of the same level as the liquid assets underlying the relevant undertaking up to an absolute amount of EUR 500 million (or equivalent amount in domestic currency) for each credit institution on an individual basis, provided that:
(a)
the requirements in Article 132(3) of Regulation (EU) No 575/2013 are complied with;
(b)
the CIU invests only in liquid assets and derivatives, in the latter case only to the extent necessary to mitigate interest rate, currency or credit risk in the portfolio.
2. Credit institutions shall apply the following minimum haircuts to the value of their shares or units in CIUs depending on the category of underlying liquid assets:
(a)
0 % for coins and banknotes and exposures to central banks referred to in Article 10(1)(b);
(b)
5 % for level 1 assets other than extremely high quality covered bonds;
(c)
12 % for extremely high quality covered bonds referred to in Article 10(1)(f);
(d)
20 % for level 2A assets;
(e)
30 % for level 2B securitisations backed by the subcategories of assets referred to in points (i), (ii) and (iv) of Article 13(2)(g);
(f)
35 % for level 2B covered bonds referred to in Article 12(1)e;
(g)
40 % for level 2B securitisations backed by the subcategories of assets referred to in points (iii) and (v) of Article 13(2)(g); and
(h)
55 % for level 2B corporate debt securities referred to in Article 12(1)(b), shares referred to in Article 12(1)(c) and non-interest bearing assets referred to in Article 12(1)(f).
3. The approach referred to in paragraph 2 shall be applied as follows:
(a)
where the credit institution is aware of the exposures underlying the CIU, it may look-through to those underlying exposures to assign them the appropriate haircut in accordance with paragraph 2;
(b)
where the credit institution is not aware of the exposures underlying the CIU, it must assume that the CIU invests, up to the maximum amount allowed under its mandate, in ascending order in liquid assets as these are classified for the purposes of paragraph 2, starting with those referred to in point (g) of paragraph 2 and until the maximum total investment limit is reached. The same approach shall be applied to determine the liquidity level of the underlying assets where the credit institution is not aware of the exposures underlying the CIU.
4. Credit institutions shall develop robust methodologies and processes to calculate and report the market value and haircuts for shares or units in CIUs. Where the exposure is not sufficiently material for a credit institution to develop its own methodologies and provided that, in each case, the competent authority is satisfied that this condition has been met, a credit institution may only rely on the following third parties to calculate and report the haircuts for shares or units in CIUs:
(a)
the depository institution of the CIU, provided that the CIU invests exclusively in securities and deposits all such securities at this depository institution; or
(b)
for other CIUs, the CIU management company, provided that the CIU management company meets the requirements laid down in Article 132(3)(a) of Regulation (EU) No 575/2013.
5. Where a credit institution fails to comply with the requirements laid down in paragraph 4 of this Article in relation to shares or units in a CIU, it shall cease to recognise them as liquid assets for the purposes of this Regulation in accordance with Article 18.
Article 16
Deposits and other funding in cooperative networks and institutional protection schemes
1. Where a credit institution belongs to an institutional protection scheme of the type referred to in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013, to a network that would be eligible for the waiver provided for in Article 10 of that Regulation or to a cooperative network in a Member State, the sight deposits that the credit institution maintains with the central institution shall be treated as liquid assets in accordance with one of the following provisions:
(a)
where, in accordance with the national law or the legally binding documents governing the scheme or network, the central institution is obliged to hold or invest the deposits in liquid assets of a specified level or category, the deposits shall be treated as liquid assets of that same level or category in accordance with this Regulation;
(b)
where the central institution is not obliged to hold or invest the deposits in liquid assets of a specified level or category, the deposits shall be treated as level 2B assets in accordance with this Regulation and their outstanding amount shall be subject to a minimum haircut of 25 %.
2. Where under the law of a Member State or the legally binding documents governing one of the networks or schemes described in paragraph 1 the credit institution has access within 30 calendar days to liquidity funding from the central institution or from other institution within the same network or scheme, such funding shall be treated as a level 2B asset to the extent that it is not collateralised by liquid assets of a specified level or category. A minimum haircut of 25 % shall be applied to the committed principal amount of the liquidity funding.
Article 17
Composition of the liquidity buffer by asset level
1. Credit institutions shall comply at all times with the following requirements on the composition of their liquidity buffer:
(a)
a minimum of 60 % of the liquidity buffer is to be composed of level 1 assets;
(b)
a minimum of 30 % of the liquidity buffer is to be composed of level 1 assets excluding extremely high quality covered bonds referred to in Article 10(1)(f);
(c)
a maximum of 15 % of the liquidity buffer may be held in level 2B assets.
2. The requirements set out in paragraph 1 shall be applied after adjusting for the impact on the stock of liquid assets of secured funding, secured lending or collateral swap transactions using liquid assets where these transactions mature within 30 calendar days, after deducting any applicable haircuts and provided that the credit institution complies with the operational requirements laid down in Article 8.
3. Credit institutions shall determine the composition of their liquidity buffer in accordance with the formulae laid down in Annex I to this Regulation.
Article 18
Breach of requirements
1. Where a liquid asset ceases to comply with any applicable general requirements laid down in Article 7, the operational requirements laid down in Article 8(2) or any applicable eligibility criteria laid down in this Chapter, the credit institution shall cease to recognise it as a liquid asset no later than 30 calendar days from the date when the breach of requirements occurred.
2. Paragraph 1 shall apply to shares or units in a CIU ceasing to meet eligibility requirements only where they do not exceed 10 % of the CIU's overall assets.
Article 19
Alternative liquidity approaches
1. Where there are insufficient liquid assets in a given currency for credit institutions to meet the liquidity coverage ratio laid down in Article 4, one or more of the following provisions shall apply:
(a)
the requirement on currency consistency set out in Article 8(6) shall not apply in relation to that currency;
(b)
the credit institution may cover the deficit of liquid assets in a currency with credit facilities from the central bank in a Member State or third country of that currency, provided that the facility complies with all the following requirements:
(i)
it is contractually irrevocably committed for the next 30 calendar days;
(ii)
it is priced with a fee which is payable regardless of the amount, if any, drawn down against that facility;
(iii)
the fee is set in an amount such that the net yield on the assets used to secure the facility must not be higher than the net yield on a representative portfolio of liquidity assets, after adjusting for any material differences in credit risk.
(c)
where there is a deficit of level 1 assets but there are sufficient level 2A assets, the credit institution may hold additional level 2A assets in the liquidity buffer and the caps by asset level set out in Article 17 shall be deemed amended accordingly. These additional level 2A assets shall be subject to a minimum haircut equal to 20 %. Any level 2B assets held by the credit institution shall remain subject to the haircuts applicable in each case in accordance with this Chapter.
2. Credit institutions shall apply the derogations provided for in paragraph 1 on an inversely proportional basis with regard to the availability of the relevant liquid assets. Credit institutions shall assess their liquidity needs for the application of this Article taking into account their ability to reduce, by sound liquidity management, the need for those liquid assets and the holdings of those assets by other market participants.
3. The currencies which may benefit from the derogations laid down in paragraph 1 and the extent to which one or more derogations may be available in total for a given currency shall be determined by the implementing regulation to be adopted by the Commission in accordance with Article 419(4) of Regulation (EU) No 575/2013.
4. The detailed conditions applicable to the use of the derogations laid down in paragraph 1(a) and (b) shall be determined by the delegated act to be adopted by the Commission in accordance with Article 419(5) of Regulation (EU) No 575/2013.
TITLE III
LIQUIDITY OUTFLOWS AND INFLOWS
CHAPTER 1
Net Liquidity outflows
Article 20
Definition of net liquidity outflows
1. The net liquidity outflows shall be the sum of liquidity outflows in point (a) reduced by the sum of liquidity inflows in point (b), but shall not be less than zero, and shall be calculated as follows:
(a)
the sum of the liquidity outflows as defined in Chapter 2;
(b)
the sum of liquidity inflows as defined in Chapter 3, calculated as follows:
(i)
the inflows exempted from the cap as referred to in Article 33(2) and (3);
(ii)
the lower of the inflows referred to in Article 33(4) and 90 % of the outflows referred to in (a) reduced by the exempt inflows in Article 33(2) and (3), but not less than zero;
(iii)
the lower of the inflows other than those referred to in Article 33(2), (3) and (4) and 75 % of the outflows referred to in (a) reduced by the exempt inflows in Article 33(2) and (3) and the inflows in Article 33(4) divided by 0,9 to allow for the effect of the 90 % cap, but not less than zero.
2. Liquidity inflows and liquidity outflows shall be assessed over a 30 calendar day stress period, under the assumption of a combined idiosyncratic and market-wide stress scenario as referred to in Article 5.
3. The calculation laid down in paragraph 1 shall be performed in accordance with the formula set out in Annex II.
Article 21
Requirements for assessing the effect of collateral received in derivatives transactions
Credit institutions shall calculate liquidity outflows and inflows expected over a 30 calendar day period for the contracts listed in Annex II of Regulation (EU) No 575/2013 on a net basis by counterparty subject to the existence of bilateral netting agreements in accordance with Article 295 of that Regulation. For the purposes of this Article, net basis shall be considered to be net of collateral to be received provided that it qualifies as a liquid asset under Title II of this Regulation. Cash outflows and inflows arising from foreign currency derivative transactions that involve a full exchange of principal amounts on a simultaneous basis (or within the same day) shall be calculated on a net basis, even where those transactions are not covered by a bilateral netting agreement.
CHAPTER 2
Liquidity outflows
Article 22
Definition of liquidity outflows
1. Liquidity outflows shall be calculated by multiplying the outstanding balances of various categories or types of liabilities and off-balance sheet commitments by the rates at which they are expected to run off or be drawn down as indicated in this Chapter.
2. Liquidity outflows referred to in paragraph 1 shall include, in each case multiplied by the applicable outflow rate:
(a)
the current outstanding amount for stable retail deposits and other retail deposits in accordance with Articles 24, 25 and 26;
(b)
the current outstanding amounts of other liabilities that become due, can be called for pay-out by the issuer or by the provider of the funding or entail an expectation by the provider of the funding that the credit institution would repay the liability during the next 30 calendar days determined in accordance with Articles 27 and 28;
(c)
the additional outflows determined in accordance with Article 30;
(d)
the maximum amount that can be drawn down during the next 30 calendar days from undrawn committed credit and liquidity facilities determined in accordance with Article 31;
(e)
the additional outflows identified in the assessment in accordance with Article 23.
Article 23
Additional liquidity outflows for other products and services
1. Credit institutions shall regularly assess the likelihood and potential volume of liquidity outflows during 30 calendar days for products or services which are not referred to in Articles 27 to 31 and which they offer or sponsor or which potential purchasers would consider associated with them. Those products or services shall include, but not be limited to, the liquidity outflows resulting from any of the contractual arrangements referred to in Article 429 and in Annex I of Regulation (EU) No 575/2013, such as:
(a)
other off-balance sheet and contingent funding obligations, including, but not limited to uncommitted funding facilities,
(b)
undrawn loans and advances to wholesale counterparties;
(c)
mortgage loans that have been agreed but not yet drawn down;
(d)
credit cards;
(e)
overdrafts;
(f)
planned outflows related to renewal or extension of new retail or wholesale loans;
(g)
planned derivatives payables;
(h)
trade finance off-balance sheet related products.
2. The outflows referred to in paragraph 1 shall be assessed under the assumption of a combined idiosyncratic and market-wide stress as referred to in Article 5. For that assessment, credit institutions shall particularly take into account material reputational damage that could result from not providing liquidity support to such products or services. Credit institutions shall report at least once a year to the competent authorities those products and services for which the likelihood and potential volume of the liquidity outflows referred to in paragraph 1 are material and the competent authorities shall determine the outflows to be assigned. The competent authorities may apply an outflow rate of up to 5 % for trade finance off-balance sheet related products as referred to in Article 429 and Annex I of Regulation (EU) No 575/2013.
3. The competent authorities shall at least once a year report to the EBA the types of products or services for which they have determined outflows on the basis of the reports from credit institutions, and shall include in that report an explanation of the methodology applied to determine the outflows.
Article 24
Outflows from stable retail deposits
1. Unless the criteria for a higher outflow rate under Article 25(2), (3) or (5) are fulfilled, the amount of retail deposits covered by a deposit guarantee scheme in accordance with Directive 94/19/EC of the European Parliament and of the Council (9) or Directive 2014/49/EU or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country shall be considered as stable and multiplied by 5 % where the deposit is either:
(a)
part of an established relationship making withdrawal highly unlikely; or
(b)
held in a transactional account.
2. For the purpose of paragraph 1(a) a retail deposit shall be considered to be part of an established relationship where the depositor meets at least one of the following criteria:
(a)
has an active contractual relationship with the credit institution of at least 12 months duration;
(b)
has a borrowing relationship with the credit institution for residential loans or other long term loans;
(c)
has at least one other active product, other than a loan, with the credit institution.
3. For the purposes of paragraph 1(b) a retail deposit shall be considered as being held in a transactional account where salaries, income or transactions are regularly credited and debited respectively against that account.
4. By way of derogation from paragraph 1, from 1 January 2019 competent authorities may authorise credit institutions to multiply by 3 % the amount of the stable retail deposits referred to in paragraph 1 covered by a deposit guarantee scheme in accordance with Directive 2014/49/EU up to a maximum level of EUR 100 000 as specified in Article 6(1) of that Directive, provided that the Commission has confirmed that the officially recognised deposit guarantee scheme meets all of the following criteria:
(a)
the deposit guarantee scheme has available financial means, as referred to in Article 10 of Directive 2014/49/EU, raised ex ante by contributions made by members at least annually;
(b)
the deposit guarantee scheme has adequate means of ensuring ready access to additional funding in the event of a large call on its reserves, including access to extraordinary contributions from member credit institutions and adequate alternative funding arrangements to obtain short-term funding from public or private third parties;
(c)
the deposit guarantee scheme ensures a seven working day repayment period as referred to in Article 8(1) of Directive 2014/49/EU from the date of application of the 3 % outflow rate.
5. Competent authorities shall only grant the authorisation referred to in paragraph 4 after having obtained prior approval from the Commission. Such approval shall be requested by means of a reasoned notification, which shall include evidence that the run-off rates for stable retail deposits would be below 3 % during any stress period experienced consistent with the scenarios referred to in Article 5. The reasoned notification shall be submitted to the Commission at least three months prior to the date from which authorisation is requested. The Commission shall assess the compliance of the relevant deposit guarantee scheme with the conditions set out in paragraph 4(a), (b) and (c). Where those conditions are fulfilled, the Commission shall approve the competent authority's request to grant authorisation unless there exist overriding grounds for withholding approval having regard to the functioning of the internal market for retail deposits. All credit institutions affiliated to such an approved deposit guarantee scheme shall be entitled to apply the 3 % outflow rate. The Commission shall seek the opinion of the EBA on the conformity of the relevant deposit guarantee scheme with the conditions set out in paragraph 4(a), (b) and (c).
6. Credit institutions may be authorised by their competent authority to multiply by 3 % the amount of the retail deposits covered by a deposit guarantee scheme in a third country equivalent to the scheme referred to in paragraph 1 if the third country allows this treatment.
Article 25
Outflows from other retail deposits
1. Credit institutions shall multiply by 10 % other retail deposits, including that part of retail deposits not covered by Article 24, unless the conditions laid down in paragraph 2 apply.
2. Other retail deposits shall be subject to higher outflow rates, as determined by the credit institution, in accordance with paragraph 3, where the following conditions are met:
(a)
the total deposit balance, including all the client's deposit accounts at that credit institution or group, exceeds EUR 500 000;
(b)
the deposit is an internet only account;
(c)
the deposit offers an interest rate that fulfils any of the following conditions:
(i)
the rate significantly exceeds the average rate for similar retail products;
(ii)
its return is derived from the return on a market index or set of indices;
(iii)
its return is derived from any market variable other than a floating interest rate;
(d)
the deposit was originally placed as fixed-term with an expiry date maturing within the 30 calendar day period or the deposit presents a fixed notice period shorter than 30 calendar days, in accordance with contractual arrangements, other than those deposits that qualify for the treatment provided for in paragraph 4;
(e)
for credit institutions established in the Union, the depositor is resident in a third country or the deposit is denominated in a currency other than the euro or the domestic currency of a Member State. For credit institutions or branches in third countries, the depositor is a non-resident in the third country or the deposit is denominated in another currency than the domestic currency of the third country;
3. Credit institutions shall apply a higher outflow rate determined as follows:
(a)
where the retail deposits fulfil the criterion in point (a) or two of the criteria in points (b) to (e) of paragraph 2, an outflow rate of between 10 % and 15 % shall be applied;
(b)
where the retail deposits fulfil point (a) of paragraph 2 and at least another criterion referred to in paragraph 2, or three or more criteria of paragraph 2, an outflow rate of between 15 % and 20 % shall be applied.
On a case by case basis, competent authorities may apply a higher outflow rate where justified by the specific circumstances of the credit institution. Credit institutions shall apply the outflow rate referred to in paragraph 3(b) to retail deposits where the assessment referred to paragraph 2 has not been carried out or is not completed.
4. Credit institutions may exclude from the calculation of outflows certain clearly circumscribed categories of retail deposits as long as in each and every instance the credit institution rigorously applies the following provisions for the whole category of those deposits, unless an exception can be justified on the basis of circumstances of hardship for the depositor:
(a)
within 30 calendar days, the depositor is not allowed to withdraw the deposit; or
(b)
for early withdrawals within 30 calendar days, the depositor has to pay a penalty that includes the loss of interest between the date of withdrawal and the contractual maturity date plus a material penalty that does not have to exceed the interest due for the time that elapsed between the date of deposit and the date of withdrawal.
If a portion of the deposit referred to in the first subparagraph can be withdrawn without incurring such a penalty, only that portion shall be treated as a demand deposit and the remaining balance shall be treated as a term deposit as referred to in this paragraph. An outflow rate of 100 % shall be applied to cancelled deposits with a residual maturity of less than 30 calendar days and where pay-out has been agreed to another credit institution.
5. By derogation from paragraphs 1 to 4 and Article 24, credit institutions shall multiply retail deposits that they have taken in third countries by a higher percentage outflow rate if such a percentage is provided for by the national law establishing liquidity requirements in that third country.
Article 26
Outflows with inter-dependent inflows
Subject to prior approval of the competent authority, credit institutions may calculate the liquidity outflow net of an interdependent inflow which meets all the following conditions:
(a)
the interdependent inflow is directly linked to the outflow and is not considered in the calculation of liquidity inflows in Chapter 3;
(b)
the interdependent inflow is required pursuant to a legal, regulatory or contractual commitment;
(c)
the interdependent inflow meets one of the following conditions:
(i)
it arises compulsorily before the outflow;
(ii)
it is received within 10 days and is guaranteed by the central government of a Member State.
Article 27
Outflows from operational deposits
1. Credit institutions shall multiply by 25 % liabilities resulting from deposits that are maintained as follows:
(a)
by the depositor in order to obtain clearing, custody, cash management or other comparable services in the context of an established operational relationship from the credit institution;
(b)
in the context of common task sharing within an institutional protection scheme meeting the requirements of Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013 or within a group of cooperative credit institutions permanently affiliated to a central body meeting the requirements of Article 113(6) of that Regulation, or as a legal or contractually established deposit by another credit institution that is a Member of the same institutional protection scheme or cooperative network, provided those deposits are not recognised as liquid assets for the depositing credit institution as referred to in paragraph 3 and Article 16;
(c)
by the depositor in the context of an established operational relationship other than that mentioned in point (a);
(d)
by the depositor to obtain cash clearing and central institution services and where the credit institution belongs to one of the networks or schemes referred to in Article 16.
2. By derogation from paragraph 1, credit institutions shall multiply by 5 % the portion of liabilities resulting from deposits referred to in paragraph 1(a) which is covered by a deposit guarantee scheme in accordance with Directive 94/19/EC or Directive 2014/49/EU or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country.
3. Deposits from credit institutions placed at the central institution that are considered as liquid assets for the depositing credit institution in accordance with Article 16 shall be multiplied by a 100 % outflow rate for the central institution on the amount of these liquid assets after haircut. These liquid assets shall not be counted to cover outflows other than the outflow referred to in the first sentence of this paragraph and shall be disregarded for the purposes of the calculations of the composition of the remaining liquidity buffer under Article 17 for the central institution at individual level.
4. Clearing, custody, cash management or other comparable services referred to in points (a) and (d) of paragraph 1 only cover such services to the extent that they are rendered in the context of an established relationship which is critically important to the depositor. Deposits referred to in points (a), (c) and (d) of paragraph 1 shall have significant legal or operational limitations that make significant withdrawals within 30 calendar days unlikely. Funds in excess of those required for the provision of operational services shall be treated as non-operational deposits.
5. Deposits arising out of a correspondent banking relationship or from the provision of prime brokerage services shall not be treated as an operational deposit and shall receive a 100 % outflow rate.
6. In order to identify the deposits referred to in point (c) of paragraph 1, a credit institution shall consider that there is an established operational relationship with a non-financial customer, excluding term deposits, savings deposits and brokered deposits, where all of the following criteria are met:
(a)
the remuneration of the account is priced at least 5 basis points below the prevailing rate for wholesale deposits with comparable characteristics, but need not be negative;
(b)
the deposit is held in specifically designated accounts and priced without creating economic incentives for the depositor to maintain funds in the deposit in excess of what is needed for the operational relationship;
(c)
material transactions are credited and debited on a frequent basis on the account considered;
(d)
one of the following criteria is met:
(i)
the relationship with the depositor has existed for at least 24 months;
(ii)
the deposit is used for a minimum of 2 active services. These services may include direct or indirect access to national or international payment services, security trading or depository services.
Only that part of the deposit which is necessary to make use of the service of which the deposit is a by-product shall be treated as an operational deposit. The excess shall be treated as non-operational.
Article 28
Outflows from other liabilities
1. Credit institutions shall multiply liabilities resulting from deposits by clients that are non-financial customers, sovereigns, central banks, multilateral development banks, public sector entities, credit unions authorised by a competent authority, personal investment companies or by clients that are deposit brokers, to the extent they do not fall under Article 27 by 40 %.
By derogation from the first subparagraph, where the liabilities referred to in that subparagraph are covered by a deposit guarantee scheme in accordance with Directive 94/19/EC or Directive 2014/49/EU or an equivalent deposit guarantee scheme in a third country they shall be multiplied by 20 %.
2. Credit institutions shall multiply liabilities resulting from the institution's own operating expenses by 0 %.
3. Credit institutions shall multiply liabilities resulting from secured lending and capital market-driven transactions maturing within 30 calendar days as defined in Article 192(2) and (3) of Regulation (EC) No 575/2013 by:
(a)
0 % if they are collateralised by assets that would qualify as level 1 assets in accordance with Article 10, with the exception of extremely high quality covered bonds referred to in Article 10(1)(f), or if the lender is a central bank;
(b)
7 % if they are collateralised by assets that would qualify as extremely high quality covered bonds referred to in Article 10(1)(f);
(c)
15 % if they are collateralised by assets that would qualify as level 2A assets in accordance with Article 11;
(d)
25 %:
(i)
if they are collateralised by the assets referred to in points (i), (ii) or (iv) of Article 13(2)(g);
(ii)
if they are collateralised by assets that would not qualify as liquid assets in accordance with Articles 10 and 11 and the lender is the central government, a public sector entity of the Member State or of a third country in which the credit institution has been authorised or has established a branch, or a multilateral development bank. Public sector entities that receive that treatment shall be limited to those that have a risk weight of 20 % or lower in accordance with Article 116(4) and (5) of Regulation (EU) No 575/2013;
(e)
35 % if they are collateralised by the subcategories of assets referred to in points (iii) or (v) of Article 13(2)(g);
(f)
50 % if they are collateralised by:
(i)
corporate debt securities that would qualify as level 2B assets in accordance with Article 12(1)(b);
(ii)
shares that would qualify as level 2B assets in accordance with Article 12(1)(c);
(g)
100 % where they are collateralised by assets that would not qualify as liquid assets in accordance with Title II, with the exception of transactions covered by point (d)(ii) of this paragraph or if the lender is a central bank.
4. Collateral swaps that mature within the next 30 days shall lead to an outflow for the excess liquidity value of the assets borrowed compared to the liquidity value of the assets lent unless the counterparty is a central bank in which case a 0 % outflow shall apply.
5. The offsetting balances held in segregated accounts related to client protection regimes imposed by national regulations shall be treated as inflows in accordance with Article 32 and shall be excluded from the stock of liquid assets.
6. Credit institutions shall apply a 100 % outflow rate to all notes, bonds and other debt securities issued by the credit institution, unless the bond is sold exclusively in the retail market and held in a retail account, in which case those instruments can be treated as the appropriate retail deposit category. Limitations shall be placed such that those instruments cannot be bought and held by parties other than retail customers.
Article 29
Outflows within a group or an institutional protection scheme
1. By way of derogation from Article 31 competent authorities may authorise the application of a lower outflow rate on a case by case basis for undrawn credit or liquidity facilities when all of the following conditions are fulfilled:
(a)
there are reasons to expect a lower outflow even under a combined market and idiosyncratic stress of the provider;
(b)
the counterparty is the parent or subsidiary institution of the credit institution or another subsidiary of the same parent institution or linked to the institution by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC (10) or a member of the same institutional protection scheme referred to in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013 or the central institution or an affiliate of a network or cooperative group as referred to in Article 10 of that Regulation;
(c)
the lower outflow rate does not fall below the inflow rate applied by the counterparty;
(d)
the credit institution and the counterparty are established in the same Member State.
2. Competent authorities may waive the condition set out in point (d) of paragraph 1 where Article 20(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 is applied. In that case, the following additional objective criteria have to be met:
(a)
the liquidity provider and receiver shall present a low liquidity risk profile;
(b)
there are legally binding agreements and commitments between the group entities regarding the undrawn credit or liquidity line;
(c)
the liquidity risk profile of the liquidity receiver shall be taken into account adequately in the liquidity risk management of the liquidity provider,
Where such a lower outflow rate is permitted to be applied, the competent authority shall inform EBA about the result of the process referred to in Article 20(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013. Fulfilment of the conditions for such lower outflows shall be regularly reviewed by the competent authority.
Article 30
Additional outflows
1. Collateral other than cash and assets referred to in Article 10 which is posted by the credit institution for contracts listed in Annex II of Regulation (EU) No 575/2013 and credit derivatives, shall be subject to an additional outflow of 20 %.
Collateral in assets referred to in Article 10(1)(f) which is posted by the credit institution for contracts listed in Annex II of Regulation (EU) No 575/2013 and credit derivatives shall be subject to an additional outflow of 10 %.
2. Credit institutions shall calculate and notify to the competent authorities an additional outflow for all contracts entered into the contractual conditions of which lead within 30 calendar days and following a material deterioration of the credit quality of the credit institution to additional liquidity outflows or collateral needs. Credit institutions shall notify the competent authorities of this outflow no later than the submission of the reporting in accordance with Article 415 of Regulation (EU) No 575/2013. Where competent authorities consider such outflows material in relation to the potential liquidity outflows of the credit institution, they shall require the credit institution to add an additional outflow for those contracts corresponding to the additional collateral needs or cash outflows resulting from a material deterioration in the credit quality of the credit institution corresponding to a downgrade in its external credit assessment by three notches. The credit institution shall apply a 100 % outflow rate to those additional collateral or cash outflows. The credit institution shall regularly review the extent of this material deterioration in the light of what is relevant under the contracts it has entered into and shall notify the result of its review to the competent authorities.
3. The credit institution shall add an additional outflow corresponding to collateral needs that would result from the impact of an adverse market scenario on the credit institution's derivatives transactions, financing transactions and other contracts if material. This calculation shall be made in accordance with the delegated act to be adopted by the Commission pursuant to Article 423(3) of Regulation (EU) No 575/2013.
4. Credit institutions shall take outflows and inflows expected over 30 calendar days from the contracts listed in Annex II of Regulation (EU) No 575/2013 into account on a net basis in accordance with Article 21. In the case of a net outflow, the credit institution shall multiply the result by 100 % outflow rate. Credit institutions shall exclude from such calculations those liquidity requirements that would result from the application of paragraphs 1, 2 and 3.
5. The credit institution shall add an additional outflow corresponding to 100 % of the market value of securities or other assets sold short and to be delivered within 30 calendar days unless the credit institution owns the securities to be delivered or has borrowed them at terms requiring their return only after 30 calendar days and the securities do not form part of the liquid assets of credit institutions. If the short position is being covered by a collateralised securities financing transaction, the credit institution shall assume the short position will be maintained throughout the 30 calendar day period and receive a 0 % outflow.
6. The credit institution shall add an additional outflow corresponding to 100 % of:
(a)
the excess collateral the credit institution holds that can be contractually called at any times by the counterparty;
(b)
collateral that is due to be posted to a counterparty within 30 calendar days;
(c)
collateral that corresponds to assets that would qualify as liquid assets for the purposes of Title II that can be substituted for assets corresponding to assets that would not qualify as liquid assets for the purposes of Title II without the consent of the credit institution.
7. Deposits received as collateral shall not be considered as liabilities for the purposes of Article 27 or 29 but shall be subject to the provisions of paragraphs 1 to 6 of this Article where applicable.
8. Credit institutions shall assume a 100 % outflow for loss of funding on asset-backed securities, covered bonds and other structured financing instruments maturing within 30 calendar days, when these instruments are issued by the credit institution itself or by conduits or SPVs sponsored by the credit institution.
9. Credit institutions shall assume a 100 % outflow for loss of funding on asset-backed commercial papers, conduits, securities investment vehicles and other such financing facilities. This 100 % outflow rate shall apply to the maturing amount or to the amount of assets that could potentially be returned or the liquidity required.
10. For that portion of financing programs under paragraphs 8 and 9, credit institutions that are providers of associated liquidity facilities do not need to double count the maturing financing instrument and the liquidity facility for consolidated programs.
11. Assets borrowed on an unsecured basis and maturing within 30 calendar days shall be assumed to run-off in full, leading to a 100 % outflow of liquid assets unless the credit institution owns the securities and they do not form part of the credit institution's liquidity buffer.
12. In relation to the provision of prime brokerage services, where a credit institution has financed the assets of one client by internally netting them against the short sales of another client, such transactions shall be subject to a 50 % outflow for the contingent obligation, since in the event of client withdrawals the credit institution may be obliged to find additional sources of funding to cover these positions.
Article 31
Outflows from credit and liquidity facilities
1. For the purpose of this Article, a liquidity facility shall be understood to mean any committed, undrawn back-up facility that would be utilised to refinance the debt obligations of a customer in situations where such a customer is unable to rollover that debt in financial markets. Its amount shall be calculated as the amount of the debt issued by the customer currently outstanding and maturing within 30 calendar days that is backstopped by the facility. The portion of the liquidity facility that is backing a debt that does not mature within 30 calendar days shall be excluded from the scope of the definition of the facility. Any additional capacity of the facility shall be treated as a committed credit facility with the associated drawdown rate as specified in this Article. General working capital facilities for corporate entities will not be classified as liquidity facilities, but as credit facilities.
2. Credit institutions shall calculate outflows for credit and liquidity facilities by multiplying the amount of the credit and liquidity facilities by the corresponding outflow rates set out in paragraphs 3 to 5. Outflows from committed credit and liquidity facilities shall be determined as a percentage of the maximum amount that can be drawn down within 30 calendar days, net of any liquidity requirement that would be applicable under Article 23 for the trade finance off-balance sheet items and net of any collateral made available to the credit institution and valued in accordance with Article 9, provided that the collateral fulfils all of the following conditions:
(a)
it may be reused or hypothecated by the credit institution;
(b)
it is held in the form of liquid assets, but is not recognised as part of the liquidity buffer; and
(c)
it does not consist in assets issued by the counterparty of the facility or one of its affiliated entities.
If the necessary information is available to the credit institution, the maximum amount that can be drawn down for credit and liquidity facilities shall be determined as the maximum amount that could be drawn down given the counterparty's own obligations or given the pre-defined contractual drawdown schedule coming due over 30 calendar days.
3. The maximum amount that can be drawn down from undrawn committed credit facilities and undrawn committed liquidity facilities within the next 30 calendar days shall be multiplied by 5 % if they qualify for the retail deposit exposure class.
4. The maximum amount that can be drawn down from undrawn committed credit facilities within 30 calendar days shall be multiplied by 10 % where they meet the following conditions:
(a)
they do not qualify for the retail deposit exposure class;
(b)
they have been provided to clients that are not financial customers, including non-financial corporates, sovereigns, central banks, multilateral development banks and public sector entities;
(c)
they have not been provided for the purpose of replacing funding of the client in situations where the client is unable to obtain funding requirements in the financial markets.
5. The maximum amount that can be drawn down from undrawn committed liquidity facilities within the next 30 calendar days shall be multiplied by 30 % where they meet the conditions referred to in paragraph 4 points (a) and (b), and by 40 % when they are provided to personal investment companies.
6. The undrawn committed amount of a liquidity facility that has been provided to an SSPE for the purpose of enabling such an SSPE to purchase assets, other than securities from clients that are not financial customers, shall be multiplied by 10 % to the extent that it exceeds the amount of assets currently purchased from clients and where the maximum amount that can be drawn down is contractually limited to the amount of assets currently purchased.
7. The central institution of a scheme or network referred to in Article 16 shall multiply by a 75 % outflow rate the liquidity funding committed to a member credit institution where such member credit institution may treat the liquidity funding as a liquid asset in accordance with Article 16(2). The 75 % outflow rate shall be applied on the committed principal amount of the liquidity funding.
8. The credit institution shall multiply the maximum amount that can be drawn down from other undrawn committed credit and undrawn committed liquidity facilities within 30 calendar days by the corresponding outflow rate as follows:
(a)
40 % for credit and liquidity facilities extended to credit institutions and for credit facilities extended to other regulated financial institutions, including insurance undertakings and investment firms, CIUs or non-open ended investment scheme;
(b)
100 % for liquidity facilities that the credit institution has granted to SSPEs other than those referred to in paragraph 6 and for arrangements under which the institution is required to buy or swap assets from an SSPE;
(c)
100 % for credit and liquidity facilities to financial customers not referred to in points (a) and (b) and paragraphs 1 to 7.
9. By way of derogation from paragraphs 1 to 8, credit institutions which have been set up and are sponsored by the central or regional government of at least one Member State may apply the treatments set out in paragraphs 3 and 4 to credit and liquidity facilities that are extended to promotional lenders for the sole purpose of directly or indirectly funding promotional loans, provided that those loans meet the requirements for the outflow rates referred to in paragraphs 3 and 4.
By way of derogation from Article 32(3)(g), where those promotional loans are extended as pass through loans via another credit institution acting as an intermediary, a symmetric inflow and outflow may be applied by credit institutions.
The promotional loans referred to in this paragraph shall be available only to persons who are not financial customers on a non-competitive, not for profit basis in order to promote public policy objectives of the Union or that Member State's central or regional government. It shall only be possible to draw on such facilities following the reasonably expected demand for a promotional loan and up to the amount of such demand provided there is a subsequent reporting on the use of the funds distributed.
10. Credit institutions shall multiply by 100 % any liquidity outflows resulting from liabilities that become due in 30 calendar days other than those referred to in Articles 23 to 31.
CHAPTER 3
Liquidity inflows
Article 32
Inflows
1. Liquidity inflows shall be assessed over a period of 30 calendar days. They shall comprise only contractual inflows from exposures that are not past due and for which the credit institution has no reason to expect non-performance within 30 calendar days.
2. Liquidity inflows shall receive a 100 % inflow rate, including in particular the following inflows:
(a)
monies due from central banks and financial customers. In relation to the latter, inflows from the following transactions in particular shall be regarded as subject to the 100 % inflow rate:
(i)
securities maturing within 30 calendar days;
(ii)
trade finance transactions referred to in point (b) of the second subparagraph of Article 162(3) of Regulation (EU) No 575/2013 with a residual maturity of less than 30 calendar days;
(b)
monies due from positions in major indexes of equity instruments, provided there is no double counting with liquid assets. Those monies shall include monies contractually due within 30 calendar days, such as cash dividends from such major indexes and cash due from such equity instruments sold but not yet settled, if they are not recognised as liquid assets in accordance with Title II;
3. By derogation from paragraph 2, the inflows set out in this paragraph shall be subject to the following requirements:
(a)
monies due from non-financial customers shall be reduced for the purposes of principal payment by 50 % of their value or by the contractual commitments to those customers to extend funding, whichever is higher. For the purposes of this point, non-financial customers shall include corporates, sovereigns, multilateral development banks and public sector entities; By derogation credit institutions that have received a commitment referred to in Article 31(9) in order for them to disburse a promotional loan to a final recipient, or have received a similar commitment from a multilateral development bank or a public sector entity, may take an inflow into account up to the amount of the outflow they apply to the corresponding commitment to extend those promotional loans.
(b)
monies due from secured lending and capital market-driven transactions as defined in points (2) and (3) of Article 192 of Regulation (EU) No 575/2013 collateralised by liquid assets, shall not be taken into account up to the value of the liquid assets net of the haircuts applicable in accordance with Title II. Monies due for the remaining value or where they are collateralised by assets that do not qualify as liquid assets in accordance with Title II shall be taken into account in full. No inflow shall be allowed if the collateral is used to cover a short position according to Article 30(5);
(c)
monies due from contractual maturing margin loans made against non-liquid assets collateral may receive a 50 % inflow rate. Such inflows may only be considered if the credit institution is not using the collateral it originally received against the loans to cover any short positions;
(d)
monies due that the credit institution owing those monies treats in accordance with Article 27, with the exception of deposits at the central institution referred to in Article 27(3), shall be multiplied by a corresponding symmetrical inflow rate. Where the corresponding rate cannot be established, a 5 % inflow rate shall be applied;
(e)
collateral swaps that mature within 30 calendar days shall lead to an inflow for the excess liquidty value of the assets lent compared to the liquidity value of the assets borrowed;
(f)
if the collateral obtained through reverse repo, securities borrowing, or collateral swaps, which matures within the 30-day horizon, is rehypothecated and used to cover short positions that can be extended beyond 30 days, a credit institution shall assume that such reverse repo or securities borrowing arrangements will be rolled-over and will not give rise to any cash inflows reflecting its need to continue to cover the short position or to re-purchase the relevant securities. Short positions include both instances where in a matched book the credit institution sold short a security outright as part of a trading or hedging strategy and instances where the credit institution is short a security in the matched repo book and has borrowed a security for a given period and lent the security out for a longer period;
(g)
any undrawn credit or liquidity facilities and any other commitments received from entities other than central banks and those referred to in Article 34 shall not be taken into account. Undrawn committed liquidity facilities from the central bank which are recognised as liquid assets in accordance with Article 14 shall not be taken into account as an inflow;
(h)
monies due from securities issued by the credit institution itself or by a related entity shall be taken into account on a net basis with an inflow rate applied on the basis of the inflow rate applicable to the underlying asset pursuant to this Article;
(i)
assets with an undefined contractual end date shall be taken into account with a 20 % inflow rate, provided that the contract allows the credit institution to withdraw or to request payment within 30 days.
4. Point (a) of paragraph 3 shall not apply to monies due from secured lending and capital market-driven transactions as defined in points (2) and (3) of Article 192 of Regulation (EU) No 575/2013 that are collateralised by liquid assets in accordance with Title II as referred to in point (b) of paragraph 3. Inflows from the release of balances held in segregated accounts in accordance with regulatory requirements for the protection of customer trading assets shall be taken into account in full, provided that those segregated balances are maintained in liquid assets as defined in Title II.
5. Outflows and inflows expected over 30 calendar days from the contracts listed in Annex II of Regulation (EU) No 575/2013 shall be calculated on a net basis as referred to in Article 21 and shall be multiplied by 100 % in the event of a net inflow.
6. Credit institutions shall not take into account any inflows from any of the liquid assets referred to in Title II other than payments due on the assets that are not reflected in the market value of the asset.
7. Credit institutions shall not take into account inflows from any new obligations entered into.
8. Credit institutions shall take liquidity inflows which are to be received in third countries where there are transfer restrictions or which are denominated in non-convertible currencies into account only to the extent that they correspond to outflows respectively in the third country or currency in question.
Article 33
Cap on Inflows
1. Credit institutions shall limit the recognition of liquidity inflows to 75 % of total liquidity outflows as defined in Chapter 2 unless a specific inflow is exempted as referred to in paragraphs 2, 3 or 4.
2. Subject to the prior approval of the competent authority, the credit institution may fully or partially exempt from the cap referred to in paragraph 1 the following liquidity inflows:
(a)
inflows where the provider is a parent or a subsidiary of the credit institution or another subsidiary of the same parent or linked to the credit institution by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC;
(b)
inflows from deposits placed with other credit institutions within a group of entities qualifying for the treatment set out in Article 113(6) or (7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
inflows referred to in Article 26, including inflows from loans related to mortgage lending, or promotional loans referred to in Article 31(9) or from a multilateral development bank or a public sector entity that the credit institution has passed-through.
3. Subject to the prior approval of the competent authority, specialised credit institutions may be exempted from the cap on inflows when their main activities are leasing and factoring business, excluding the activities described in paragraph 4, and the conditions laid down in paragraph 5 are met.
4. Subject to the prior approval of the competent authority, specialised credit institutions may be subject to a cap on inflows of 90 % when the conditions laid down in paragraph 5 are met and their main activities are the following:
(a)
financing for the acquisition of motor vehicles;
(b)
consumer credit as defined in Directive 2008/48/EC of the European Parliament and of the Council.
5. Credit institutions referred to in paragraph 3 may be exempted from the cap on inflows and credit institutions referred to in paragraph 4 may apply a higher cap of 90 % provided they meet the following conditions:
(a)
the business activities exhibit a low liquidity risk profile, taking into account the following factors:
(i)
the timing of inflows matches the timing of outflows;
(ii)
at individual level the credit institution is not significantly financed by retail deposits;
(b)
at individual level, the ratio of their main activities as referred to in paragraph 3 or 4 exceeds 80 % of the total balance sheet;
(c)
the derogations are disclosed in annual reports.
Competent authorities shall inform the EBA which specialised credit institutions have been exempted or are subject to a higher cap along with a justification. The EBA shall publish and maintain a list of the specialised credit institutions exempted or subject to a higher cap. The EBA may request supporting documentation.
6. The exemptions laid down in paragraphs 2, 3 4, when approved by the competent authority, may be applied at both the individual and consolidated levels subject to Article 2(3)(e).
7. Credit institutions shall determine the amount of the net liquidity outflows under the application of the inflow cap in accordance with the formula laid down in Annex II to this Regulation
Article 34
Inflows within a group or an institutional protection scheme
1. By way of derogation from Article 32(3)(g), competent authorities may authorise the application of a higher inflow rate on a case by case basis for undrawn credit and liquidity facilities when all of the following conditions are fulfilled:
(a)
there are reasons to expect a higher inflow even under a combined market and idiosyncratic stress of the provider;
(b)
the counterparty is the parent or a subsidiary of the credit institution or another subsidiary of the same parent or linked to the credit institution by a relationship within the meaning of Article 12(1) of Directive 83/349/EEC or a member of the same institutional protection scheme referred to in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013 or the central institution or an affiliate of a network or cooperative group as referred to in Article 10 of Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
where the inflow rate exceeds 40 %, a corresponding symmetric outflow rate is applied by the counterparty by way of derogation from Article 31;
(d)
the credit institution and the counterparty are established in the same Member State.
2. Where the credit institution and the counterparty credit institution are established in different Member States, competent authorities may waive the condition set out in point (d) of paragraph 1 where, in addition to the criteria in paragraph 1, the following additional objective criteria (a) to (c) are fulfilled:
(a)
the liquidity provider and receiver present a low liquidity risk profile;
(b)
there are legally binding agreements and commitments between group entities regarding the credit or liquidity line;
(c)
the liquidity risk profile of the liquidity receiver has been adequately taken into account in the liquidity risk management of the liquidity provider.
The competent authorities shall work together in full consultation in accordance with Article 20(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 to determine whether the additional criteria set out in this paragraph are met.
3. Where the additional criteria laid down in paragraph 2 are met, the competent authority of the liquidity receiver shall be allowed to apply a preferential inflow rate of up to 40 %. However, the approval of both competent authorities shall be required for any preferential rate higher than 40 %, which shall be applied on a symmetric basis.
Where the application of a preferential inflow rate above 40 % is authorised, the competent authorities shall inform EBA about the result of the process referred to in paragraph 2. The competent authorities shall review regularly that the conditions for such higher inflows continue to be fulfilled.
TITLE IV
FINAL PROVISIONS
Article 35
Grandfathering of Member State-guaranteed bank assets
1. Assets issued by credit institutions which benefit from a guarantee from the central government of a Member State shall qualify as level 1 assets only where the guarantee:
(a)
was granted or committed to for a maximum amount prior to 30 June 2014;
(b)
is a direct, explicit, irrevocable and unconditional guarantee and covers the failure to pay principal and interest when due.
2. Where the guarantor is a regional government or local authority in a Member State, the guaranteed asset shall qualify as level 1 only where exposures to such regional government or local authority are treated as exposures to their central government in accordance with Article 115(2) of Regulation (EU) No 575/2013 and the guarantee complies with the requirements laid down in paragraph 1.
3. The assets referred to in paragraphs 1 and 2 shall continue to qualify as level 1 assets for as long as the guarantee remains in force in relation to the relevant issuer or its assets, as applicable, as amended or replaced from time to time. Where the amount of a guarantee in favour of an issuer or its assets is increased at any time after 30 June 2014, the assets shall only qualify as liquid assets up to the maximum amount of the guarantee that was committed prior to that date.
4. The assets referred to in this Article shall be subject to the same requirements applicable under this Regulation to level 1 assets representing claims on or guaranteed by the central or regional governments, local authorities or public sector entities referred to in Article 10(1)(c).
5. Where a credit institution or its assets benefit from a guarantee scheme, the scheme as a whole shall be regarded as a guarantee for the purposes of this Article.
Article 36
Transitional provision for Member State-sponsored impaired asset management agencies
1. The senior bonds issued by the following Member State-sponsored impaired assets management agencies shall qualify as level 1 assets until 31 December 2023:
(a)
in Ireland, the National Asset Management Agency (NAMA);
(b)
in Spain, the Sociedad de Gestión de Activos Procedentes de la Reestructuración Bancaria, S.A. (SAREB);
(c)
in Slovenia, the Bank Asset Management Company as established under the Measures of the Republic of Slovenia to Strengthen the Stability of Banks Act (MSSBA);
2. The assets referred to in paragraph 1 shall be subject to the same requirements applicable under this Regulation to level 1 assets representing claims on or guaranteed by the central or regional governments, local authorities or public sector entities referred to in Article 10(1)(c).
Article 37
Transitional provision for securitisations backed by residential loans
1. By derogation from Article 13, securitisations issued before 1 October 2015, where the underlying exposures are residential loans as referred to in point (g)(i) of Article 13(2), shall qualify as Level 2B assets if they meet all the requirements set out in Article 13 other than the loan-to-value or loan-to-income requirements set out in that point (g)(i) of Article 13(2).
2. By derogation from Article 13, securitisations issued after 1 October 2015, where the underlying exposures are residential loans as referred to in point (g)(i) of Article 13(2) that do not meet the average loan-to-value or the loan-to-income requirements set out in that point, shall qualify as Level 2B assets until 1 October 2025, provided that the underlying exposures include residential loans that were not subject to a national law regulating loan-to-income limits at the time they were granted and such residential loans were granted at any time prior to 1 October 2015.
Article 38
Transitional provision for the introduction of the liquidity coverage ratio
1. In accordance with Article 460(2) of Regulation (EU) No 575/2013, the liquidity coverage ratio laid down in Article 4 shall be introduced as follows:
(a)
60 % of the liquidity coverage requirement as from 1 October 2015;
(b)
70 % as from1 January 2016;
(c)
80 % as from 1 January 2017;
(d)
100 % as from 1 January 2018.
2. In accordance with Article 412(5) of Regulation (EU) No 575/2013, Member States or competent authorities may require domestically authorised credit institutions or a subset of such credit institutions to maintain a higher liquidity coverage requirement up to 100 % until the binding minimum standard is fully introduced at a rate of 100 % in accordance with this Regulation.
Article 39
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 October 2015.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 10 October 2014.