РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/262 НА КОМИСИЯТА
от 17 февруари 2015 година
за определяне на правила в съответствие с директиви 90/427/ЕИО и 2009/156/ЕО на Съвета по отношение на методите за идентификация на еднокопитни животни (Регламент за паспорт на еднокопитните животни)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 90/427/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно зоотехническите и генеалогичните условия за търговия с еднокопитни животни в Общността (1), и по-специално член 4, параграф 2, букви в) и г), член 6, параграф 2, второ тире и член 8, параграф 1, първа алинея от нея,
като взе предвид Директива 2009/156/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението и вноса от трети страни на еднокопитни животни (2), и по-специално член 4, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В Директива 90/427/ЕИО се определят зоотехническите условия, уреждащи търговията с еднокопитни животни в рамките на Съюза. С нея от държавите членки се изисква да гарантират, че регистрираните еднокопитни животни, които се движат в рамките на Съюза, се придружават от идентификационен документ, издаден от одобрени развъдни организации или асоциации на животновъди, посочени в директивата.
(2)
В Директива 2009/156/ЕО се определят ветеринарно-санитарните условия относно движението и вноса от трети държави на еднокопитни животни. В нея се предвижда, че регистрираните еднокопитни животни трябва да се идентифицират с идентификационен документ, издаден в съответствие с Директива 90/427/ЕИО от международна асоциация или организация, която организира състезания или надбягвания с коне. Еднокопитните животни за разплод и доотглеждане трябва да са идентифицирани по метод, установен от Комисията.
(3)
В Регламент (ЕО) № 504/2008 на Комисията (3), който се прилага от 1 юли 2009 г., се определят правила за идентификацията на еднокопитни животни, които са родени или внесени в Съюза, и се определя какъв е идентификационният документ за еднокопитни животни (паспорт на еднокопитно животно), който е многоцелеви документ, предназначен за нуждите на здравето на животните, общественото здраве, зоотехниката и конния спорт. Като поставя акцент върху идентификационния документ като съществен елемент от системата за идентификация на еднокопитните животни, този регламент само предвижда възможността за включване на информацията, съдържаща се в базите данни на редица органи, издаващи посочените документи, в централна база данни или за създаване на мрежа от техните бази данни и централната база данни.
(4)
Държавите членки срещат затруднения при изпълнението на мерките, предвидени в Регламент (ЕО) № 504/2008. Тези затруднения се отнасят преди всичко до метода на идентификация на еднокопитни животни чрез идентификационния документ.
(5)
Разследванията, проведени от държавите членки, показаха, че идентификационният документ е обект на значителни измами. Основният риск е незаконното повторно въвеждане в хранителната верига на еднокопитни животни, които преди това са били изключени от клане за консумация от човека и лекувани с медицински продукти, които не са разрешени за животни, отглеждани за производство на храни. След приемането на Решение 2000/68/ЕО на Комисията (4) хиляди еднокопитни животни са били безвъзвратно изключени от клане за консумация от човека. Липсата на варианти, различни от доживотното отглеждане на излишни и нежелани еднокопитни животни, които са били изключени от клане за консумация от човека, е довело до занемаряване и изоставяне на животните със сериозни последици за здравето им и за хуманното отношение към тях. Това положение се влошава от настоящата икономическа ситуация, в която в много случаи стопаните не могат да си позволят отглеждането на еднокопитни животни в края на продуктивния им живот. В някои държави членки тези проблеми са стигнали до такива размери, че компетентните органи са започнали програми за клане на излишни еднокопитни животни, които са извън хранителната верига.
(6)
През последните години възникна едно ново явление - незаконната паша - което засяга собствениците на пасища, тъй като така по закон те стават стопани на еднокопитни животни и неволно придобиват отговорности съгласно Регламент (ЕО) № 504/2008. Неясният статут на тези еднокопитни животни може също така да има значение за правилното прилагане на правилата на Съюза в други области.
(7)
Стана ясно, че информацията, записана в базата данни на органа, който издава идентификационния документ, към момента на издаването му бързо остарява. Следователно може да се каже, че е изключително трудно, ако не и напълно неосъществимо, при сертифициране или проверка на самоличността компетентните органи да проверяват дали даден идентификационен документ е автентичен, дали съдържащата се в него информация е актуална и достоверна и дали не е бил неправомерно подправян, най-вече по отношение на статута на животните като предназначени за клане, но също и с цел да се използват по-благоприятни условия за здравето и хуманното отношение към животните при движение на регистрирани еднокопитни животни.
(8)
В повечето държави членки базите данни на различните органи, които издават паспортите, не са свързани една с друга, а по правни и административни причини съществуването на един-единствен орган за издаване на паспорти не е лесно осъществим вариант. Поради това създаването на централна база данни се смята за най-ефективното решение за обмен и синхронизиране на данни между различните участници съгласно директиви 90/427/ЕИО и 2009/156/ЕО, както и необходима мярка за управление на идентификационните документи на еднокопитни животни с цел да се осигурят не само необходимите гаранции за здравето на животните, но също така и да се даде възможност за прилагането на тези разпоредби в законодателството на Съюза за хуманното отношение към животните и за общественото здраве, където точната и надеждната идентификация на еднокопитни животни е важно условие.
(9)
Проучване, проведено от Комисията по повод на събитията от 2013 г. с конското месо, показа, че 23 държави членки са създали централна база данни, а две държави членки имат единна база данни съответно за регистрирани еднокопитни и еднокопитни за разплод и доотглеждане. Три държави членки, представляващи около 20 % от 6,7-те милиона еднокопитни животни в Съюза, нямат централизирана база данни.
(10)
Ето защо е необходимо системата на Съюза за идентификация на еднокопитни животни да се преразгледа, за да се гарантира, че тя е както безопасна, така и лесна за използване от потребителите.
(11)
Вносът на еднокопитни животни в териториите, посочени в приложение I към Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (5), е обвързан с условията, определени в съответствие с Директива 2009/156/ЕО, и е разрешен от трети държави, изброени в приложението към Решение 2004/211/ЕО на Комисията (6). Обикновено около 4 000 регистрирани еднокопитни и еднокопитни за разплод и доотглеждане се въвеждат всяка година в Съюза при условията, посочени в Решение 93/197/ЕИО на Комисията (7).
(12)
Когато се прилагат митническите режими, определени в Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета (8), е необходимо допълнително позоваване на Регламент (ЕИО) № 706/73 на Съвета (9). В Регламент (ЕИО) № 706/73 се предвижда, че от 1 септември 1973 г. правилата на Съюза в областта на ветеринарното законодателство се прилагат и в Англо-нормандските острови и на остров Ман.
(13)
С Решение 96/78/ЕО на Комисията (10) се определят критериите за вписването и регистрацията на еднокопитни животни в племенните книги за развъдни цели. С посоченото решение се изисква, наред с други неща, че за да бъде вписано в главния раздел на племенна книга за своята порода, дадено еднокопитно животно трябва да бъде идентифицирано като неотбито конче до 6-месечна възраст съгласно правилата за водене на племенната книга, според които се изисква най-малкото сертификат за покриване. В интерес на последователността на законодателството на Съюза и лесното му прилагане правилата относно идентификационния документ следва да не възпрепятстват прилагането на правилата относно идентификацията на еднокопитни животни за целите на тяхното вписване в племенните книги.
(14)
Методите за идентификация на еднокопитни животни, предвидени в настоящия регламент, следва да бъдат в съответствие също и с принципите, установени от одобрени в съответствие с Решение 92/353/ЕИО на Комисията (11) развъдни организации. В съответствие с посоченото решение организацията или асоциацията, които водят племенната книга за произхода на породата, следва да определят принципите за идентификация на еднокопитните животни и на разделянето на племенната книга по раздели и на родословията, вписани в племенните книги.
(15)
За да се гарантира високо качество на идентификационните документи и водене на отчетност за всички еднокопитни животни в Съюза, държавите членки следва да гарантират, че системите за идентификация на регистрирани еднокопитни животни, които са вписани или регистрирани в племенните книги, заведени от одобрени или признати развъдни организации или асоциации на животновъди, по отношение на издаването на идентификационните документи отговарят на условията, установени за определянето от компетентния орган на институции, които да издават идентификационни документи за еднокопитни животни за разплод и доотглеждане.
(16)
Определението за еднокопитни животни - изцяло в обхвата на член 2, буква б) от Директива 2009/156/ЕО, следва да бъде в съответствие с таксономията, използвана в законодателството на Съюза, като например допълненията към Регламент (ЕИО) № 3626/82 на Съвета (12) и Регламент (ЕС) № 206/2010 на Комисията (13).
(17)
Тъй като определението за стопанство от Директива 92/35/ЕИО на Съвета (14) включва природни резервати, в които еднокопитни животни живеят на свобода, като така то е по-обхватно от определеното в Директива 2009/156/ЕО, е целесъобразно определението за стопанство в настоящия регламент също да обхваща и природни резервати, в които еднокопитните животни живеят на свобода.
(18)
Ветеринарният контрол, необходим за получаване на ветеринарно-здравните гаранции, изисквани в съответствие с Директива 2009/156/ЕО, може да се осигури само ако стопанството, както е определено в посочената директива, е известно на компетентния орган. Подобни изисквания произтичат от прилагането на раздел I, глава II, част A от приложение I към Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета (15) във връзка с еднокопитните животни като животни, отглеждани за производство на храни. Като се вземе предвид обаче честото движение на еднокопитни животни в рамките на ЕС, не е целесъобразно да се изгражда система, чрез която еднокопитните животни да се проследяват в реално време. По-скоро за компетентните органи следва да има на разположение данни за идентификация и за тази цел наличието на централна база данни във всяка държава членка е от основно значение за управлението на информацията за еднокопитни животни, които се отглеждат в съответната държава членка.
(19)
Законодателството на Съюза прави разграничение между собствениците и стопаните на животните. Терминът „животновъд“ е определен и използван в Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета (16). В Директива 2009/156/ЕО се говори за собственик на животното и животновъд. Комбинирано определение на собственик и на лице, което отглежда животни (стопанин), се съдържа в Директива 92/35/ЕИО. Тъй като според законодателството на Съюза и националното законодателство собственикът на еднокопитно животно не е задължително лицето, което отговаря за еднокопитното животно, целесъобразно е да се уточни, че основно стопанинът, който може да е или да не е и негов собственик, следва да е отговорен за идентификацията на еднокопитните животни в съответствие с настоящия регламент.
(20)
Съгласно законодателството в държавите членки или като изискване на някои издаващи органи е необходимо информацията за собственика на животното да бъде вписана в идентификационния документ, а впоследствие - и в базата данни, водена от издаващия орган. Тази информация за собствеността, а най-вече за промяната в собствеността, може да бъде предоставена със сертификати за собственост или регистрационни карти в различен формат, включително картата carte d'immatriculation, използвана успешно в една от държавите членки.
(21)
В Директива 2008/73/ЕО на Съвета (17) се предвижда държавите членки да съставят и да актуализират списъци на одобрени заведения във ветеринарната и зоотехническата област и да ги предоставят на останалите държави членки и на обществеността. За да бъде улеснен достъпът на останалите държави членки и на обществеността до списъците на одобрените заведения, тези списъци следва да бъдат предоставени в електронен формат от държавите членки посредством информационни интернет страници. Комисията следва да подпомогне държавите членки при осигуряването на достъп на останалите държави членки и на обществеността до тези списъци, като предостави адреса на уебсайта, на който са публикувани препратки към националните информационни интернет страници на държавите членки.
(22)
За да се улесни обменът на информация между държавите членки по електронен път, както и за да се осигури прозрачност и яснота, е важно списъците да бъдат представени по единен начин в целия Съюз. Поради това в Решение 2009/712/ЕО на Комисията (18) са установени образци за оформлението на посочените списъци на информационните интернет страници, създадени от държавите членки.
(23)
В Регламент (ЕО) № 504/2008 се предвижда, че еднокопитни животни не се отглеждат, освен ако не са идентифицирани в съответствие с посочения регламент. На Комисията се е налагало да отговоря на няколко жалби относно популации от домашни коне, които живеят извън стопанствата в условия, несъвместими с условията, които в посочения регламент са описани като полудиви. Поради това е необходимо да се изясни, че еднокопитните животни, живеещи в Съюза, следва да бъдат идентифицирани, а като втора стъпка да се предвиди дерогация, когато това условие не може да бъде изпълнено.
(24)
Еднокопитните животни, които живеят в Съюза, следва да се идентифицират с доживотен идентификационен документ, който съдържа текстово описание и контурна схема на еднокопитното животно и в който са отбелязани индивидуалните белези на животното за целите на удостоверяването на самоличността. Тези белези могат да бъдат както унаследени - като например повече от три завъртока, кестени, цветни петна, редки дефекти на очната пигментация, характерни вдлъбнатини на мускулите, а също и особености в структурата на ириса или ретината, специфични генетични маркери (ДНК профил), така и придобити - като например депигментация от оседлаването, белези от рани, включително от кастрация на жребци, или от жигосване.
(25)
Идентификационни документи следва да се издават само ако са попълнени с необходимите данни за идентификация, които трябва да бъдат записани в базата данни на издаващия орган в съответствие с настоящия регламент.
(26)
Освен това в сертификата за произход, предвиден с Директива 90/427/ЕИО, който следва да се включи в идентификационния документ, следва да е отбелязана цялата необходима информация, за да се гарантира, че еднокопитните животни, които се прехвърлят между различни племенни книги, се вписват в съответния раздел на племенната книга, на чиито критерии отговарят.
(27)
В съответствие с Решение 96/510/ЕО на Комисията (19) родословният и зоотехнически сертификат за регистрирани еднокопитни животни трябва да отговаря на идентификационния документ, определен в Решение 93/623/ЕИО на Комисията (20). Тъй като решения 93/623/ЕО и 2000/68/ЕО са отменени с Регламент (ЕО) № 504/2008, е целесъобразно да се поясни, че всяко позоваване на тези решения следва да се счита за позоваване на настоящия регламент.
(28)
Органите, издаващи идентификационни документи на регистрирани еднокопитни животни, следва да бъдат организациите или асоциациите, които водят или създават племенни книги за регистрирани еднокопитни животни и които са официално одобрени или признати от компетентния орган на дадената държава членка в съответствие с Решение 92/353/ЕИО, или официална агенция на държавата членка, която води племенната книга, в която се вписва или регистрира еднокопитното животно за разплод в съответствие с Решение 96/78/ЕО. Освен това националните клонове на международни организации или асоциации, които организират състезания или надбягвания с коне и са със седалище в държава членка, следва също така да могат да действат като орган за издаване на идентификационни документи на регистрирани коне.
(29)
На държавите членки следва да се предостави повече свобода на преценка по отношение на издаващите органи, които издават идентификационни документи за еднокопитни животни за разплод и доотглеждане. Следва да бъде възможно тези идентификационни документи да бъдат издавани от компетентния орган за стопанството, където се отглежда еднокопитното животно по време на неговата идентификация, или от издаващ орган, който се определя от посочения компетентен орган и се намира под неговия надзор.
(30)
Компетентният орган, отговорен за одобряването или признаването на организациите или асоциации, които създават племенни книги в съответствие с приложението към Решение 92/353/ЕИО, следва да си сътрудничи с компетентния орган, посочен в Регламент (ЕО) № 882/2004, за да се гарантира - при необходимост чрез трансгранично сътрудничество - че идентификационните документи за еднокопитни животни се издават и използват в съответствие с настоящия регламент.
(31)
Тъй като всички еднокопитни животни, родени или внесени в Съюза, следва да бъдат идентифицирани в съответствие с настоящия регламент с единен идентификационен документ, издаден за целия им живот, са необходими специални разпоредби за случаите, когато статутът на животното се променя от „еднокопитно за разплод и доотглеждане“ на „регистрирано еднокопитно животно“ по смисъла на Директива 2009/156/ЕО. Като се имат предвид значителните последици от такава промяна върху движението, търговията с животни, както и вносът в Съюза от трети държави на еднокопитни животни по отношение на приложимите правила за здравеопазване на животните, определени в Директива 2009/156/ЕО, а така също и по отношение на правилата за хуманно отношение към животните, уреждащи такова движение в съответствие с Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета (21), е необходимо компетентният орган да разполага с единна точка за достъп, а именно централна база данни, за да провери данните за идентификацията на еднокопитните животни, които се изискват при сертифицирането или при официален контрол.
(32)
Държавите членки трябва да са в състояние да въвеждат специални режими за идентификация на еднокопитни животни, отглеждани в диви или полудиви условия в определени зони или територии, включително природни резервати, с оглед спазването на определението за стопанство съгласно Директива 92/35/ЕИО. Всяка дерогация от общото задължение за идентификация на еднокопитни животни обаче следва да бъде предоставена само когато тези определени популации на еднокопитни животни, живеещи в диви или полудиви условия, са ефективно отделени от еднокопитни животни, които се използват като домашни животни, и остават не само извън контрол от човека по отношение на оцеляването и размножаването им, но също и извън обхвата на Директива 98/58/ЕО на Съвета (22), която не се прилага по отношение на животни, които живеят в диви условия.
(33)
За удостоверяването на самоличността на еднокопитното животно идентификационният документ следва да съдържа на първо място изключително достоверно описание на еднокопитното животно, включващо текстово описание на еднокопитното животно и неговите белези, и подробна контурна схема, на която са изобразени индивидуалните и отличителните белези на еднокопитното животно.
(34)
За да се гарантира, че еднокопитните животни са описани правилно в придружаващите ги идентификационни документи, издаващите органи следва да се стремят да следват най-добрите практики и да обучат служителите, натоварени с описанието на животните, като например да следват насоките, предоставени от Международната федерация по конен спорт (Fédération Équestre Internationale) (23) и от Weatherbys (24).
(35)
Белезите на дадено еднокопитно животно и приложените средства за идентификация, които са използвани съвместно за целите на удостоверяването на самоличността, следва не само да установят наличието на недвусмислена връзка между еднокопитното животно и идентификационния му документ, но следва също така да показват, че това еднокопитно животно е минало процеса на идентификация в съответствие с настоящия регламент, така че за едно еднокопитно животно се издава не повече от един идентификационен документ. Електронните идентификатори („транспондери“) за еднокопитни животни вече са навлезли в широка употреба в международен план. Тази технология следва да се използва, за да се осигури ясна връзка между еднокопитното животно и идентификационния му документ, въпреки че следва да се предвидят алтернативни методи, които да се използват за проверка на самоличността на еднокопитните животни, при условие че тези алтернативни методи предлагат еквивалентни гаранции за предотвратяване на многократно издаване на идентификационни документи.
(36)
Транспондерите, използвани за маркиране на еднокопитни животни, и четящите устройства за показване на кода, вградени в транспондера, следва да отговарят на международно приетите стандарти. Тези стандарти предвиждат две различни системи за гарантиране на уникалността на кода на транспондера. По-голямата част от държавите членки са изпълнили Регламент (ЕО) № 504/2008 така, че при тях се използва тризначен буквено-цифров код на държавата и управлението на разпределението на транспондерите се осъществява чрез техните компетентни органи.
(37)
Тази система за гарантиране на уникалността на кода на транспондера следва да бъде интегрирана в проекта на базата данни, поддържана от издаващите органи, и в централната база данни и да се прилага така, че да не се нарушават търговията и вносът в Съюза на еднокопитни животни, които също са маркирани с транспондер, който показва буквено-цифров код в различен вид.
(38)
В Директива 90/425/ЕИО на Съвета (25) се предвижда извършването на ветеринарни проверки на някои животни и продукти при тяхното местоназначение. По-специално, в него се предвижда, че отбелязаните в сертификата или в документа, предвиден в посочената директива, получатели на животните трябва по искане на компетентния орган на държавата членка по местоназначение и в необходимата степен да извършват тези проверки и да уведомяват предварително за пристигането на животни и продукти от друга държава членка, по специално за естеството на пратката и за предвидената дата на пристигане. Това уведомяване не се изисква за регистрирани коне, снабдени с предвидения с Директива 90/427/ЕИО идентификационен документ.
(39)
Въпреки че еднокопитните животни винаги трябва да се придружават от идентификационните си документи в съответствие с настоящото законодателство на Съюза, следва да се предвиди разпоредба, която да допуска дерогация от това изискване, когато изпълнението му е невъзможно или дори нецелесъобразно с оглед на съхраняването на идентификационния документ през целия живот на еднокопитното животно, или когато посоченият документ не е бил издаден, ако животното е било предназначено за клане, преди да достигне необходимата пределна възраст за идентификация.
(40)
На държавите членки следва също така да се позволи да допускат използването на опростен идентификационен документ за еднокопитни животни, които се придвижват в границите на територията им. В различни сфери бяха въведени пластмасови карти с вградени компютърни чипове („карти с чип“) като устройства за запаметяване на данни. Следва да се допусне издаването на такива карти с чип като допълнителна възможност в добавка към идентификационния документ и използването им при определени условия вместо идентификационния документ, придружаващ еднокопитните животни за разплод и доотглеждане по време на тяхното движение в границите на държава членка.
(41)
Необходимо е също така да се вземат предвид случаите, когато оригиналният идентификационен документ, издаден в съответствие с настоящия регламент за целия живот на еднокопитното животно, бъде загубен, вече не се чете или съдържа неточна информация, което обаче не е в резултат от неправомерни действия. Тези разпоредби следва да изключат колкото се може по-обхватно възможността за незаконно притежаване на повече от един идентификационен документ, с цел да се отрази правилно статутът на еднокопитното животно като предназначено за клане за консумация от човека. При наличието на достатъчно информация, която може да се провери, следва да се издаде дубликат на идентификационния документ, който е отбелязан като такъв и в който еднокопитното животно се изключва от клане за консумация от човека. В други случаи следва да бъде издаден заместващ идентификационен документ, на който също е отбелязано, че е заместващ, и в който еднокопитните животни са изключени от клане за консумация от човека и който освен това следва да определя животното като еднокопитно животно за разплод и доотглеждане.
(42)
Тези процедури следва също така да се прилагат за еднокопитни животни, които са представени за идентификация след установения краен срок за първата идентификация, тъй като не могат да бъдат изключени измамни практики и намерение да се получи допълнителен идентификационен документ.
(43)
В някои случаи, когато еднокопитните животни се вписват или регистрират в племенни книги, водени от развъдни организации в трети държави, са необходими специални разпоредби, които позволяват еднокопитното животно да остане регистрирано в племенната книга, като едновременно с това се гарантира неговото изключване от хранителната верига чрез съответните записи в посочения идентификационен документ.
(44)
В съответствие с Директива 2009/156/ЕО идентификационният документ е инструмент за ограничаване на движението на еднокопитни животни, ако в стопанството, където те се държат или отглеждат, има огнище на болест, която задължително се обявява. Поради това е необходимо да се предвиди при наличие на огнища на определени болести валидността на посочения идентификационен документ за целите на движението да се прекрати чрез съответното вписване в идентификационния документ.
(45)
Освен това с Директива 2009/156/ЕО се изисква регистрираните еднокопитни животни, когато те напускат стопанството, да бъдат идентифицирани с идентификационен документ, който трябва да удостоверява по-специално, че еднокопитните животни не идват от стопанство, на което са били наложени определени забрани. С оглед на това е целесъобразно попълването на съответния раздел от образеца на идентификационния документ да бъде задължително по отношение на всички еднокопитни животни, както и съответно да се преформулира.
(46)
При настъпването на смърт на еднокопитно животно, различна от смърт при клане в кланица, идентификационният документ, ако придружава трупа съгласно националното законодателство, следва да бъде върнат на издаващия орган от органа, осъществяващ надзора над обработката на мъртвото животно в съответствие с Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета (26) или над кремирането в инсталации за изгаряне с нисък капацитет, посочени в глава III на приложение III към Регламент (ЕС) № 142/2011 на Комисията (27), и следва да се гарантира, че транспондерът или други алтернативни методи, използвани за удостоверяване на самоличността на еднокопитните животни, не могат да бъдат рециклирани.
(47)
За предотвратяване на това транспондерите да навлязат в хранителната верига, месото от еднокопитни животни, от които не е било възможно да се отстрани транспондерът по време на клането, следва да бъде обявено за негодно за консумация от човека в съответствие с раздел II, глава V от приложение I към Регламент (ЕО) № 854/2004. За да се улесни намирането на местоположението на имплантираните транспондери, мястото на имплантиране следва да бъде стандартизирано и отбелязано в идентификационните документи.
(48)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (28) живите животни, подготвени за пускане на пазара за консумация от човека, се определят като храна. В посочения регламент се предвижда широк обхват на отговорностите на стопанските субекти в областта на храните във всички етапи на производството на храни, включително проследяването на животни за производство на храни.
(49)
Еднокопитните животни за разплод и доотглеждане, както и регистрираните еднокопитни животни на определен етап от живота си могат да станат еднокопитни за клане, както е определено в Директива 2009/156/ЕО. Месо на нечифтокопитни животни, синоним на еднокопитни животни, е определено в точка 1 от приложение I към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета (29), в който се определят специфични хигиенни правила за храните от животински произход.
(50)
След изтичането на действието на преходните разпоредби за прилагането на регламенти (ЕО) № 853/2004, (ЕО) № 854/2004 и (ЕО) № 882/2004 в съответствие с Регламент (ЕО) № 2076/2005 на Комисията (30), от 1 януари 2010 г. се прилагат изискванията за информацията относно хранителната верига за еднокопитните животни.
(51)
В Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда, че предприятието за хранителни продукти, управляващо кланицата, получава, проверява и действа съобразно информацията за хранителната верига, която дава данни за произхода, историята и управлението на животните, предназначени за производство на храни. Компетентният орган може да разреши информацията за домашните еднокопитни животни да бъде изпратена до кланицата едновременно с животните вместо предварително. Поради това идентификационният документ, който придружава еднокопитните животни за клане, следва да стане част от тази информация за хранителната верига.
(52)
В Регламент (ЕО) № 854/2004 се предвижда, че официалният ветеринарен лекар проверява дали стопанският субект в областта на храните изпълнява задължението си да гарантира, че животните, приети за клане за консумация от човека, са надлежно идентифицирани.
(53)
В Регламент (ЕО) № 853/2004 се предвижда стопанските субекти в областта на храните да проверяват паспортите, придружаващи еднокопитните домашни животни, за да се гарантира, че животното е предназначено за клане за консумация от човека, а ако те приемат животното за клане, те предават паспорта му на официалния ветеринарен лекар.
(54)
Като се има предвид специфичното положение на еднокопитните животни, родени като животни от видове, отглеждани за производство на храни, но не винаги отглеждани предимно с тази цел и не във всички случаи отглеждани през целия си живот от стопанските субекти в областта на храните, както е определено в член 3, подточка 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002, е необходимо да се предвиди процедура, която да гарантира безпрепятствена връзка от проверките на идентификационния документ от съображения за опазване на общественото здраве до управлението на този документ в съответствие с Директива 2009/156/ЕО. Поради това наличието на централна база данни във всяка държава членка е от съществено значение за проверката на някои данни за и в идентификационния документ, преди да се вземе решение за приемане на дадено животно за клане за консумация от човека. Когато информацията по отношение на изключването от клане за консумация от човека в раздел II на идентификационния документ не съответства на информацията, записана в централната база данни, предимство има информацията, която се съдържа в който и да било от двата източника, въз основата на която дадено еднокопитно животно се изключва от клане за консумация от човека.
(55)
Директива 96/22/ЕО на Съвета (31) се прилага за селскостопански животни, включително домашни еднокопитни животни, както и диви животни от видовете, които се отглеждат в дивечови стопанства. В член 7 от посочената директива се разрешава търговия с регистрирани еднокопитни животни, на които за зоотехнически цели са предписвани ветеринарномедицински продукти, съдържащи алил тренболон или бета-агонисти, да се извършва преди изтичането на карентния период, в случай че са изпълнени изискванията за регламентиране на предписването и че видът и датата на третирането са записани в сертификата или паспорта, които придружават тези животни.
(56)
Съгласно член 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 470/2009 на Европейския парламент и на Съвета (32)„животни, отглеждани за производство на храни“ са животни, които се развъждат, отглеждат, изхранват, колят или улавят с цел произвеждане на храни. В член 16 от посочения регламент се предвижда, че само фармакологичноактивни субстанции, които са класифицирани в съответствие с член 14, параграф 2, буква а), б) или в) от него, могат да бъдат прилагани на животни, отглеждани за производство на храни в рамките на Съюза, при условие че прилагането е в съответствие с Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (33).
(57)
В член 6 от Директива 2001/82/ЕО се предвижда, че за целите на прилагането на даден ветеринарномедицински продукт върху един или повече видове продуктивни животни може да не се издава разрешително за пускане на пазара с цел, с изключение когато фармакологичноактивните вещества, които се съдържат в този продукт, са включени в приложения I, II или III към Регламент (ЕИО) № 2377/90. Правилата, предвидени в посочените приложения, към момента са определени в Регламент (ЕС) № 37/2010 на Комисията (34). Чрез дерогация обаче даден ветеринарномедицински продукт, съдържащ фармакологичноактивни вещества, които не са включени в приложения I, II или III към Регламент (ЕИО) № 2377/90, могат да бъдат разрешени за някои животни от семейство еднокопитни, за които в съответствие със законодателството на Съюза относно здравето на животните, е декларирано, че не са предназначени за клане с цел консумация от човека. Тези ветеринарномедицински продукти не трябва да съдържат активни вещества, които са включени в приложение IV към Регламент (ЕИО) № 2377/90, нито да са предназначени за употреба при лечение на състояния, описани подробно в разрешената кратка характеристика на продукта, за които даденият ветеринарномедицински продукт е разрешен за употреба при животни от семейство еднокопитни. Поради това следва да се предвидят разпоредби, че еднокопитното животно може да бъде изключено от клане за консумация от човека по преценка на собственика на животното.
(58)
В член 10, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/82/ЕО се предвиждат специални дерогации от член 11 от същата директива по отношение на еднокопитни, засягащи лечението на продуктивни животни с лекарствени продукти, които имат установени максимално допустими граници на остатъчни вещества за видове, различни от целевите видове, или са разрешени за друго състояние, при условие че еднокопитните са идентифицирани в съответствие със законодателството на Съюза и в идентификационния им документ специално е отбелязано, че не са предназначени за клане с цел консумация от човека или че са предназначени за клане с цел консумация от човека, след карентен период от поне шест месеца след лечението на животните с веществата, изброени в Регламент (ЕО) № 1950/2006 (35).
(59)
В съответствие с Директива 2001/82/ЕО държавите членки гарантират, че собствениците или животновъдите, които отглеждат продуктивни животни, могат да представят доказателство за закупуването, притежаването и прилагането на ветеринарномедицински продукти при тези животни в продължение на пет години след тяхното прилагане, включително в случаите, когато животното е заклано по време на петгодишния срок. Поради това за прилагането на това законодателство е необходимо клането на еднокопитно животно да се въвежда незабавно в централната база данни на държавата членка, в която се намира стопанството на животното.
(60)
С оглед на това да се запази контролът над издаването на идентификационни документи, в базата данни, поддържана от издаващия орган, следва да се зададе минимален набор от необходими данни по отношение на издаването на посочените документи.
(61)
Системата за универсалния доживотен номер на еднокопитните (UELN) бе договорена в световен мащаб от най-важните организации за отглеждане на коне и за провеждане на конни надбягвания. Тя бе разработена по инициатива на Световната федерация за отглеждане на състезателни коне (World Breeding Federation for Sport Horses, WBFSH), Международния комитет по племенните книги (the International Stud-Book Committee, ISBC), Световната организация за отглеждане на арабски коне (the World Arabian Horse Organization, WAHO), Европейската конференция на организациите за отглеждане на арабски коне (the European Conference of Arabian Horse Organisations, ECAHO), Международната конференция за отглеждане на англо-арабските коне (Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe, CIAA), Международната федерация по конен спорт (Fédération Equestre Internationale, FEI) и Европейския съюз за надпрепусквания с двуколки (Union Européenne du Trot, UET), а информация за тази система може да се получи на уебсайта на UELN (36).
(62)
Системата UELN е подходяща за регистрация както на регистрирани еднокопитни, така и на еднокопитни за разплод и доотглеждане и позволява да бъдат въведени постепенно компютъризирани мрежи, за да се гарантира, че самоличността на животните може да се проверява и занапред в съответствие с член 6 от Директива 90/427/ЕИО, когато става въпрос за регистрирани еднокопитни животни.
(63)
При определяне на кодове за базите данни тези кодове и форматът на записаните идентификационни номера на отделните животни следва по никакъв начин да не противоречат на създадената система UELN. Затова преди да бъдат определени каквито и да било нови кодове за дадена база данни, трябва да се прави справка в списъка на определените кодове UELN.
(64)
В Директива 2009/156/ЕО се изисква официалният ветеринарен лекар да отбелязва идентификационния номер или номера на идентификационния документ на закланото еднокопитно животно, както и да изпрати на компетентния орган по мястото на изпращане - по негово искане - удостоверение, че животното е било заклано. Поради това следва да се изясни, че в тези случаи идентификационните документи трябва да бъдат унищожени на мястото на клане, за да се предотврати неправомерната употреба на идентификационните документи на закланите еднокопитни животни.
(65)
В посочената директива се предвижда също така, че когато регистрирани коне са заклани, което включва умъртвяване, поради борба с болест, идентификационните им документи се връщат на органа, който ги е издал. Тези изисквания следва да се прилагат и за идентификационни документи, издадени за регистрирани еднокопитни животни, различни от регистрирани коне и еднокопитни животни за разплод и доотглеждане.
(66)
За да се гарантира, че базите данни на издаващите органи съдържат актуализирана информация, е необходимо да се установи как се предава информацията за смъртта или загубата на животното в базата данни на органа, издал документа, и в централната база данни в държавата членка, където се намира стопанството, в което се отглежда еднокопитното животно.
(67)
Създаването на съвместим с UELN доживотен номер и използването му при идентифицирането на властите или органите, издали идентификационния документ, би следвало да улеснят спазването на тези изисквания. Когато е възможно, държавите членки следва да използват органите за връзка, които те са определили в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004.
(68)
Задължителното отбелязване на лицето, което подава заявление за издаване на идентификационен документ, което е - в периода до 12 месеца след раждането на животното - животновъдът и обикновено собственикът на животното, за което се издава идентификационният документ, заедно със задължението издаващият орган да бъде уведомяван за всяка промяна на обичайното пребиваване на еднокопитното животно чрез преместването му в друга държава членка могат да спомогнат за изграждането на верига от информация, с която да се проследи животното, когато е необходимо.
(69)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 504/2008 данните за идентификацията се актуализират в идентификационния документ от издаващия орган, който е издал документа. Държавите членки съобщиха за нежеланието от страна на собственици на еднокопитни животни да изпращат по пощата идентификационния документ на издаващите органи за актуализиране на идентификационните данни, най-вече когато издаващият орган се намира в чужбина. Това нежелание се обяснява с опасенията от евентуална загуба на идентификационния документ, което означава, че еднокопитното животно трябва да бъде идентифицирано с дубликат на документа или с идентификационен документ, заместващ оригинала, което изключва животното от клане за консумация от човека и значително намалява стойността му.
(70)
За да се улесни управлението на идентификационния документ за целия живот на животното, е необходимо да се предвидят процедури за регистрацията на идентификационния документ в държавата членка на обичайното пребиваване, особено когато идентификационният документ е бил издаден в различна държава членка. Най-подходящият начин за осъществяване на необходимата комуникация с издаващия орган, извършил първоначалната идентификация, представлява обменът на информация между централните бази данни на съответните държави членки
(71)
Освен това издаващите органи могат да загубят своето одобрение или да не бъдат повече посочени за издаващи органи, макар издадените идентификационни документи да остават валидни документи за целите на здравеопазването на животните и общественото здраве. Поради това е необходимо информацията в идентификационния документ да се подкрепи с база данни, която е достъпна за компетентните органи в областта на здравеопазването на животните, общественото здраве и хуманното отношение към животните.
(72)
Тъй като във всяка държава членка обикновено има повече от един издаващ орган, а еднокопитните животни често се движат между отделните стопанства и между държавите членки, те променят статуса си от „еднокопитни животни за разплод и доотглеждане“ на „регистрирани еднокопитни животни“ или от „животни, отглеждани за производство на храни“ на „животни, които са изключени от клане за консумация от човека“, и тъй като регистрираните еднокопитни животни могат да бъдат идентифицирани от организация, която води племенна книга и е със седалище в друга държава членка, за ефективното изпълнение на директиви 90/427/ЕИО и 2009/156/ЕО е неизбежно, необходимо и целесъобразно във всяка държава членка да се създаде централна база данни, която да съдържа записи на данните за идентификация на всички еднокопитни животни, отглеждани в стопанства в съответната държава членка.
(73)
Би следвало обаче да се даде възможност на държавите членки, които са създали единна база данни за регистрирани еднокопитни животни и друга база данни за еднокопитни животни за отглеждане и разплод, да продължат да поддържат такава система, при условие че базите данни могат да обменят информация помежду си и ветеринарните органи имат пълен достъп до всяка от тях.
(74)
За тази цел централните бази данни в различните държави членки следва да си сътрудничат в съответствие с Директива 89/608/ЕИО на Съвета (37), за да се улесни обменът на данни за животното и издадения му идентификационен документ.
(75)
С оглед на еднаквото прилагане на законодателството на Съюза относно идентификацията на еднокопитни животни в държавите членки и с цел да се гарантира, че то е ясно и прозрачно, Регламент (ЕО) № 504/2008 следва да се отмени и да се замени с настоящия регламент.
(76)
В съответствие с точка 24 от приложението към Регламент (ЕС) № 519/2013 на Комисията (38) еднокопитни животни, които са родени в Хърватия най-късно до 30 юни 2013 г. и които не са идентифицирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 504/2008, се идентифицират в съответствие с последния регламент най-късно до 31 декември 2014 г.
(77)
Настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2016 г., за да се даде време на държавите членки и на стопанските субекти да се адаптират към новите правила. В Гърция, Швеция и Обединеното кралство обаче задължението за изграждане и работа с централна база данни следва да се приложи от 1 юли 2016 г.
(78)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите и на Постоянния комитет по зоотехника,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
Предмет и приложно поле
1. С настоящия регламент се определят правилата за идентификация на еднокопитни животни:
а)
родени в Съюза; или
б)
допуснати за свободно обращение в Съюза в съответствие с митническия режим, определен в член 5, точка 16, буква а) от Регламент (ЕС) № 952/2013.
2. Настоящият регламент се прилага, без да се засяга Решение 96/78/ЕО.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„еднокопитни животни“ означава диви или одомашнени нечифтокопитни бозайници от род Equus от семейство Equidae, и техните кръстоски;
б)
„стопанство“ означава селскостопански обект или тренировъчна база или, най-общо казано, всяко помещение или съоръжение, в което еднокопитните животни обичайно са държани или отглеждани, за каквато и да било цел, както и природни резервати, в които еднокопитните животни живеят на свобода;
в)
„стопанин“ означава всяко физическо или юридическо лице, което притежава еднокопитно животно или му е възложено неговото отглеждане, без значение дали получава финансово възнаграждение и дали извършва дейността временно или постоянно, включително по време на превоз, при провеждане на пазари или по време на състезания, надбягвания или културни прояви;
г)
„собственик“ означава физическо или юридическо лице, което притежава еднокопитното животно;
д)
„регистрирани еднокопитни животни“ означава еднокопитни животни, които:
i)
са вписани или регистрирани и отговарят на условията за вписване в племенна книга в съответствие с правилата, определени съгласно член 4, параграф 2, буква б) от Директива 90/427/ЕИО, и идентифицирани посредством идентификационен документ, предвиден в член 8, параграф 1 от посочената директива; или
ii)
са коне, включително понита, регистрирани от международна асоциация или организация, която организира състезания или надбягвания с коне, и са идентифицирани с идентификационен документ, издаден от националния клон на тази асоциация или организация;
е)
„племенна книга“ означава всяка книга, регистър, картотека или информационен носител:
i)
които се водят от официално одобрена или призната от държава членка организация или асоциация или от официален орган на съответната държава членка; както и
ii)
в които еднокопитните животни се вписват или регистрират и отговарят на условията за вписване, като се посочват всички известни техни родственици по възходяща линия;
ж)
„еднокопитни животни за разплод и доотглеждане“ означава еднокопитни животни, различни от посочените в букви д) и з);
з)
„еднокопитни животни за клане“ означава еднокопитни животни, предназначени да бъдат транспортирани директно или транзитно през одобрен събирателен пункт, посочен в член 7 от Директива 2009/156/ЕО, до кланицата за клане;
и)
„компетентен орган“ означава централният орган на държава членка, компетентен да организира официален контрол, или всеки друг орган, на който е предоставена тази компетентност, включително компетентният орган, посочен в член 2, буква з) от Директива 2009/156/ЕО;
й)
„зоотехнически орган“ означава централният орган на държава членка, компетентен за прилагането на Директива 90/427/ЕИО, или всеки друг орган, на който е предоставена тази компетентност, включително органите, посочени в член 2, параграф 1 от Решение № 92/353/ЕИО;
к)
„временно приемане“ означава статусът на регистриран кон, идващ от трета държава и приет в Съюза за период от по-малко от 90 дни в съответствие с решение, прието в съответствие с член 19, буква б) от Директива 2009/156/ЕО;
л)
„постоянно въвеждане“ означава статусът на еднокопитно животно, което е с произход от трета държава и е внесено в Съюза за период от 90 дни или повече;
м)
„маркировка“ означава видима или лесно различима и отличителна характеристика на отделно еднокопитно животно, която е наследена или придобита и е записана за целите на идентификацията;
н)
„транспондер“ означава пасивно радиочестотно идентификационно устройство с възможност само за четене:
i)
което отговаря на стандарт ISO 11784 и което използва технологията Full Duplex (FDX или FDX-B) или Half Duplex (HDX); както и
ii)
което може да бъде прочетено от четящо устройство, съвместимо със стандарт ISO 11785, на минимално разстояние от 12 cm;
о)
„уникален доживотен номер“ означава уникален 15-знаков буквено-цифров код, съдържащ информация за отделното еднокопитно животно и за базата данни и държавата, в които тази информация е записана първоначално в съответствие със системата за кодиране на универсалния доживотен номер на еднокопитни (UELN), и включващ:
i)
шестзнаков идентификационен код, съвместим с UELN, отнасящ се за базата данни, посочена в член 39; следван от
ii)
деветзнаков индивидуален идентификационен номер, определен на еднокопитното животно;
п)
„държава членка, свободна от африканска чума по конете“ означава:
i)
всяка държава членка, на чиято територия през предходните две години не са констатирани клинични, серологични (при неваксинирани еднокопитни животни) или епизоотологични данни за наличие на африканска чума по конете; както и
ii)
в която през предходните 12 месеца не са правени ваксинации срещу тази болест;
р)
„болести, които подлежат на задължително обявяване“ означава болестите, изброени в приложение I към Директива 2009/156/ЕО;
с)
„официален ветеринарен лекар“ означава ветеринарен лекар, определен от компетентния орган на държава членка или на трета държава;
т)
„карта с чип“ означава пластмасово устройство с вграден компютърен чип, което е в състояние да запаметява данни и да ги изпраща по електронен път до съвместими компютърни системи;
у)
„отговарящ ветеринарен лекар“ означава ветеринарен лекар, посочен в член 10, параграф 1 от Директива 2001/82/ЕО.
Член 3
Общи принципи и задължениe за идентифициране на еднокопитните животни
1. Еднокопитните животни, които живеят в някоя от териториите, посочени в приложение I към Регламент (ЕО) № 882/2004, се идентифицират в съответствие с настоящия регламент.
2. Когато стопанинът не е собственик или един от собствениците на еднокопитното животно, той действа в съответствие с настоящия регламент от името на собственика и с неговото съгласие.
3. Държавите членки и издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, буква а) и член 5, параграф 1, буква б), може да изискат собственикът да подава заявление до издаващия орган за получаване на идентификационен документ, както е предвидено в член 11, или за промяна на данни за идентификация в съществуващ идентификационен документ, както е предвидено в член 27.
4. Държавите членки осигуряват, когато е целесъобразно посредством извършване на официален контрол в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004, стопаните на еднокопитни животни и издаващите органи да изпълняват своите задължения съгласно настоящия регламент.
Член 4
Система на Съюза за идентификация на еднокопитни животни
1. За целите на настоящия регламент системата на Съюза за идентификация на еднокопитни животни включва следните елементи:
а)
единствен доживотен идентификационен документ, който - освен когато от издаващия орган или в настоящия регламент е предвидено друго - остава собственост на издалия го издаващ орган и който съдържа:
i)
текстова част, в която се описва еднокопитното животно и се отбелязват белезите му;
ii)
попълнена контурна схема, в която се отбелязват белезите, отразени в текстовото описание;
iii)
място за служебни записи от оправомощени лица, в които се отбелязват промените в данните за идентификацията;
б)
метод за удостоверяване на самоличността, който:
i)
осигурява недвусмислена връзка между идентификационния документ и еднокопитното животно, за което той е издаден;
ii)
показва, че за еднокопитното животно е минало процес на идентификация;
в)
база данни, в която в съответствие с член 38 се записват идентификационните данни на еднокопитното животно, за което е бил издаден идентификационният документ, и на стопанина, който е подал заявлението за идентификационния документ, и в която в същото време се определя уникалният доживотен номер на животното;
г)
централна база данни, създадена в съответствие с член 39.
2. Дадено еднокопитно животно се счита за идентифицирано в съответствие с настоящия регламент само ако е:
а)
придружено от идентификационен документ, издаден в съответствие с една от следните разпоредби:
i)
член 9 - за еднокопитните животни, родени в Съюза; или
ii)
член 14 - за еднокопитните животни, внесени в Съюза; или
iii)
член 29 или 30, когато го придружава дубликат на идентификационен документ; или
iv)
член 32, когато го придружава идентификационен документ, заместващ оригинала; или
б)
идентифицирано в съответствие със:
i)
член 24 - за дерогации за движение или транспортиране на еднокопитни животни, придружени от временен документ; или
ii)
член 26, параграф 2 - за дерогации за определено движение и транспортиране на еднокопитни животни за клане.
ГЛАВА II
ИДЕНТИФИКАЦИЯ НА ЕДНОКОПИТНИ ЖИВОТНИ, РОДЕНИ В СЪЮЗА
Член 5
Издаващи органи за еднокопитни животни, родени в Съюза
1. Идентификационният документ, предвиден в член 7, се издава от един от следните издаващи органи:
а)
за регистрирани еднокопитни животни, посочени в член 2, буква д), подточка i) от настоящия регламент - от организация или асоциация, официално одобрена или призната в съответствие с член 2, параграф 1 от Решение 92/353/ЕИО, или от официална агенция на държава членка, която води племенната книга, в която животното е вписано или е регистрирано и отговаря на условията за вписване в съответствие с Решение 96/78/ЕО;
б)
за регистрирани коне, посочени в член 2, буква д), подточка ii) - от национален клон на международна организация или асоциация, които организират състезания или надбягвания с коне и са под надзорна на компетентния орган на държавата членка, където се намира съответното им седалище;
в)
за еднокопитни животни за разплод и доотглеждане, посочени в член 2, буква ж), от:
i)
компетентния орган за стопанството, където се отглежда еднокопитното животно към момента на идентификацията му; или
ii)
издаващ орган, определен и под надзора на компетентния орган, посочен в подточка i), на който е възложена тази задача.
2. Компетентният орган определя издаващите органи, посочени в параграф 1, буква в), точка ii), само ако отговарят на следните условия:
а)
трябва да има точно описание на задачите и отговорностите, които се изисква да извършва издаващият орган, и на условията, при които може да ги извършва;
б)
трябва да има доказателство, че издаващият орган:
i)
притежава опита, оборудването и инфраструктурата, необходими за извършването на възложените му задачи;
ii)
има персонал, който е достатъчно на брой и с подходящи квалификация и опит;
iii)
е безпристрастен и не се намира в конфликт на интереси по отношение на изпълнението на възложените му задачи;
iv)
има образец на идентификационен документ, който съответства на изискванията, предвидени в настоящия регламент;
в)
издаващият орган трябва да си сътрудничи тясно с компетентния орган за предотвратяване и - при необходимост - за коригиране на случаите на неспазване на изискванията на настоящия регламент;
г)
между компетентния орган и определения издаващ орган има ефикасна и ефективна координация.
3. Когато компетентният орган има основателни причини да заключи, че издаващият орган участва в действия, които не отговарят на изискванията, определени в настоящия регламент, той проучва тези предполагаеми случаи на неспазване на изискванията. Издаващият орган няма право да издава идентификационни документи, докато проучването не е приключило и случаите на неспазване на изискванията не са отстранени или коригирани.
4. Когато въпреки предприетите в съответствие с параграф 3 мерки даден издаващ орган, посочен в параграф 1, не спази изискванията, определени в настоящия регламент, компетентният орган оттегля разрешението за издаване на идентификационни документи за еднокопитни животни.
След оттеглянето на разрешението за издаване на идентификационни документи компетентният орган осигурява това еднокопитните животни, които са под негова отговорност, да продължат да бъдат идентифицирани в съответствие с настоящия регламент и че идентификационните документи, които са върнати или които се връщат в съответствие с член 34, се вземат на отговорно пазене от посочения компетентен орган или от издаващ орган, на който тази задача е възложена от компетентния орган.
Член 6
Информация по отношение на издаващите органи
1. Държавите членки съставят и актуализират списък на издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, и предоставят този списък на останалите държави членки, на останалите издаващи органи и на обществеността посредством уебсайт, създаден от компетентния орган.
2. Списъкът, посочен в параграф 1:
а)
включва данни за връзка, необходими за изпълнението на изискванията на член 35 и член 37, параграф 4, член 38, параграф 3 и член 40, параграф 1;
б)
съответства на образеца, определен в глава 2, раздел I, буква е) от приложение II към Решение 2009/712/ЕО, и на изискванията, определени в приложение III към посоченото решение;
в)
е пряко достъпен чрез интернет връзката, предоставена на Комисията в съответствие с параграф 3, и е достатъчно разбираем дори за невладеещи съответния език на ниво роден език.
3. С цел да съдейства на държавите членки при осигуряването на достъп до актуализираните списъци, посочени в параграф 1, Комисията създава уебсайт, на който всяка държава членка предоставя пряка връзка към изискваната информация на уебсайта, предвиден в параграф 1.
Член 7
Формат и съдържание на идентификационните документи, издадени за еднокопитни животни, родени в Съюза
1. Еднокопитните животни, родени в Съюза, се идентифицират с помощта на единствен идентификационен документ за еднокопитни животни, издаден за целия живот на еднокопитното животно в съответствие със:
а)
образеца на идентификационен документ, определен в част 1 от приложение I;
б)
допълнителните изисквания, определени в част 2 от посоченото приложение.
2. Издаващите органи гарантират, че идентификационният документ съдържа достатъчен брой страници с форматирани полета за вписването на информацията, изисквана по следните раздели от образеца на идентификационен документ по част 1 от приложение I:
а)
за регистрирани еднокопитни - поне раздели I - IX;
б)
за еднокопитни за разплод и доотглеждане - поне раздели I - IV.
3. Издаващите органи гарантират, че редът и номерирането на разделите в идентификационните документи, посочени в приложение I, част 1, остават непроменени и че за разделите, в които се предвижда възможност за повече вписвания, в идентификационния документ са включени достатъчно на брой страници.
4. Издаващите органи осигуряват надеждното съхранение на празни и попълнени идентификационни документи в своите помещения.
Без да се засяга член 4, параграф 1, буква а), когато процедурният правилник на даден издаващ орган позволява, издаващите органи гарантират, че идентификационните документи, посочени в член 34, параграф 1, буква в), подточка ii) и член 35, са надлежно направени невалидни, за да се предотврати неправомерната употреба на самия документ и на съдържащата се в него информация, преди документът да бъде предаден за спомен на собственика на животното.
5. Компетентният орган заедно със зоотехническия орган може да приема административни процедури, за да се осигури хармонизиране на оформлението на идентификационните документи, издавани под техен надзор от издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, при условие че са спазени общите изисквания по параграфи 1, 2 и 3.
Член 8
Задължения на компетентния орган по отношение на издаването на идентификационни документи за еднокопитни животни, родени в Съюза
Зоотехническият орган и компетентният орган гарантират, че на тяхна територия издаващите органи, които са под тяхната съответна отговорност:
а)
издават идентификационни документи, които отговарят на изискванията, предвидени в член 7, параграфи 1, 2 и 3;
б)
имат необходимите системи за удостоверяване, когато това се изисква от компетентния орган, на това дали идентификационен документ, за който е декларирано, че е издаден от тях:
i)
е уникален, истински и автентичен;
ii)
включва (когато бланките на идентификационните документи се разпечатани и се пазят на склад) сериен номер, отпечатан поне на страниците, съдържащи раздели I, II и III от идентификационния документ.
Член 9
Издаване на идентификационните документи за еднокопитни животни, родени в Съюза
1. Издаващите органи издават само идентификационни документи:
а)
които отговарят на изискванията на член 7, параграфи 1, 2 и 3;
б)
раздел I от които е надлежно попълнен с информацията, която е удостоверена от издаващия орган, посочен в раздел I, част А, точка 11, или от негово име;
в)
раздел IV от които е попълнен, ако това се изисква от националното законодателство или от правилата и правилника на издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, букви а) и б);
г)
раздел V от които е попълнен в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
2. Издаващият орган, посочен в член 5, параграф 1, буква а), идентифицира регистрираните еднокопитни животни, посочени в член 2, буква д), подточка i) в съответствие с правилата за племенната книга, посочени в тази разпоредба, и попълва в раздел V на идентификационния документ информацията от сертификата за произход, посочен в член 8, параграф 1, втора алинея от Директива 90/427/ЕИО и в приложението към него.
3. В съответствие с принципите на организацията или асоциацията, която е създала племенната книга за произхода на породата на регистрираното еднокопитно животно, раздел V от идентификационния документ съдържа:
а)
пълна родословна информация;
б)
раздела на племенната книга, посочен в член 2 или 3 от Решение 96/78/ЕО;
в)
когато е установено - класа на основния раздел на племенната книга, в която е вписано регистрираното еднокопитно животно.
4. За регистрацията на кон за състезания или надбягвания, както е посочено в член 2, буква д), подточка ii), издаващият орган, посочен в член 5, параграф 1, буква б):
а)
в съответствие с параграф 1, букви а) и б) и с правилата на съответния издаващ орган издава идентификационен документ, който отговаря на разпоредбите в член 7, параграфи 1, 2 и 3; или
б)
признава и валидира идентификационния документ, издаден за този кон в съответствие с параграф 1 от настоящия член; или
в)
издава нов идентификационен документ в съответствие с член 12, параграф 3, буква в).
Член 10
Дерогация по отношение на попълването на информация в раздели I и IV на идентификационния документ
1. Чрез дерогация от член 4, параграф 1, буква а), подточка ii) и член 9, параграф 1, буква б) компетентният орган може да разреши на издаващите органи да не попълват с чертеж информацията, посочена в точки 12 - 18 от контурната схема на идентификационния документ, установен в приложение I, раздел I, част Б, ако са изпълнени следните две условия:
а)
в съответствие с член 18 е имплантиран транспондер или в съответствие с член 21 се прилага еквивалентен разрешен алтернативен метод за удостоверяване на самоличността;
б)
снимка или разпечатка, на които се виждат достатъчно детайли за описването на еднокопитното животно.
2. Издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, букви а) и б), може:
а)
да не се възползват от дерогацията, предоставена в съответствие с параграф 1 от настоящия член;
б)
да адаптират идентификационните документи, издадени в съответствие с параграф 1 от настоящия член, към изискванията, посочени в член 9, параграф 1.
3. Чрез дерогация от член 9, параграф 1, буква в) информацията за собственика може да бъде предоставена под формата на сертификат за собственост или регистрационна карта, заведени в базата данни, създадена в съответствие с член 38, която се отнася до:
а)
уникалния доживотен номер на еднокопитното животно;
б)
номера на идентификационния документ, когато има, и кода на транспондера или разрешения алтернативен метод за удостоверение на самоличността в съответствие с член 21.
Документът за собственост или регистрационната карта, предвидени в първата алинея, се връщат на издаващия орган, ако животното е умряло или е продадено, изгубено, откраднато, заклано или умъртвено.
Член 11
Заявления за издаване на идентификационни документи за еднокопитни животни, родени в Съюза
1. Стопаните подават заявление за идентификационни документи за еднокопитни животни, родени в Съюза, до съответния издаващ орган в държавата членка, където се намира стопанството на еднокопитното животно, и предоставят цялата информация, необходима за спазването на настоящия регламент.
2. Държавите членки определят сроковете за подаване на заявлението, предвидено в параграф 1 от настоящия член, необходими, за да спазят крайния срок за идентификация, предвиден в член 12 и член 13, параграф 1.
3. Чрез дерогация от параграф 1 от настоящия член и в съответствие с член 1 от Решение 96/78/ЕО стопанинът може да подаде заявлението, предвидено в параграф 1 от настоящия член, до съответния издаващ орган, както е посочено в член 5, параграф 1, букви а) и б), чието седалище се намира в държава членка, различна от държавата членка, където е стопанството, в което се намира еднокопитното животно.
Член 12
Срок за идентификация на еднокопитни животни, родени в Съюза
1. Еднокопитни животни, родени в Съюза, се идентифицират с идентификационен документ, издаден в съответствие с член 9, не по-късно от 12 месеца след датата на раждане и във всички случаи преди да напуснат постоянно стопанството на раждане, с изключение на случаите, когато такова движение се извършва в съответствие с член 23, параграф 2, буква в) като неотбито конче до 6-месечна възраст от майката, от която животното е зависимо, или в съответствие с член 26, параграф 2.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите членки могат да решат да ограничат максимално разрешения срок за идентификация на еднокопитни животни до шест месеца или в рамките на календарната година на раждането.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 по всяко време може да се издаде нов идентификационен документ в съответствие с член 9:
а)
по искане на компетентния орган или от самия компетентен орган, когато съществуващият идентификационен документ не отговаря на изискванията на член 7, параграфи 1, 2 и 3 или когато някои от идентификационните данни, посочени в раздел I, II или V, не са били записани правилно от издаващия орган; или
б)
когато еднокопитно животно за разплод и доотглеждане премине в категорията на регистрирано еднокопитно животно в съответствие с правилата на издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, буква а), а съществуващият идентификационен документ не може да бъде съответно адаптиран; или
в)
когато конят премине в категорията на регистриран кон или е регистриран като регистриран кон, посочен в член 2, буква д), подточка ii), в съответствие с правилата на издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, буква б), а съществуващият идентификационен документ не може да бъде съответно адаптиран; или
г)
когато идентификационният документ се издава в съответствие с член 10, параграф 1 и не може да бъдат адаптиран към изискванията на член 9, параграф 1 в съответствие с член 10, параграф 2, буква б); или
д)
в случаите, посочени в член 18, параграфи 4 и 5, а съществуващите идентификационни документи не могат да бъде съответно адаптирани; или
е)
когато идентификационният документ е иззет от компетентния орган във връзка с дадено разследване.
В случаите, описани в първа алинея, съществуващият идентификационен документ се връща на издаващия орган, за да бъде направен невалиден, като превръщането в невалиден на съществуващия идентификационен документ и издаването на нов идентификационен документ се въвежда в базата данни, създадена в съответствие с член 38.
Член 13
Дерогации по отношение на идентификацията на определени еднокопитни животни, живеещи в диви или полудиви условия
1. Чрез дерогация от член 12 компетентният орган може да реши, че еднокопитни животни, съставляващи определени популации, живеещи в диви или полудиви условия в някои райони, които се определят от компетентния орган, се идентифицират с идентификационен документ, издаден в съответствие с член 9 или член 17, параграф 4 само когато те:
а)
са изведени от съответните популации, с изключение на прехвърляне под официален контрол от дадена определена популация в друга; или
б)
се използват като домашни животни.
2. Държавите членки, които имат намерение да се възползват от дерогацията по параграф 1, информират Комисията, като се позовават на настоящия член, за съответните популации и райони, които те са определили в съответствие с параграф 1, преди да се възползват посочената дерогация.
ГЛАВА III
ИДЕНТИФИКАЦИЯ НА ЕДНОКОПИТНИ ЖИВОТНИ, ВНЕСЕНИ В СЪЮЗА
Член 14
Идентификация на еднокопитни животни, внесени в Съюза
Идентификационните документи, издадени в трети държави, се считат за валидни в съответствие с настоящия регламент, ако отговарят на следните условия:
а)
издадени са:
i)
за регистрирани еднокопитни животни - от орган в трета държава, включен в списъка, предвиден в член 3, параграф 1 от Директива 94/28/ЕО, който издава родословни сертификати; или
ii)
за регистриран кон - от национален клон на международна организация или асоциация, които организират състезания или надбягвания с коне и е със седалище в третата държава, в която международната организация или сдружение осъществяват дейност, посочени в член 5, параграф 1, буква б); или
iii)
във всички други случаи - от компетентните органи на третата държава на произход на еднокопитното животно;
б)
отговарят на изискванията на член 7, параграф 2.
Член 15
Заявления за издаване на идентификационни документи за еднокопитни животни, внесени в Съюза
1. Стопанинът на еднокопитното животно подава заявление до съответния издаващ орган, посочен в член 5, параграф 1, според категорията на еднокопитното животно за издаване в съответствие с член 9 на идентификационен документ в съответствие с член 7 или за регистриране на съществуващ идентификационен документ в базата данни, създадена от този издаващ орган в съответствие с член 38 от настоящия регламент, в срок до 30 дни от датата на приключване на митническия режим, определен в член 5, точка 16, буква а) от Регламент (ЕС) № 952/2013, когато:
а)
еднокопитните животни се внасят в Съюза; или
б)
компетентният орган е преобразувал временното въвеждане на регистриран кон в съответствие с решение, прието от Комисията на основание член 19, буква б) от Директива 2009/156/ЕО, в постоянно въвеждане в съответствие с член 19, буква в) от посочената директива.
2. Когато съществуващият идентификационен документ, посочен в параграф 1, не отговаря на изискванията на член 7, параграф 2 и по искане на стопанина издаващият орган:
а)
попълва идентификационния документ, така че той да отговаря на изискванията на член 7, параграф 2;
б)
записва идентификационните данни на еднокопитното животно, както и допълнителната информация в базата данни, създадена в съответствие с член 38.
3. Когато съществуващият идентификационен документ, посочен в параграф 1, не може да бъде изменен, за да се съобрази с изискванията на член 7, параграф 2 от настоящия регламент, той не се счита за валиден за целите на идентификацията в съответствие с настоящия регламент, а еднокопитното животно се идентифицира посредством издаден в съответствие с член 9 нов идентификационен документ, който е в съответствие с изискванията на член 7, параграфи 1, 2 и 3 въз основа на представения идентификационен документ, който трябва да включва поне информацията, посочена в приложението към Директива 90/427/ЕИО.
ГЛАВА IV
ПРОВЕРКИ, ИЗИСКВАНИ ПРЕДИ ИЗДАВАНЕТО НА ИДЕНТИФИКАЦИОННИ ДОКУМЕНТИ, И МЕТОДИ ЗА УДОСТОВЕРЯВАНЕ НА САМОЛИЧНОСТТА
Член 16
Проверка на единствените идентификационни документи, издадени за еднокопитни животни
1. Преди да издаде идентификационен документ, издаващият орган или представляващото го лице предприемат всички необходими мерки, за да:
а)
проверят, че за съответното еднокопитно животно такъв идентификационен документ досега не е бил издаван;
б)
предотвратят неправомерното издаване на повече от един идентификационен документ за едно еднокопитно животно.
2. Мерките, предвидени в параграф 1, включват:
а)
справка в съответната налична документация и налични електронни записи;
б)
преценка за възрастта на еднокопитното животно;
в)
проверка на еднокопитното животно, както е предвидено в член 17, за знаци или маркировки от предишна идентификация.
Член 17
Мерки за установяване на предишна идентификация на еднокопитни животни
1. Мерките за установяване на евентуални знаци или маркировки от предишна идентификация, както е предвидено в член 16, включват поне мерки за установяване на:
а)
имплантирани по-рано транспондери, като се използва четящо устройство, съвместимо със стандарт ISO 11785 и в състояние да разчита поне транспондери HDX и FDX-B, поне когато четящото устройство е в пряк контакт с повърхността на тялото на мястото, където при обичайни обстоятелства се имплантира транспондерът;
б)
клинични признаци, които показват, че предишен имплантиран транспондер или маркировка, приложена по-рано в съответствие с член 21, са били отстранени хирургически или са били променени;
в)
признак или следа, че на еднокопитното животно е прилаган алтернативен метод за удостоверяване на самоличността в съответствие с член 21.
2. Ако след подаването на заявление от стопанина в съответствие с член 11, параграф 1, мерките, предвидени в параграф 1 от настоящия член, докажат наличие на предишен имплантиран транспондер или алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, приложени в съответствие с член 21, които показват извършване на предишна идентификация в съответствие с член 9, издаващият орган:
а)
издава дубликат или идентификационен документ, заместващ оригинала, в съответствие с член 29 или член 32 в зависимост от наличната информация;
б)
въвежда тази информация, т.е. номера на транспондера или алтернативния метод за удостоверяване на самоличността, по съответния начин в полетата на формуляра в част А и в контурната схема в част Б на раздел I на идентификационния документ.
3. Когато за еднокопитно животно, родено в Съюза, се потвърди недокументирано отстраняване на транспондер или алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, посочени в параграф 1, буква б) от настоящия член, издаващият орган издава идентификационен документ, заместващ оригинала, в съответствие с член 32.
4. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член компетентният орган може да разреши издаването на идентификационен документ в съответствие с член 9 за еднокопитни животни, живеещи в диви или полудиви условия, посочени в член 13, които носят транспондер, но за които не е издаван идентификационен документ в съответствие с член 13, при условие че по време на имплантирането кодът на транспондера е записан в базата данни на издаващия орган, отговорен за тази популация на еднокопитни животни.
Член 18
Електронни методи за удостоверяване на самоличността
1. Издаващият орган гарантира, че към момента на първата му идентификация в съответствие с член 12 на еднокопитното животно се имплантира транспондер.
2. Транспондерът се имплантира парентерално в асептични условия между тила и най-високата част на гърба (холката) в средата на врата в областта на вратното сухожилие.
Компетентният орган обаче може да разреши имплантирането на транспондера на различно място във врата на еднокопитното животно, при условие че такова имплантиране на различно място не:
а)
противоречи на хуманното отношение към еднокопитното животно;
б)
увеличава риска от изместване на транспондера в сравнение с метода, описан в първата алинея.
3. Държавите членки определят минималната изисквана квалификация за описаната в параграф 2 интервенция или посочват лице („квалифицирано лице“) или професия, на които могат да се възложат подобни дейности.
4. Издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, букви а) и б), могат да изискат еднокопитни животни, които са идентифицирани посредством алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, предвиден в член 21, да бъдат маркирани чрез имплантиране на транспондер за целите на вписването или регистрацията на еднокопитни животни в племенни книги или регистрацията на регистрирани коне за състезания.
5. Издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, и компетентният орган могат да изискат еднокопитни животни, които се считат за идентифицирани в съответствие с член 4, параграф 2 и член 43, параграф 1, да бъдат маркирани чрез имплантиране на транспондер за целите на удостоверяването на самоличността в случаите, когато:
а)
транспондери, които са имплантирани и записани по-рано, престанат да функционират;
б)
наследствен или придобит белег, записан като алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, посочен в член 21, вече не е подходящ за тази цел; или
в)
компетентният орган счете за необходимо да гарантира удостоверяване на самоличността.
Член 19
Осигуряване на уникалност на кода, показван от транспондер
1. Държавите членки определят правила в съответствие със стандартите, посочени в член 2, буква н), подточка i), за да се осигури уникалността на кодовете, показвани от транспондерите, които са имплантирани от издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, когато те издават идентификационни документи в съответствие с член 9.
2. Правилата, установени в съответствие с параграф 1, се прилагат така, че да не застрашават работата на системата за идентификация, определена от издаващия орган в друга държава членка, който е извършил идентификацията на регистрирано еднокопитно животно в съответствие с настоящия регламент.
Член 20
Записване на кода на транспондера в идентификационния документ
1. Когато даден транспондер е имплантиран в съответствие с член 18, издаващият орган вписва в идентификационния документ следната информация:
а)
в раздел I, част А, точка 5 - поне последните 15 знака на кода, предаван от транспондера и показван от четящото устройство след имплантирането; и където е целесъобразно:
i)
самозалепващ се стикер с баркод, при условие че след това страницата се залепва; или
ii)
разпечатка на този баркод, в който са кодирани поне посочените последни 15 знака от кода, предаван от транспондера;
б)
в точки 12 или 13 на контурната схема в раздел I, част Б, в зависимост от страната, на която е имплантиран транспондерът - мястото, където е имплантиран транспондерът в еднокопитното животно и разчетен след имплантирането;
в)
в точка 19 на контурната схема в раздел I, част Б - подписа на ветеринарния лекар или квалифицираното лице, които са извършили идентификацията, като са попълнили част А, точка 3 и контурната схема в раздел I, част Б и са разчели кода, показван от транспондера след имплантацията му, или на лицето, възпроизвеждащо тази информация за целите на издаването на идентификационен документ в съответствие с правилата на издаващия орган.
2. Чрез дерогация от параграф 1, буква а) от настоящия член, когато дадено еднокопитно животно е маркирано с по-рано имплантиран транспондер, който не отговаря на стандартите по ISO, посочени в член 2, буква н), подточка i), в раздел I, част А, точка 5 на идентификационния документ се вписва името на производителя или на четящото устройство.
Член 21
Разрешаване на алтернативни методи за удостоверяване на самоличността
1. Чрез дерогация от член 18, параграф 1 държавите членки може да разрешат подходящи алтернативни методи за удостоверяване на самоличността на еднокопитни животни, родени в Съюза, включително белези, които отговарят на изискванията на член 4, параграф 1, буква б), и гарантират, че самоличността на еднокопитното животно, вписано в идентификационния документ, може да бъде удостоверена.
2. Държавите членки гарантират, че:
а)
алтернативните методи за удостоверяване на самоличността на еднокопитните животни не се използват като единствено средство за удостоверяване на самоличността в съответствие с настоящия регламент на повечето еднокопитни животни на тяхна територия;
б)
видимата маркировка, поставена на еднокопитни животни за разплод и доотглеждане, не може да бъде обърквана с маркировката, предназначена да бъде ползвана на тяхна територия от издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, буква а), за регистрирани еднокопитни животни;
в)
всеки разрешен алтернативен метод за удостоверяване на самоличността или всяка комбинация от тези методи предлага поне същите гаранции като транспондера, имплантиран в съответствие с член 18;
г)
информацията за алтернативните методи за удостоверяване на самоличността, прилагани за дадено еднокопитно животно, може да бъде описана във формат, който позволява цифровизация, и се съхранява по начин, който позволява търсене в база данни, създадена в съответствие с член 38.
3. Държавите членки, които имат намерение да се възползват от дерогацията, предвидена в параграф 1, предоставят на Комисията, на другите държави членки и на обществеността информация за своите разрешени алтернативни методи за удостоверяване на самоличността посредством уебсайта, посочен в член 6, параграф 1.
Член 22
Задължения на издаващите органи и на стопаните, които използват алтернативни методи за удостоверяване на самоличността
1. Издаващият орган гарантира, че идентификационен документ за еднокопитно животно се издава само ако:
а)
е направена проверка за правилното прилагане на разрешен алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, посочен в член 21;
б)
използваният метод за удостоверяване на самоличността е вписан в раздел I, част А, точка 6 или 7 или, когато е приложимо, в раздел XI от идентификационния документ и се записва в базата данни в съответствие с член 38, параграф 1, буква е).
2. Когато се използва алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, стопанинът предоставя средствата, осигуряващи достъп до тази информация за идентификацията, и когато е приложимо, поема разноските или понася последиците от забавянето при удостоверяване на самоличността на еднокопитното животно.
ГЛАВА V
ДВИЖЕНИЕ И ТРАНСПОРТ НА ЕДНОКОПИТНИ ЖИВОТНИ
Член 23
Движение и транспорт на регистрирани еднокопитни животни и еднокопитни животни за разплод и доотглеждане
1. Идентификационните документи, издадени за регистрирани еднокопитни животни или за еднокопитни животни за разплод и доотглеждане в съответствие с член 9, параграф 1, член 14, член 29, член 30 или член 32, придружават еднокопитните животни, за които са издадени, по всяко време, включително (когато това се изисква от националното законодателство) по време на транспортирането на труп на еднокопитно животно за преработка в обект, одобрен в съответствие с член 24, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1069/2009 или посочен в глава III, буква а), подточка iii) от приложение III към Регламент (ЕС) № 142/2011.
2. Чрез дерогация от параграф 1 не се изисква идентификационният документ да придружава регистрирани еднокопитни животни или еднокопитни животни за разплод и доотглеждане, когато:
а)
се намират в конюшнята или на паша и идентификационният документ може незабавно да се представи от стопанина;
б)
временно яздени, впрегнати, управлявани на въже зад коня или водени на въже:
i)
в близост до стопанството в границите на държавата членка, така че идентификационният документ да може незабавно да се представи; или
ii)
по време на сезонното придвижване на еднокопитните животни до и от регистрирани летни пасбища, при условие че идентификационните документи могат да се представят в стопанството, от което са тръгнали животните;
в)
са неотбити и придружават своята майка или кърмеща кобила;
г)
участват в тренировка или тест за конно състезание или мероприятие, което изисква временно напускане на мястото, където се провежда тренировката, състезанието или мероприятието;
д)
са придвижвани или транспортирани в извънредна ситуация, свързана със самите еднокопитни животни или със стопанството, в което се отглеждат.
Член 24
Дерогации за движение или транспортиране на еднокопитни животни, придружени от временен документ
1. По заявление от стопанина или по искане на компетентния орган издаващият орган издава временен документ, съдържащ най-малко информацията, предвидена в приложение III, който позволява на еднокопитните животни да се придвижват или транспортират в границите на една и съща държава членка за срок, не по-дълъг от 45 дни, докато идентификационният документ се предава на издаващия орган или на компетентния орган с цел да се актуализират идентификационните данни.
2. Еднокопитни животни, придружени от временен документ, както е предвидено в параграф 1, не се придвижват до кланица за клане за консумация от човека.
3. Чрез дерогация от параграф 1, ако през 45-дневния срок, определен в посочения параграф, се наложи еднокопитно животно да бъде транспортирано до друга държава членка или през друга държава членка към трета държава, независимо от статута на регистрацията животното се придружава освен от временния документ, посочен в параграф 1 от настоящия член, и от здравен сертификат в съответствие с приложение III към Директива 2009/156/ЕО.
Член 25
Дерогация за движение с карта с чип
1. Чрез дерогация от член 23, параграф 1 компетентният орган може да разреши движението или транспортирането в границите на една и съща държава членка на регистрирани еднокопитни животни или на еднокопитни животни за разплод и доотглеждане, които не се придружават от идентификационния си документ, при условие че са придружавани от карта с чип, издадена от издаващия орган, издал техния идентификационен документ, и съдържаща информацията, посочена в приложение II.
2. Държавите членки, които се възползват от дерогацията, предвидена в параграф 1 от настоящия член, могат взаимно да си предоставят дерогации, които обхващат движение или транспорт на регистрирани еднокопитни животни или еднокопитни животни за разплод и доотглеждане в границите на своите територии.
Те са длъжни да информират Комисията за своето намерение да предоставят такава дерогация.
Член 26
Движение и транспортиране на еднокопитни животни за клане
1. По време на движението или транспортирането им до кланицата еднокопитните животни за клане се придружават от следните документи:
а)
идентификационния документ, издаден в съответствие с член 9, параграф 1 или член 14; или
б)
дубликата на идентификационния документ, издаден в съответствие с член 29 или член 30, който е обвързан с дерогацията, предвидена в член 31.
2. Чрез дерогация от параграф 1 компетентният орган може да разреши еднокопитни животни за клане, за които не е издаден идентификационен документ в съответствие с член 9, параграф 1, да бъдат транспортирани директно от стопанството, в което са родени, до кланицата в границите на същата държава членка, при условие че:
а)
еднокопитните животни за клане са на възраст под 12 месеца и имат видими зъбни звезди на млечните латерални резци;
б)
е налице непрекъсната проследимост от стопанството на раждане до кланицата;
в)
по време на транспортирането до кланицата еднокопитните животни за клане са маркирани индивидуално в съответствие с член 18 или 21;
г)
пратката е придружена от информация за хранителната верига в съответствие с раздел III от приложение II към Регламент (ЕО) № 853/2004, и в нея трябва да се посочи индивидуалната маркировка, посочена в буква в) от настоящия параграф;
д)
транспондерът или друг физически идентификатор, поставен на еднокопитното животно в съответствие с член 21, се предпазва от последваща неправомерна употреба, като се отстранява, унищожава или ликвидира in situ.
3. Член 34, параграф 1, букви б) и в) не се прилагат при движение или транспортиране на еднокопитни животни за клане в съответствие с параграф 2 от настоящия член.
ГЛАВА VI
УПРАВЛЕНИЕ, ИЗДАВАНЕ НА ДУБЛИКАТИ, ЗАМЕНЯНЕ И ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ДЕЙСТВИЕТО НА ИДЕНТИФИКАЦИОННИТЕ ДОКУМЕНТИ
Член 27
Задължения на стопаните по отношение на управлението на идентификационните документи, за да се гарантира непрекъснатост на идентичността през целия живот на еднокопитното животно
1. Стопанинът на еднокопитното животно гарантира, че следните идентификационни данни в идентификационния документ по всяко време са актуални и верни:
а)
статутът на еднокопитното животно по отношение на това дали то отговаря на условията за клане за консумация от човека;
б)
четимият код на транспондера или маркировката, използвана като алтернативен метод за удостоверяване на самоличността, както е предвидено в член 21;
в)
статутът на животното като регистрирано еднокопитно животно или като еднокопитно за разплод и доотглеждане;
г)
информацията за собствеността, когато това се изисква от законодателството на държавата членка, в която се отглежда еднокопитното животно, или от издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1.
2. Независимо от издаващия орган, който е издал идентификационния документ в съответствие с член 9, параграф 1, членове 14, 29 или 32, стопанинът на еднокопитно животно гарантира, че идентификационният документ е подаден пред издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, според категорията на еднокопитното животно в държавата членка, в която се намира стопанството на еднокопитното животно, за да се предоставят идентификационните данни, посочени в член 38, параграф 1, в срок от 30 дни, считано от:
а)
издаването на идентификационния документ в съответствие с член 9, параграф 1 от издаващ орган извън държавата членка, в която се намира стопанството;
б)
въвеждането на еднокопитното животно в държавата членка, в която се намира стопанството, от друга държава членка, с изключение на
i)
еднокопитни животни, участващи в състезания, надбягвания, изложби, тренировки и теглене за период, не по-дълъг от 90 дни;
ii)
жребци, установени в държавата членка за случния сезон;
iii)
кобили, установени в държавата членка за разплод за период, не по-дълъг от 90 дни;
iv)
еднокопитни животни, настанени във ветеринарно заведение по медицински причини;
v)
еднокопитни животни, предназначени за клане в срок до 10 дни от въвеждането им.
3. Когато е необходимо да се актуализират в идентификационния документ идентификационните данни, посочени в член 38, параграф 1, стопанинът подава идентификационния документ в срок до 30 дни след събитието, което има отражение върху идентификационните данни:
а)
за регистрирани еднокопитни животни, посочени в член 2, буква д), подточка i) - до издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, буква а), който
i)
е издал идентификационния документ за съответното регистрирано еднокопитно животно; или
ii)
е одобрен в съответствие с Решение 92/353/ЕИО в държавата членка, където се намира стопанството на еднокопитното животно и който е създал племенната книга, в която еднокопитните животни могат да бъдат вписвани или регистрирани в съответствие с Решение 96/78/ЕО; или
б)
за регистрирани коне, посочени в член 2, буква д), подточка ii) - до издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, буква б), в съответствие с правилата на посочения издаващ орган, издал идентификационния документ за съответния регистриран кон; или
в)
до компетентния орган или до който и да било от издаващите органи, определени в съответствие с настоящия регламент от компетентния орган на държавата членка, където се намира стопанството на еднокопитното животно.
Член 28
Задължения на издаващите органи по отношение на управлението на идентификационните документи, за да се гарантира непрекъснатост на идентичността през целия живот на еднокопитното животно
Издаващият орган, посочен в член 27, параграф 3:
а)
извършва необходимите актуализации на идентификационните данни в идентификационния документ;
б)
вписва в част В, раздел I от идентификационния документ необходимата информация относно издаващия орган, която трябва да съдържа поне съвместим с UELN номер от базата данни, когато той не е издал първоначалния идентификационен документ в съответствие с член 9, параграф 1;
в)
попълва полетата в раздел IV на идентификационния документ, когато промяната на собствеността се изисква съгласно националното законодателство или правилата на издаващия орган;
г)
вписва или попълва в базата данни, която е създал в съответствие с член 38, записите с идентификационните данни, съдържащи се в подадения идентификационен документ;
д)
подава информацията до централната база данни в съответствие с член 39.
Член 29
Издаване на дубликати на идентификационни документи
1. Дубликат на идентификационен документ се издава от издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, когато:
а)
оригиналът на идентификационния документ е изгубен и самоличността на животното може да бъде установена най-вече чрез кода, предаван от транспондера, или чрез алтернативен метод за удостоверяване на самоличността в съответствие с член 21; или
б)
животното не е било идентифицирано в сроковете, определени в член 12, член 14 или член 43, параграф 2, при условие че съответният сертификат е налице и биологичната майка или - при ембриотрансфер - приемната майка се идентифицира в съответствие с настоящия регламент; или
в)
компетентният орган има доказателство, че някои идентификационни данни в съществуващия идентификационен документ не отговарят на съответното еднокопитно животно и разпоредбите в член 12, параграф 3, буква а) не могат да бъдат приложени.
2. В случаите, описани в параграф 1, издаващият орган, посочен в член 5, параграф 1, по заявление от стопанина или по искане на компетентния орган:
а)
когато е необходимо, поставя транспондер на животното в съответствие с член 18 или прилага одобрен метод за удостоверяване на самоличността в съответствие с член 21;
б)
издава дубликат на идентификационния документ, който дубликат е ясно обозначен като такъв („дубликат на идентификационен документ“) и съдържа уникалния доживотен номер, вписан в базата данни на издаващия орган, който:
i)
е извършил първата идентификация на животното и е издал изгубения оригинал на идентификационния документ; или
ii)
издава дубликата на идентификационния документ за животното, посочено в параграф 1, буква б);
в)
класифицира еднокопитното животно в част II от раздел II на дубликата на идентификационния документ като непредназначено за клане с цел консумация от човека.
3. Данните за дубликата на идентификационния документ, който дубликат е издаден в съответствие с параграф 2, се вписват, като се отбелязва уникалният доживотен номер в базата данни, както е посочено в член 38, и се изпращат до централната база данни в съответствие с член 39.
4. Когато изгубеният идентификационен документ е бил издаден в съответствие с член 9, параграф 1 от издаващ орган, посочен в член 5, параграф 1, който вече не съществува, дубликатът на идентификационния документ се издава в съответствие с параграф 2 от настоящия член от издаващ орган, посочен в член 5, параграф 1, в държавата членка, където се намира стопанството на еднокопитното животно.
Член 30
Издаване на дубликати на идентификационни документи за еднокопитни животни, внесени в Съюза
Чрез дерогация от член 29, параграф 2, когато изгубеният оригинал на идентификационния документ е издаден от издаващ орган, посочен в член 14, буква а), в трета държава, посоченият издаващ орган в третата държава може издаде нов идентификационен документ, при условие че новият идентификационен документ е:
а)
изпратен от издаващия орган, посочен в член 14, буква а), до издаващия орган, посочен в член 29, параграф 2, където е отбелязан като дубликат на идентификационен документ, животното е класифицирано в съответствие с член 29, параграф 2, буква в) и информацията е вписана в базата данни в съответствие с член 29, параграф 3;
б)
препратен до стопанина или, когато това специално се изисква по закон в държавата членка, в която се намира еднокопитното животно, до собственика от издаващия орган или компетентен орган в държавата членка, където се намира стопанството на еднокопитното животно.
Член 31
Временно преустановяване на статута на еднокопитно животно като животно за клане за консумация от човека
1. Чрез дерогация от член 29, параграф 2, буква в) и член 30 и с изключение на случая, описан в член 43, параграф 2, компетентният орган може да реши временно да преустанови статута на еднокопитното животно като предназначено за клане с цел консумация от човека за период от шест месеца, ако:
а)
стопанинът може да докаже по удовлетворяващ начин в срок от 30 дни от датата на обявяване на загубата на идентификационния документ, че статутът на еднокопитното животно като предназначено за клане с цел консумация от човека не е променен поради медицинско лечение;
б)
заявлението за идентификацията е подадено в съответствие с член 1, параграф 1, второ тире от Решение 96/78/ЕО през първата година от живота на животното, но след изтичането на максималния разрешен срок, посочен в член 12, параграф 2 от настоящия регламент.
2. В случая, описан в параграф 1, компетентният орган вписва датата, от която започва да тече шестмесечният срок на временното преустановяване на статута, в раздел II, част III, първата колона от дубликата на идентификационния документ и попълва третата колона от него.
Член 32
Издаване на идентификационни документи, заместващи оригинала
1. Идентификационен документ, заместващ оригинала, се издава от издаващия орган, посочен в член 5, параграф 1, когато:
а)
оригиналът на идентификационния документ е изгубен и:
i)
самоличността на животното не може да бъде установена;
ii)
няма свидетелство или доказателство, че за въпросното животно по-рано вече е издаден идентификационен документ от издаващ орган, посочен в член 5, параграф 1;
б)
животното не е било идентифицирано в сроковете, определени в член 12, параграф 1 или 2, член 14 или член 43, параграф 2.
2. В случаите, описани в параграф 1, издаващ орган, посочен в член 5, параграф 1, буква в), отговорен за района, в който се намира стопанството, където е еднокопитното животно, при подаване на заявление от стопанина или по искане на компетентния орган:
а)
имплантира транспондер в животното в съответствие с член 18 или прилага алтернативен метод за удостоверяване на самоличността в съответствие с член 21;
б)
издава идентификационен документ, заместващ оригинала, ясно обозначен като такъв („идентификационен документ, заместващ оригинала“) с посочване на новия уникален доживотен номер, съответстващ на записа в базата данни при издаването на посочения идентификационен документ, заместващ оригинала;
в)
класифицира еднокопитното животно в част II от раздел II на идентификационния документ, заместващ оригинала, като непредназначено за клане с цел консумация от човека.
3. Данните на идентификационния документ, заместващ оригинала, издаден в съответствие с параграф 2 от настоящия член, се вписват, като се отбелязва уникалният доживотен номер в базата данни, както е посочено в член 38, и се изпраща до централната база данни в съответствие с член 39.
Член 33
Временно прекратяване на валидността на идентификационен документ за цели на движение
Официалният ветеринарен лекар прекратява временно валидността за цели на движение на идентификационен документ чрез съответното вписване в раздел III от него, когато еднокопитно животно се отглежда във или произхожда от стопанство, което:
а)
е под забрана, посочена в член 4, параграф 5 от Директива 2009/156/ЕО; или
б)
се намира в държава членка, която не е държава членка, свободна от африканска чума по конете, или в част от територията на държава членка, която в съответствие с член 5, параграф 2 от Директива 2009/156/ЕО се счита за заразена с африканска чума по конете.
ГЛАВА VII
СМЪРТ НА ЕДНОКОПИТНИ ЖИВОТНИ И ЕДНОКОПИТНИ ЖИВОТНИ, ПРЕДНАЗНАЧЕНИ ЗА КЛАНЕ С ЦЕЛ КОНСУМАЦИЯ ОТ ЧОВЕКА, И ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ЛЕЧЕНИЕТО
Член 34
Задължения на официалния ветеринарен лекар и на компетентния орган при клане или смърт на еднокопитни животни
1. При клане или смърт на еднокопитно животно се предприемат следните мерки:
а)
транспондерът се предпазва от последваща неправомерна употреба, като се отстранява, унищожава или ликвидира in situ;
б)
идентификационният документ се прави невалиден поне чрез означаване „невалиден“ върху всички страници с печат, който не може да бъде подправен, или чрез перфорация на всички страници с подходящ диаметър, не по-малък от стандартната перфорация чрез перфоратор;
в)
по отношение на уникалния доживотен номер на еднокопитното животно:
i)
идентификационният документ се унищожава под официален контрол в кланицата, в която животното е заклано, като до издаващия орган се изпраща удостоверение за това или директно, или чрез контактната точка, посочена в член 36, параграф 2, с което той се уведомява за датата на клане на животното в кланицата и за датата на унищожаване на идентификационния документ; или
ii)
идентификационният документ, който е направен невалиден, се връща на издаващия орган, посочен или в точка 11 от част А на раздел I на идентификационния документ, или в част В от този раздел, като документът е актуализиран в съответствие с член 28, буква б), или директно, или чрез контактната точка, посочена в член 36, параграф 2, заедно с информация за датата, на която животното е заклано или умъртвено с цел борба със заболяванията.
2. Мерките, предвидени в параграф 1, се извършват от или под надзора на:
а)
официалния ветеринарен лекар:
i)
при клане или убиване с цел борба със заболяванията в съответствие с член 4, параграф 4, буква а), втора алинея от Директива 2009/156/ЕО; или
ii)
след клане в съответствие с член 7, параграф 3 от Директива 2009/156/ЕО; или
б)
компетентния орган, определен в член 3, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1069/2009, при обезвреждане или преработка на трупа, който е придружен от идентификационния документ в съответствие с националното законодателство, посочено в член 23, параграф 1 от настоящия регламент, във:
i)
обект, одобрен в съответствие с член 24, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1069/2009; или
ii)
инсталации за изгаряне с нисък капацитет, посочени в глава III, буква а), подточка iii) от приложение III към Регламент (ЕС) № 142/2011.
3. Когато, в съответствие с параграф 1, буква а) от настоящия член, транспондерът не може да бъде изваден от еднокопитно животно, заклано с цел консумация от човека, официалният ветеринарен лекар обявява месото или частта от месото, в която се намира транспондерът, за негодно за консумация от човека в съответствие с раздел II, глава V, параграф 1, буква н) от приложение I към Регламент (ЕО) № 854/2004.
Член 35
Задължение на стопанина и на издаващия орган при смърт или загуба на еднокопитно животно
1. Във всички случаи на смърт или загуба (включително кражба) на еднокопитно животно, които не са посочени в член 34, стопанинът връща идентификационния документ на съответния издаващ орган, посочен в раздел I, част А или актуализиран в съответствие с член 28, буква б) в част В от раздел I на идентификационния документ в срок до 30 дни след смъртта или загубата на животното.
2. Издаващият орган, получил информация относно смърт или загуба на еднокопитно животно в съответствие с член 34 или параграф 1 от настоящия член, действа в съответствие с член 28, букви г) и д).
Член 36
Задължения на държавите членки да осигурят обмен на информация след настъпването на смърт на еднокопитно животно
1. Държавите членки прилагат процедури за връщане на направения невалиден идентификационен документ до издаващия орган, както е предвидено в член 34, параграф 1, буква в), подточка ii).
2. Държавите членки могат да осигурят контактна точка за получаване на удостоверенията, посочени в член 34, параграф 1, буква в), подточка i), или на идентификационните документи, посочени в член 34, параграф 1, буква в), подточка ii), за по-нататъшно разпращане до съответните издаващи органи на своята територия.
Тази контактна точка може да бъде орган за връзка, посочен в член 35 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
3. Когато е приложимо в съответствие с параграф 2, данните за контактната точка, които могат да бъдат включени в централната база данни, предвидена в член 39, се предоставят на другите държави членки и на обществеността на уебсайта, посочен в член 6, параграф 1.
Член 37
Еднокопитни животни, предназначени за клане с цел консумация от човека, и документиране на лечението
1. Дадено еднокопитно животно се счита за предназначено за клане с цел консумация от човека, освен в случаите, когато в съответствие с настоящия регламент то необратимо е обявено за непредназначено за тази цел в част II от раздел II на идентификационния документ чрез:
а)
подпис на собственика по негова собствена преценка, заверен от издаващия орган; или
б)
подписи на стопанина и на отговорния ветеринарен лекар, който действа в съответствие с член 10, параграф 2 от Директива 2001/82/ЕО; или
в)
вписването, направено от издаващия орган, при издаването на дубликат на идентификационен документ в съответствие с член 29 или 30 или идентификационен документ, заместващ оригинала, в съответствие с член 32.
2. Преди всяко лечение в съответствие с член 10, параграф 2 от Директива 2001/82/ЕО или лечение чрез употреба на лекарствен продукт, разрешен в съответствие с член 6, параграф 3 от посочената директива, отговорният ветеринарен лекар, посочен в член 10, параграф 1 от Директива 2001/82/ЕО, удостоверява статута на еднокопитното животно като:
а)
предназначено за клане с цел консумация от човека, което е общият случай; или
б)
непредназначено за клане с цел консумация от човека, както е установено в част II от раздел II на идентификационния документ.
3. Когато лечението, посочено в параграф 2 от настоящия член, не е разрешено за еднокопитни животни, предназначени за клане с цел консумация от човека, отговорният ветеринарен лекар, посочен в член 10, параграф 1 от Директива 2001/82/ЕО, осигурява това, че в съответствие с дерогацията, предвидена в член 10, параграф 2 от Директива 2001/82/ЕО, преди лечението съответното еднокопитно животно необратимо се обявява за непредназначено за клане с цел консумация от човека чрез:
а)
попълване и подписване на част II от раздел II от идентификационния документ; както и
б)
обявяване за невалидна част III от раздел II на идентификационния документ в съответствие с инструкциите, предвидени в част III от раздел II.
4. След предприемането на мерките, предвидени в параграф 3, стопанинът на еднокопитното животно подава идентификационния документ до издаващ орган в държавата членка, където се намира стопанството на животното, или предоставя информация онлайн, когато има осигурен такъв достъп до базата данни, в срок от 14 дни, считано от датата на подписа в част II от раздел II на идентификационния документ.
5. Чрез дерогация от параграф 4 държава членка може да приема мерки, за да гарантира, че отговорният ветеринарен лекар уведомява за мерките, предприети в съответствие с параграф 3, в срок до 14 дни от датата на подписване на част II от раздел II на идентификационния документ:
а)
или директно издаващия орган, посочен в параграф 4, и предоставя информацията, необходима на издаващия орган да актуализира базата данни, създадена в съответствие с член 39; или
б)
директно централната база данни, създадена в съответствие с член 39, когато е гарантирано, че информацията е включена в база данни, създадена в съответствие с член 38 от издаващия орган, посочен в параграф 4.
6. При нужда от лечение на еднокопитно животно при условията, посочени в член 10, параграф 3 от Директива 2001/82/ЕО, отговорният ветеринарен лекар вписва в част III от раздел II на идентификационния документ необходимите данни относно лекарствения продукт, който съдържа вещества, изброени в Регламент (ЕО) № 1950/2006 като вещества от съществено значение за лечението на еднокопитни животни,, или вещества, които носят допълнителна клинична полза за това лечение.
Отговорният ветеринарен лекар вписва датата на последния предписан прием на лекарствения продукт и в съответствие с член 11, параграф 4 от Директива 2001/82/ЕО информира стопанина за датата, на която изтича карентният период, установен в съответствие с член 10, параграф 3 от посочената директива.
ГЛАВА VIII
ЗАПИСИ И САНКЦИИ
Член 38
База данни
1. Когато издава идентификационен документ или регистрира по-рано издадени идентификационни документи, издаващият орган записва в своята база данни поне следната информация относно еднокопитното животно:
а)
уникален доживотен номер;
б)
вид;
в)
пол;
г)
цвят;
д)
датата (дд/мм/гггг) на раждане, заявена от стопанина, посочен в буква и);
е)
ако е приложимо, поне последните 15 знака от кода, предаван от транспондерa, или предавания от радиочестотно идентификационно устройство код, което не е съобразено със стандарт ISO 11784, заедно с информация за изискваното четящо устройство за прочит на информацията, или алтернативен метод за удостоверяване на самоличността в съответствие с член 21;
ж)
държавата на раждане, обявена от стопанина, посочен в буква и);
з)
дата на издаване и на всяко изменение на идентификационния документ;
и)
името и адреса на стопанина, подал заявлението, посочено в член 11, параграф 1, член 15, параграф 1, член 29, параграф 2 или член 32, параграф 2, или, когато е приложимо, подал идентификационния документ, както е посочено в член 27, параграф 3;
й)
статут на регистрирано еднокопитно животно или на еднокопитно животно за разплод и доотглеждане;
к)
име на животното (името, което животното е получило при раждането, и където е приложимо, търговското име), както е обявено от стопанина, посочен в буква и);
л)
известен статут на животното като непредназначено за клане с цел консумация от човека;
м)
сериен номер, когато такъв сериен номер се отбелязва в идентификационния документ, посочен в член 9, параграфи 1 и 3, и информация за нови идентификационни документи, дубликати или идентификационни документи, заместващи оригинала, издадени в съответствие с член 12, параграф 3, член 29, член 30 или член 32;
н)
държавата, в която се намира стопанството на еднокопитното животно, както е обявено от стопанина, посочен в буква и);
о)
съобщената дата на смъртта или загубата на животното, обявена от стопанина, посочен в буква и), или датата на клане.
2. Издаващият орган съхранява информацията, посочена в параграф 1 от настоящия член, като запис в своята база данни в продължение на най-малко 35 години или за срок от минимум две години, считано от датата на известяване на смъртта на еднокопитното животно в съответствие с член 34.
3. Не по-късно от 15 дни, считано от датата на вписване на информацията, посочена в параграф 1 от настоящия член, издаващият органът, посочен в същия параграф, предава информацията, посочена в букви а) - й) и л) - о) от него, до централната база данни, създадена в съответствие с член 39, в държавата членка:
а)
където издаващият орган е одобрен, признат или определен или където се намира седалището му в съответствие с член 5, параграф 1;
б)
където е родено еднокопитното животно.
Член 39
Създаване на централна база данни
1. Държавите членки създават централна база данни за целите на настоящия регламент.
2. Чрез дерогация от параграф 1 не се изисква централна база данни в държавите членки, които имат единна база данни за регистрирани еднокопитни животни и единна база данни за еднокопитни животни за разплод и доотглеждане, при условие че:
а)
двете бази данни могат ефективно да обменят информация помежду си и могат да си сътрудничат с централните бази данни в съответствие с член 40 с цел актуализиране на идентификационните данни за еднокопитни животни, когато техният статут се променя на регистрирани еднокопитни животни или на еднокопитни животни за разплод и доотглеждане;
б)
компетентният орган има достъп до тези бази данни.
3. Държавите членки предоставят наименованието, адреса и информацията за връзка със своите централни бази данни на разположение на другите държави членки и на обществеността на уебсайта, предвиден в член 6, параграф 1.
Член 40
Експлоатация и сътрудничество на централните бази данни
1. Всяка държава членка гарантира, че издаващите органи, посочени в член 5, параграф 1, включват информацията, посочена в член 28, буква д) и член 38, параграф 1, отнасяща се до еднокопитни животни, идентифицирани на нейна територия, в централна база данни или че базите данни на издаващите органи на нейната територия са свързани в мрежа с тази централна база данни.
2. Държавите членки си сътрудничат при експлоатацията на своите централни бази данни в съответствие с Директива 89/608/ЕИО и гарантират, че:
а)
в съответствие с член 28 от настоящия регламент от централната база данни се предава информация - с посочване на уникалния доживотен номер - за всяко изменение на идентификационните данни, посочени в член 38, параграф 1, до централната база данни на държавата членка, в която е издаден идентификационният документ;
б)
на компетентните органи на останалите държави членки се предоставя безплатен достъп до минимална информация, съдържаща се в централната база данни, за да направят справка дали там е записан даден код на транспондер, уникален доживотен номер или номер на паспорт.
Член 41
Санкции
Държавите членки определят правилата относно санкциите, приложими при нарушение на разпоредбите на настоящия регламент, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Държавите членки съобщават на Комисията съдържанието на посочените разпоредби най-късно до 1 януари 2016 г. и незабавно я уведомяват за всяко последващо изменение, което ги засяга.
ГЛАВА IX
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 42
Отмяна
Регламент (ЕО) № 504/2008 се отменя, считано от 1 януари 2016 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 43
Преходни разпоредби
1. Чрез дерогация от член 4, параграф 2 за идентифицирани в съответствие с настоящия регламент се считат следните еднокопитни животни:
а)
еднокопитните животни, родени най-късно до 30 юни 2009 г. и идентифицирани до тази дата в съответствие с решения 93/623/ЕИО или 2000/68/ЕО, при условие че идентификационните документи, издадени за посочените еднокопитни животни:
i)
са регистрирани в съответствие с член 21, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 504/2008 най-късно до 31 декември 2009 г.; както и
ii)
съдържат раздел, съответстващ на раздел IX от образеца на идентификационен документ, установен в приложението към Решение 93/623/ЕО, а част III-А от идентификационния документ е попълнена, ако е въведена информация в част III-Б от него;
б)
еднокопитните животни, родени най-късно до 30 юни 2009 г., които обаче не са идентифицирани до тази дата в съответствие с решения 93/623/ЕИО или 2000/68/ЕО, при условие че са идентифицирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 504/2008 най-късно до 31 декември 2009 г.;
в)
еднокопитните животни, идентифицирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 504/2008 до 31 декември 2015 г.
2. Еднокопитните животни, които са родени в Съюза или са внесени в Съюза от трета държава след 30 юни 2009 г. и които не са идентифицирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 504/2008 до 31 декември 2015 г., се идентифицират в съответствие с член 29 или 32 от настоящия регламент, в зависимост от наличната информация за самоличността им, и в част II от раздел II от дубликата на идентификационния документ се класифицират като непредназначени за клане с цел консумация от човека.
3. Чрез дерогация от член 13, параграф 2 държавите членки, които са предоставили дерогации в съответствие с член 7 от Регламент (ЕО) № 504/2008 преди 1 януари 2016 г. и съответно са уведомили за тях Комисията преди тази дата, не се изисква да уведомяват повторно Комисията за тях.
4. Държавите членки, които не са създали предвидената в член 39 централизирана база данни, създават централна база данни в съответствие с член 39 и осигуряват тя да започне да функционира в съответствие с член 40 най-късно до 30 юни 2016 г.
Член 44
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2016 г. В държавите членки, които до 1 януари 2016 г. не са създали работеща централна база данни, член 39 обаче се прилага от 1 юли 2016 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 17 февруари 2015 година.
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) 2015/262
of 17 February 2015
laying down rules pursuant to Council Directives 90/427/EEC and 2009/156/EC as regards the methods for the identification of equidae (Equine Passport Regulation)
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Directive 90/427/EEC of 26 June 1990 on the zootechnical and genealogical conditions governing intra-Community trade in equidae (1), and in particular Article 4(2)(c) and (d), the second indent of Article 6(2) and the first subparagraph of Article 8(1) thereof,
Having regard to Council Directive 2009/156/EC of 30 November 2009 on animal health conditions governing the movement and importation from third countries of equidae (2), and in particular Article 4(4) thereof,
Whereas:
(1)
Directive 90/427/EEC lays down the zootechnical conditions governing intra-Union trade in equidae. It requires Member States to ensure that registered equidae being moved are accompanied by an identification document issued by the approved breeding organisations or breeders' associations referred to in that Directive.
(2)
Directive 2009/156/EC lays down the animal health conditions for the movement and the importation from third countries of equidae. It provides that registered equidae are to be identified by an identification document issued in accordance with Directive 90/427/EEC or by an international association or organisation which manages horses for competition or racing. Equidae for breeding and production are to be identified by a method established by the Commission.
(3)
Commission Regulation (EC) No 504/2008 (3), which is applicable since 1 July 2009, lays down rules on the identification of equidae born in or imported into the Union, and sets out an identification document (equine passport) for equidae which is a multipurpose document serving animal and public health as well as zootechnical and equestrian sport's needs. With the focus on the identification document as the constitutive element of the equine identification system, that Regulation only provides for the option to incorporate the information contained in the databases of numerous issuing bodies into a central database or to network their databases with that central database.
(4)
Member States have encountered difficulties in implementing the measures provided for in Regulation (EC) No 504/2008. Those difficulties mainly concern the method of identification of equidae by means of the identification document.
(5)
Investigations carried out by Member States have revealed that the identification document is the target of significant fraud. The main risk represents the illegal reintroduction into the food chain of equidae previously excluded from slaughter for human consumption and treated with medicinal products not authorised for food producing animals. Following the adoption of Commission Decision 2000/68/EC (4), thousands of equidae have been irreversibly excluded from slaughter for human consumption. The lack of alternatives to the life-long keeping of redundant and unwanted equidae, which have been excluded from slaughter for human consumption, has led to neglect and abandonment with serious animal health and welfare consequences. This situation has been exacerbated by the current economic situation, which makes in many cases the keeping of equidae at the end of their productive life unaffordable. In certain Member States, the problems have reached such proportions that competent authorities have launched programmes for the slaughter of redundant equidae outside the food chain.
(6)
During recent years, fly-grazing has emerged as a new phenomenon affecting owners of grazed land, since legally they have become keepers of equidae and unintentionally acquired responsibilities under Regulation (EC) No 504/2008. The unclear status of these equidae may also be relevant for the correct application of Union rules in other areas.
(7)
It has become apparent that the information recorded in the database of the issuing body at the time of issuance of the identification document quickly becomes outdated. It is thus extremely difficult, if not completely impractical, for the competent authorities to verify, in the context of certification or an identity check, whether or not an identification document is authentic and the information it contains is current and plausible and was not subject to fraudulent alterations, primarily relating to the status of the animals as intended for slaughter, but also in order to use the more favourable animal health and welfare conditions for movement of registered equidae.
(8)
In most Member States the databases of the different passport issuing bodies are not connected with each other, and for legal and administrative reasons a single passport issuing body is not a readily available option. Therefore, the establishment of a central database is considered to be the most effective solution to exchange and synchronise data between the different actors under Directives 90/427/EEC and 2009/156/EC as much as necessary to manage identification documents of equidae with the view to provide not only the required animal health guarantees but also to enable the application of those provisions in Union legislation on animal welfare and public health that have a correct and reliable identification of equidae as a prerequisite.
(9)
An inquiry carried out by the Commission in the context of the horsemeat events of 2013 showed that 23 Member States have established a central database, and two Member States have a single database for registered equidae and equidae for breeding and production respectively. Three Member States, representing about 20 % of the 6,7 million equidae in the Union, have no centralised database.
(10)
It is therefore necessary to review the Union system for the identification of equidae in order to ensure it is safe but also user-friendly.
(11)
Imports of equidae into the territories listed in Annex I to Regulation (EC) No 882/2004 of the European Parliament and of the Council (5) are subject to the conditions laid down in accordance with Directive 2009/156/EC and are authorised from third countries listed in the Annex to Commission Decision 2004/211/EC (6). Typically, about 4 000 registered equidae and equidae for breeding and production are introduced each year into the Union under the conditions laid down in Commission Decision 93/197/EEC (7).
(12)
When the customs procedures laid down in Regulation (EU) No 952/2013 of the European Parliament and of the Council (8) are applied, it is necessary to refer in addition to Council Regulation (EEC) No 706/73 (9). Regulation (EEC) No 706/73 stipulates that as from 1 September 1973, Union rules are applicable in the Channel Islands and the Isle of Man in the matter of veterinary legislation.
(13)
Commission Decision 96/78/EC (10) lays down criteria for the entry and registration of registered equidae in studbooks for breeding purposes. That Decision requires, amongst other things, that in order to be entered in the main section of a studbook of its breed an equine animal must be identified as foal at foot according to the studbook rules, which should at least require a covering certificate. In the interest of consistency of Union legislation and the ease of its application, the rules concerning the identification document should not compromise the application of the rules on the identification of equidae for the purpose of their entry in studbooks.
(14)
The methods for the identification of equidae laid down in this Regulation should also be in line with the principles established by breeding organisations approved in accordance with Commission Decision 92/353/EEC (11). In accordance with that Decision, it is for the organisation or association which maintains the studbook of the origin of the breed to establish principles governing the identification of equidae and on the division of the studbook into classes and on the lineages entered in the studbook.
(15)
To ensure a high quality of identification documents and record keeping for all equidae in the Union, Member States should ensure that those systems for the identification of registered equidae which have been entered or registered in studbooks established by approved or recognised breeding organisations or breeders' associations meet, as regards the issuing of identification documents, the conditions established for the designation by the competent authority of bodies issuing identification documents for equidae for breeding and production.
(16)
The definition of ‘equidae’, falling strictly within the scope of point (b) of Article 2 of Directive 2009/156/EC, should be in line with the taxonomy used in Union legislation, such as in the appendices to Council Regulation (EEC) No 3626/82 (12) and Commission Regulation (EU) No 206/2010 (13).
(17)
As the definition of holding laid down in Council Directive 92/35/EEC (14) includes nature reserves in which equidae live in freedom and is thus wider than that laid down in Directive 2009/156/EC, it is appropriate that the definition of holding laid down in this Regulation should also cover nature reserves in which equidae live in freedom.
(18)
Veterinary supervision necessary to provide the animal health guarantees required in accordance with Directive 2009/156/EC can only be ensured, where the holding as defined in that Directive is known to the competent authority. Similar requirements result from the application of Part A of Chapter II of Section I of Annex I to Regulation (EC) No 854/2004 of the European Parliament and of the Council (15) in relation to equidae as food-producing animals. However, having regard to the frequency with which equidae are moved, it is not appropriate to establish a system whereby equidae should be traceable in real-time. Rather, identification details should be available to the competent authority and for this purpose a central database in each Member State is instrumental to manage information on equidae that are kept in that Member State.
(19)
Union legislation distinguishes between owners and keepers of animals. The term ‘keeper’ of animals is defined and used in Regulation (EC) No 1760/2000 of the European Parliament and of the Council (16). By contrast, Directive 2009/156/EC refers to the owner or breeder of the animal. A combined definition of owner and keeper is provided for in Directive 92/35/EEC. As under Union and national legislation, the owner of an equine animal is not necessarily the person responsible for the equine animal, it is appropriate to clarify that primarily the keeper of the equine animal, who may or may not be the owner, should be responsible for the identification of equidae in accordance with this Regulation.
(20)
Under legislation in Member States or as a requirement of certain issuing bodies, information on the owner of the animal needs to be entered in the identification document and as a consequence in the database maintained by the issuing body. This information on ownership, and moreover on the change of ownership, may be provided in different formats of ownership certificates or registration cards, including the ‘carte d'immatriculation’ practiced successfully in a Member State.
(21)
Council Directive 2008/73/EC (17) provides that Member States are to draw up, and keep up-to-date, lists of approved establishments in the veterinary and zootechnical fields and to make them available to the other Member States and to the public. In order to facilitate access by the other Member States and by the public to the lists of approved establishments, the lists should be made available electronically by Member States by means of internet-based information pages. The Commission should assist Member States in making those lists available to the other Member States and to the public by providing the internet address of a website, which should display national links to the internet-based information pages of the Member States.
(22)
In order to facilitate the exchange of information by electronic means between Member States, and to ensure transparency and comprehensibility, it is important that lists are presented following a uniform template throughout the Union. Commission Decision 2009/712/EC (18) therefore sets out models of the layout of the aforementioned lists on the internet-based information pages established by Member States.
(23)
Regulation (EC) No 504/2008 provides that equidae are not to be kept unless they are identified in accordance with that Regulation. The Commission has had to respond to several complaints concerning domestic horse populations living outside holdings in conditions that were not compatible with those described as semi-wild in that Regulation. It is therefore necessary to clarify, that equidae living in the Union are to be identified and as a second step to provide for a derogation where that condition cannot be met.
(24)
Equidae living in the Union should be identified by a lifetime identification document that provides a narrative and a diagrammatical description of the equine animal and records the individual marks of that animal for the purpose of identity verification. These marks may be either inherited, such as more than three whorls, chestnuts, colour marks, rare eye pigment defects, specific muscle depressions, but also detail-rich structures of iris or retina, specific genetic markers (DNA profile) or they may be acquired, such as saddle sore depigmentation and scars, including those from castration of stallions, or a brand.
(25)
Identification documents should not be issued unless completed with the required identification details which are to be recorded in the database of the issuing body in accordance with this Regulation.
(26)
In addition, the certificate of origin, provided for in Directive 90/427/EEC, to be incorporated in the identification document should mention all necessary information to ensure that equidae which are moved between different studbooks are entered in the class of the studbook the criteria of which they meet.
(27)
In accordance with Commission Decision 96/510/EC (19), the pedigree and zootechnical certificate for registered equidae must be in conformity with the identification document as laid down in Commission Decision 93/623/EEC (20). As Decisions 93/623/EEC and 2000/68/EC were repealed by Regulation (EC) No 504/2008, it is necessary to clarify that any reference to those Decisions should be construed as reference to this Regulation.
(28)
The bodies issuing identification documents for registered equidae should be the organisations or associations which maintain or establish studbooks for registered equidae that are officially approved or recognised by the competent authority of a Member State in accordance with Decision 92/353/EEC, or an official agency of the Member State which manages the studbook in which the equine animal is entered or registered for breeding purposes in accordance with Decision 96/78/EC. Furthermore, national branches of international organisations or associations, which manage horses for competition or racing and have their headquarters in a Member State should also be able to act as a body issuing identification documents for registered horses.
(29)
Member States should be afforded more discretion in relation to the issuing bodies that issue identification documents for equidae for breeding and production. It should be possible for those identification documents to be issued by the competent authority for the holding where the equine animal is kept at the time of its identification or an issuing body designated and supervised by that competent authority.
(30)
The competent authority responsible for the approval or recognition of organisations or associations establishing studbooks in accordance with the Annex to Decision 92/353/EEC should cooperate with the competent authority referred to in Regulation (EC) No 882/2004 to ensure, where necessary by way of cooperation across borders, that identification documents for equidae are issued and used in accordance with this Regulation.
(31)
Since all equidae born in or imported into the Union should be identified in accordance with this Regulation by means of a single identification document issued for their lifetime, special provisions are necessary in cases where the status of an animal as ‘equidae for breeding and production’ is changed into ‘registered equidae’ within the meaning of Directive 2009/156/EC. Given the far reaching consequences of such a change for the movement, trade in and importation into the Union from third countries of equidae as regards the applicable animal health rules laid down in Directive 2009/156/EC, but also as regards the animal welfare rules governing such movements in accordance with Council Regulation (EC) No 1/2005 (21), it is necessary for the competent authority to have a single point of access, namely a central database, to verify the identification details of equidae required for certification or official controls.
(32)
Member States should be able to establish specific regimes for the identification of equidae roaming in wild or semi-wild conditions in defined areas or territories, including nature reserves, for the sake of consistency with the definition of holding laid down in Directive 92/35/EEC. However, any such derogation from the general obligation to identify equidae should be granted only where those defined populations of equidae living under wild or semi-wild conditions are effectively separated from equidae in any form of domestic use and remain not only outside of human control for their survival and reproduction, but also outside of the scope of Council Directive 98/58/EC (22) which does not apply to animals living in the wild.
(33)
To verify the identity of an equine animal, the identification document should contain first of all a high quality description of the equine animal consisting of a narrative describing the equine animal and its marks, and a detailed outline diagram displaying the individual and distinguishing marks of the equine animal.
(34)
To ensure that equidae are correctly described in their accompanying identification documents, issuing bodies should endeavour to follow best practices and train the personnel entrusted with the description of the animals for example by following the guidelines provided by the Fédération Équestre Internationale (23) and of the Weatherbys (24).
(35)
The marks of an equine animal and the means of identification applied to it, which in combination are used for the purpose of identity verification, should not only establish an unequivocal link between the equine animal and its identification document, but should also show that this equine animal has undergone the process of identification in accordance with this Regulation so that not more than one identification document is issued in respect of a single animal. Electronic identifiers (‘transponders’) for equidae are already used widely at international level. That technology should be used to ensure a close link between the equine animal and its identification document, although provision should be made for alternative methods to be used for the verification of the identity of the equine animal provided that those alternative methods deliver equivalent guarantees to prevent multiple issuing of identification documents.
(36)
Transponders used for the marking of equidae and the reading devices to display the code embedded in the transponder should comply with internationally agreed standards. Those standards provide for two different systems to ensure the uniqueness of the transponder code. The majority of Member States have implemented Regulation (EC) No 504/2008 in such a way as to use a three-digit alpha-numeric country code and to manage the distribution of the transponders through their competent authorities.
(37)
That system of ensuring the uniqueness of the transponder code should be integrated into the design of the databases maintained by issuing bodies and the central database implemented without compromising trade in and imports into the Union of equidae marked by a transponder displaying an alpha-numeric code of a different design.
(38)
Council Directive 90/425/EEC (25) provides for veterinary checks to be carried out on certain animals and products at their place of destination. In particular, it provides that the consignees appearing on the certificate or document provided for in that Directive must, at the request of the competent authority of the Member State of destination and to the extent necessary to carry out those checks, report in advance the arrival of animals and products from another Member State and, in particular, the nature of the consignment and the anticipated arrival date. That notification is not required for registered horses bearing an identification document provided for by Directive 90/427/EEC.
(39)
While equidae must always be accompanied by their identification documents in accordance with current Union legislation, provision should be made to derogate from that requirement when it is impossible or even impractical with the view to the retention of the identification document throughout the lifetime of the equine animal, or where such a document was not issued taking into account the slaughter of the animal before it reaches the required maximum age for identification.
(40)
Member States should also be permitted to allow a simplified identification document to be used for equidae being moved within their territory. Plastic cards with embedded computer chips (‘smart cards’) have been introduced as data storage devices in various areas. It should be possible to issue such smart cards as an option in addition to the identification document and to use them under certain conditions instead of the identification document accompanying registered equidae or equidae for breeding and production during movements within a Member State.
(41)
It is also necessary to provide for cases where the original identification document issued in accordance with this Regulation for the lifetime of the equine animal is lost, is no longer legible or contains incorrect information which are not the result of illegal practices. Those provisions should, as far as possible, exclude the unlawful possession of more than one identification document in order to describe correctly the equine animal's status as intended for slaughter for human consumption. Where sufficient and verifiable information is available, a duplicate identification document should be issued which is marked as such, and generally excludes the equine animal from slaughter for human consumption. In other cases, a replacement identification document should be issued, equally marked as such and excluding the equine animal from slaughter for human consumption, that in addition should define the animal as an equine animal for breeding and production.
(42)
Those procedures should also apply to equidae that are presented for identification after the established deadline for the first identification because fraudulent practices and the intention to obtain an additional identification document cannot be excluded.
(43)
In certain cases, where equidae are entered or registered for entry in studbooks maintained by breeding organisations in third countries, specific provisions are necessary that allow the equine animal to maintain its registration in that studbook and at the same time to ensure its exclusion from the food chain by appropriate entries in that identification document.
(44)
In accordance with Directive 2009/156/EC, the identification document is an instrument to restrict the movement of equidae in the case of an outbreak of a compulsorily notifiable disease on the holding where they are kept or bred. It is therefore necessary to provide for the suspension of the validity of that identification document for movement purposes in the event of an outbreak of certain diseases by an appropriate entry in the identification document.
(45)
In addition, Directive 2009/156/EC requires that registered equidae when they leave their holding are identified by means of an identification document, which must certify in particular that the equidae do not come from a holding which has been subject to certain prohibition orders. It is therefore appropriate to make the dedicated Section in the model identification document compulsory for all equidae and to reword it accordingly.
(46)
On the death of equidae other than by slaughter at a slaughterhouse, the identification document, if it accompanies the carcass pursuant to national legislation, should be returned to the issuing body by the authority supervising the processing of the dead animal in accordance with Regulation (EC) No 1069/2009 of the European Parliament and of the Council (26) or the cremation in low-capacity incinerators referred to in Chapter III of Annex III to Commission Regulation (EU) No 142/2011 (27), and it should be ensured that the transponder, or any alternative methods used to verify the identity of equidae, cannot be recycled.
(47)
To prevent transponders from entering the food chain, meat from equine animals from which it has not been possible to remove the transponder at the time of slaughter should be declared unfit for human consumption in accordance with Chapter V of Section II of Annex I to Regulation (EC) No 854/2004. To ease the location of the implanted transponders, the place of implantation should be standardised and recorded in the identification documents.
(48)
In accordance with Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council (28), live animals prepared for placing on the market for human consumption are defined as food. That Regulation provides for far-reaching responsibilities of food business operators throughout all stages of the production of food, including the traceability of food-producing animals.
(49)
Equidae for breeding and production, as well as registered equidae, may become equidae for slaughter as defined in Directive 2009/156/EC at a certain stage of their lifetime. Meat of solipeds, synonymous for equidae, is defined in point 1 of Annex I to Regulation (EC) No 853/2004 of the European Parliament and of the Council (29), which lays down specific hygiene rules for food of animal origin.
(50)
After the transitional arrangements for the implementation of Regulations (EC) No 853/2004, (EC) No 854/2004 and (EC) No 882/2004 have elapsed in accordance with Commission Regulation (EC) No 2076/2005 (30), food chain information requirements for equidae have been implemented since 1 January 2010.
(51)
Regulation (EC) No 853/2004 provides that the slaughterhouse operator is to receive, check and act upon food chain information providing details on the origin, history and management of animals intended for food production. The competent authority may allow food chain information on domestic solipeds to be sent to the slaughterhouse at the same time as the animals, rather than being sent in advance. The identification document accompanying equidae for slaughter should therefore form a part of that food chain information.
(52)
Regulation (EC) No 854/2004 provides that the official veterinarian is to verify compliance with the food business operator's duty to ensure that animals accepted for slaughter for human consumption are properly identified.
(53)
Regulation (EC) No 853/2004 provides that food business operators are to check passports accompanying domestic solipeds to ensure that the animal is intended for slaughter for human consumption and if they accept the animal for slaughter they are to give the passport to the official veterinarian.
(54)
Given the specific situation of equidae which are born as animals of a food producing species, but which are not in all cases primarily bred for that purpose and are in the majority of cases not kept throughout their lives by food business operators as defined in point 3 of Article 3 of Regulation (EC) No 178/2002, it is necessary to provide for a procedure that ensures a seamless connection from the checks on the identification document for public health reasons to the management of that document in accordance with Directive 2009/156/EC. A central database in each Member State is therefore instrumental to verify certain details of and in an identification document before a decision is taken to accept that animal for slaughter for human consumption. In the case where the information as regards the exclusion from slaughter for human consumption in Section II of the identification document does not match the information recorded in the central database, the information contained in either of them which leads to the exclusion of the equine animal from slaughter for human consumption should prevail.
(55)
Council Directive 96/22/EC (31) applies to farm animals, including domestic solipeds, as well as wild animals of those species which have been raised on a holding. Article 7 of that Directive allows trade in registered equidae to which veterinary medicinal products containing allyl trenbolone or beta-agonists have been administered for zootechnical purposes to take place before the end of the withdrawal period, provided that the conditions governing the administration are fulfilled and that the type and date of treatment are entered on the certificate or passport accompanying these animals.
(56)
Point (b) of Article 2 of Regulation (EC) No 470/2009 of the European Parliament and of the Council (32) defines food producing animals as ‘animals bred, raised, kept, slaughtered or harvested for the purposes of producing food’. Article 16 of that Regulation provides that only pharmacologically active substances which are classified in accordance with Article 14(2)(a), (b) or (c) of that Regulation may be administered to food-producing animals within the Union provided that such administration is in accordance with Directive 2001/82/EC of the European Parliament and of the Council (33).
(57)
Article 6 of Directive 2001/82/EC provides that a veterinary medicinal product may not be the subject of a marketing authorisation for the purpose of administering it to one or more food-producing species unless the pharmacologically active substances which it contains are included in Annex I, II or III to Regulation (EEC) No 2377/90. The rules laid down in those Annexes are now set out in Commission Regulation (EU) No 37/2010 (34). However, by way of derogation a veterinary medicinal product containing pharmacologically active substances not included in Annex I, II or III to Regulation (EEC) No 2377/90 may be authorised for particular animals of the equidae family that have been declared, in accordance with Union animal health legislation as not being intended for slaughter for human consumption. Such veterinary medicinal products must neither include active substances that appear in Annex IV to Regulation (EEC) No 2377/90 nor be intended for use in the treatment of conditions, as detailed in the authorised Summary of Product Characteristics, for which a veterinary medicinal product is authorised for animals of the equidae family. Consequently, provisions should be made that an equine animal may be excluded from slaughter for human consumption on the discretion of the owner of the animal.
(58)
Article 10(2) and (3) of Directive 2001/82/EC provides for specific derogations for equidae from Article 11 of that Directive, relating to the treatment of food-producing animals with medicinal products that have an established maximum residue limit for species other than the target species or are authorised for a different condition, provided that those equidae are identified in accordance with Union legislation and specifically marked in their identification document as not intended for slaughter for human consumption or as intended for slaughter for human consumption following a withdrawal period of at least 6 months after they have been treated with substances listed in Commission Regulation (EC) No 1950/2006 (35).
(59)
In accordance with Directive 2001/82/EC, Member States are to ensure that the owners or keepers of food-producing animals can provide proof of purchase, possession and administration of veterinary medicinal products to such animals for 5 years after their administration, including when the animal is slaughtered during the 5-year period. It is therefore necessary for the application of that legislation that the slaughter of an equine animal is promptly inserted in the central database of the Member State where the holding of the animal is located.
(60)
In order to maintain control over the issuing of identification documents, a minimum set of relevant data relating to the issuing of such documents should be recorded in a database maintained by the issuing body.
(61)
The Universal Equine Life Number (UELN) system has been agreed worldwide between the major horse-breeding and competition organisations. It has been developed on the initiative of the World Breeding Federation for Sport Horses (WBFSH), the International Stud-Book Committee (ISBC), the World Arabian Horse Organization (WAHO), the European Conference of Arabian Horse Organisations (ECAHO), the Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), the Fédération Equestre Internationale (FEI) and the Union Européenne du Trot (UET) and information on this system can be consulted on the UELN website (36).
(62)
The UELN system is suitable for the registration of both registered equidae and equidae for breeding and production and allows computerised networks to be brought in gradually to ensure that the animals' identity can continue to be verified in accordance with Article 6 of Directive 90/427/EEC in the case of registered equidae.
(63)
When codes are assigned to databases, those codes and the format of the recorded identification numbers of individual animals should in no way conflict with the established UELN system. Therefore, the list of assigned UELN codes should be consulted before any new code is assigned to a database.
(64)
Directive 2009/156/EC requires the official veterinarian to record the identification number or identification document number of the slaughtered equidae, and to forward to the competent authority at the place of dispatch, at the latter's request, an attestation to the effect that the animal has been slaughtered. It should therefore be clarified that in such cases the identification documents must be destroyed at the place of slaughter to prevent the fraudulent use of identification documents from slaughtered equine animals.
(65)
That Directive also provides that after registered horses are slaughtered, which includes killing, for disease control purposes, their identification documents are to be returned to the body that issued them. Those requirements should also apply to identification documents issued for registered equidae other than registered horses and equidae for breeding and production.
(66)
To ensure that the databases of issuing bodies contain up-to-date information, it is necessary to establish a flow of information on the death or loss of the animal in the database of the body which issued the document and in the central database in the Member State where the holding is located on which the equine animal was kept.
(67)
Recording a UELN-compatible life number and using it to identify the authorities or bodies which issued the identification document should facilitate compliance with those requirements. Where possible, Member States should use the liaison bodies they have designated in accordance with Regulation (EC) No 882/2004.
(68)
By compulsory recording of the applicant for an identification document, who is, within the time limit of less than 12 months after the birth of the animal, the breeder and usually the owner of the animal for which an identification document is issued, together with the obligation to notify to the issuing body any change of usual residence of the equine animal to a different Member State, a chain of information can be built up to trace an animal where necessary.
(69)
In accordance with Regulation (EC) No 504/2008, identification details are to be updated in the identification document by the issuing body that issued the document. Member States have reported the reluctance of owners of equidae to submit by mail the identification document to issuing bodies for the updating of identification details, even more so where the issuing body is located abroad. This reluctance is based on fears to lose the identification document and consequently to have the equine animal identified by a duplicate or replacement identification document which excludes the animal from slaughter for human consumption and substantially decreases the value of the animal.
(70)
To ease the management of the identification document throughout the lifetime of the animal, it is necessary to introduce procedures for the registration of the identification document in the Member State of usual residence especially where the identification document was issued in a different Member State. The necessary communication with the issuing body who carried out the initial identification is best achieved by the exchange of information between the central databases of the Member States concerned.
(71)
In addition, issuing bodies may lose their approval or designation while the identification documents issued remain valid documents for animal and public health purposes. It is therefore necessary to back up the information in the identification document by means of a database that is accessible to the competent authorities in the field of animal and public health and animal welfare.
(72)
Because there is usually more than one issuing body in each Member State, equidae frequently move between holdings and between Member States, they change their status from ‘equidae for breeding and production’ to ‘registered equidae’ or from food producing animals to animals which are excluded from slaughter for human consumption and because registered equidae may be identified by an organisation keeping a studbook which has its headquarters in another Member State, it is inevitable, necessary and appropriate for the effective implementation of Directives 90/427/EEC and 2009/156/EC to establish a central database in each Member State that contains records of identification details of all equidae kept on holdings located in the respective Member State.
(73)
However, it would be permissible that those Member States that have set up a single database for registered equidae and another for equidae for breeding and production continue to operate such system, provided the databases can communicate and the veterinary authorities have full access to each of them.
(74)
For that purpose, the central databases in different Member States should cooperate in accordance with Council Directive 89/608/EEC (37) to facilitate the exchange of data relating to the animal and the identification document issued for it.
(75)
With a view to the uniform application of Union legislation on the identification of equidae in the Member States and to ensure that it is clear and transparent, Regulation (EC) No 504/2008 should be repealed and replaced by this Regulation.
(76)
In accordance with point 24 of the Annex to Commission Regulation (EU) No 519/2013 (38), equidae which were born in Croatia by 30 June 2013 at the latest and not identified in accordance with Regulation (EC) No 504/2008 shall be identified in accordance with the latter Regulation by 31 December 2014 at the latest.
(77)
This Regulation should apply from 1 January 2016 in order to give Member States and operators the time to adapt to the new rules. However, the requirement to establish and operate a central database should apply in Greece, Sweden and the United Kingdom from 1 July 2016.
(78)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed and the Standing Committee on Zootechnics,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
SUBJECT MATTER, SCOPE, DEFINITIONS, GENERAL PRINCIPLES
Article 1
Subject matter and scope
1. This Regulation lays down rules on the identification of equidae:
(a)
born in the Union; or
(b)
released for free circulation in the Union in accordance with the customs procedure defined in point 16(a) of Article 5 of Regulation (EU) No 952/2013.
2. This Regulation shall apply without prejudice to Decision 96/78/EC.
Article 2
Definitions
For the purposes of this Regulation, the following definitions shall apply:
(a)
‘equidae’ or ‘equine animal(s)’ means wild or domesticated soliped mammals of all species within the genus Equus of the family Equidae, and their crosses;
(b)
‘holding’ means an agricultural or training establishment, a stable or any premises or facilities in which equidae are habitually kept or bred, for whatever use, and nature reserves in which equidae live in freedom;
(c)
‘keeper’ means any natural or legal person having possession of, or being charged with, the keeping of equidae, whether or not for financial reward, and whether on a temporary or permanent basis, including during transportation, at markets, or during competitions, races or cultural events;
(d)
‘owner’ means the natural or legal person(s) having the ownership of the equine animal;
(e)
‘registered equidae’ means any equidae which are:
(i)
entered or registered and eligible for entry in a studbook, in accordance with the rules laid down pursuant to Article 4(2)(b) of Directive 90/427/EEC and identified by means of an identification document provided for in Article 8(1) of that Directive; or
(ii)
horses, including ponies, registered with an international association or organisation, which manages horses for competition or racing and identified by means of an identification document issued by the national branch of that association or organisation;
(f)
‘studbook’ means any book, register, file or data medium:
(i)
which is maintained either by an organisation or an association officially approved or recognised by a Member State or maintained by an official agency of the Member State concerned; and
(ii)
in which equidae are entered or registered and eligible for entry with a mention of all their known ascendants;
(g)
‘equidae for breeding and production’ means equidae other than those referred to in points (e) and (h);
(h)
‘equidae for slaughter’ means equidae intended to be transported either directly or after transit through an approved marshalling centre, referred to in Article 7 of Directive 2009/156/EC, to the slaughterhouse for slaughter;
(i)
‘competent authority’ means the central authority of a Member State competent for the organisation of official controls or any other authority to which that competence has been conferred, including the competent authority referred to in point (h) of Article 2 of Directive 2009/156/EC;
(j)
‘zootechnical authority’ means the central authority of a Member State competent for the implementation of Directive 90/427/EEC or any other authority to which that competence has been conferred, including the authorities referred to in Article 2(1) of Decision 92/353/EEC;
(k)
‘temporary admission’ means the status of a registered horse coming from a third country and admitted into the Union for a period of less than 90 days pursuant to a Decision adopted in accordance with point (b) of Article 19 of Directive 2009/156/EC;
(l)
‘permanent entry’ means the status of an equine animal originating in a third country and imported into the Union for a period of 90 days or more;
(m)
‘mark’ means any visible or viewable and distinguishing characteristic of an individual equine animal, which is either inherent or acquired, and recorded for identification purposes;
(n)
‘transponder’ means a read-only passive radio-frequency identification device:
(i)
complying with standard ISO 11784 and applying Full Duplex (FDX or FDX-B) or Half Duplex (HDX) technology; and
(ii)
capable of being read by a reading device compatible with standard ISO 11785, at a minimum distance of 12 cm;
(o)
‘unique life number’ means a unique 15-digit alpha-numeric code compiling information on the individual equine animal and the database and country where such information is first recorded in accordance with the coding system of the Universal Equine Life Number (UELN) and comprising:
(i)
a six-digit UELN-compatible identification code for the database referred to in Article 39; followed by
(ii)
a nine-digit individual identification number assigned to the equine animal;
(p)
‘Member State free from African horse sickness’ means:
(i)
any Member State in which there has been no clinical, serological (in unvaccinated equidae) or epidemiological evidence of African horse sickness on the territory concerned in the previous 2 years; and
(ii)
in which there have been no vaccinations against that disease during the previous 12 months;
(q)
‘compulsorily notifiable diseases’ means the diseases listed in Annex I to Directive 2009/156/EC;
(r)
‘official veterinarian’ means the veterinarian designated by the competent authority of a Member State or of a third country;
(s)
‘smart card’ means a plastic device with an embedded computer chip capable of storing data and transmitting them electronically to compatible computer systems;
(t)
‘veterinarian responsible’ means the veterinarian referred to in Article 10(1) of Directive 2001/82/EC.
Article 3
General principles and obligation to identify equidae
1. Equidae living in one of the territories listed in Annex I to Regulation (EC) No 882/2004 shall be identified in accordance with this Regulation.
2. Where the keeper is not the owner or one of the owners of the equine animal, it shall act in accordance with this Regulation on behalf of and in agreement with the owner.
3. Member States and the issuing bodies referred to in Article 5(1)(a) and Article 5(1)(b) may require that the application to an issuing body for obtaining an identification document as provided for in Article 11 or for modifying identification details in an existing identification document as provided for in Article 27 is to be submitted by the owner.
4. Member States shall ensure, where appropriate through official controls in accordance with Regulation (EC) No 882/2004, that keepers of equine animals and issuing bodies fulfil their obligations under this Regulation.
Article 4
The Union system for equine identification
1. For the purpose of this Regulation, the Union system for the identification of equidae shall be comprised of the following elements:
(a)
a single lifetime identification document which, unless otherwise provided by the issuing body or provided for in this Regulation, shall remain the property of the issuing body that issued it, and which contains:
(i)
a narrative describing the equine animal and recording its marks;
(ii)
a completed outline diagram depicting the marks recorded in the narrative;
(iii)
a space for authorised entries describing modifications to the identification details;
(b)
a method of identity verification which:
(i)
ensures an unequivocal link between the identification document and the equine animal for which it was issued;
(ii)
shows that that equine animal has already undergone a process of identification;
(c)
a database recording, in accordance with Article 38, the identification details relating to the equine animal for which the identification document was issued and to the keeper who submitted the application for the identification document and at the same time assigning the unique life number to the animal;
(d)
a central database set up in accordance with Article 39.
2. An equine animal shall only be deemed to be identified in accordance with this Regulation where it is:
(a)
accompanied by an identification document issued in accordance with one of the following provisions:
(i)
Article 9, for equidae born in the Union; or
(ii)
Article 14, for equidae imported into the Union; or
(iii)
Article 29 or 30 when accompanied by a duplicate identification document; or
(iv)
Article 32 when accompanied by a replacement identification document; or
(b)
identified in accordance with:
(i)
Article 24, for derogations for movements or the transport of equidae accompanied by a temporary document; or
(ii)
Article 26(2), for derogations for certain movements and transport of equidae for slaughter.
CHAPTER II
IDENTIFICATION OF EQUIDAE BORN IN THE UNION
Article 5
Issuing bodies for equidae born in the Union
1. The identification document provided for in Article 7 shall be issued by one of the following issuing bodies:
(a)
for registered equidae referred to in point (e)(i) of Article 2 of this Regulation, by an organisation or association officially approved or recognised in accordance with Article 2(1) of Decision 92/353/EEC, or by an official agency of a Member State, which manages the studbook in which the equine animal has been entered or has been registered and is eligible for entry in accordance with Decision 96/78/EC;
(b)
for registered horses referred to in point (e)(ii) of Article 2, by a national branch of an international organisation or association, which manages horses for competition or racing, supervised by the competent authority of the Member State where it has its headquarters;
(c)
for equidae for breeding and production referred to in point (g) of Article 2, by:
(i)
the competent authority for the holding where the equine animal is kept at the time of its identification; or
(ii)
an issuing body designated and supervised by the competent authority referred to in point (i) to which that task was delegated.
2. The competent authority shall only designate issuing bodies referred to in paragraph 1(c)(ii) that comply with the following conditions:
(a)
there must be an accurate description of the tasks and responsibilities that the issuing body is required to carry out and of the conditions in which it may carry them out;
(b)
there must be proof that the issuing body:
(i)
has the expertise, equipment and infrastructure required to carry out the tasks delegated to it;
(ii)
has a sufficient number of suitably qualified and experienced staff;
(iii)
is impartial and free from any conflict of interest as regards the exercise of the tasks delegated to it;
(iv)
has a model identification document that complies with the requirements provided for in this Regulation;
(c)
the issuing body must cooperate closely with the competent authority to prevent and, where necessary, to remedy any cases of non-compliance with the requirements of this Regulation;
(d)
there is efficient and effective coordination between the competent authority and the designated issuing body.
3. Where the competent authority has reasonable grounds to conclude that an issuing body engages in acts that do not comply with the requirements laid down in this Regulation, it shall investigate such suspected acts of non-compliance. Identification documents may not be issued by the issuing body until such time as the investigation has been concluded and any instances of non-compliance have been ruled out or remedied.
4. Where, notwithstanding the measures carried out in accordance with paragraph 3, an issuing body referred to in paragraph 1 fails to comply with the requirements laid down in this Regulation, the competent authority shall withdraw the authorisation to issue identification documents for equidae.
Following the withdrawal of the authorisation to issue identification documents, the competent authority shall ensure that equidae under its responsibility continue to be identified in accordance with this Regulation and that the identification documents returned or returning in accordance with Article 34 are taken in custody of that competent authority or an issuing body to which this task was delegated by the competent authority.
Article 6
Information concerning issuing bodies
1. Member States shall draw up and keep up-to-date the list of issuing bodies referred to in Article 5(1) and make that list available to the other Member States, the other issuing bodies and the public on a website established by the competent authority.
2. The list referred to in paragraph 1 shall:
(a)
include the contact details necessary to comply with the requirements of Article 35 and Articles 37(4), 38(3) and 40(1);
(b)
comply with the model template set out in point (f) of Section I in Chapter 2 of Annex II to Decision 2009/712/EC and the requirements set out in Annex III to that Decision;
(c)
be directly accessible through the internet link provided to the Commission in accordance with paragraph 3 and be sufficiently intuitive for non-native speakers.
3. In order to assist the Member States in making the up-to-date lists referred to in paragraph 1 available, the Commission shall establish a website to which each Member State shall provide a direct link to the required information on the website provided for in paragraph 1.
Article 7
Format and content of identification documents issued for equidae born in the Union
1. Equidae born in the Union shall be identified by means of a single identification document for equidae issued for the lifetime of the equine animal in accordance with:
(a)
the model identification document set out in Part 1 of Annex I;
(b)
the additional requirements set out in Part 2 of that Annex.
2. Issuing bodies shall ensure that the identification document contains a sufficient number of pages with form fields for the insertion of the information required under the following Sections specified in the model identification document set out in Part 1 of Annex I:
(a)
in the case of registered equidae, at least Sections I to IX;
(b)
in the case of equidae for breeding and production, at least Sections I to IV.
3. Issuing bodies shall ensure that the order and numbering of the Sections in the identification documents as set out in Part 1 of Annex I remain unaltered and that for those Sections, providing the space for multiple entries, a sufficient number of pages is included in the identification document.
4. Issuing bodies are responsible for the secure management of blank and completed identification documents on their premises.
Where, without prejudice to Article 4(1)(a), the rules of procedure of an issuing body so allow, issuing bodies shall ensure that the identification documents referred to in Article 34(1)(c)(ii) and Article 35 are effectively invalidated to prevent any fraudulent use of the document itself and the information it contains, before the document is handed out to the owner in memory of the animal.
5. The competent authority together with the zootechnical authority may adopt administrative procedures to ensure harmonisation of the layout of identification documents issued by issuing bodies referred to in Article 5(1) under their supervision, provided the general requirements in paragraphs 1, 2 and 3 are respected.
Article 8
Obligations of the competent authority as regards the issuing of identification documents for equidae born in the Union
The zootechnical authority and the competent authority shall ensure that on their territory the issuing bodies under their respective responsibility:
(a)
issue identification documents which comply with the requirements provided for in Article 7(1), (2) and (3);
(b)
have the necessary systems in place to verify, when required by the competent authority, whether an identification document declared to be issued by them:
(i)
is unique, genuine and authentic;
(ii)
includes, where blank identification documents are printed on stock, a serial number printed at least on the pages containing Sections I, II and III of the identification document.
Article 9
Issuing of identification documents for equidae born in the Union
1. Issuing bodies shall only issue identification documents which:
(a)
comply with the requirements of Article 7(1), (2) and (3);
(b)
have Section I thereof duly completed with information verified by or on behalf of the issuing body indicated in point 11 of Part A of Section I;
(c)
have Section IV thereof completed, if required by national legislation or by the rules and regulations of the issuing body referred to in point (a) and (b) of Article 5(1);
(d)
have Section V thereof completed in accordance with paragraph 2 of this Article.
2. The issuing body referred to in Article 5(1)(a) shall identify registered equidae referred to in point (e)(i) of Article 2 in accordance with the rules of the studbook referred to in that provision and complete in Section V of the identification document the information in the certificate of origin referred to in the second subparagraph of Article 8(1) of Directive 90/427/EEC and in the Annex thereto.
3. In accordance with the principles of the organisation or association which has established the studbook of the origin of the breed of the registered equine animal, Section V of the identification document shall contain:
(a)
the full pedigree information;
(b)
the section of the studbook referred to in Article 2 or 3 of Decision 96/78/EC;
(c)
where established, the class of the main section of the studbook in which the registered equine animal is entered.
4. For the registration of a horse for competition or racing as referred to in point (e)(ii) of Article 2, the issuing body referred to in Article 5(1)(b) shall either:
(a)
issue in accordance with points (a) and (b) of paragraph 1 and the rules of that issuing body an identification document complying with the provisions in paragraphs 1, 2 and 3 of Article 7; or
(b)
recognise and validate the identification document issued for that horse in accordance with paragraph 1 of this Article; or
(c)
issue a new identification document in accordance with Article 12(3)(c).
Article 10
Derogation from the completion of certain information in Sections I and IV of the identification document
1. By way of derogation from Article 4(1)(a)(ii) and Article 9(1)(b), the competent authority may authorise issuing bodies not to complete by drawing the information referred to in points 12 to 18 of the outline diagram of the identification document, set out in Part B of Section I of Annex I, provided that the following two conditions are fulfilled:
(a)
a transponder is implanted in accordance with Article 18, or an equivalent authorised alternative method of identity verification is applied in accordance with Article 21;
(b)
a photograph or print displays sufficient details to depict the equine animal.
2. The issuing bodies referred to in Article 5(1)(a) and (b) may:
(a)
not avail of the derogation granted in accordance with paragraph 1 of this Article;
(b)
adapt identification documents issued in accordance with paragraph 1 of this Article to the requirements set out in Article 9(1).
3. By way of derogation from Article 9(1)(c), the information on the owner may be provided in the format of an ownership certificate or registration card recorded in the database established in accordance with Article 38 which refers to:
(a)
the unique life number of the equine animal;
(b)
the number of the identification document, where applied, and the transponder code or an authorised alternative method of identity verification in accordance with Article 21.
The ownership certificate or registration card provided for in the first subparagraph shall be returned to the issuing body if the animal died or was sold, lost, stolen, slaughtered or killed.
Article 11
Applications for identification documents for equidae born in the Union
1. Keepers shall submit an application for identification documents for equidae born in the Union to the appropriate issuing body in the Member State where the holding of the equine animal is located, and shall provide all information necessary to comply with this Regulation.
2. Member States shall set the time limits for the submission of the application provided for in paragraph 1 of this Article necessary to comply with the deadline for identification provided for in Article 12 and Article 13(1).
3. By way of derogation from paragraph 1 of this Article and in accordance with Article 1 of Decision 96/78/EC, the keeper may submit the application provided for in paragraph 1 of this Article to the appropriate issuing body as referred to in points (a) and (b) of Article 5(1) which has its headquarters in a Member State other than the Member State where the holding of the equine animal is located.
Article 12
Deadline for identification of equidae born in the Union
1. Equidae born in the Union shall be identified by an identification document issued in accordance with Article 9 not later than 12 months following the date of birth and in any event before leaving permanently the holding of birth except where such movement takes place in accordance with Article 23(2)(c) as foal at foot of the dam on which the foal depends or in accordance with Article 26(2).
2. By way of derogation from paragraph 1, Member States may decide to limit the maximum permitted period for identifying the equine animal to 6 months or to the calendar year of birth.
3. By way of derogation from paragraphs 1 and 2, a new identification document may be issued in accordance with Article 9 at any time:
(a)
on request of or by the competent authority, where the existing identification document does not comply with the requirements of Article 7(1),(2) and (3) or certain identification details set out in Section I, II or V have not been entered accurately by the issuing body; or
(b)
where an equine animal for breeding and production is upgraded to a registered equine animal in accordance with the rules of the issuing body referred to in Article 5(1)(a) and the existing identification document cannot be adapted accordingly; or
(c)
where a horse is upgraded to or registered as a registered horse referred to in point (e)(ii) of Article 2 in accordance with the rules of the issuing body referred to in Article 5(1)(b) and the existing identification document cannot be adapted accordingly; or
(d)
where an identification document is issued in accordance with Article 10(1) and cannot be adapted to the requirements of Article 9(1) in accordance with Article 10(2)(b); or
(e)
in the cases referred to in Article 18(4) and (5) and the existing identification document cannot be adapted accordingly; or
(f)
where the identification document is confiscated by the competent authority in the context of an investigation.
In the cases described in the first subparagraph, the existing identification document shall be surrendered to the issuing body to be invalidated and the invalidation of the existing identification document and the issuing of the new identification document shall be recorded in the database established in accordance with Article 38.
Article 13
Derogations concerning the identification of certain equidae living under wild or semi-wild conditions
1. By way of derogation from Article 12, the competent authority may decide that equidae constituting defined populations living under wild or semi-wild conditions in certain areas, to be defined by the competent authority, shall be identified by an identification document issued in accordance with Article 9 or Article 17(4) only when they are:
(a)
removed from such populations, excluding the transfer under official supervision from one defined population to another; or
(b)
brought into domestic use.
2. Member States intending to make use of the derogation provided for in paragraph 1 shall notify the Commission, with a reference to this Article, of the populations and the areas concerned which they have defined in accordance with paragraph 1 before making use of that derogation.
CHAPTER III
IDENTIFICATION OF EQUIDAE IMPORTED INTO THE UNION
Article 14
Identification of equidae imported into the Union
Identification documents issued in third countries shall be deemed valid in accordance with this Regulation provided that they comply with the following conditions:
(a)
they were issued:
(i)
in the case of registered equidae, by a body in a third country, included in the list provided for in Article 3(1) of Directive 94/28/EC, issuing pedigree certificates; or
(ii)
in the case of a registered horse, by a national branch of an international organisation or association, which manages horses for competition or racing with its headquarters in the third country of the international organisation or association referred to in Article 5(1)(b); or
(iii)
in all other cases by the competent authority of the third country of origin of the equine animal;
(b)
they comply with all requirements of Article 7(2).
Article 15
Applications for identification documents for equidae imported into the Union
1. The keeper of an equine animal shall apply to the issuing body referred to in Article 5(1) appropriate for the category of equine animal for the issuing in accordance with Article 9 of an identification document in accordance with Article 7, or for the registration of the existing identification document in the database set up by that issuing body in accordance with Article 38 of this Regulation, within 30 days of the date of completion of the customs procedure, as defined in Article 5(16)(a) of Regulation (EU) No 952/2013, where:
(a)
equidae are imported into the Union; or
(b)
the competent authority has converted the temporary admission of a registered horse in accordance with a Decision adopted by the Commission pursuant to point (b) of Article 19 of Directive 2009/156/EC, into a permanent entry in accordance with point (c) of Article 19 of that Directive.
2. Where the existing identification document referred to in paragraph 1 does not comply with the requirements of Article 7(2), the issuing body shall on request of the keeper:
(a)
complete the identification document, so that it complies with the requirements of Article 7(2);
(b)
record the identification details of the equine animal and the complementary information in the database established in accordance with Article 38.
3. Where the existing identification document as referred to in paragraph 1 cannot be amended to comply with the requirements of Article 7(2) of this Regulation, it shall not be considered valid for identification purposes in accordance with this Regulation, and the equine animal shall be identified by issuing in accordance with Article 9 a new identification document which complies with the requirements of Article 7(1), (2) and (3), based on the submitted identification document which must at least provide the information set out in the Annex to Directive 90/427/EEC.
CHAPTER IV
CHECKS REQUIRED PRIOR TO ISSUING OF IDENTIFICATION DOCUMENTS AND METHODS OF IDENTITY VERIFICATION
Article 16
Verification of single identification documents issued for equidae
1. Before issuing an identification document, the issuing body, or the person acting on its behalf, shall take all appropriate measures to:
(a)
verify that no such identification document has already been issued for the equine animal concerned;
(b)
prevent the fraudulent issuing of multiple identification documents for an individual equine animal.
2. The measures provided for in paragraph 1 shall include:
(a)
consulting the appropriate documentation and electronic records available;
(b)
estimating the age of the equine animal;
(c)
checking the equine animal, as provided for in Article 17, for any signs or marks indicative of any previous identification.
Article 17
Measures to detect previous identification of equidae
1. The measures to detect possible signs or marks indicative of previous identification, as provided for in Article 16, shall include, at least, measures to detect:
(a)
any transponder previously implanted, using a reading device complying with ISO standard 11785 and capable of reading at least HDX and FDX-B transponders at least when the reader is in direct contact with the body surface on the spot where under normal circumstances a transponder is implanted;
(b)
any clinical signs indicating that a transponder previously implanted or a mark previously applied in accordance with Article 21 has been surgically removed or altered;
(c)
any sign or indication that an alternative method of identity verification was applied to the equine animal in accordance with Article 21.
2. Where, following the application by the keeper in accordance with Article 11(1), the measures provided for in paragraph 1 of this Article reveal the existence of a previously implanted transponder, or any alternative method of identity verification applied in accordance with Article 21 indicative of a completed previous identification in accordance with Article 9, the issuing body shall:
(a)
issue a duplicate or replacement identification document in accordance with Article 29 or 32, depending on the information available;
(b)
enter that information, i.e. the transponder number or the alternative method of identity verification, in an appropriate way in the form fields of Part A and the outline diagram in Part B of Section I of the identification document.
3. Where the undocumented removal of a transponder or alternative method of identity verification referred to in paragraph 1(b) of this Article is confirmed in an equine animal born in the Union, the issuing body shall issue a replacement identification document in accordance with Article 32.
4. By way of derogation from paragraph 2 of this Article, the competent authority may authorise the issuing of an identification document in accordance with Article 9 for equidae living under wild or semi-wild conditions referred to in Article 13 which carry a transponder but for which, in accordance with Article 13, no identification document was issued, provided that the code of the transponder was recorded at the time of implantation in the database of the issuing body responsible for that population of equidae.
Article 18
Electronic methods of identity verification
1. The issuing body shall ensure that at the time it is first identified in accordance with Article 12, a transponder is implanted in the equine animal.
2. The transponder shall be implanted parenterally under aseptic conditions between the poll and withers in the middle of the neck in the area of the nuchal ligament.
However, the competent authority may authorise the implantation of the transponder at a different place on the neck of the equine animal, provided that such alternative implantation does not:
(a)
compromise the welfare of the equine animal;
(b)
increase the risk of migration of the transponder compared to the method referred to in the first subparagraph.
3. Member States shall lay down the minimum qualification required for the intervention provided for in paragraph 2 or designate the person (‘the qualified person’) or profession entrusted with such operations.
4. Issuing bodies referred to in Article 5(1)(a) and (b) may require that equine animals which were identified by use of an alternative method of identity verification provided for in Article 21 are to be marked by implantation of a transponder for the purpose of the entry or registration of equidae in studbooks or the registration of registered horses for competition purposes.
5. Issuing bodies referred to in Article 5(1) and the competent authority may require that equine animals deemed to be identified in accordance with Articles 4(2) and 43(1), are to be marked by the implantation of a transponder for the purpose of identity verification in cases where:
(a)
previously implanted and recorded transponders have ceased to function;
(b)
the inherent or acquired mark recorded as the alternative method of identity verification referred to in Article 21 is no longer suitable for that purpose; or
(c)
the competent authority considers it necessary to ensure identity verification.
Article 19
Management of the uniqueness of the code displayed by a transponder
1. Member States shall lay down rules, in accordance with the standards referred to in point (n)(i) of Article 2, to ensure the uniqueness of the codes displayed by the transponders implanted by issuing bodies referred to in Article 5(1) where they issue identification documents in accordance with Article 9.
2. The rules laid down in accordance with paragraph 1 shall be applied without compromising the system of identification laid down by the issuing body in another Member State that carried out the identification of a registered equine animal in accordance with this Regulation.
Article 20
Recording of the transponder code in the identification document
1. When a transponder is implanted in accordance with Article 18, the issuing body shall enter the following information in the identification document:
(a)
in point 5 of Part A of Section I, at least the last 15 digits of the code transmitted by the transponder and displayed by the reader following implantation; and where appropriate:
(i)
a self-adhesive sticker with a bar-code, provided the page is sealed afterwards; or
(ii)
a print of that bar-code encoding at least those last 15 digits of the code transmitted by the transponder;
(b)
in point 12 or 13 of the outline diagram in Part B of Section I, depending on the side where the transponder was implanted, the place where the transponder has been implanted into the equine animal and read after its implantation;
(c)
in point 19 of the outline diagram in Part B of Section I, the signature of either the veterinarian or the qualified person who carried out the identification by completing point 3 of Part A and the outline diagram in Part B of Section I and read the code displayed by the transponder after its implantation, or of the person reproducing this information for the purpose of issuing the identification document in accordance with the rules of the issuing body.
2. By way of derogation from paragraph 1(a) of this Article, where an equine animal is marked with a previously implanted transponder which does not comply with the ISO standards referred to in point (n)(i) of Article 2, the name of the manufacturer or the reading system shall be inserted in point 5 of Part A of Section I in the identification document.
Article 21
Authorisation of alternative methods of identity verification
1. By way of derogation from Article 18(1), Member States may authorise suitable alternative methods of identity verification of equidae born in the Union, including marks, which meet the requirements of Article 4(1)(b) and ensure that the identity of the equine animal recorded in the identification document can be verified.
2. Member States shall ensure that:
(a)
the alternative methods of identity verification of equidae are not used as the sole means of identity verification of the majority of equidae identified in accordance with this Regulation on their territory;
(b)
visible marks applied to equidae for breeding and production cannot be confused with those reserved on their territory for use by issuing bodies referred to in Article 5(1)(a) on registered equidae;
(c)
any authorised alternative method of identity verification or any combination of those methods deliver at least the same guarantees as the transponder implanted in accordance with Article 18;
(d)
the information on the alternative method of identity verification applied to an individual equine animal can be described in a format capable of being digitalised and stored in a searchable way in a database established in accordance with Article 38.
3. Member States intending to make use of the derogation provided for in paragraph 1 shall make information on their authorised alternative methods of identity verification available to the Commission, the other Member States and the public on the website referred to in Article 6(1).
Article 22
Obligations of issuing bodies and keepers using alternative methods of identity verification
1. The issuing body shall ensure that no identification document is issued for an equine animal, unless:
(a)
the correct application of the authorised alternative method of identity verification referred to in Article 21 has been checked;
(b)
the used method of identity verification is entered in point 6 or 7 of Part A of Section I, or where applicable in Section XI, of the identification document and recorded in the database in accordance with Article 38(1)(f).
2. Where an alternative method of identity verification is used, the keeper shall provide the means of accessing that identification information or shall, if applicable, bear the costs or endure the delays of verifying the identity of the equine animal.
CHAPTER V
MOVEMENT AND TRANSPORT OF EQUIDAE
Article 23
Movement and transport of registered equidae and equidae for breeding and production
1. The identification documents issued for registered equidae or for equidae for breeding and production in accordance with Article 9(1), Article 14, Article 29, Article 30 or Article 32 shall accompany those equidae for which they were issued at all times, including, where required by national legislation, during the transport of the carcass of the equine animal for processing in an establishment approved in accordance with point (a) of Article 24(1) of Regulation (EC) No 1069/2009 or referred to in point (a)(iii) of Chapter III of Annex III to Regulation (EU) No 142/2011.
2. By way of derogation from paragraph 1, the identification document shall not be required to accompany registered equidae or equidae for breeding and production when they are:
(a)
stabled or on pasture, and the identification document can be presented without delay by the keeper;
(b)
temporarily ridden, driven, led or taken either:
(i)
in the vicinity of the holding within a Member State so that the identification document can be presented without delay; or
(ii)
during transhumance of equidae to and from registered summer grazing grounds provided that the identification documents can be presented at the holding of departure;
(c)
unweaned and accompany their dam or foster mare;
(d)
participating in a training or test of an equestrian competition or event which requires them to leave temporarily the training, competition or event venue;
(e)
moved or transported in an emergency situation relating to the equine animals themselves or to the holding on which they are kept.
Article 24
Derogation for movement or transport of equidae accompanied by a temporary document
1. On application by the keeper or on request by the competent authority, the issuing body shall issue a temporary document showing at least the information provided for in Annex III, allowing the equidae to be moved or transported within the same Member State for a period not exceeding 45 days, while the identification document is surrendered to the issuing body or the competent authority for the purpose of updating identification details.
2. Equidae, accompanied by a temporary document as provided for in paragraph 1, shall not be moved to a slaughterhouse for slaughter for human consumption.
3. By way of derogation from paragraph 1, where, during the period of 45 days referred to in that paragraph, an equine animal is to be transported to another Member State or through another Member State to a third country, it shall, irrespective of its registration status, be accompanied, in addition to the temporary document referred to in paragraph 1 of this Article, by a health certificate in accordance with Annex III to Directive 2009/156/EC.
Article 25
Derogation for movements with a smart card
1. By way of derogation from Article 23(1), the competent authority may authorise the movement or transport of registered equidae or equidae for breeding and production within the same Member State not accompanied by their identification document, provided that they are accompanied by a smart card issued by the same issuing body that issued their identification document and containing the information set out in Annex II.
2. Member States, making use of the derogation provided for in paragraph 1 of this Article, may grant derogations to each other covering movements or transport of registered equidae or equidae for breeding and production within their own territories.
They shall notify the Commission of their intention to grant such derogations.
Article 26
Movements and transport of equidae for slaughter
1. The following shall accompany equidae for slaughter while they are being moved or transported to the slaughterhouse:
(a)
the identification document issued in accordance with Article 9(1) or Article 14; or
(b)
the duplicate identification document issued in accordance with Article 29 or 30 which was subject to the derogation provided for in Article 31.
2. By way of derogation from paragraph 1, the competent authority may authorise equidae for slaughter for which no identification document was issued in accordance with Article 9(1), to be transported directly from the holding of birth to the slaughterhouse within the same Member State provided that:
(a)
the equidae for slaughter are less than 12 months old and have visible dental stars of the temporary lateral incisors;
(b)
there is an uninterrupted traceability from the holding of birth to the slaughterhouse;
(c)
during transport to the slaughterhouse the equidae for slaughter are individually marked in accordance with Article 18 or 21;
(d)
the consignment is accompanied by the food chain information in accordance with Section III of Annex II to Regulation (EC) No 853/2004 that must include a reference to the individual marking referred to in point (c) of this paragraph;
(e)
the transponder or any physical identifier applied to the equine animal in accordance with Article 21 shall be protected from subsequent fraudulent use, notably by its recovery, destruction or disposal in situ.
3. Article 34(1)(b) and (c) shall not apply in the case of the movement or transport of equidae for slaughter in accordance with paragraph 2 of this Article.
CHAPTER VI
MANAGEMENT, DUPLICATION, REPLACEMENT AND SUSPENSION OF IDENTIFICATION DOCUMENTS
Article 27
Obligations of keepers as regards the management of identification documents to ensure the continuity of identity during the lifetime of the equine animal
1. The keeper of an equine animal shall ensure that the following identification details in the identification document are at all times up-to-date and correct:
(a)
the status of the equine animal as regards its eligibility for slaughter for human consumption;
(b)
the readable transponder code or mark used as an alternative method of identity verification as provided for in Article 21;
(c)
the status as either a registered equine animal or an equine animal for breeding and production;
(d)
the information on the ownership, where required by the legislation of the Member State where the equine animal is kept or by the issuing body referred to in Article 5(1).
2. Irrespective of the issuing body which issued the identification document in accordance with Article 9(1), 14, 29 or 32, the keeper of an equine animal shall ensure that the identification document is lodged with the issuing body referred to in Article 5(1) appropriate for the category of equine animal in the Member State where the holding of the equine animal is located in order to provide the identification details referred to in Article 38(1) within 30 days of:
(a)
issuing of the identification document in accordance with Article 9(1) by an issuing body outside the Member State where the holding is located;
(b)
the introduction of the equine animal into the Member State where the holding is located from another Member State, with the exception of
(i)
equidae participating in competitions, races, shows, training and hauling for a period not exceeding 90 days;
(ii)
stallions based in the Member State for the breeding season;
(iii)
mares based in the Member State for breeding for a period not exceeding 90 days;
(iv)
equidae accommodated in a veterinary facility for medical reasons;
(v)
equidae destined for slaughter within 10 days of their introduction.
3. Where the need arises to update the identification details referred to in Article 38(1) in the identification document, the keeper shall lodge the identification document within 30 days of the event that affected the identification details:
(a)
in the case of registered equidae referred to in point (e)(i) of Article 2, with the issuing body referred to in Article 5(1)(a) which
(i)
either issued the identification document for the registered equine animal concerned; or
(ii)
is approved in accordance with Decision 92/353/EEC in the Member State where the holding of the equine animal is located and has established a studbook in which the equine animal may be entered or registered in accordance with Decision 96/78/EC; or
(b)
in the case of registered horses referred to in point (e)(ii) of Article 2, with the issuing body referred to in Article 5(1)(b) in accordance with the rules of that issuing body which issued the identification document for the registered horse concerned; or
(c)
with the competent authority or any of the issuing bodies designated in accordance with this Regulation by the competent authority of the Member State where the holding of the equine animal is located.
Article 28
Obligations of issuing bodies as regards the management of identification documents to ensure the continuity of identity during the lifetime of the equine animal
The issuing body referred to in Article 27(3) shall:
(a)
carry out the necessary updates of identification details in the identification document;
(b)
enter in Part C of Section I of the identification document the required information on the issuing body, which must consist at least of the UELN-compatible number of the database, where it did not initially issue the identification document in accordance with Article 9(1);
(c)
complete the entries in Section IV of the identification document, where the change of ownership is required by the national legislation or the rules of the issuing body;
(d)
enter or complete in the database it has established in accordance with Article 38 the records of the identification details contained in the lodged identification document;
(e)
submit the information to the central database in accordance with Article 39.
Article 29
The issuing of duplicate identification documents
1. A duplicate identification document shall be issued by the issuing body referred to in Article 5(1) where:
(a)
the original identification document is lost, and the identity of the animal can be established, notably through the code transmitted by the transponder or the alternative method of identity verification in accordance with Article 21; or
(b)
the animal has not been identified within the time limits set out in Article 12, Article 14 or Article 43(2), provided that the covering certificate is available and the biological dam or, in case of embryo transfer, the foster dam, is identified in accordance with this Regulation; or
(c)
the competent authority has proof that certain identification details in the existing identification document do not match the corresponding equine animal and the provisions in Article 12(3)(a) cannot be applied.
2. In the cases described in paragraph 1, the issuing body referred to in Article 5(1) shall on application by the keeper or at the request of the competent authority:
(a)
apply to the animal, where necessary, a transponder in accordance with Article 18 or an authorised method of identity verification in accordance with Article 21;
(b)
issue a duplicate identification document clearly marked as such (‘duplicate identification document’) with a reference to the unique life number recorded in the database of the issuing body which:
(i)
carried out the first identification of the animal and issued the lost original identification document; or
(ii)
issues the duplicate identification document for an animal referred to in paragraph 1(b);
(c)
classify the equine animal in Part II of Section II of the duplicate identification document as not intended for slaughter for human consumption.
3. Details of the duplicate identification document issued in accordance with paragraph 2, shall be entered with a reference to the unique life number in the database, as referred to in Article 38 and forwarded to the central database in accordance with Article 39.
4. Where the lost identification document was issued in accordance with Article 9(1) by an issuing body referred to in Article 5(1) which is no longer in existence, the duplicate identification document shall be issued in accordance with paragraph 2 of this Article by an issuing body referred to in Article 5(1) in the Member State where the holding of the equine animal is located.
Article 30
The issuing of duplicate identification documents for equidae imported into the Union
By way of derogation from Article 29(2), where the lost original identification document was issued by an issuing body referred to in Article 14(a) in a third country, a new identification document may be issued by that issuing body in the third country, provided that the new identification document is:
(a)
sent from the issuing body referred to in Article 14(a) to the issuing body referred to in Article 29(2), where it is marked as duplicate identification document, the animal is classified in accordance with Article 29(2)(c) and the information is entered in the database in accordance with Article 29(3);
(b)
forwarded to the keeper or, where specifically required by law in the Member State where the equine animal is located, to the owner, by the issuing body or competent authority in the Member State where the holding of the equine animal is located.
Article 31
Suspension of the status of equidae for slaughter for human consumption
1. By way of derogation from Article 29(2)(c) and Article 30, and except in the case described in Article 43(2), the competent authority may decide to suspend the status of an equine animal as intended for slaughter for human consumption for a period of 6 months where:
(a)
the keeper can satisfactorily substantiate within 30 days of the declared date of loss of the identification document that the equine animal's status as intended for slaughter for human consumption has not been compromised by any medicinal treatment;
(b)
the application for the identification is made in accordance with the second indent of Article 1(1) of Decision 96/78/EC during the first year of life but after the maximum permitted period referred to in Article 12(2) of this Regulation has expired.
2. In the case described in paragraph 1, the competent authority shall enter the date of commencement of the 6-month suspension period in the first column of Part III of Section II of the duplicate identification document, and complete the third column thereof.
Article 32
The issuing of replacement identification documents
1. A replacement identification document shall be issued by the issuing body referred to in Article 5(1) where:
(a)
the original identification document is lost, and:
(i)
the identity of the animal cannot be ascertained;
(ii)
there is no indication or evidence that for this animal an identification document had been issued previously by an issuing body as referred to in Article 5(1);
(b)
the animal has not been identified within the time limits set out in Article 12(1) or (2), Article 14 or Article 43(2).
2. In the cases described in paragraph 1, an issuing body as referred to in Article 5(1)(c) responsible for the area where the holding of the equine animal is located shall on application by the keeper or at the request of the competent authority:
(a)
implant a transponder in the animal in accordance with Article 18 or apply an alternative method of identity verification in accordance with Article 21;
(b)
issue a replacement identification document clearly marked as such (‘replacement identification document’) with a reference to a newly assigned unique life number corresponding to the record in the database on the issuing of this replacement identification document;
(c)
classify the equine animal in Part II of Section II of the replacement identification document as not intended for slaughter for human consumption.
3. Details of the replacement identification document issued in accordance with paragraph 2 of this Article, shall be entered by reference to the unique life number in the database as referred to in Article 38 and forwarded to the central database in accordance with Article 39.
Article 33
Suspension of the validity for movement purposes of the identification document
The official veterinarian shall suspend the validity for movement purposes of the identification document by making an appropriate entry in Section III thereof where an equine animal is kept on or comes from a holding which is:
(a)
subject to a prohibition order as referred to in Article 4(5) of Directive 2009/156/EC; or
(b)
situated in a Member State that is not a Member State free of African horse sickness or in a part of the territory of a Member State considered in accordance with Article 5(2) of Directive 2009/156/EC as infected with African horse sickness.
CHAPTER VII
DEATH OF EQUIDAE AND EQUIDAE INTENDED FOR SLAUGHTER FOR HUMAN CONSUMPTION AND MEDICATION RECORD
Article 34
Obligations of the official veterinarian and of the competent authority in the case of slaughter or death of equidae
1. On the slaughter or death of the equine animal, the following measures shall be taken:
(a)
the transponder shall be protected from subsequent fraudulent use, notably by its recovery, destruction or disposal in situ;
(b)
the identification document shall be rendered invalid at least by tamper-proof stamping it ‘invalid’ on all pages or pinching a hole of appropriate diameter, not less than a standard hole puncher, through all pages;
(c)
with a reference to the equine animal's unique life number either:
(i)
the identification document shall be destroyed under official supervision at the slaughterhouse where the animal was slaughtered and an attestation shall be communicated to the issuing body, either directly or through the contact point referred to in Article 36(2), informing it on the date of slaughter of the animal at a slaughterhouse and on the date of destruction of the identification document; or
(ii)
the invalidated identification document shall be returned to the issuing body indicated either in point 11 of Part A of Section I of the identification document or in Part C of that Section, updated in accordance with Article 28(b), either directly or through the contact point referred to in Article 36(2), together with information on the date the animal was slaughtered or killed for disease control purposes.
2. The measures provided for in paragraph 1 shall be carried out by or under the supervision of:
(a)
the official veterinarian:
(i)
in the case of slaughter or killing for disease control purposes, in accordance with the second subparagraph of Article 4(4)(a) of Directive 2009/156/EC; or
(ii)
following slaughter, in accordance with Article 7(3) of Directive 2009/156/EC; or
(b)
the competent authority defined in Article 3(10) of Regulation (EC) No 1069/2009, in the case of the disposal or processing of a carcass, which was accompanied by the identification document in accordance with national legislation referred to in Article 23(1) of the present Regulation, in:
(i)
an establishment approved in accordance with point (a) of Article 24(1) of Regulation (EC) No 1069/2009; or
(ii)
a low-capacity incineration plant referred to in point (a)(iii) of Chapter III of Annex III to Regulation (EU) No 142/2011.
3. Where, as required by paragraph 1(a) of this Article, the transponder cannot be recovered from the body of an equine animal slaughtered for human consumption, the official veterinarian shall declare the meat or the part of the meat containing the transponder unfit for human consumption in accordance with Chapter V(1)(n) of Section II of Annex I to Regulation (EC) No 854/2004.
Article 35
Obligation of the keeper and of the issuing body in case of death or loss of the equine animal
1. In all cases of death or loss, including theft, of the equine animal not referred to in Article 34, the keeper shall return the identification document to the appropriate issuing body indicated in Part A of Section I or updated in accordance with Article 28(b) in Part C of Section I of the identification document within 30 days of the death or loss of the equine animal.
2. The issuing body which received information on the death or loss of an equine animal in accordance with Article 34 or paragraph 1 of this Article shall act in accordance with points (d) and (e) of Article 28.
Article 36
Obligations of Member States to ensure information flow after the death of an equine animal
1. Member States shall implement procedures to return the invalidated identification documents to the issuing body as provided for in Article 34(1)(c)(ii).
2. Member States may provide a contact point to receive the attestation referred to in Article 34(1)(c)(i) or the identification documents referred to in Article 34(1)(c)(ii) for further distribution to the respective issuing bodies on their territory.
That contact point may be a liaison body referred to in Article 35 of Regulation (EC) No 882/2004.
3. Where applicable in accordance with paragraph 2, details of the contact point, which may be incorporated in the central database provided for in Article 39, shall be made available to the other Member States and the public on the website referred to in Article 6(1).
Article 37
Equidae intended for slaughter for human consumption and medication record
1. An equine animal shall be deemed to be intended for slaughter for human consumption except where it is, in accordance with this Regulation, irreversibly declared as not so intended in Part II of Section II of the identification document by:
(a)
the signature of the owner on its own discretion, endorsed by the issuing body; or
(b)
the signatures of the keeper and of the veterinarian responsible who acts in accordance with Article 10(2) of Directive 2001/82/EC; or
(c)
the entry made by the issuing body, when issuing a duplicate identification document in accordance with Article 29 or 30 or a replacement identification document in accordance with Article 32.
2. Prior to any treatment in accordance with Article 10(2) of Directive 2001/82/EC or to any treatment by use of a medicinal product authorised in accordance with Article 6(3) of that Directive, the veterinarian responsible as referred to in Article 10(1) of Directive 2001/82/EC shall ascertain the equine animal's status as either:
(a)
intended for slaughter for human consumption, which shall be the default case; or
(b)
not intended for slaughter for human consumption as set out in Part II of Section II of the identification document.
3. Where the treatment referred to in paragraph 2 of this Article is not permitted for an equine animal intended for slaughter for human consumption, the veterinarian responsible as referred to in Article 10(1) of Directive 2001/82/EC shall ensure that in accordance with the derogation provided for in Article 10(2) of Directive 2001/82/EC the equine animal concerned is prior to the treatment irreversibly declared as not intended for slaughter for human consumption by:
(a)
completing and signing Part II of Section II of the identification document; and
(b)
invalidating Part III of Section II of the identification document in accordance with the instructions provided for in Part III of Section II.
4. After the measures provided for in paragraph 3 have been taken, the keeper of the equine animal shall lodge the identification document with an issuing body in the Member State where the holding of the equine animal is located, or provide the information online where such access to the database is established, within a maximum period of 14 days from the date of signature in Part II of Section II of the identification document.
5. By way of derogation from paragraph 4, a Member State may adopt measures to ensure that the veterinarian responsible notifies the measures carried out in accordance with paragraph 3 within 14 days from the date of the signature in Part II of Section II of the identification document:
(a)
either directly to the issuing body referred to in paragraph 4 and provides the information necessary for the issuing body to update the database setup in accordance with Article 39; or
(b)
directly to the central database set up in accordance with Article 39, where it is ensured that the information is incorporated in the database set up in accordance with Article 38 by the issuing body referred to in paragraph 4.
6. Where an equine animal is to be treated under the conditions referred to in Article 10(3) of Directive 2001/82/EC, the veterinarian responsible shall enter in Part III of Section II of the identification document the requisite details of the medicinal product containing substances essential or bringing added clinical benefit for the treatment of equidae listed in Regulation (EC) No 1950/2006.
The veterinarian responsible shall enter the date of last administration, as prescribed, of that medicinal product and shall, acting in accordance with Article 11(4) of Directive 2001/82/EC, inform the keeper of the date when the withdrawal period established in accordance with Article 10(3) of that Directive will lapse.
CHAPTER VIII
RECORDS AND PENALTIES
Article 38
Database
1. When issuing the identification document, or registering previously issued identification documents, the issuing body shall record at least the following information concerning the equine animal in its database:
(a)
the unique life number;
(b)
the species;
(c)
the sex;
(d)
the colour;
(e)
the date (dd/mm/yyyy) of birth as declared by the keeper referred to in point (i);
(f)
if applicable, at least the last 15 digits of the code transmitted by the transponder, or the code transmitted by a radio-frequency identification device not complying with the standard ISO 11784 together with information on the required reading system, or the alternative method of identity verification applied in accordance with Article 21;
(g)
the country of birth as declared by the keeper referred to in point (i);
(h)
the date of issue and any modification of the identification document;
(i)
the name and address of the keeper who submitted the application referred to in Article 11(1), 15(1), 29(2) or 32(2) or, where applicable, lodged the identification document as referred to in Article 27(3);
(j)
the status as registered equidae or equidae for breeding and production;
(k)
the name of the animal (namely, the birth name and, where applicable, the commercial name), as declared by the keeper referred to in point (i);
(l)
the known status of the animal as not intended for slaughter for human consumption;
(m)
the serial number, where such serial number is applied to the identification document referred to in Article 9(1) and (3), and any information concerning new, duplicate or replacement identification documents issued in accordance with Article 12(3), Article 29, Article 30 or Article 32;
(n)
the country where the holding of the equine animal is located as declared by the keeper referred to in point (i);
(o)
the notified date of death or loss of the animal as declared by the keeper referred to in point (i) or date of slaughter.
2. The issuing body shall keep the information referred to in paragraph 1 of this Article on record in its database for a period of at least 35 years or a period of at least 2 years from the date of the communication of the equine animal's death in accordance with Article 34.
3. Not later than 15 days from the date of recording the information referred to in paragraph 1 of this Article, the issuing body referred to in that paragraph shall communicate the information referred to in points (a) to (j) and (l) to (o) thereof to the central database established in accordance with Article 39 in the Member State:
(a)
where the issuing body is approved, recognised or designated or has its headquarters in accordance with Article 5(1);
(b)
where the equine animal was born.
Article 39
Set up of a central database
1. Member States shall set up a central database for the purposes of this Regulation.
2. By way of derogation from paragraph 1, a central database shall not be required in those Member States that have a single database for registered equidae and a single database for equidae for breeding and production, provided that:
(a)
both databases can effectively communicate with each other and can cooperate with central databases in accordance with Article 40 to update the identification details for equidae changing their status to either registered equidae or equidae for breeding and production;
(b)
the competent authority has direct access to any of those databases.
3. The Member States shall make the name, address and contact details of their central databases available to the other Member States and the public on the website provided for in Article 6(1).
Article 40
Operation and cooperation of central databases
1. Each Member State shall ensure that the issuing bodies referred to in Article 5(1) incorporate the information referred to in point (e) of Article 28 and Article 38(1) relating to equidae identified on its territory in the central database or that the databases of the issuing bodies on its territory are networked with that central database.
2. Member States shall cooperate in the operation of their central databases in accordance with Directive 89/608/EEC and shall ensure that:
(a)
in accordance with Article 28 of this Regulation, the central database communicates, with a reference to the unique life number, any modification to the identification details referred to in Article 38(1) to the central database of the Member State where the identification document was issued;
(b)
the competent authorities of other Member States are granted free of charge access to a minimum of information contained in the central database to inquire whether a transponder code, a unique life number or a passport number has been recorded therein.
Article 41
Penalties
Member States shall lay down the rules on penalties applicable to infringements of the provisions of this Regulation and shall take all measures necessary to ensure that they are implemented. The penalties provided for must be effective, proportionate and dissuasive. Member States shall notify those provisions to the Commission by 1 January 2016 and shall notify it without delay of subsequent amendments affecting them.
CHAPTER IX
TRANSITIONAL AND FINAL PROVISIONS
Article 42
Repeal
Regulation (EC) No 504/2008 is repealed with effect from 1 January 2016.
References to the repealed Regulation shall be construed as references to this Regulation.
Article 43
Transitional provisions
1. By way of derogation from Article 4(2), the following equidae shall be deemed to be identified in accordance with this Regulation:
(a)
equidae which were born by 30 June 2009 at the latest, and identified by that date in accordance with Decision 93/623/EEC or 2000/68/EC, provided that the identification documents issued for those equidae:
(i)
were registered in accordance with Article 21(1) of Regulation (EC) No 504/2008 by 31 December 2009 at the latest; and
(ii)
contain a Section corresponding to Section IX of the model identification document set out in the Annex to Decision 93/623/EEC, and Part III-A of the identification document is completed where information is entered in Part III-B thereof;
(b)
equidae which were born by 30 June 2009 at the latest, but not identified by that date in accordance with Decision 93/623/EEC or 2000/68/EC, provided that they were identified in accordance with Regulation (EC) No 504/2008 by 31 December 2009 at the latest;
(c)
equidae identified in accordance with Regulation (EC) No 504/2008 by 31 December 2015.
2. Equidae which were born in the Union or imported into the Union from a third country after 30 June 2009 and which are not identified in accordance with Regulation (EC) No 504/2008 by 31 December 2015 shall be identified in accordance with Article 29 or 32 of this Regulation, depending on the information on their identity available, and shall be classified in Part II of Section II of the duplicate identification document as not intended for slaughter for human consumption.
3. By way of derogation from Article 13(2), Member States which have granted derogations in accordance with Article 7 of Regulation (EC) No 504/2008 before 1 January 2016 and notified the Commission accordingly before that date, shall not be required to re-notify them to the Commission.
4. Member States that have not established a centralised database as provided for in Article 39 shall set up a central database in accordance with Article 39 and ensure it is operational in accordance with Article 40 by 30 June 2016 at the latest.
Article 44
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 January 2016. However, Article 39 shall apply from 1 July 2016 in those Member States that have not established an operational central database by 1 January 2016.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 17 February 2015.