РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 11 юни 2014 година
относно държавна помощ SA.26818 (C 20/10) (ex N 536/08 и NN 32/10), предоставена от Италия на оператора на летището в Реджо Калабрия, SO.G.A.S. Spa
(нотифицирано под номер C(2014) 3571)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/944/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят своите мнения в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните забележки,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 27 октомври 2008 г. италианските органи уведомиха Комисията за намерението на регион Калабрия да предостави помощ под формата на вливане на капитали за покриване на оперативните загуби, понесени от дружеството SO.G.A.S. SpA Società per la Gestione dell'Aeroporto dello Stretto (наричано по-нататък „SO.G.A.S. Spa“ или „получателят“): SO.G.A.S. Spa е операторът на летището в Реджо Калабрия (Aeroporto dello Stretto, т.е. „летището на провлака“).
(2)
В хода на предварителната проверка Комисията узна за други мерки в полза на същия получател, които, както изглежда, представляват неправомерна държавна помощ. Поради това Комисията включи тези мерки в своето разследване.
(3)
Тъй като Комисията имаше информация, че държавната помощ всъщност е била предоставена, преди Комисията да може да установи нейната съвместимост с вътрешния пазар, тя регистрира случая като помощ, за която не е уведомена, под номер NN 32/10.
(4)
Комисията поиска допълнителна информация по отношение на мярката, за която е уведомена, на 27 ноември 2008 г., 23 февруари 2009 г. и 19 май 2009 г. Италия отговори на 14 януари 2009 г., 26 март 2009 г. и 9 октомври 2009 г.
(5)
С писмо от 20 юли 2010 г. Комисията уведоми Италия за своето решение да открие официалната процедура по разследване, описана в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на помощта за SO.G.A.S. Spa (наричано по-нататък „решението за откриване на процедурата“).
(6)
Решението на Комисията за откриване на разследването бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). В него Комисията прикани заинтересованите страни да представят своите мнения.
(7)
С писмо от 19 ноември 2010 г. получателят представи мненията си относно решението за откриване на процедурата. На 20 декември 2010 г. Комисията препрати мненията на получателя на италианските органи и поиска тяхното становище. Комисията изпрати напомнително писмо на 8 март 2011 г. и получи забележките на Италия на 29 април 2011 г. Комисията не получи други мнения от заинтересованите страни.
(8)
Италианските органи представиха мнения относно решението за откриване на процедурата с писма от 23 септември 2010 г. и 15 декември 2010 г.
(9)
С писмо от 30 март 2012 г. Комисията поиска допълнителна информация относно разследваните мерки. Италианските органи предоставиха поисканата информация с писмо от 30 април 2012 г.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
2.1. Получател
(10)
Получателят на мерките е операторът на летището в Реджо Калабрия, SO.G.A.S. Spa.
(11)
SO.G.A.S. Spa е дружество с ограничена отговорност, регистрирано съгласно италианското законодателство през март 1981 г. и притежавано изцяло от публични органи.
(12)
Пътникопотокът на летището е нараснал от 272 859 пътници през 2004 г. до 571 694 пътници през 2012 г. (3)
2.2. Оспорваните мерки
(13)
Мярката, за която Италия е уведомила, е вливане на капитал от страна на регион Калабрия в размер на 1 824 964 ЕUR за покриване на загубите, понесени от SO.G.A.S. Spa през 2004 г. и 2005 г.
(14)
През юни 2005 г. и юни 2006 г. публичните акционери на SO.G.A.S. Spa решават да покрият понесените от SO.G.A.S. Spa загуби през двете предходни години (1 392 900 EUR през 2004 г. и 2 257 028 EUR през 2005 г.) посредством pro rata вливане на капитали. Към този момент регион Калабрия е притежавал 50 % от дяловете в дружеството, като останалите са били собственост на община Реджо Калабрия, провинция Реджо Калабрия, провинция Месина, търговската палата на Реджо Калабрия и търговската палата на Месина.
(15)
Съгласно информацията, с която Комисията разполага към момента на решението за откриване на процедурата, pro rata вливане на капитал е било вече извършено от провинция Реджо Калабрия, община Месина, община Реджо Калабрия и търговската палата на Месина.
(16)
През 2006 г. SO.G.A.S. Spa понася допълнителни загуби от 6 018 982 ЕUR. През декември 2007 г. акционерите на SO.G.A.S. решават да превърнат резервите на дружеството в акционерен капитал и след това да намалят капитала, за да покрият оставащите загуби. Това обаче би намалило капитала под минималното равнище, изисквано от италианското законодателство за летищни оператори. За да възстановят капитала в съответствие със законовите изисквания, акционерите на SO.G.A.S. Spa се споразумяват да увеличат този капитал с 2 742 919 ЕUR. Капиталът е увеличен чрез конвертиране на облигации, записани преди това от някои акционери, на обща стойност от 2 274 919 ЕUR. Регион Калабрия не е сред акционерите, притежавали конвертируемите облигации, и делът му от капитала на дружеството намалява от 50 % на 6,74 %.
2.3. Орган, отпускащ помощта
(17)
За разглежданите тук мерки органът, отпускащ помощта, е регион Калабрия.
(18)
Както е обяснено по-горе, публични средства са предоставени на SO.G.A.S. Spa също от провинция Реджо Калабрия, община Реджо Калабрия, провинция Месина, община Месина, търговската палата на Реджо Калабрия и търговската палата на Месина под формата на pro rata вливане на капитали за покриване на загубите, понесени през 2004 г., 2005 г. и 2006 г., и за възстановяване на капитала в съответствие със законовите изисквания.
2.4. Бюджет
(19)
Италианските органи уведомиха за вливането на капитали в размер на 1 824 964 ЕUR, пропорционално на дела на провинция Реджо Калабрия в SO.G.A.S. Spa, одобрено през юни 2005 г. и юни 2006 г. Освен това, както е обяснено по-горе, останалите публични акционери са покрили загубите по подобен начин в размер на 1 824 964 ЕUR. През декември 2007 г. има ново вливане на капитал в размер на 2 742 919 ЕUR.
(20)
Общият бюджет на подлежащите на оценка мерки възлиза следователно на 6 392 847 ЕUR.
2.5. Съдебно производство в национален съд
(21)
Регион Калабрия решава да не задейства вливането на капитали, за което е взето решение от акционерите през юни 2005 г. и юни 2006 г., докато няма решение на Комисията за неговото одобрение, и SO.G.A.S. Spa завежда дело срещу региона пред първоинстанционния съд (Tribunale) на регион Калабрия. Съдът се произнася в полза на SO.G.A.S. Spa, като оспорването на решението от страна на региона е отхвърлено през май 2009 г.
(22)
Като признава компетентността на Комисията да вземе решение дали дадена мярка за предоставяне на държавна помощ е съвместима с вътрешния пазар, първоинстанционният съд счита, че националните съдилища са компетентни да решат дали мярката представлява държавна помощ. Съдът се произнася, че публичното финансиране, предоставено в този случай, не представлява държавна помощ, тъй като то не може да наруши конкуренцията, нито да засегне търговията между държавите членки. Съдът се произнася също така, че е спазен принципът за инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като към момента на предоставяне на помощта, независимо от загубите, понесени през 2004 г. и 2005 г., са били налице разумни възможности за рентабилност в дългосрочен план.
(23)
Регионът оспори решението на съда въз основа на това, че мярката представлява държавна помощ и следователно не следва да се изпълнява, докато Комисията не приеме решение за нейното одобряване. През декември 2009 г. италианските органи уведомиха Комисията, че това оспорване е отхвърлено и че не могат да се предприемат други процедурни стъпки за оспорване на предоставянето на публични средства на SO.G.A.S. Spa.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази предварителното мнение, че pro rata вливането на капитали, извършено от региона и другите публични акционери за покриване на загубите, понесени през 2004 г. и 2005 г., и вливането на капитали, за което е взето решение от акционерите на SO.G.A.S. Spa през декември 2007 г., представляват държавна помощ на следните основания:
а)
те представляват трансфер на средства за SO.G.A.S. Spa от определен брой регионални и местни органи, а именно регион Калабрия, провинция Реджо Калабрия, община Месина и община Реджо Калабрия, или местни автономни органи, учредени съгласно публичното право, а именно търговската палата на Реджо Калабрия и търговската палата на Месина; във вливането следователно участват държавни ресурси, така че то може да бъде вменено на държавата;
б)
те не са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и поради това предоставят избирателно предимство на SO.G.A.S. Spa;
в)
вливането на капитали може да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.
(25)
Комисията изрази предварителното мнение, че оспорваните мерки са несъвместими с вътрешния пазар. Първо, Италия изрично заяви, че дружеството SO.G.A.S. Spa не е натоварено с предоставянето на услуги от общ икономически интерес (наричани по-нататък „УОИИ“). Второ, италианските органи потвърдиха, че мерките не са свързани с конкретна инвестиция в летището; Комисията достигна до предварителното заключение, че съвместимостта на мерките не може да бъде оценена по критериите, определени от Насоките за финансирането на летища и за предоставянето на държавни първоначални помощи за авиокомпании, опериращи на регионални летища (наричани по-нататък „Насоки за авиационния сектор от 2005 г.“) (4). Трето, независимо от твърдението си, че SO.G.A.S. Spa е предприятие в затруднение по смисъла на Насоките за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-нататък „Насоките за оздравяване и преструктуриране“) (5), италианските органи посочиха също така, че мерките не са част от план за преструктуриране и че такъв план не съществува. И накрая, Комисията счита, че мерките не са съвместими с Насоките за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (наричани по-нататък „Насоки за регионална помощ“ ) (6), които осигуряват рамката за оценка на предоставената помощ въз основа на член 107, параграф 3, букви а) и в) от ДФЕС.
(26)
Що се отнася до съдебните производства, предявени в италианските съдилища срещу отказа на региона да плати своята pro rata вноска след разрешение от Комисията съгласно правилата за държавните помощи, Комисията счита, че с оглед на върховенството на правото на ЕС пред националното право и доколкото уведомлението не е било официално оттеглено, Италия е длъжна да спази отлагателната клауза, посочена в член 108, параграф 3 от ДФЕС. Комисията следователно счита, че по силата на върховенството на задължението за отлагане съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС позицията на националните съдилища е следвало да не бъде взета под внимание и че италианските органи не е трябвало да задействат мярката, за която са уведомили, докато процедурата за държавна мярка не е още приключила.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(27)
Единствената заинтересована страна, от която Комисията получи мнения, беше получателят SO.G.A.S. Spa, който подкрепи и допълни доводите, представени от италианските органи по време на официалното разследване.
4.1. Наличие на помощ
(28)
Според SO.G.A.S. Spa подлежащите на оценка мерки не представляват държавна помощ, защото не всички критерии, определени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, са изпълнени. По-конкретно SO.G.A.S. Spa твърди, че мярката: i) не засяга търговията между държавите членки, или ii) не дава избирателно предимство на SO.G.A.S. Spa, и iii) не нарушава, нито заплашва да наруши конкуренцията.
(29)
SO.G.A.S. Spa твърди, че оспорваните мерки са предоставени при нормални пазарни условия и следователно са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика. Те са в съответствие с членове 2446 и 2447 от италианския граждански кодекс, които изискват от акционерите на дружество с ограничена отговорност, което е загубило над една трета от своя капитал, да компенсират неговите загуби, за да се избегне закриването на дружеството. Неизпълнението от страна на акционерите на задължението да покрият загубите на SO.G.A.S. Spa като летищен оператор би довело (по смисъла на член 13 от Министерска заповед (D.M.) № 521 от 12 ноември 1997 г.) до отмяна на частичното управление на операциите на летището в Реджо Калабрия, с което е натоварено SO.G.A.S. Spa съгласно член 17 от Наредба (D.L.) № 67 от 1997 г., и би направило невъзможно в бъдеще да се осигури пълната концесия за летищен оператор, за което е подадено заявление в Министерството на транспорта. Разумно беше следователно да се предположи, че частен инвеститор, изправен пред подобен избор, би постъпил по същия начин, за да увеличи стойността на своя акционерен дял.
(30)
Получателят посочи, че първоинстанционният съд на Реджо Калабрия е възложил независима оценка на дружеството през юни 2008 г., съгласно която стойността на дружеството е между 12 млн. евро и 17 млн. евро.
(31)
Като доказателство за възможностите за рентабилност на дружеството получателят представи на Комисията бизнес план, изготвен за SO.G.A.S. Spa през октомври 2008 г. от външен консултант, който прогнозира, че дружеството ще се върне към жизнеспособност през 2013 г.
(32)
Покана за участие в търг за частичната приватизация на SO.G.A.S. Spa е публикувана през юли 2007 г. Оферта за придобиването на 35 % от капитала на SO.G.A.S. Spa е подадена от италианско-аржентински консорциум (associazione temporanea di imprese или АТI). Офертата е счетена за икономически неизгодна от акционерите на SO.G.A.S. Spa. През март 2010 г. е публикувана нова покана за участие в търг за 35 % от акциите на SO.G.A.S. Spa. Според SO.G.A.S. Spa получените в отговор писма за изразяване на интерес, заедно с първоначалната оферта на консорциума, са показали, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е спазен.
(33)
SO.G.A.S. Spa освен това твърди, че Комисията неправилно е достигнала до заключението, че пътниците, използващи летището в Реджо Калабрия, могат да използват също и летищата в Катания, Ламеция Терме или Кротоне в зависимост от местопребиваването си, и че оспорваните мерки могат следователно да нарушат конкуренцията между летищните оператори.
(34)
Първо, летището в Реджо Калабрия и летищата в Катания, Ламеция Терме и Кротоне са регионални летища за полети „от точка до точка“, чиито райони на обслужване не се припокриват. А и летището в Реджо Калабрия не се конкурира с никое друго летище в Италия или в Съюза. Специфичните географски и инфраструктурни характеристики на Калабрия изключват евентуално припокриване между района на обслужване на летището в Реджо Калабрия и тези на съседните италиански летища. Летището на Ламеция Терме е отдалечено на повече от 130 km, на около един час път с лек автомобил от Реджо Калабрия. Няма бърза пряка връзка между летището в Реджо Калабрия и това в Кротоне, което е на повече от три часа път. Летището в Катания се намира в друг географски район на разстояние над 130 km, като времето за пътуване с лек автомобил е между 1 час и 30 мин. и 1 час и 40 мин.
(35)
SO.G.A.S. Spa представи таблица, на която е показан корелационен показател между потока пристигащи пътници на летището в Реджо Калабрия и тези на летищата в Ламеция Терме, Кротоне и Катания. От таблицата според SO.G.A.S. Spa се вижда, че пътниците, използващи летището в Реджо Калабрия, представляват нов компонент в регионалния пътникопоток. Ето защо евентуално затваряне на летището би довело по-скоро до загуба на част от търсенето на услуги на въздушния транспорт, отколкото до преразпределяне в други летища. SO.G.A.S. Spa представи и друга таблица, за да покаже, че разглежданите мерки действително са създали ново търсене за услуги на въздушния транспорт в региона, довело до ползи както за въздушните превозвачи, заинтересовани да стартират нови маршрути между Реджо Калабрия и други италиански и европейски летища, така и за други летища, които са установили повишено търсене на техните услуги.
(36)
SO.G.A.S. Spa отхвърля предварителната констатация на Комисията, че мерките могат да нарушат конкуренцията между авиолиниите. Публичното финансиране не е предоставено на никой от въздушните превозвачи чрез предоставяне на по-ниски такси за кацане или на други благоприятни условия. Таксите за кацане и другите условия за експлоатация на летището са определени от компетентния орган и не са оставили възможност за собствена преценка на летищния оператор. И накрая, SO.G.A.S. Spa твърди, че летището в Реджо Калабрия е обслужвано главно от Alitalia (която осъществява шест от осемте ежедневни полета) и че няма данни за проявен интерес от чартърни или нискобюджетни превозвачи за стартиране на нови маршрути, отлитащи от летището в Реджо Калабрия.
(37)
SO.G.A.S. Spa заключава, че при оценката на въздействието на мярката върху конкуренцията и търговията между държавите членки Комисията следва да вземе предвид специфичните обстоятелства и да констатира, че мярката не представлява държавна помощ.
4.2. Съвместимост на помощта
(38)
По въпроса дали мерките могат да се разглеждат като съвместими съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, SO.G.A.S. Spa твърди, че разглежданото публично финансиране е имало за цел да поддържа непрекъснатостта на дейността на летищния оператор и осъществяването на определени икономически дейности. Тази цел е обоснована от факта, че малките летища не генерират по принцип достатъчно приходи, за да покрият разходите, необходими за да се отговори на изискванията за сигурност и безопасност. Освен това летището в Реджо Калабрия, с оглед на характеристиките на инфраструктурата на летището и произтичащите от тях ограничения, наложени от националния орган за гражданска авиация ЕNAC (7), би се натъкнало на големи трудности при посрещането на чартърни и нискобюджетни авиолинии.
(39)
По-специално, в съответствие с параметрите на ЕNAC летището в Реджо Калабрия е класифицирано като летище от ниво II. Тази класификация се основава по-скоро на размерите на инфраструктурата, отколкото на обема на пътникопотока; тя изисква от летищата с малки обеми на пътникопотока да извършват същите разходи, за да отговарят на стандартите за безопасност, каквито и летищата с над един милион пътници.
(40)
Без разследваното публично финансиране летището би било принудено да излезе от пазара с отрицателни последици на регионално равнище за мобилността на местните жители. Това би попречило също така на акционерите да получат възвращаемост на своите инвестиции.
(41)
Накрая или като алтернатива, SO.G.A.S. Spa твърди, че Решение 2005/842/ЕО на Комисията (8) относно услугите от общ икономически интерес е приложимо в настоящия случай и че мерките могат при всички положения да бъдат считани за съвместими с вътрешния пазар и следователно освободени от изискването за уведомяване.
(42)
SO.G.A.S. Spa твърди, че тъй като пътникопотокът на летището не е надвишил един милион пътници годишно през референтния период, управлението на операциите на летището е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Решение 2005/842/ЕО. SO.G.A.S. Spa посочва, че съгласно Наредба № 250 от 25 юли 1997 г. местните органи могат да притежават акционерна собственост само в дружества, които са натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес. Дружеството SO.G.A.S. Spa е било винаги собственост на местни органи в Калабрия и Месина, което е косвено доказателство, че летищният оператор се квалифицира като доставчик на УОИИ. Като доказателство, че летищният оператор наистина е доставчик на УОИИ, SO.G.A.S. Spa представя решения на община Реджо Калабрия от 27 юли 2010 г. и 19 юни 2010 г., в които се посочва значението на предоставяните от летището услуги на регионално равнище.
(43)
Компенсацията за обществени услуги е ограничена до загубите, понесени от летищния оператор при предоставяне на УОИИ, и следователно отговаря на принципите на необходимост и пропорционалност, изложени в член 5, параграф 1 от Решение 2005/842/ЕО. Що се отнася до липсата на акт, който да възлага ефективно УОИИ на летищния оператор, SO.G.A.S. Spa предлага да бъде подготвено споразумение, което да отстрани всички съмнения, че четирите критерия по делото Altmark (9) са изпълнени в случая с летището в Реджо Калабрия.
5. МНЕНИЯ НА ИТАЛИАНСКИТЕ ОРГАНИ
(44)
В решението за откриване на процедурата Комисията отбелязва, че Италия е потвърдила, че SO.G.A.S. Spa не е било формално натоварено с извършването на УОИИ, така че съвместимостта на оспорваните мерки не може да бъде преценена по правилата във връзка с УОИИ.
5.1. Въпросът дали дейностите на летището представляват УОИИ
(45)
В хода на разследването Италия твърдеше, че разглежданите мерки представляват компенсации за предоставянето на УОИИ от SO.G.A.S. Spa. При липса на доказателство за противното италианските органи твърдят, че последваща оценка е стигнала до заключението, че в случая със SO.G.A.S. Spa изискванията на ЕС за УОИИ са изпълнени.
(46)
Италия счита, че възприетата от Комисията линия придава неоправдана тежест по-скоро на формалната страна, отколкото на съществените изисквания за УОИИ. В подкрепа на това твърдение Италия представя бегла оценка на четирите критерия по делото Altmark. Италия твърди, че дружеството SO.G.A.S. Spa е било действително натоварено със задача за извършване на обществена услуга. Тази задача е потвърдена пряко и косвено от няколко административни акта, издадени от местните органи. Италия представя протокола от заседание на общинския съвет на Реджо Калабрия, състоял се на 17 октомври 2007 г., на който съветът е решил да субсидира загубите на летищния оператор, и протокола от заседанията на същия орган, състояли се на 16 юни 2009 г. и 31 декември 2009 г., които според Италия показват, че дейностите на летището действително представляват УОИИ. В протокола на заседанието от 17 октомври 2007 г. се заявява, че „регион Калабрия счита, че определени дейности на летището в Реджо Калабрия са необходими за предоставянето на услуга от общ икономически интерес и възлага на SO.G.A.S. Spa известен брой задължения за предоставяне на публични услуги, с цел да се гарантира адекватно общественият интерес; в такива случаи летищният оператор може да бъде субсидиран от местните органи за допълнителните разходи, възникнали при изпълнението на тези задължения, които са от такова естество, че не може да се изключи възможността общото управление на операциите на летището да бъде считано като услуга от общ икономически интерес“.
(47)
По-общо казано, регион Калабрия е страна по Протокола за развитието на летищата в Ламеция Терме, Кротоне и Реджо Калабрия, от което става ясно, че услугите, предоставяни от летището, са обществени услуги от съществено значение за икономическото и социалното развитие на региона и следователно могат да бъдат финансирани с европейски, национални или регионални средства.
(48)
Италия подчертава също така, че на 28 декември 2008 г. летищният оператор е поискал от акционерите да покрият загубите му, по-специално поради поетото от него задължение за предоставяне на обществена услуга, и твърди, че никой частен оператор не би осигурил управлението на операциите на летището на чисто търговски условия. Първият критерий по делото Altmark е следователно изпълнен.
(49)
Параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, могат да бъдат лесно изведени от счетоводния баланс на SO.G.A.S. Spa, в който е даден прозрачен отчет на оперативните разходи. Публичното финансиране е ограничено до размера на загубите без допълнително обезпечение за получателя.
(50)
По отношение на третия критерий по делото Altmark Италия твърди, че в случая с обществените услуги действията на публичен акционер не са съпоставими с тези на частен инвеститор. Поведението на един публичен орган може да бъде обосновано с цели в полза на обществения интерес, което възпира прилагането на принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика. В този случай поведението на публичните акционери не е мотивирано от търговски съображения и следователно не може да бъде сравнено с това на инвеститор в условията на пазарна икономика. Италия заключава, че третият критерий по делото Altmark, който очевидно изисква прилагането на принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, не е приложим в разглеждания случай.
(51)
Италия заявява, че тъй като дейностите на SO.G.A.S. Spa представляват услуга от общ икономически интерес, вливането на капитали може да се разглежда като компенсация за предоставянето на такива услуги въз основа на последваща оценка и поради това не представлява държавна помощ.
5.2. Съвместимост на помощта
(52)
Италия заявява, че ако мерките бъдат счетени за държавна помощ, те следва във всички случаи да се разглеждат като съвместими съгласно член 2, параграф 1 от Решение 2005/842/ЕО.
5.3. Липса на нарушаване на конкуренцията
(53)
Италия се позовава на точка 39 от Насоките за авиационния сектор от 2005 г., в която се посочва, че „финансиране, предоставено на малки регионални летища (категория D), е малко вероятно да наруши конкуренцията или да засегне търговията до степен, противоречаща на общите интереси“.
(54)
Италианските органи твърдят освен това, че дейностите на летището не са рентабилни. Това се доказва от факта, че макар първоначалното намерение за частична приватизация на дружеството да е било широко оповестено, процедурата е завършила без успех. Като се има предвид, че потенциалните инвеститори е трябвало да вземат мерки за покриване на загубите, очаквани през следващите години, както се посочва в бизнес плана, публикуван при обявяване на тръжната процедура, и че единствената получена оферта не е била счетена за икономически изгодна, става ясно, че дейността е по губеща естеството си. Освен това фактът, че оферентите не са били готови да покрият потенциалните бъдещи загуби в неограничен обем, а само в предварително установени рамки, доказва, че няма привлекателен за инвеститорите пазар, а това пък означава, че мерките не могат да окажат въздействие върху търговията между държавите членки.
6. ЗАБЕЛЕЖКИ НА ИТАЛИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С МНЕНИЯТА, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(55)
С писмо от 27 април 2012 г. италианските органи, от името на регион Калабрия, изпратиха на Комисията забележки във връзка с мненията на SO.G.A.S. Spa.
(56)
Италия подкрепя доводите на SO.G.A.S. Spa, включително твърдението на SO.G.A.S. Spa, че разглежданите мерки са свързани с УОИИ, което според Италия означава, че те не могат да се разглеждат като държавна помощ.
(57)
Италия твърди също така, че мерките не нарушават конкуренцията, нито засягат търговията между държавите членки.
7. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
7.1. Наличие на помощ
(58)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС определя, че „освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(59)
Критериите, определени в член 107, параграф 1, са кумулативни: разглежданите мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, само ако всички горепосочени условия са изпълнени. Следователно държавната помощ трябва:
а)
да бъде предоставена от държавата или чрез държавни ресурси;
б)
да поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки;
в)
да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията; и
г)
да засяга търговията между държавите членки.
(60)
В своето решение по делото летище Лайпциг/Хале (10) Общият съд постановява, че изграждането и експлоатацията на гражданско летище представлява икономическа дейност. Единственото изключение е за някои дейности, които по правило се отнасят към упражняване на публични правомощия и поради това не могат да бъдат разглеждани като икономически дейности. Държавното финансиране на такива дейности остава извън обхвата на разпоредбите за държавна помощ. Няма следователно съмнение, че SO.G.A.S. Spa е предприятие за целите на законодателството за държавните помощи, тъй като то е оператор на летището в Реджо Калабрия и предлага летищни услуги на икономическите оператори (по-конкретно на авиолиниите), извършващи дейности на летището.
7.1.1. Държавни ресурси
(61)
Понятието „държавна помощ“ се прилага по отношение на всяко предимство, предоставено пряко или непряко, финансирано от обществени ресурси и предоставено от самата държава или от междинен орган, действащ по силата на правомощията, поверени му от държавата. Следователно то се отнася до всички предимства, предоставени от регионални или местни органи на държавите членки, независимо от статута и описанието им (11).
(62)
В точки 27 и 28 от решението за откриване на процедурата Комисията отбелязва, че обсъжданите мерки представляват трансфер на средства за SO.G.A.S. Spa от определен брой регионални и местни органи, а именно от регион Калабрия, провинция Реджо Калабрия, община Месина и община Реджо Калабрия. Комисията следователно счита, че в оспорваните мерки участват държавни ресурси и те могат да бъдат вменени на държавата. Комисията освен това разглежда ресурсите на италианските търговски палати като държавни ресурси. Търговските палати са публични органи, уредени съгласно публичното право, според което те са част от публичната администрация и са натоварени с публични функции, така че Комисията счита, че техните решения могат да бъдат вменени на Италия. На тази база ресурсите на търговската палата на Месина представляват държавни ресурси и техният трансфер може да бъде вменен на държавата. В хода на разследването нито Италия, нито която и да е от заинтересованите страни, не е оспорила тази предварителна констатация.
(63)
Комисията следователно потвърждава, че всички разглеждани мерки са предоставени чрез държавни ресурси и могат да бъдат вменени на държавата.
7.1.2. Избирателно икономическо предимство
(64)
Публичното финансиране е избирателно, тъй като е в полза на едно отделно предприятие, SO.G.A.S. Spa. То покрива загубите, понесени от SO.G.A.S. Spa при извършване на обичайната му дейност.
(65)
Като се има предвид, че изграждането и експлоатацията на летищната инфраструктура е икономическа дейност, Комисията изразява становището, че публичното финансиране, предоставено на SO.G.A.S. Spa, оператор на тази инфраструктура, което покрива загубите, които летищният оператор би трябвало да понесе по принцип сам, предоставя икономическо предимство на SO.G.A.S. Spa, тъй като укрепва позицията му на пазара и пречи на пазарните механизми да породят нормалните си последици (12).
(66)
Макар на предварителния етап Италия да заяви, че летището не е официално натоварено с извършването на УОИИ, Комисията отбелязва, че след приемането на решението за откриване на процедурата Италия е преразгледала своята позиция и е потвърдила, че оспорваното публично финансиране представлява в действителност публична компенсация за изпълнение на задълженията за обществена услуга (13).
(67)
В своето решение по делото Altmark Съдът на ЕО установява следните критерии за определяне на това дали компенсацията за предоставяне на УОИИ предоставя предимство по смисъла на член 107 от ДФЕС (14):
1)
предприятието бенефициер трябва действително да е натоварено с изпълнението на задължения от публичен интерес и задълженията трябва да бъдат ясно определени („първи критерий по делото Аltmark“);
2)
параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат определени предварително по обективен и прозрачен начин („втори критерий по делото Аltmark“);
3)
компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени при изпълнение на задълженията от публичен интерес, като се вземат предвид съответните постъпления и разумна печалба за изпълнението на тези задължения („трети критерий по делото Аltmark“);
4)
когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения от публичен интерес, в конкретния случай не е избрано съгласно процедурата по възлагане на обществени поръчки, която би позволила да бъде избран кандидатът, способен да предостави тези услуги на най-ниска цена за общността, равнището на необходимата компенсация трябва да бъде определено на базата на анализ на разходите, каквито би направило едно типично, добре ръководено и и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие за изпълнение на необходимите изисквания на обществената услуга, като се вземат предвид съответните постъпления и разумна печалба при изпълнението на задълженията („четвърти критерий по делото Аltmark“).
7.1.2.1. Първи критерий по делото Аltmark
(68)
Изискването съгласно първия критерий по делото Аltmark съвпада с изискването, установено в член 106, параграф 2 от ДФЕС, че услугата трябва да бъде ясно възложена и определена (15).
(69)
На първо място, член 106, параграф 2 от ДФЕС се прилага само за „предприятията, които са натоварени с функцията“ да оказват УОИИ. Съдът винаги е подчертавал необходимостта от акт за възлагане на услугата (16). Актът за възлагане е необходим с оглед да се определят задълженията на предприятието и на държавата. При липсата на официален акт конкретната задача на предприятието остава неизвестна и не може да се определи каква би могла да бъде справедливата компенсация (17). Необходимостта от ясно определение на УОИИ е поради това неотменима и неотделима от идеята за натоварване и следователно произтича непосредствено от член 106, параграф 2 от ДФЕС. Когато едно предприятие е натоварено с извършване на услуга, логично изискване е тя да бъде определена.
(70)
Още през 2001 г. в съобщението относно услугите от общ икономически интерес Комисията обърна внимание на връзката между определяне на понятието „възлагане“ и необходимостта и пропорционалността от компенсация, давана за извършване на УОИИ съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС (18). В точка 22 от съобщението се заявява, че „във всички случаи с оглед прилагане на предвиденото в член 86, параграф 2 изключение задачата на обществената услуга трябва да бъде ясно определена и възложена изрично под формата на акт на публичната власт… Това задължение е нужно, за да гарантира както правна сигурност, така и прозрачност по отношение на гражданите, и е необходимо, за да може Комисията да провери дали е спазен критерият за пропорционалност.“ Възлагането и определението са следователно логическа предпоставка за всяко достоверно оценяване на степента на пропорционалност на всички компенсации. Съдилищата на Съюза нееднократно са подчертавали необходимостта от ясно определение на задълженията за извършване на обществена услуга както за прилагане на изключението по делото Аltmark, така и на член 106, параграф 2 от ДФЕС (19).
(71)
Рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги от 2005 г. (20) потвърждава този подход. В точка 8 от Рамката се посочва, че компенсацията за обществена услуга, която представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, ако са изпълнени условията, установени в Рамката. Тези условия включват по-специално възлагане на УОИИ под формата на един или повече официални актове, в които наред с другото се уточняват характерът и продължителността на задълженията за предоставяне на обществена услуга, параметрите за изчисляване, наблюдение и преглед на компенсацията, както и мерките за избягване и връщане на свръхкомпенсации (точка 12 от Рамката).
(72)
В Съобщението от 2011 г. на Комисията за прилагането на правилата на Европейския съюз към компенсацията, предоставена за извършването на услуги от общ икономически интерес (21), също се посочва, че задълженията за обществени услуги трябва предварително да бъдат ясно определени. В съответствие с точка 51 от съобщението, „за да се приложи член 106, параграф 2 от Договора, извършването на УОИИ трябва да бъде възложено на едно или повече предприятия. Затова държавата трябва да е възложила специална задача на въпросните предприятия. Също така според първия критерий по делото Аltmark се изисква на предприятието да е възложено задължението за обществена услуга. Съответно, за да се съблюдава съдебната практика от делото Аltmark, при възлагането на обществена услуга е необходимо да се определят задълженията на въпросните предприятия и на органа.“ В точка 52 се посочва, че задачата за извършване на обществена услуга трябва да бъде възложена под формата на един или повече актове, в които трябва да са уточнени поне съдържанието и продължителността на задълженията за предоставяне на обществена услуга; предприятието и, при необходимост, съответната територия; същността на всички изключителни или специални права, предоставени на предприятието от въпросния орган; параметрите за изчисляване, контролиране и преглед на компенсацията; както и мерките за избягване и връщане на свръхкомпенсации.
(73)
Италианските органи обаче твърдят, че подходът на Комисията е прекомерно формален и че на SO.G.A.S. Spa всъщност е възложена УОИИ; в случая те се позовават главно на документи, изготвени след одобрението на въпросните мерки.
(74)
Според Италия фактът, че управлението на операциите в летището в Реджо Калабрия представлява УОИИ, може да бъде изведен от няколко регионални решения, в които се посочва общественият интерес на летищните услуги и тяхната основополагаща роля в икономическото развитие на региона. Тези регионални решения не съдържат обаче изрично определение на УОИИ, за която се твърди, че е възложена на летищния оператор, нито правила, определящи компенсацията. Освен това въпросните актове са приети след 2007 г. и следователно са въведени след предполагаемото стартиране на услугите от общ икономически интерес, т.е. след дейностите на летището през периода 2004-2006 г. Италия не е представила също на Комисията друг документ, определящ обхвата на предполагаемите задължения за предоставяне на обществена услуга, възложени на получателя, който да е с дата преди 2004 г.
(75)
Комисията следователно счита, че в разглеждания случай предполагаемата УОИИ не е била правомерно възложена на получателя.
(76)
Комисията не може да приеме твърдението на италианските органи, че дадена УОИИ може да бъде компенсирана законно, дори ако услугата не е била предварително определена като УОИИ и възложена на получателя на тази база. Ако това беше така, държавите членки щяха да бъдат в правото си да преразгледат ex post необходимостта от възлагане на задължения за предоставяне на обществена услуга по своя собствена преценка. След като дадено предприятие понесе оперативни загуби, държавите членки биха могли да възложат на това предприятие задължения за извършване на обществена услуга и да му предоставят компенсация, независимо от всяка предварителна оценка на действителната необходимост от предоставяне на услугата в общ интерес. Този подход е в противоречие с изискването, че УОИИ трябва да бъде възложена на съответното предприятие под формата на един или повече официални актове, определящи, наред с другото, същността и продължителността на задълженията за предоставяне на обществена услуга, параметрите за изчисляване, наблюдение и преглед на компенсацията, както и мерките за избягване и връщане на свръхкомпенсации. Твърдението на италианските органи, че летищните услуги са от съществено значение за развитието на региона, не е достатъчно доказателство, че получателят е правомерно натоварен с извършването на УОИИ, тъй като задълженията за предоставяне на обществена услуга и правилата за компенсациите не са определени предварително и прозрачно.
(77)
Освен това, ако се приеме становището на италианските органи, че държавите членки могат да възлагат УОИИ ex post, това би означавало по-благоприятно третиране на държавите членки, действали в нарушение на задълженията за уведомяване и отлагане. Тези държави членки биха могли да твърдят, че помощта, предоставена на дадено предприятие неправомерно, е всъщност необходима за покриване на разходите за обществена услуга, която е предоставена от получателя, без обаче да е била предварително определена или възложена на предприятието. Но държавите членки, които решат да изпълнят задължението си за уведомяване, ще трябва предварително да възложат и определят ясно УОИИ, за да спазят правилата за УОИИ и критериите по делото Аltmark.
(78)
Това би създало стимул за държавите членки да не уведомяват за нова държавна помощ в противоречие с добре установения принцип, че държавите членки, които не уведомяват за държавна помощ, не могат да бъдат третирани по-благоприятно от държавите членки, които правят това (22).
(79)
В обобщение, Комисията достига до заключението, че първият критерий по делото Аltmark не е изпълнен; освен това Комисията изразява становището, че и другите критерии по делото Аltmark не са изпълнени въз основа на изложените по-долу съображения.
7.1.2.2. Втори критерий по делото Аltmark
(80)
Параметрите за изчисляване на компенсацията не са установени предварително. В актовете, с които според италианските органи се възлагат услугите, липсват подробности за услугите, които да бъдат предоставени от получателя, и не е установен механизъм за предоставяне на компенсация за възложената му, както се твърди, обществена задача.
7.1.2.3. Трети критерий по делото Аltmark
(81)
В съответствие с третия критерий по делото Аltmark компенсацията, получена за изпълнението на задължения за предоставяне на обществена услуга, не може да надхвърля сумата, необходима за покриване на всички или на част от направените разходи, като се вземат предвид съответните постъпления и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(82)
Комисията не може да приеме довода на Италия, че тъй като финансирането е ограничено до покриване на оперативните загуби, летището е получило само публичното финансиране, изисквано за изпълнение на задължения за предоставяне на обществена услуга. Основен принцип при оценяване на пропорционалността на компенсацията е, че само разходите, направени от публичния оператор за изпълнение на задълженията за предоставяне на обществена услуга, могат да породят право на компенсация. При липсата на ясно определение на задълженията, възложени на получателя, Комисията не може да определи еднозначно кои разходи следва да бъдат взети под внимание при изчисляване на компенсацията.
(83)
Дори когато общото управление на оперативните дейности на летището може да се разглежда като УОИИ, някои дейности, които не са пряко свързани с основните дейности, в това число строителство, финансиране, използване и наемане на земя и сгради за офиси, складиране, хотели и индустриални предприятия на територията на летището, както и за магазини, ресторанти и паркинги, остават извън обхвата на УОИИ, така че не могат да бъдат субсидирани съгласно разпоредбите за УОИИ. Италианските органи не са представили доказателства, че не е имало субсидиране на дейности, които не са пряко свързани с основните дейности на летището, както се изисква съгласно точки 34 и 53, четвърта алинея от Насоките за авиационния сектор от 2005 г.
7.1.2.4. Четвърти критерий по делото Аltmark
(84)
Съгласно четвъртия критерий по делото Аltmark, за да не включва помощ, компенсацията трябва да бъде ограничена до необходимия минимум. Този критерий се смята за изпълнен, ако получателят на компенсацията е избран след тръжна процедура, или в противен случай, ако компенсацията е изчислена въз основа на разходите на едно ефективно предприятие.
(85)
В настоящия случай получателят не е избран след публична тръжна процедура. Освен това Италия не е представила на Комисията доказателство, че размерът на компенсацията е определен въз основа на анализ на разходите, които типично предприятие, добре управлявано и оборудвано със средства, които му дават възможност да отговори на необходимите изисквания за обществена услуга, би понесло при изпълнението на тези задължения, като се отчитат съответните приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения. Според Комисията това прави невъзможно да се стигне до заключението, че въпросното публично финансиране е определено въз основа на разходите на едно ефективно предприятие.
(86)
Следователно Комисията не може да установи, че получателят е предоставил услугите на най-ниска цена за общността.
(87)
За пълнота Комисията отбелязва, че в хода на разследването получателят е твърдял, че мерките са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика. Въпреки че летищният оператор е регистрирал загуби, може с право да се предположи, че тази дейност би донесла печалба.
(88)
Противно на твърдението на получателя, Комисията изтъква преди всичко, че в хода на разследването Италия не е твърдяла, че държавата е инвестирала в летищния оператор с очакването, че това ще бъде рентабилно, като всъщност е настоявала, че принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика не е приложим в настоящия случай (вж. точка 49).
(89)
Второ, за да се направи оценка въз основа на принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, необходимо е да се определи дали при сходни обстоятелства частен инвеститор би действал по подобен начин. Съгласно съдебната практика на Съда на Европейския съюз, макар действията на частния инвеститор, с които трябва да се сравнява намесата на публичния инвеститор, преследващ цели, свързани с икономическата политика, да не са непременно действия на обикновен инвеститор, който влага капитал с цел повече или по-малко краткосрочно реализиране на печалба, те трябва да бъдат поне действия на частен холдинг или на частна група от предприятия, които следват структурна обща или отраслова политика, и трябва да бъдат ръководени от перспективи за рентабилност в по-дългосрочен план (23). За да проверим дали държавата е възприела поведението на предпазлив инвеститор, който развива дейност в условията на пазарна икономика, трябва да се поставим в контекста на периода, през който са взети мерките за финансова подкрепа, за да оценим икономическата рационалност на действията на държавата и по този начин да се въздържим от оценка, направена въз основа на по-късна ситуация (24). Съгласно установената съдебна практика, ако дадена държава членка се позовава на принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика в хода на административната процедура, в случай на съмнение тя има за задача да докаже недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че приетата мярка произтича от нейното качество на акционер. Тези доказателства трябва ясно да сочат, че съответната държава членка е взела предварително или едновременно с предоставянето на икономическото предимство решението с реално приложената мярка да направи инвестиция в публично контролираното предприятие (25).
(90)
Комисията не може да приеме твърдението на получателя, че разглежданите мерки са ръководени от перспективи на дружеството за рентабилност, както се посочва в бизнес плана, имащ за цел да възстанови неговата жизнеспособност, изготвен през 2008 г., след като е било взето вече решение за въпросните мерки. Комисията счита, че частен инвеститор би влял свеж капитал в дружество, чийто капитал е намалял под законовата граница, като SO.G.A.S. Spa, само ако към момента на вливането инвеститорът би могъл да очаква, че дружеството ще възстанови своята жизнеспособност в разумен срок. Тъй като нито италианските органи, нито SO.G.A.S. Spa, са представили конкретни доказателства, отнасящи се към момента, когато са предприети мерките, че публичните органи са искали да инвестират и са могли да имат разумни очаквания за икономическа възвращаемост на своите инвестиции, които биха били приемливи за частен инвеститор, и тъй като Италия изрично потвърди, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е неприложим в настоящия случай, Комисията заключава, че мерките не са съобразени с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
7.1.2.5. Заключение
(91)
Комисията констатира, че нито един от четирите критерия, установени от Съда по делото Аltmark, не са изпълнени тук и че мерките не са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика. Следователно Комисията достига до заключението, че оспорваните мерки, т.е. вливането на капитали за покриване на загубите на SO.G.A.S. Spa през 2004 г., 2005 г. и 2006 г., предоставят икономическо предимство на SO.G.A.S. Spa.
7.1.3. Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки
(92)
Във връзка с нарушаването на конкуренцията Италия изтъква, че в съответствие с Насоките за авиационния сектор от 2005 г. „финансиране, предоставено на малки регионални летища (категория D), е малко вероятно да наруши конкуренцията или да засегне търговията до степен, противоречаща на общите интереси“. Тази разпоредба обаче е свързана с оценката на съвместимостта на държавна помощ съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и няма за цел да посочи, че публичното финансиране на малки летища не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1.
(93)
Освен това в точка 40 от Насоките за авиационния сектор от 2005 г. е посочено също така, че „извън тези общи показатели, не е възможно да се установят правила, които да обхващат всеки възможен случай, особено по отношение на летища от категории C и D. Поради тази причина за всяка мярка, която може да съставлява държавна помощ за едно летище, трябва да се направи уведомление, така че да позволява изследване на нейното въздействие върху конкуренцията и търговията между държавите членки и, когато това е уместно, и нейната съвместимост“.
(94)
Летището в Реджо Калабрия е разположено в южния край на Италианския полуостров и е едно от трите летища в регион Калабрия. Пътникопотокът на летището остава постоянно под един милион пътници (26). Към момента на осъществяването на разглежданите мерки летището се отнася следователно към категория D, „малки регионални летища“, за целите на Насоките за авиационния сектор от 2005 г. Обемът на пътникопотока, обработван от летището, се е удвоил обаче през периода 2004-2012 г.
(95)
Пазарът за управление на операциите на летища, включително на малки регионални летища, е отворен за конкуренция пазар, на който редица частни и публични предприятия действат на територията на Съюза. Това се вижда от факта, че Италия е решила да приватизира частично летището в Реджо Калабрия и че за тази цел е публикувала покана за участие в търг през 2007 г., която е била открита за предприятията във всяка от държавите членки (вж. точка 32). Публичното финансиране на летищен оператор може следователно да наруши конкуренцията на пазара за управление на операциите на летищна инфраструктура. Освен това летищата могат да се конкурират помежду си за привличане на пътници, дори ако имат различни райони на обслужване. До известна степен и за някои пътници различните дестинации са взаимозаменяеми. Публичното финансиране на летища може следователно да наруши конкуренцията и да засегне търговията на пазара на въздушния транспорт в целия Съюз.
(96)
Към момента на настъпване на фактите летището в Реджо Калабрия е обслужвало главно две национални дестинации и два международни маршрута (Париж и Малта), като благодарение на получените средства летището е имало възможност да остане на пазара и да разшири значително операциите си; поради това Комисията изразява становището, че е възможно въпросните мерки да са нарушили конкуренцията и да са засегнали търговията между държавите членки.
7.1.4. Заключение относно наличието на помощ
(97)
Комисията достига до заключението, че вливането на капитали в SO.G.A.S. Spa от публичните инвеститори в дружеството за покриване на загубите, понесени от него през 2004 г., 2005 г. и 2006 г., представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
7.2. Законосъобразност на помощта
(98)
Разследваните мерки са осъществени преди официално одобрение от Комисията, следователно Италия не е изпълнила задължението за неприлагане съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС.
7.3. Съвместимост на помощта
7.3.1. Съвместимост съгласно разпоредбите за УОИИ
(99)
SO.G.A.S. Spa твърди, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(100)
В член 106, параграф 2 е посочено, че „предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства фактически или юридически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.“
(101)
В този член се предвижда изключение от забраната за държавна помощ, съдържаща се в член 107 от ДФЕС, доколкото помощта е необходима и пропорционална за осигуряване на извършването на УОИИ при приемливи икономически условия. В съответствие с член 106, параграф 3 именно Комисията осигурява прилагането на този член, наред с другото, като определя условията, при които счита, че критериите за необходимост и пропорционалност са изпълнени.
(102)
За периода до 31 януари 2012 г. политиката на Комисията за прилагане на изключението по член 106, параграф 2 от ДФЕС е изложена в Рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (наричана по-нататък „Рамката за УОИИ от 2005 г.“) (27) и Решение 2005/842/ЕО.
(103)
На 31 януари 2012 г. влезе в сила нов пакет за УОИИ, който включваше Рамката на Европейския съюз за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (2011 г.) (наричана по-нататък „Рамката за УОИИ от 2011 г.“) (28) и Решение 2012/21/ЕС на Комисията (29).
7.3.1.1. Съвместимост съгласно Решение 2005/842/ЕО
(104)
Мерките са предприети през юни 2004 г., юни 2005 г. и декември 2007 г. Получателят твърди, че мерките са освободени от изискването за уведомяване по силата на Решение 2005/842/ЕО.
(105)
В Решение 2005/842/ЕО се заявява, че държавната помощ под формата на компенсации за извършването на обществени услуги, предоставена на предприятия във връзка с УОИИ, е съвместима, ако отговаря на определените в решението условия. По-конкретно, с решението се обявява за съвместима държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга на летища: i) за които годишният трафик не надхвърля един милион пътници, или ii) с годишен оборот преди облагане с данъци по-малко от 100 млн. евро през последните две финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, които получават годишна компенсация за въпросната услуга по-малко от 30 млн. евро (30).
(106)
Решение 2005/842/ЕО се прилага за помощта във вид на компенсация за обществена услуга само във връзка с действителни услуги от общ икономически интерес. За да има право на изключение, компенсацията за обществена услуга при осъществяване на УОИИ трябва да отговаря и на подробните условия, определени в членове 4, 5 и 6 от Решението (31).
(107)
В член 4 от Решение 2005/842/ЕО се изисква УОИИ да бъде възложена на съответното предприятие под формата на един или повече официални актове, определящи, наред с други неща, същността и продължителността на задълженията за предоставяне на обществена услуга, параметрите за изчисляване, наблюдение и преглед на компенсацията, както и мерките за избягване и връщане на свръхкомпенсации. В член 5 от Решението се определя, че стойността на компенсацията не трябва да надвишава това, което е необходимо за покриване на разходите, направени при изпълнение на задълженията за предоставяне на обществени услуги, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба. И накрая, в член 6 от Решението се изисква от държавите членки да извършват редовни проверки или да се уверяват, че такива проверки са били извършени, за да се убедят, че предприятията не получават компенсации, които надвишават сумата, посочена в съответствие с член 5.
(108)
Поради основанията, изложени в раздел 7.1.2.1, Комисията констатира, че нито получателят, нито италианските органи са доказали, че дружеството SO.G.A.S. Spa е било натоварено с ясно определени задължения за предоставянето на обществена услуга. Те не са доказали също така, че в актовете, с които според тях е възложена услугата, на която се основават, са определени параметри за изчисляване, наблюдение и преглед на компенсацията, нито мерки за избягване и връщане на свръхкомпенсации. От това следва, че изискванията съгласно членове 4, 5 и 6 от Решение 2005/842/ЕО във връзка със съдържанието на актовете за възлагане не са изпълнени.
(109)
Ето защо Комисията изразява становището, че покриването на разходите на оператора на летището в Реджо Калабрия не е съвместимо с вътрешния пазар, нито е освободено от изискването за уведомяване съгласно Решение 2005/842/ЕО.
(110)
По същия начин, при липсата на ясно определение на задълженията за предоставяне на обществена услуга, възложени на SO.G.A.S. Spa, мярката не може да се разглежда като съвместима с вътрешния пазар, нито като освободена от изискването за предварително уведомяване въз основа на член 10, буква б) от Решение 2012/21/ЕС. При това положение Комисията разгледа дали е възможно мярката да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар въз основа на точка 69 от Рамката за УОИИ от 2011 г., в съответствие с която „Комисията ще прилага принципите, посочени в настоящото съобщение, за неправомерна помощ, по отношение на която е взето решение след 31 януари 2012 г., дори ако помощта е предоставена преди тази дата“.
7.3.1.2. Съвместимост съгласно Рамката за УОИИ от 2011 г.
(111)
В точка 16 от Рамката за УОИИ от 2011 г. са изложени изискванията, за да бъде дадена УОИИ считана за правомерно възложена. В точка 16, буква а) се посочва, че актът за възлагане на услугата трябва да определи съдържанието и продължителността на задълженията за предоставяне на обществена услуга. Ето защо, на същите основания, които бяха вече изложени в раздел 7.1.2.1, въпросните мерки за помощ не могат да се разглеждат като съвместими съгласно Рамката за УОИИ от 2011 г. По-специално, общото управление на операциите на летището не е било ясно възложено на получателя като УОИИ. На Комисията не е представен правен документ, който предварително да определя ясно УОИИ, възложена на получателя, или правото на получателя на компенсация. Нищо не е представено на Комисията, от което да се вижда, че са изпълнени изискванията по точки 17 и 18 от Рамката за УОИИ от 2011 г.
(112)
Поради това Комисията изразява становището, че разглежданата мярка за помощ не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(113)
За пълнота Комисията изтъква, че в съответствие с параграф 9 от Рамката за УОИИ от 2011 г. помощта за доставчиците на УОИИ в затруднено положение трябва да бъде оценявана съгласно Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение („Насоките за оздравяване и преструктуриране“).
(114)
По време на по-ранните етапи на разглеждания случай Италия твърдеше, че SO.G.A.S. Spa е предприятие в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране. Италия обаче твърдеше също така, че разглежданите мерки не са част от план за преструктуриране и че такъв план няма. Ето защо в решението си за откриване на процедурата Комисията счита, че мерките не могат да се разглеждат като съвместими с Насоките за оздравяване и преструктуриране.
(115)
В хода на официалното разследване Италия не твърдеше вече, че летищният оператор е бил в затруднение към момента, когато са предприети мерките за помощ, и че поради това помощта може да се счита за съвместима въз основа на Насоките за оздравяване и преструктуриране.
(116)
Следователно липсва доказателство, което да даде възможност на Комисията да оцени съвместимостта на мерките въз основа на Насоките за оздравяване и преструктуриране, така че Комисията не може да ги обяви за съвместими с вътрешния пазар съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране.
7.3.2. Съвместимост съгласно новите насоки за авиационния сектор
(117)
На 31 март 2014 г. Комисията прие съобщение, излагащо Насоки относно държавните помощи за летища и авиокомпании (наричани по-нататък „новите насоки за авиационния сектор“) (32). Новите насоки за авиационния сектор се прилагат за оперативната помощ, предоставена на летищата преди 31 март 2014 г.
(118)
Оперативната помощ, предоставена преди влизането в сила на Новите насоки за авиационния сектор, може да бъде обявена за съвместима до пълния размер на непокритите оперативни разходи, ако са спазени следните условия:
-
принос за постигането на ясно определена цел от общ интерес: това условие е изпълнено, наред с другото, ако помощта засилва мобилността на гражданите на ЕС и връзките между регионите или насърчава регионалното развитие (33);
-
необходимост от намеса на държавата: помощта следва да бъде насочена към ситуации, в които такава помощ може да доведе до съществено подобрение, каквото пазарът не може сам по себе си да осигури (34);
-
наличие на стимулиращ ефект: това условие е изпълнено, ако има вероятност, че при липсата на оперативна помощ и като се има предвид евентуалното наличие на инвестиционна помощ и интензивността на трафика, равнището на икономическата дейност на съответното летище ще бъде значително понижено (35);
-
пропорционалност на размера на помощта (ограничаване на помощта до необходимия минимум): за да бъде пропорционална, оперативната помощ на летищата трябва да бъде ограничена до минимума, необходим за осъществяване на подпомогнатата дейност (36);
-
избягване на неоправданите отрицателни ефекти върху конкуренцията и върху търговията (37).
(119)
Според италианските органи регион Калабрия е изправен пред много големи трудности, причинени от положението ѝ на периферен регион и слабо развитата мобилност на товарите, до голяма степен в резултат на липсата на адекватна инфраструктура. Италия заяви, че разглежданите мерки са част от по-широк проект за развитие на транспортната мрежа на Калабрия. Мерките ще дадат възможност на SO.G.A.S. Spa да подобри инфраструктурата и услугите, предлагани от летището, с оглед на новата регионална стратегия, имаща за цел подобряване на транспортната мрежа и осигуряване на подобрен достъп до региона.
(120)
Комисията съответно изразява становището, че оперативната помощ, предоставена на SO.G.A.S. Spa, е допринесла за постигането на цел от общ интерес, като е подобрила достъпа, връзките и регионалното развитие, чрез разгръщането на безопасна и надеждна инфраструктура за въздушния транспорт.
(121)
В съответствие с новите насоки за авиационния сектор по-малките летища могат да се натъкнат на трудности при осигуряване на финансиране на своите оперативни дейности без публични средства. В точка 118 от новите насоки за авиационния сектор е посочено, че за летищата с годишен обем на пътникопотока под 700 000 пътници е възможно да не покрият в значителна степен оперативните си разходи. Трафикът на летището в Реджо Калабрия остава постоянно под 700 000 пътници. Ето защо Комисията счита, че помощта е била необходима, тъй като е дала възможност за подобряване на връзките в провинция Реджо Калабрия, каквото пазарът не би могъл сам по себе си да осигури.
(122)
Без помощта дейността на получателя би била значително намалена, ако не и изобщо прекратена. Същевременно помощта не е надвишила размера, необходим за покриване на оперативните загуби, и следователно не е надвишила минимума, необходим за осъществяване на подпомогнатата дейност.
(123)
Няма друго летище в същия район на обслужване (38): както бе посочено по-горе, най-близкото летище е отдалечено на 130 km. Освен това Италия потвърди, че до летищната инфраструктура е даден достъп на всички авиолинии при недискриминационни условия. Нито в информацията, с която разполага Комисията, нито в мненията, предоставени от заинтересовани страни в хода на разследването, няма данни, че е имало дискриминация при достъпа до инфраструктурата.
(124)
Комисията достига до заключението, че условията за съвместимост, определени от новите насоки за авиационния сектор, са изпълнени.
7.3.3. Заключение относно съвместимостта на помощта
(125)
Комисията достига до заключението, че мярката за помощ, за която е уведомена, е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(126)
Комисията стигна до тази констатация съгласно правилата за държавна помощ и без да се засягат други разпоредби на правото на ЕС, като законодателството в областта на околната среда.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(127)
Комисията констатира, че Италия е осъществила въпросната помощ неправомерно, в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. С оглед на гореизложената оценка обаче Комисията реши да не повдига възражения против помощта въз основа на това, че тя е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и с новите насоки за авиационния сектор,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Италия на оператора на летището в Реджо Калабрия, SO.G.A.S. Spa, възлизаща на 6 392 847 ЕUR, е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 11 юни 2014 година.
COMMISSION DECISION
of 11 June 2014
on State aid SA.26818 (C 20/10) (ex N 536/08 & NN 32/10) granted by Italy to the Stretto airport anagement company SO.G.A.S.
(notified under document C(2014) 3571)
(Only the Italian text is authentic)
(Text with EEA relevance)
(2014/944/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Article 62(1)(a) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above (1), and having regard to their comments,
Whereas:
1. PROCEDURE
(1)
On 27 October 2008, the Italian authorities notified the Commission of the Region of Calabria's intention to grant aid in the form of capital injections to cover operational losses made by SO.G.A.S. SpA Società per la Gestione dell'Aeroporto dello Stretto (‘SO.G.A.S.’ or ‘the recipient’): SO.G.A.S. is the company managing the Stretto or ‘Strait’ airport, which is the airport of Reggio Calabria.
(2)
In the course of the preliminary examination the Commission became aware of other measures benefiting the same recipient which appeared to constitute unlawful State aid. The Commission therefore included those measures in its investigation.
(3)
As the Commission had information suggesting that the State support had in fact been granted before the Commission could assess its compatibility with the internal market, it registered the case as non-notified aid, under the number NN 32/10.
(4)
The Commission requested additional information regarding the notified measure on 27 November 2008, 23 February 2009 and 19 May 2009. Italy replied on 14 January 2009, 26 March 2009 and 9 October 2009.
(5)
By letter dated 20 July 2010, the Commission informed Italy that it had decided to initiate the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the TFEU in respect of the aid to SO.G.A.S. (‘the opening decision’).
(6)
The Commission's decision to initiate the investigation was published in the Official Journal of the European Union (2). The Commission there called on interested parties to submit their comments.
(7)
By letter dated 19 November 2010 the recipient submitted its comments on the opening decision. On 20 December 2010 the Commission forwarded the recipient's comments to the Italian authorities and asked for their reaction. The Commission sent a reminder on 8 March 2011, and received Italy's observations on 29 April 2011. The Commission received no other comments from interested parties.
(8)
The Italian authorities submitted comments on the opening decision by letters dated 23 September 2010 and 15 December 2010.
(9)
By letter dated 30 March 2012 the Commission requested additional information on the measures under investigation. The Italian authorities provided the information requested by letter of 30 April 2012.
2. DETAILED DESCRIPTION OF THE MEASURES
2.1. The recipient
(10)
The beneficiary of the measures is the manager of Reggio Calabria airport, SO.G.A.S.
(11)
SO.G.A.S. is a limited company incorporated under Italian law in March 1981 and wholly owned by public bodies.
(12)
Traffic at the airport increased from 272 859 passengers in 2004 to 571 694 passengers in 2012 (3).
2.2. The contested measures
(13)
The measure notified by Italy is an injection by the Region of Calabria of EUR 1 824 964 in capital to cover losses incurred by SO.G.A.S. in 2004 and 2005.
(14)
In June 2005 and June 2006 SO.G.A.S.'s public shareholders decided to cover the losses SO.G.A.S. had incurred in the two previous years (EUR 1 392 900 in 2004 and EUR 2 257 028 in 2005) by means of pro rata capital injections. At the time the Region of Calabria owned 50 % of the shares in the company, the remainder being held by the Municipality of Reggio Calabria, the Province of Reggio Calabria, the Province of Messina, the Municipality of Messina, Reggio Calabria Chamber of Commerce and Messina Chamber of Commerce.
(15)
According to the information available to the Commission at the time of the opening decision, pro rata capital injections had already been carried out by the Province of Reggio Calabria, the Municipality of Messina, the Municipality of Reggio Calabria and Messina Chamber of Commerce.
(16)
In 2006 SO.G.A.S. made further losses of EUR 6 018 982. In December 2007 SO.G.A.S.'s shareholders decided to convert the reserves of the company into capital and to reduce the capital to cover the remaining losses. However, this would take the capital below the minimum level required by Italian law for airport management companies. To bring the capital back into line with the legal requirements, SO.G.A.S.'s shareholders agreed to increase the capital by EUR 2 742 919. The capital was increased by converting bonds previously subscribed by some of the shareholders, for a total of EUR 2 274 919. The Region of Calabria was not among the shareholders that held the convertible bonds, and its stake in the capital of the company fell from 50 % to 6.74 %.
2.3. Granting authority
(17)
For the measures at issue here the granting authority is the Region of Calabria.
(18)
As explained above, public funds were also provided to SO.G.A.S. by the Province of Reggio Calabria, the Municipality of Reggio Calabria, the Province of Messina, the Municipality of Messina, Reggio Calabria Chamber of Commerce and Messina Chamber of Commerce, in the form of pro rata capital injections to cover the losses incurred in 2004, 2005 and 2006 and to bring the capital back into line with the legal requirements.
2.4. Budget
(19)
The Italian authorities notified the injections of EUR 1 824 964, proportional to the Region of Calabria's stake in SO.G.A.S., which had been approved in June 2005 and June 2006. In addition, as explained above, the other public shareholders covered losses likewise amounting to EUR 1 824 964. There was a further injection of EUR 2 742 919 in December 2007.
(20)
The total budget of the measures under assessment is therefore EUR 6 392 847.
2.5. Domestic court proceedings
(21)
The Region of Calabria decided not to put into effect the capital injections decided by the shareholders in June 2005 and June 2006 until there had been a decision by the Commission authorising them, and SO.G.A.S. brought proceedings against the Region before the Ordinary Court (Tribunale) of Reggio Calabria. The Court ruled in favour of SO.G.A.S., and a challenge lodged by the Region was dismissed in May 2009.
(22)
Whilst acknowledging the Commission's competence to decide whether a State aid measure was compatible with the internal market, the Court considered that national courts had jurisdiction to decide whether a measure constituted State aid. The Court ruled that the public financing given in this case did not constitute State aid, because it was not liable to distort competition or to affect trade between Member States. The Court also observed that the principle of an investor in a market economy was satisfied, because at the time the aid was granted, irrespective of the losses incurred in 2004 and 2005, there were reasonable prospects of profitability in the long term.
(23)
The Region challenged the ruling of the Court on the ground that the measure constituted State aid and consequently should not be implemented until the Commission had adopted an authorising decision. In December 2009 the Italian authorities informed the Commission that this action had been rejected and that no further procedural steps could be taken to oppose granting of the public contribution to SO.G.A.S.
3. GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION
(24)
In the opening decision, the Commission took the preliminary view that the pro rata injections carried out by the Region and the other public shareholders to cover losses incurred in 2004 and 2005, and the capital injection decided by SO.G.A.S.'s shareholders in December 2007, amounted to State aid, on the following grounds:
(a)
they consisted in a transfer of funds to SO.G.A.S. from a number of regional and local authorities, namely the Region of Calabria, the Province of Reggio Calabria, the Municipality of Messina and the Municipality of Reggio Calabria, or local autonomous bodies set up under public law, namely the Reggio Calabria Chamber of Commerce and the Messina Chamber of Commerce; they therefore involved State resources and were imputable to the State;
(b)
they did not comply with the principle of an investor in a market economy, and thus conferred a selective advantage on SO.G.A.S.;
(c)
they were liable to distort competition and affect trade between Member States.
(25)
The Commission took the preliminary view that the disputed measures were incompatible with the internal market. First, Italy had explicitly stated that SO.G.A.S. was not entrusted with the provision of any service of general economic interest (‘SGEI’). Second, the Italian authorities had confirmed that the measures did not relate to any specific airport investment; the Commission concluded, on a preliminary basis, that the compatibility of the measures could not be assessed under the criteria laid down by the guidelines on financing of airports and start-up aid to airlines departing from regional airports (‘the 2005 aviation guidelines’) (4). Third, notwithstanding their claim that SO.G.A.S. was a firm in difficulty within the meaning of the guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (‘the R&R guidelines’) (5), the Italian authorities had also indicated that the measures were not part of a restructuring plan and that no such plan existed. Last, the Commission took the view that the measures were not compatible with the guidelines on national regional aid for 2007-2013 (hereinafter ‘the regional guidelines’) (6), which provided the framework for the assessment of aid granted on the basis of Article 107(3)(a) and (c) TFEU.
(26)
As regards the legal actions brought in the Italian courts against the Region's refusal to pay its pro rata contribution pending authorisation by the Commission under the State aid rules, the Commission considered that, given the primacy of EU law over national law, and as long as the notification had not been formally withdrawn, Italy was bound to comply with the standstill clause laid down by Article 108(3) TFEU. The Commission therefore took the view that by virtue of the primacy of the standstill obligation in Article 108(3) TFEU the position taken by the national courts should have been disregarded, and that the Italian authorities should not have put the notified measure into effect as long as the State aid procedure was pending.
4. COMMENTS FROM INTERESTED PARTIES
(27)
The only interested party from whom the Commission received comments was the recipient, SO.G.A.S., which supported and supplemented the arguments submitted by the Italian authorities during the formal investigation.
4.1. The presence of aid
(28)
SO.G.A.S. submitted that the measures under assessment did not constitute State aid because the criteria laid down in Article 107(1) TFEU were not all met. More specifically, SO.G.A.S. claimed that the measure: (i) did not affect trade between Member States, or in the alternative (ii) did not confer a selective economic advantage on SO.G.A.S. and (iii) did not distort or threaten to distort competition.
(29)
SO.G.A.S. argued that the disputed measures were granted under normal market conditions and therefore complied with the market economy investor principle. They were in line with Articles 2446 and 2447 of the Italian Civil Code, which required the shareholders of a limited company that had lost over one third of its capital to compensate its losses in order to avoid the winding-up of the company. Failure on the part of the shareholders to cover the losses of SO.G.A.S., an airport management company, would have entailed the withdrawal (within the meaning of Article 13 of Ministerial Order (DM) No 521 of 12 November 1997) of the partial management of Stretto airport, which had been entrusted to SO.G.A.S. under Article 17 of Decree-law No 67 of 1997, and would have made it impossible in future to secure the full concession for the management of the airport, for which an application had been made to the Ministry of Transport. It was reasonable to suppose, therefore, that a private investor facing a similar choice would have acted in the same manner in order to increase the value of their shareholding.
(30)
The recipient pointed out that the Ordinary Court of Reggio Calabria had commissioned an independent valuation of the company in June 2008, which estimated that the value of the company fell in a range between EUR 12 million and EUR 17 million.
(31)
To evidence the company's prospects of profitability, the recipient submitted to the Commission a business plan drawn up for SO.G.A.S. in October 2008 by an external consultant, which forecast that the company would return to viability in 2013.
(32)
A call for tenders for the partial privatisation of SO.G.A.S. had been published in July 2007. A bid for the acquisition of 35 % of SO.G.A.S.'s capital had been submitted by an Italo-Argentine consortium (associazione temporanea di imprese or ‘ATI’). The bid was considered economically disadvantageous by SO.G.A.S.'s shareholders. In March 2010 a new call for tenders for 35 % of SO.G.A.S.'s shares was published. According to SO.G.A.S. the two expressions of interest received in response, together with the initial bid from the consortium, showed that the market economy investor principle was satisfied.
(33)
SO.G.A.S. also argued that the Commission was wrong to conclude that passengers using Stretto airport could also use in Catania, Lamezia Terme or Crotone airports, depending on their place of residence, and that the disputed measures consequently had the potential to distort competition between airport managers.
(34)
First, Stretto airport and Catania, Lamezia Terme and Crotone airports were regional point-to-point airports whose catchment areas did not overlap. Nor did Stretto airport compete with any other airport in Italy or the Union. The particular geographical and infrastructural features of Calabria excluded any potential overlap between the catchment area of Stretto airport and those of neighbouring Italian airports. Lamezia Terme airport was more than 130 km away, at approximately one hour's driving time from Stretto. There was no rapid direct link between Stretto and Crotone airport, which was over three hours away. Catania airport was located in a different geographic region, at a distance of over 130 km, with a travelling time by car of 1hr30-1hr40.
(35)
SO.G.A.S. provided a table showing a correlation index between the incoming flow of passengers at Stretto airport and those at Lamezia Terme, Crotone and Catania. The table showed, it said, that passengers travelling by Stretto airport constituted a new component in regional traffic. A closure of the airport would therefore result in the loss of part of the demand for air transport services, rather than in a redistribution to other airports. SO.G.A.S. also submitted a table to show that the measures under scrutiny had indeed created new demand for air transport services in the area, resulting in positive benefits both for air carriers interested in starting up new routes between Stretto and other domestic and EU airports, and for other airports, which found themselves handling increased demand.
(36)
SO.G.A.S. rejected the Commission's preliminary finding that the measures had the potential to distort competition between airlines. The public financing had not been transferred to any air carrier through the granting of lower landing fees or other favourable terms. Landing charges and other operating conditions at the airport were set by the competent authority and did not leave any discretion to the airport manager. Finally, SO.G.A.S. contended that Stretto was served mainly by Alitalia (which provided six of the eight daily flights), and that there was no indication that charter or low-cost carriers were interested in starting up new routes departing from Stretto airport.
(37)
SO.G.A.S. concluded that in assessing the impact of the measure on competition and trade between Member States, the Commission should have taken greater account of the specific circumstances, and should have found that the measure did not constitute State aid.
4.2. The compatibility of the aid
(38)
On the question whether the measures could be held compatible under Article 107(3)(c) TFEU, SO.G.A.S. argued that the public financing under assessment was aimed at maintaining the operational continuity of the airport manager and the development of certain economic activities. This objective was justified by the fact that small airports did not generally generate sufficient revenues to cover the costs required to comply with safety and security requirements. In addition, Stretto airport, given the characteristics of the airport infrastructure and the consequent restrictions imposed by the national civil aviation authority ENAC (7), would have great difficulty in hosting charter and low cost airlines.
(39)
In particular, in accordance with ENAC's parameters, Stretto airport was classed as a level II airport. This classification was based on the dimensions of the infrastructure, rather than on passenger volumes; it required airports with low passenger levels to incur the same costs in order to meet safety standards as airports with over a million passengers.
(40)
Without the public financing under investigation, the airport would have been forced to exit the market, with negative consequences at regional level for the mobility of residents. This would also have prevented the shareholders from obtaining any return on their investment.
(41)
Finally or in the alternative, SO.G.A.S. contended that Commission Decision 2005/842/EC (8) on services of general economic interest was applicable in the present case, and that the measures could in any event be held compatible with the internal market and exempted from the notification requirement on that basis.
(42)
SO.G.A.S. argued that since the traffic at the airport did not exceed a million passengers a year in the reference period, the management of the airport was a service of general economic interest (‘SGEI’) within the scope of Article 2(1)(d) of Decision 2005/842/EC. SO.G.A.S. pointed out that under Decree-law No 250 of 25 July 1997, local authorities could hold shareholdings only in companies which were entrusted with a service of general economic interest. SO.G.A.S. had always been owned by local authorities in Calabria and Messina, which was presumptive evidence that the management of the airport qualified as an SGEI. In order to show that the management of the airport was indeed an SGEI, SO.G.A.S. submitted decisions of the Municipality of Reggio Calabria dated 27 July 2010 and 19 June 2010 which made reference to the importance of the airport services at regional level.
(43)
Public service compensation was limited to the losses incurred by the airport manager in providing the SGEI, and therefore complied with the necessity and proportionality principles laid down by Article 5(1) of Decision 2005/842/EC. As for the absence of any act effectively entrusting the SGEI to the airport manager, SO.G.A.S. proposed that an agreement be drafted that would eliminate any doubt that the four Altmark (9) conditions were fulfilled in the case of Stretto airport.
5. COMMENTS FROM THE ITALIAN AUTHORITIES
(44)
In the opening decision the Commission noted that Italy had confirmed that SO.G.A.S. had not been formally entrusted with the provision of an SGEI, so that the compatibility of the disputed measures could not be assessed under the SGEI rules.
5.1. The question whether the airport's activities constitute an SGEI
(45)
In the course of the investigation Italy contended that the measures under assessment constituted compensation for the provision of SGEIs by SO.G.A.S. In the absence of evidence to the contrary, the Italian authorities argued, an ex post assessment could conclude that in SO.G.A.S.'s case the EU requirements for SGEIs were met.
(46)
Italy considered that the line taken by the Commission gave undue weight to the formal rather than the substantive requirements for SGEIs. In support of this claim, Italy provided a cursory assessment of the four Altmark criteria. Italy contended that SO.G.A.S. had in fact been entrusted with a public service mission. The mission was confirmed, directly and indirectly, by several administrative acts issued by the local authorities. Italy provided the minutes of a meeting of the municipal executive of Reggio Calabria that took place on 17 October 2007, at which the executive decided to subsidise the airport manager's losses, and the minutes of meetings of the same body that took place on 16 June 2009 and 31 December 2009, which it said showed that the activities of the the airport did constitute SGEIs. The minutes of the meeting of 17 October 2007 state that ‘the Region of Calabria had taken the view that certain activities of Reggio Calabria airport were necessary for the provision of a service of general economic interest, and had imposed a number of public service obligations on SO.G.A.S. in order to ensure that the public interest was properly served; in such cases, the airport manager could be subsidised by the authorities for the additional costs arising out of the discharge of those obligations, which were such that it could not be ruled out that the overall management of the airport might be considered a service of general economic interest’.
(47)
In more general terms, the Region of Calabria was party to a Protocol for the development of Lamezia Terme, Crotone and Reggio Calabria airports, which made it clear that airport services were public services essential to the economic and social development of the region, and consequently that they could be financed by means of EU, national or regional funds.
(48)
Italy also emphasised that on 28 December 2008 the airport manager asked the shareholders to cover its losses specifically by virtue of its public service obligation, and argued that no private operator would provide the service of management of the airport on purely commercial terms. The first test in Altmark was therefore satisfied.
(49)
The parameters on the basis of which the compensation was calculated could easily be inferred from SO.G.A.S.'s balance sheet, which provided a transparent statement of the operating costs. Public financing was limited to the amount of the losses, with no extra margin given to the recipient.
(50)
With regard to the third Altmark test, Italy contended that in the case of public services the actions of a public shareholder were not comparable to those of a private investor. The conduct of a public body could be justified by objectives in the public interest which prevented the application of the market economy investor principle. In this case the conduct of the public shareholders was not motivated by commercial considerations, and consequently could not be compared to that of a market investor. Italy concluded that the third Altmark test, which appeared to require the application of the market economy investor principle, was not relevant in the case under scrutiny.
(51)
Italy said that since SO.G.A.S.'s activities constituted a service of general interest, the capital injections could be considered compensation for the provision of such services, on the basis of an ex post assessment, and therefore did not constitute State aid.
5.2. The compatibility of the aid
(52)
Italy stated that, were the measures be considered State aid, they should in any event be held compatible under Article 2(1) of Decision 2005/842/EC.
5.3. No distortion of competition
(53)
Italy referred to paragraph 39 of the 2005 aviation guidelines, which stated that ‘funding granted to small regional airports (category D) is unlikely to distort competition or affect trade to an extent contrary to the common interest’.
(54)
The Italian authorities further argued that the airport's activities were not profitable. This was evidenced by the fact that, although the initial intention to partially privatise the company had been widely advertised, the procedure had ultimately been unsuccessful. Given that potential investors had to undertake to cover the losses expected in the following years, as stated in the business plan published in the tender, and given that the sole offer received was not considered economically advantageous, it was clear that the activity was by its nature loss-making. In addition, the fact that bidders were not prepared to cover potential future losses to an unlimited extent, but only up to pre-established limits, proved that there was no market attractive to investors, and this in turn meant that the measures could have no impact on trade between Member States.
6. ITALY'S OBSERVATIONS ON THE COMMENTS SUBMITTED BY INTERESTED PARTIES
(55)
By letter dated 27 April 2012, the Italian authorities, on behalf of the Region of Calabria, sent the Commission observations on SO.G.A.S.'s comments.
(56)
Italy supported SO.G.A.S.'s arguments, including SO.G.A.S.'s contention that the measures under assessment related to an SGEI, which in Italy's view meant that they could not be considered State aid.
(57)
Italy also argued that the measures did not distort competition or affect trade between Member States.
7. ASSESSMENT OF THE AID
7.1. The existence of aid
(58)
Article 107(1) of the TFEU states that except where otherwise provided in the TFEU ‘any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the provision of certain goods, in so far as it affects trade between Member States, shall be incompatible with the internal market.’
(59)
The criteria laid down in Article 107(1) are cumulative: the measures under scrutiny will constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU only if all the abovementioned conditions are fulfilled. Thus the financial support must
(a)
be granted by the State or through State resources,
(b)
favour certain undertakings or the production of certain goods,
(c)
distort or threaten to distort competition, and
(d)
affect trade between Member States.
(60)
In its judgment in the Leipzig-Halle airport case (10), the General Court held that the construction and operation of a civil airport constituted an economic activity. The only exception is for certain activities which as a rule fall within the exercise of public powers and so cannot be considered economic activities. The State financing of such activities falls outside the scope of the State aid rules. There is no doubt, therefore, that SO.G.A.S. is an undertaking for the purpose of State aid law, in that it manages Stretto airport and offers airport services against remuneration to the economic operators (notably airlines) active in the airport.
7.1.1. State resources
(61)
The concept of State aid applies to any advantage granted directly or indirectly, financed from public resources and granted by the State itself or by an intermediary body acting by virtue of powers conferred on it by the State. Thus it applies to all advantages granted by regional or local bodies of Member States, whatever their status and description (11).
(62)
In paragraphs 27 and 28 of the opening decision the Commission noted that the measures under assessment consisted in a transfer of funds to SO.G.A.S. from several regional and local authorities, namely the Region of Calabria, the Province of Reggio Calabria, the Municipality of Messina and the Municipality of Reggio Calabria. The Commission therefore took the view that the disputed measures involved State resources and were imputable to the State. The Commission also considered the resources of the Italian chambers of commerce to be State resources. The chambers of commerce were public bodies, governed by public law, according to which they formed part of the public administration and were entrusted with public functions, and the Commission accordingly considered that their decisions were imputable to Italy. On that basis the resources of Messina Chamber of Commerce constituted State resources, and their transfer could be imputed to the State. In the course of the investigation neither Italy nor any interested party contested this preliminary finding.
(63)
The Commission therefore confirms that all the measures under assessment were granted through State resources and are imputable to the State.
7.1.2. Selective economic advantage
(64)
The public funding is selective, as it benefits a single undertaking, SO.G.A.S. It covers the losses incurred by SO.G.A.S. in conducting its ordinary business.
(65)
In so far as the construction and operation of airport infrastructure is an economic activity, the Commission takes the view that public financing granted to SO.G.A.S., a manager of such infrastructure, which covers costs that the airport manager would normally have to bear itself, confers an economic advantage on SO.G.A.S., as it reinforces its market position and prevents market forces from having their normal effect (12).
(66)
Although at the preliminary stage Italy stated that the airport had not been formally entrusted with the provision of an SGEI, the Commission notes that following the adoption of the opening decision Italy reconsidered its position, and claimed that the disputed public financing did in fact represent public compensation for the discharge of public service obligations (13).
(67)
In its judgment in Altmark the Court of Justice set out the following tests for determining whether compensation for the provision of an SGEI conferred an advantage caught by Article 107 TFEU (14):
(1)
the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined (‘the first Altmark test’);
(2)
the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner (‘the second Altmark test’);
(3)
the compensation cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in the discharge of public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations (‘the third Altmark test’);
(4)
where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport so as to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations (‘the fourth Altmark test’).
7.1.2.1. The first Altmark test
(68)
The requirement of the first Altmark test coincides with the requirement laid down in Article 106(2) TFEU that the service must be clearly entrusted and defined (15).
(69)
First of all, Article 106(2) TFEU applies only to ‘undertakings entrusted with the operation’ of an SGEI. The Court of Justice has consistently underlined the need for an act entrusting the service (16). An entrustment act is necessary in order to define the obligations of the undertaking and of the State. In the absence of such an official act, the specific task of the undertaking is not known, and it cannot be determined what might be fair compensation (17). The need for a clear definition of the SGEI is therefore inherent in and inseparable from the idea of entrustment, and thus derives directly from Article 106(2) TFEU. When a service is entrusted to an undertaking, logically, it also needs to be defined.
(70)
As long ago as the 2001 communication on services of general economic interest, the Commission drew attention to the link between the definition of entrustment and the necessity and proportionality of the compensation given for performing the SGEI under Article 106(2) TFEU (18). Paragraph 22 of the communication stated that ‘in every case, for the exception provided for by Article 86(2) to apply, the public service mission needs to be clearly defined and must be explicitly entrusted through an act of public authority … This obligation is necessary to ensure legal certainty as well as transparency vis-à-vis the citizens and is indispensable for the Commission to carry out its proportionality assessment.’ Entrustment and definition are thus a logical prerequisite of any meaningful assessment of the proportionate level of any compensation. The Union law courts have consistently underlined the need for a clear definition of public service obligations for the application both of the Altmark exception and of Article 106(2) TFEU (19).
(71)
The 2005 Community framework for State aid in the form of public service compensation (20) confirms this approach. Paragraph 8 of the Framework states that public service compensation that constitutes aid within the meaning of Article 107(1) TFEU may be declared compatible with the internal market if the conditions laid down in the Framework are satisfied. Those conditions include, in particular, entrustment of the SGEI by way of one or more official acts which among other things specify the precise nature and duration of the public service obligations, the parameters for calculating, controlling and reviewing the compensation, and the arrangements for avoiding and repaying any overcompensation (paragraph 12 of the framework).
(72)
The 2011 communication from the Commission on the application of the European Union State aid rules to compensation granted for the provision of services of general economic interest (21) also states that the SGEI and the public service obligations must be clearly defined beforehand. According to paragraph 51 of the communication, ‘for Article 106(2) of the Treaty to apply, the operation of an SGEI must be entrusted to one or more undertakings. The undertakings in question must therefore have been entrusted with a special task by the State. Also the first Altmark criterion requires that the undertaking has a public service obligation to discharge. Accordingly, in order to comply with the Altmark case-law, a public service assignment is necessary that defines the obligations of the undertakings in question and of the authority.’ Paragraph 52 states that the public service task must be assigned by way of one or more acts that must at least specify the content and duration of the public service obligations; the undertaking and, where applicable, the territory concerned; the nature of any exclusive or special rights assigned to the undertaking by the authority in question; the parameters for calculating, controlling and reviewing the compensation; and the arrangements for avoiding and recovering any overcompensation.
(73)
However, the Italian authorities argue that the Commission approach is excessively formalistic, and that SO.G.A.S. was in fact entrusted with an SGEI; here they rely for the most part on documents postdating the approval of the measures at issue.
(74)
According to Italy the fact that the management of Stretto airport constitutes an SGEI can be inferred from several regional decisions making reference to the public interest attached to airport services and their instrumental role in the economic development of the region. But those regional decisions do not provide any explicit definition of the alleged SGEI entrusted to the airport manager or any rules governing compensation. In addition, the acts in question were adopted from 2007 onwards, and therefore came after the alleged inception of the services of general economic interest, i.e. after the airport's activities in 2004-2006. Nor has Italy made available to the Commission any other document outlining the scope of the presumed public service obligations imposed on the recipient which predates 2004.
(75)
The Commission therefore considers that in the case at issue the alleged SGEI has not been properly entrusted to the recipient.
(76)
The Commission cannot accept the Italian authorities' argument that an SGEI can be compensated legitimately even where the service has not been defined ex ante as an SGEI and entrusted to the recipient on that basis. If that were the case Member States would be left free to reconsider the need to impose public service obligations at their own discretion ex post. Once an undertaking incurred operational losses, Member States could entrust that undertaking with public service obligations and grant compensation, as a means to support the undertaking, irrespective of any ex ante assessment of the actual need to provide the service in the general interest. This approach cannot be reconciled with the requirement that SGEIs must be entrusted to the undertaking concerned by way of one or more official acts, setting out among other things the nature and duration of the public service obligations, the parameters for calculating, controlling and reviewing the compensation, and the necessary arrangements for avoiding and repaying any overcompensation. The Italian authorities' claim that airport services are essential to the economic development of the region is not enough to show that the recipient was correctly entrusted with the SGEI, because the public service obligations and the rules governing compensation were not defined transparently in advance.
(77)
Moreover, to do as the Italian authorities suggest, and consider that Member States may entrust SGEIs ex post, would give more favourable treatment to Member States that had acted in breach of the notification and standstill obligations. Such Member States would be able to argue that aid granted to an undertaking illegally was in fact necessary to cover the costs of a public service that happened to have been provided by the recipient without however being defined or entrusted to the undertaking beforehand. But Member States that set out to comply with their obligation to notify would have to entrust and define the SGEI clearly ex ante, in order to comply with the SGEI rules and the Altmark case-law.
(78)
This would create an incentive for Member States not to notify new State aid, contrary to the well-established principle that Member States that do not notify State aid cannot be treated more favourably than Member States that do (22).
(79)
In summary, the Commission concludes that the first Altmark test is not satisfied; the Commission also takes the view that the other Altmark tests are not satisfied either, for the reasons set out below.
7.1.2.2. The second Altmark test
(80)
Parameters for the calculation of compensation have not been established in advance. The acts which according to the Italian authorities entrust the services do not detail the services to be provided by the recipient, and do not establish any mechanism for granting compensation for the public task allegedly entrusted to it.
7.1.2.3. The third Altmark test
(81)
According to the third Altmark test, the compensation received for the discharge of public service obligations cannot exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations.
(82)
The Commission cannot accept Italy's argument that because the financing was confined to offsetting operating losses the airport received only the public financing required for the discharge of public service obligations. A fundamental principle of the assessment of proportionality of compensation is that only the net costs incurred by the public operator for the discharge of the public service obligations may give rise to compensation. In the absence of a clear definition of the obligations imposed on the recipient, the Commission cannot unequivocally determine what costs should have been taken into account in the calculation of the compensation.
(83)
Even where the overall management of an airport can be considered an SGEI, some activities which are not directly linked to the basic activities, including the construction, financing, use and renting of land and buildings for offices, storage, hotels and industrial enterprises located within the airport, and for shops, restaurants and car parks, fall outside the SGEI, and consequently cannot be subsidised under the rules on SGEIs. The Italian authorities have not provided any evidence to show that there has been no subsidisation of activities not directly linked to the core activities of the airport, as required by paragraphs 34 and 53(iv) of the 2005 aviation guidelines.
7.1.2.4. The fourth Altmark test
(84)
The fourth Altmark test states that if compensation is not to comprise aid it must be limited to the minimum necessary. This test is deemed to be satisfied if the recipient of the compensation has been chosen following a tender procedure, or, failing that, if the compensation has been calculated by reference to the costs of an efficient undertaking.
(85)
In the present case the recipient was not chosen following a public tender procedure. Nor has Italy given the Commission any proof that the level of compensation has been determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with the means to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations. The Commission therefore considers that it cannot be concluded that the public financing at issue was determined on the basis of the costs of an efficient undertaking.
(86)
Consequently, the Commission cannot find that the recipient provided the services at the least cost to the community.
(87)
For the sake of completeness, the Commission observes that in the course of the investigation the recipient argued that that the measures complied with the market economy investor principle. Although the airport manager had recorded losses, it could fairly be presumed that the activity would yield a return.
(88)
Contrary to the recipient's contention, the Commission points out, first of all, that Italy has not in the course of the investigation argued that the State invested in the airport manager in the expectation that it would be profitable, and has in fact maintained that the market economy investor principle is not applicable in the present case (see paragraph 49).
(89)
Second, for an assessment on the basis of the market economy investor principle, it is necessary to determine whether, in similar circumstances, a private investor would have behaved in a similar way. The Court of Justice has held that although the conduct of a private investor with which that of a public investor pursuing economic policy aims must be compared need not be the conduct of an ordinary investor laying out capital with a view to realising a profit in the relatively short term, it must at least be the conduct of a private holding company or a private group of undertakings pursuing a structural policy - whether general or sectoral - and guided by prospects of profitability in the longer term (23). In order to examine whether or not the State has adopted the conduct of a prudent investor operating in a market economy, it is necessary to place oneself in the context of the period during which the financial support measures were taken in order to assess the economic rationality of the State's conduct, and thus to refrain from any assessment based on a later situation (24). According to settled case-law, if a Member State relies on the market economy investor principle during the administrative proceedings, it must, where there is doubt, establish unequivocally and on the basis of objective and verifiable evidence that the measure implemented falls to be ascribed to the State acting as shareholder. That evidence must show clearly that, before or at the same time as conferring the economic advantage, the Member State concerned took the decision to make an investment, by means of the measure actually implemented, in the public undertaking (25).
(90)
The Commission cannot accept the recipient's claim that the measures under assessment were guided by the company's prospects of profitability, as outlined by the business plan aimed at restoring it to viability which was drawn up in 2008, after the measures in question had been decided. The Commission considers that a private investor would inject fresh capital into a company whose capital had dropped below the legal limit, such as SO.G.A.S., only if at the time of the injection the investor could expect the company to return to viability within a reasonable time. Given that neither the Italian authorities nor SO.G.A.S. have provided any concrete evidence dating from the time the measures were taken showing that the public authorities wanted to invest, and could reasonably expect an economic return on their investment that would have been acceptable to a private investor, and given that Italy has expressly confirmed that the market economy investor principle does not apply in the present case, the Commission concludes that the measures do not comply with the market economy investor principle.
7.1.2.5. Conclusion
(91)
The Commission finds that none of the four tests set out by the Court of Justice in the Altmark case is satisfied here, and that the measures do not comply with the market economy investor principle. Consequently, the Commission concludes that the disputed measures, i.e. the capital injections to cover SO.G.A.S.'s losses in 2004, 2005 and 2006, confer an economic advantage on SO.G.A.S.
7.1.3. Distortion of competition and effect on trade between Member States
(92)
With regard to distortion of competition, Italy points out that according to the 2005 aviation guidelines, ‘funding granted to small regional airports (category D) is unlikely to distort competition or affect trade to an extent contrary to the common interest’. But this provision is concerned with the assessment of the compatibility of State aid under Article 107(3)(c) TFEU, and does not try to say that public funding of small airports does not constitute State aid within the meaning of Article 107(1).
(93)
Moreover, paragraph 40 of the 2005 aviation guidelines also states that ‘beyond these general indications, it is not possible to establish rules covering every possible case, particularly for airports in categories C and D. For this reason any measure which may constitute State aid to an airport must be notified so that its impact on competition and trade between Member States can be examined, and, where appropriate, its compatibility’.
(94)
Stretto airport is is located at the southern end of the Italian peninsula and is one of three airports in the Region of Calabria. Traffic at the airport has constantly remained below a million passengers (26). At the time the measures under scrutiny were put into effect the airport therefore belonged to category D, ‘small regional airports’, for purposes of the 2005 aviation guidelines. However, the passenger traffic handled by the airport doubled from 2004 to 2012.
(95)
The market for the management and operation of airports, including small regional airports, is a market open to competition, in which a number of private and public undertakings are active throughout the Union. This is illustrated by the fact that Italy set out to partially privatise Stretto airport and to that end published a call for tenders in 2007 that was open to undertakings from any EU Member State (see paragraph 32). The public funding of an airport manager may therefore distort competition in the market for airport infrastructure operation and management. Moreover, airports can compete with each other to attract traffic even if they have different catchment areas. To some extent, and for some passengers, different destinations are substitutable. Public funding of airports can therefore distort competition and have an effect on trade in the air transport market across the Union.
(96)
At the material time Stretto airport mainly served domestic destinations and two international routes - Paris and Malta - and owing to the funds received the airport was able to stay on the market and significantly expand its operations; the Commission accordingly takes the view that the measures at issue may have distorted competition and affected trade between Member States.
7.1.4. Conclusion on the existence of aid
(97)
The Commission concludes that the capital injections granted to SO.G.A.S. by its public shareholders to cover the losses it incurred in 2004, 2005 and 2006 constitute State aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
7.2. The lawfulness of the aid
(98)
The measures under investigation were put into effect before formal approval by the Commission; hence Italy did not comply with the standstill obligation in Article 108(3) TFEU.
7.3. The compatibility of the aid
7.3.1. Compatibility under the SGEI rules
(99)
SO.G.A.S. argues that the aid is compatible with the internal market under Article 106(2) TFEU.
(100)
Article 106(2) provides that ‘undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest or having the character of a revenue-producing monopoly shall be subject to the rules contained in the Treaties, in particular to the rules on competition, in so far as the application of such rules does not obstruct the performance, in law or in fact, of the particular tasks assigned to them. The development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Union.’
(101)
That Article provides for an exception to the prohibition of State aid contained in Article 107 TFEU to the extent that the aid is necessary and proportional to ensure the performance of the SGEI under acceptable economic conditions. Under Article 106(3) it is for the Commission to ensure application of this Article, among other things by specifying the conditions under which it considers that the criteria of necessity and proportionality are fulfilled.
(102)
Prior to 31 January 2012, the Commission's policy for applying the exception in Article 106(2) TFEU was set out in the Community framework for State aid in the form of public service compensation (‘the 2005 SGEIs Framework’) (27) and Decision 2005/842/EC.
(103)
On 31 January 2012 a new SGEIs package entered into force, which included the European Union framework for State aid in the form of public service compensation (2011) (‘the 2011 SGEIs Framework’) (28) and Commission Decision 2012/21/EU (29).
7.3.1.1. Compatibility under Decision 2005/842/EC
(104)
The measures were taken in June 2004, June 2005 and December 2007. The recipient argues that the measures were exempted from the notification requirement by Decision 2005/842/EC.
(105)
Decision 2005/842/EC declared that State aid in the form of public service compensation granted to undertakings in connection with SGEIs was compatible if it complied with the conditions the Decision set out. In particular, the Decision declared compatible State aid in the form of public service compensation to airports i) for which annual traffic does not exceed a million passengers, or ii) with an annual turnover before tax of less than EUR 100 million during the two financial years preceding that in which the service of general economic interest was assigned, if the airport receives annual compensation for the service in question of less than EUR 30 million (30).
(106)
Decision 2005/842/EC applied only to aid under the form of public service compensation in connection with genuine services of general economic interest. In order to qualify for the exemption, public service compensation for the operation of an SGEI had also to comply with detailed conditions set out in Articles 4, 5 and 6 of the Decision (31).
(107)
Article 4 of Decision 2005/842/EC required that the SGEI be entrusted to the undertaking concerned by way of one or more official acts specifying, among other things, the nature and the duration of the public service obligations, the parameters for calculating, controlling and reviewing the compensation, and the arrangements for avoiding and repaying any overcompensation. Article 5 of the Decision stated that the amount of compensation was not to exceed what was necessary to cover the costs incurred in discharging the public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit. Finally, Article 6 of the Decision required Member States to carry out regular checks to ensure that undertakings were not receiving compensation in excess of the amount determined in accordance with Article 5.
(108)
For the reasons set out in section 7.1.2.1, the Commission finds that neither the recipient nor the Italian authorities have shown that SO.G.A.S. was entrusted with clearly defined public service obligations. Nor have they shown that the acts allegedly entrusting the service on which they relied set out any parameters for calculating, controlling and reviewing the compensation, or any arrangements for avoiding and repaying any overcompensation. The requirements of Articles 4, 5 and 6 of Decision 2005/842/EC relating to the content of the entrustment acts are therefore not met.
(109)
The Commission consequently takes the view that the cover provided for the losses of the manager of Stretto airport was not compatible with the internal market or exempted from the notification requirement under Decision 2005/842/EC.
(110)
In the same way, in the absence of a clear definition of the public service obligations imposed on SO.G.A.S., the measure cannot be considered compatible with the internal market and exempt from the requirement of prior notification on the basis of Article 10(b) of Decision 2012/21/EU either. The Commission has therefore considered whether the measure can be considered compatible with the internal market on the basis of paragraph 69 of the 2011 SGEIs Framework, according to which ‘The Commission will apply the principles set out in this Communication to unlawful aid on which it takes a decision after 31 January 2012 even if the aid was granted before this date’.
7.3.1.2. Compatibility under the 2011 SGEIs Framework
(111)
Paragraph 16 of the 2011 SGEIs Framework sets out the requirements for an SGEI to be considered validly entrusted. Paragraph 16(a) states that the act entrusting the service must indicate the content and duration of the public service obligations. Therefore, for the same reasons already set out in section 7.1.2.1, the aid measures at issue cannot be considered compatible under the 2011 SGEIs Framework. In particular, the overall management of the airport has not been clearly entrusted to the recipient as an SGEI. No legal document has been provided to the Commission that clearly defines in advance the SGEI entrusted to the recipient or the recipient's entitlement to compensation. Nothing has been submitted to the Commission to show that paragraphs 17 and 18 of the 2011 SGEIs Framework have been complied with.
(112)
The Commission therefore takes the view that the aid measure under examination cannot be declared compatible with the internal market under Article 106(2) TFEU.
(113)
For the sake of completeness the Commission would point out that according to paragraph 9 of the 2011 SGEIs Framework, SGEI compensation granted to firms in difficulty must be assessed under the guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty (‘the R&R guidelines’).
(114)
During the earlier stages of the case Italy argued that SO.G.A.S. was a firm in difficulty within the meaning of the R&R guidelines. However, Italy also maintained that the measures under assessment were not part of a restructuring plan and that no such plan existed. In its opening decision, therefore, the Commission considered that the measures could not be deemed compatible with the R&R guidelines.
(115)
In the course of the formal investigation Italy no longer claimed that the airport manager was in difficulty at the time the aid measures were taken, and that the aid could therefore be deemed compatible on the basis of the R&R guidelines.
(116)
There is therefore no evidence that might enable the Commission to assess the compatibility of the measures on the basis of the R&R guidelines, and the Commission consequently cannot declare them compatible with the internal market under the R&R guidelines.
7.3.2. Compatibility under the new aviation guidelines
(117)
On 31 March 2014, the Commission adopted a communication setting out guidelines on State aid to airports and airlines (‘the new aviation guidelines’) (32). The new aviation guidelines apply to operating aid granted to airports before 31 March 2014.
(118)
Operating aid granted before the entry into force of the new aviation guidelines may be declared compatible to the full extent of uncovered operating costs provided that the following conditions are met:
-
contribution to a well-defined objective of common interest: this condition is fulfilled among other things if the aid increases the mobility of EU citizens and the connectivity of the regions or facilitates regional development (33),
-
need for State intervention: the aid should be targeted towards situations where such aid can bring about a material improvement that the market itself cannot deliver (34),
-
existence of incentive effect: this condition is fulfilled if it is likely that, in the absence of operating aid, and taking into account the possible presence of investment aid and the level of traffic, the level of economic activity of the airport concerned would be significantly reduced (35),
-
proportionality of the aid amount (aid limited to the minimum necessary): in order to be proportionate, operating aid to airports must be limited to the minimum necessary for the aided activity to take place (36),
-
avoidance of undue negative effects on competition and trade (37).
(119)
According to the Italian authorities, the Region of Calabria faces critical difficulties caused by its outlying geographical position and underdeveloped freight mobility, largely as a result of the lack of adequate infrastructure. Italy has stated that the measures under scrutiny are part of a wider project of enhancement of the transport network in Calabria. The measures would enable SO.G.A.S. to improve the infrastructure and the services offered by the airport, in the light of the new regional strategy aimed at improving the transport network and guaranteeing improved access to the region.
(120)
The Commission accordingly takes the view that the operating aid granted to SO.G.A.S. has contributed to the achievement of an objective of common interest by improving accessibility, connectivity, and regional development through the development of safe and reliable air transport infrastructure.
(121)
According to the new aviation guidelines, smaller airports may have difficulties in ensuring the financing of their operation without public funding. Paragraph 118 of the new aviation guidelines states that airports with annual passenger traffic below 700 000 passengers per annum may not be able to cover their operating costs to a substantial extent. Traffic at Stretto airport has constantly remained below 700 000 passengers. The Commission therefore considers that the aid was necessary, in that it allowed an improvement in the connectivity of the Region of Calabria that the market would not have delivered by itself.
(122)
Without the aid the activity of the recipient would have been significantly reduced if not terminated altogether. At the same time, the aid did not exceed the amount required to cover operating losses, and consequently did not exceed the minimum necessary for the aided activity to take place.
(123)
No other airport is located in the same catchment area (38): as shown above, the closest airport is situated more than 130 km away. Moreover, Italy has confirmed that the airport infrastructure has been made available to all airlines on non-discriminatory terms. Neither in the information at the disposal of the Commission nor in the comments submitted by interested parties in the course of the investigation has it been suggested that there was any discrimination in access to the infrastructure.
(124)
The Commission concludes that the conditions for compatibility laid down by the new aviation guidelines are met.
7.3.3. Conclusion on the compatibility of the aid
(125)
The Commission concludes that the notified aid measure is compatible with the internal market under Article 107(3)(c) TFEU.
(126)
This finding is reached under the rules on State aid, and is without prejudice to the application of other provisions of EU law such as EU environmental legislation.
8. CONCLUSIONS
(127)
The Commission finds that Italy has implemented the aid in question unlawfully, in breach of Article 108(3) TFEU. In the light of the assessment set out above, however, the Commission has decided not to raise objections to the aid, on the ground that it is compatible with the internal market under Article 107(3)(c) TFEU and with the new aviation guidelines,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The State aid which Italy has granted to the Stretto airport management company SO.G.A.S. SpA, amounting to EUR 6 392 847, is compatible with the internal market within the meaning of Article 107(3)(c) of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Article 2
This Decision is addressed to the Italian Republic.
Done at Brussels, 11 June 2014.