ДИРЕКТИВА 2013/39/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 август 2013 година
за изменение на директиви 2000/60/ЕО и 2008/105/ЕО по отношение на приоритетните вещества в областта на политиката за водите
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Химическото замърсяване на повърхностните води представлява заплаха за водната среда с такива последици като остра и хронична токсичност във водните организми, натрупване на замърсители в екосистемата и загуба на местообитания и биологично разнообразие, както и представлява заплаха за човешкото здраве. С приоритет следва да се определят причините за замърсяването и да се предприемат мерки срещу емисиите на замърсители при източника по най-ефективния икономически и екологосъобразен начин.
(2)
Съгласно член 191, параграф 2, второ изречение от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) политиката на Съюза в областта на околната среда се основава на принципите на предпазните мерки и превантивните действия, на принципа на приоритетното отстраняване още при източника на замърсяване на околната среда и на принципа „замърсителят плаща“.
(3)
Третирането на отпадъчните води може да струва много скъпо. За да бъде по-евтино и по-ефективно това третиране, би могло да се стимулира разработването на иновативни водни технологии.
(4)
Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (4) определя стратегия срещу замърсяването на водите. Стратегията включва определянето на приоритетни вещества сред тези, които представляват съществен риск за водната среда или посредством нея на равнището на Съюза. В Решение № 2455/2001/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2001 г. за определяне на списък на приоритетните вещества в областта на политиката за водите (5) се съдържа първият списък на 33 вещества или групи вещества, приоритизирани на равнището на Съюза, който е включен в приложение X към Директива 2000/60/ЕО.
(5)
Директива 2008/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за определяне на стандарти за качество на околната среда в областта на политиката за водите (6) предвижда стандарти за качество на околната среда (СКОС) в съответствие с Директива 2000/60/ЕО за 33-те приоритетни вещества, определени в Решение № 2455/2001/ЕО, и за още осем замърсителя, които вече са регламентирани на равнището на Съюза.
(6)
Съгласно член 191, параграф 3 от ДФЕС при разработването на своята политика в областта на околната среда Съюзът отчита наличните научни и технически данни, природните условия в различните области на Съюза, потенциалните ползи и разходите при действие или бездействие, както и икономическото и социалното развитие на Съюза като цяло и балансираното развитие на неговите региони. При разработването на ефективни от гледна точка на разходите и пропорционални политики по превенция и контрол на химическото замърсяване на повърхностните води, включително в прегледа на списъка на приоритетните вещества в съответствие с член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО, следва да се вземат предвид научните, екологичните и социално-икономическите фактори, включително съображенията, свързани със здравето на човека. За тази цел следва последователно да се прилага основният принцип „замърсителят плаща“ от Директива 2000/60/ЕО.
(7)
Комисията преразгледа списъка на приоритетните вещества в съответствие с член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО и с член 8 от Директива 2008/105/ЕО и стигна до заключението, че е необходимо да бъде изменен списъкът на приоритетни вещества чрез определяне на нови вещества, изискващи приоритетни действия на равнището на Съюза, установяване на СКОС за тези новоидентифицирани вещества, преразглеждане на СКОС за някои съществуващи вещества в съответствие с научния напредък и установяване на СКОС за биота за някои съществуващи и новоидентифицирани приоритетни вещества.
(8)
Преразглеждането на списъка на приоритетните вещества е подкрепено с широкообхватни консултации с експерти от службите на Комисията, държавите-членки, заинтересованите страни и Научния комитет по рисковете за здравето и околната среда.
(9)
Преразгледаните СКОС за съществуващите приоритетни вещества следва за първи път да се вземат под внимание в плановете за управление на речните басейни за периода 2015-2021 г. Новоидентифицираните приоритетни вещества и техните СКОС следва да се вземат под внимание при установяването на допълнителните програми за мониторинг, както и в предварителните програмите от мерки, които трябва да бъдат представени до края на 2018 г. За постигането на добро химично състояние на повърхностните води, преразгледаните СКОС за съществуващите приоритетни вещества следва да бъдат изпълнени до края на 2021 г., а СКОС за новооткритите приоритетни вещества - до края на 2027 г., без да се засягат разпоредбите на член 4, параграфи 4-9 от Директива 2000/60/ЕО, в които, наред с другото, се включват разпоредби за удължаване на крайния срок за постигане на добро химично състояние на повърхностните води или за постигане на не толкова строги екологични цели за конкретни водни тела, поради прекомерни разходи, и/или социално-икономически потребности, при условие че състоянието на засегнатите водни тела няма да се влошава повече. Ето защо определянето на химичното състояние на повърхностните води до крайния срок през 2015 г., установен в член 4, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО, следва да се основава единствено на веществата и на СКОС, определени във версията на Директива 2008/105/ЕО, която е в сила към 13 януари 2009 г., освен ако тези СКОС са по-строги от преразгледаните СКОС по настоящата директива, в който случай следва да се прилагат последните.
(10)
След приемането на Директива 2000/60/ЕО са приети много актове на Съюза в съответствие с член 16, параграф 6 от същата директива, които представляват мерки за контрол на емисиите за отделни приоритетни вещества. Нещо повече, много мерки за опазване на околната среда попадат в обхвата на друг акт от съществуващото право на Съюза. Когато целите, определени в член 16, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО, могат да бъдат постигнати ефективно посредством действащите инструменти, следва да бъде даден приоритет на прилагането и преразглеждането на съществуващите инструменти пред въвеждането на нови мерки. Включването на дадено вещество в приложение X към Директива 2000/60/ЕО не засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (7).
(11)
За да се подобри координацията между Директива 2000/60/ЕО, Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (8) и съответното секторно законодателство, следва да се проучат потенциалните взаимодействия, с цел да се набележат евентуалните области, в които събраните данни вследствие прилагането на Директива 2000/60/ЕО могат да се използват в подкрепа на REACH и други важни процедури за оценка на веществата и, обратно, районите, където са получени данни за целта на оценката на веществата съгласно REACH и съответното секторно законодателство могат да се използват в подкрепа на прилагането на Директива 2000/60/ЕО, включително приоритизирането, предвидено в член 16, параграф 2 от посочената директива.
(12)
Постепенното намаляване на замърсяването, причинено от приоритетни вещества, и пълното или поетапното прекратяване на заустванията, емисиите и загубите от приоритетни опасни вещества, които се изискват по Директива 2000/60/ЕО, често може да се постигне по икономически най-ефективен начин чрез специфичните за съответното вещество мерки на Съюза при източника на замърсяване например съгласно регламенти (ЕО) № 1907/2006, (ЕО) № 1107/2009 и (ЕС) № 528/2012 (9) или директиви 2001/82/ЕО (10), 2001/83/ЕО (11), или 2010/75/ЕС (12). Ето защо следва да се укрепи съгласуваността между тези законодателни актове, Директива 2000/60/ЕО и другото съответно законодателство, с цел да се осигури подходящо прилагане на механизмите за контрол при източника. Когато резултатът от периодичното преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО и наличните данни от мониторинга покажат, че мерките, предприети в рамките на Съюза или на държава-членка, не са достатъчни, за да се постигнат СКОС за някои приоритетни вещества или целта за пълното или поетапно прекратяване на някои приоритетни опасни вещества на равнището на Съюза или на държавата-членка, следва да се предприемат подходящи действия за постигане на целите на Директива 2000/60/ЕО, като се вземат предвид оценките на риска, анализът на социално-икономическите фактори и на икономическата ефективност съгласно съответното законодателство, както и възможността за алтернативни решения.
(13)
След определянето на СКОС за 33-те приоритетни вещества, включени в приложение X към Директива 2000/60/ЕО, са извършени редица оценки на риска по Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 г. относно оценката и контрола на рисковете от съществуващи вещества (13), по-късно заменен от Регламент (ЕО) № 1907/2006. За да се осигури подходящо ниво на защита и да се актуализират стандартите за качество на околната среда в съответствие с последните научно-технически знания по отношение на рисковете за водната среда или посредством нея, за някои от съществуващите вещества СКОС следва да бъдат преразгледани.
(14)
Чрез методите, посочени в член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, са определени и приоритизирани допълнителни вещества, представляващи съществен риск за водната среда или посредством нея на равнище Съюз, които следва да бъдат добавени към списъка на приоритетните вещества. При определянето на СКОС за тези вещества е взета предвид последната налична научно-техническа информация.
(15)
Замърсяването на водите и почвите с остатъци от фармацевтични продукти е назряващ проблем за околната среда. При настоящата оценка и контрол на риска от замърсяване с лекарствени продукти за водната среда или посредством нея следва да се обърне необходимото внимание на целите на Съюза в областта на околната среда. За да се преодолее този проблем, Комисията следва да проучи риска от въздействието на лекарствените продукти върху околната среда и да представи анализ на целесъобразността и ефективността на настоящата законодателна рамка за опазването на водната среда и чрез нея - на човешкото здраве.
(16)
Определянето на СКОС за приоритетни опасни вещества обикновено включва по-високи нива на несигурност, отколкото при приоритетните вещества, но СКОС все пак установяват мярка за оценка на съответствието с цел постигане на добро химично състояние на повърхностните води, както е посочено в член 2, точка 24 и в член 4, параграф 1, буква а), подточки ii) и iii) от Директива 2000/60/ЕО. За да се осигури обаче адекватно ниво на защита на околната среда и човешкото здраве, в съответствие с член 4, параграф 1, буква а), подточка iv) от Директива 2000/60/ЕО следва да се цели пълното или поетапно елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от приоритетни опасни вещества.
(17)
През последните години научните знания за жизнения цикъл на замърсителите и за последиците от тях във водите се развиха значително. Знае се повече за това в кой компонент на водната среда (водата, седимента или биотата, наричани по-нататък „матрица“) може да бъде намерено дадено вещество и съответно къде е най-вероятно да бъде измерена неговата концентрация. Някои силно хидрофобни вещества се натрупват в биотата и са трудно откриваеми във водите дори при използване на най-усъвършенстваните техники за анализ. За тези вещества следва да бъдат определени СКОС за биотата. Въпреки това, за да прилагат пълноценно своята мониторингова стратегия и да я адаптират към местните условия, държавите-членки следва да имат гъвкавостта да прилагат СКОС за алтернативни матрици или, при необходимост, алтернативен биота-таксон, например подтип ракообразни, парафилетична група „риби“, клас главоноги или клас двучерупчести мекотели (миди и мерценария), при условие че нивото на защита, осигурено от СКОС и системата за мониторинг, прилагана от държавите-членки, е толкова добро, колкото предоставеното от СКОС и матрицата, предвидени в настоящата директива.
(18)
Новаторски мониторингови методи, например пасивното вземане на проби и други средства, обещават възможности за бъдещо прилагане, поради което разработването им следва да продължи.
(19)
Директива 2009/90/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на технически спецификации за химически анализ и мониторинг на състоянието на водите (14) установява минимални критерии за методите за анализ, използвани за мониторинг на състоянието на водите. Тези критерии гарантират съществена и подходяща информация, като изискват използването на аналитични методи, достатъчно чувствителни, за да гарантират, че всяко надвишаване на СКОС може да бъде надеждно установено и измерено. На държавите-членки следва да се даде възможност да извършват мониторинг на матрици или на биота-таксони, различни от посочените в настоящата директива, само ако използваният аналитичен метод отговаря на минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО за съответните СКОС и матрица или биота-таксон или ако работи поне толкова добре, колкото наличния метод за СКОС и матрица или биота-таксон, определени в настоящата директива.
(20)
Изпълнението на настоящата директива включва предизвикателства, които включват многообразието от възможни решения на научни, технически и практически въпроси и недостатъчното развитие на методите за мониторинг, както и ограничените човешки и финансови ресурси. С цел да се подпомогне посрещането на някои от тези предизвикателства, развитието на мониторинговите стратегии и методите за анализ следва да се подкрепи от техническата работа на експертните групи в рамките на Общата стратегия за прилагане на Директива 2000/60/ЕО.
(21)
Дори и да има предприети мащабни мерки за намаляване или елиминиране на емисиите, на веществата, които са токсични, устойчиви и биоакумулативни (PBT), и на другите реагиращи като PBT, такива вещества могат да бъдат откривани в продължение на десетилетия във водната среда на нива, представляващи съществен риск. Някои вещества са способни също да се пренасят на далечни разстояния и присъстват до голяма степен навсякъде в околната среда. Няколко такива вещества са сред съществуващите и новоидентифицираните приоритетни опасни вещества. За някои от тези вещества съществуват доказателства за дългосрочната им повсеместна разпространеност във водната среда в рамките на Съюза, поради което тези особени вещества се нуждаят от специално разглеждане що се отнася до въздействието им върху представянето на химичното състояние съгласно Директива 2000/60/ЕО и до изискванията за мониторинг.
(22)
Що се отнася до представянето на химичното състояние съгласно раздел 1.4.3 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО, държавите-членки следва да могат да представят отделно въздействието на вещества, реагиращите като повсеместно разпространени PBT, така че постигнатите във връзка с други вещества подобрения в качеството на водите да не бъдат засенчени. В допълнение към задължително изискваната карта, съдържаща данни за всички вещества, би могло да бъдат предвидени допълнителни карти, на които да бъдат отбелязани веществата, реагиращи като повсеместно разпространени PBT, и отделно да бъдат отбелязани останалите вещества.
(23)
Мониторингът следва да се адаптира към пространствената и времева скала на очакваното колебание в концентрациите. Предвид очакваното широко разпространение и дългите периоди на възстановяване, свързани с реагиращите като повсеместно разпространени PBT вещества, държавите-членки следва да могат да намаляват броя на пунктовете за мониторинг и/или честотата на мониторинга за тези вещества до минималното равнище, достатъчно за надежден анализ на дългосрочните тенденции, при условие че са налице солидни статистически базови данни от мониторинг.
(24)
Специалното внимание към реагиращите като повсеместно разпространени PBT вещества не освобождава Съюза или държавите-членки от задължението да предприемат допълнителни мерки към вече предприетите, включително на международно равнище, за намаляване или елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от тези вещества с оглед постигането на целите, определени в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2000/60/ЕО.
(25)
Според член 10, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО ако дадена цел или стандарт за качество, определени съгласно същата директива, директивите, изброени в приложение IX към Директива 2000/60/ЕО, или друго законодателство на Съюза изискват спазването на по-строги условия от произтичащите от прилагането на член 10, параграф 2 от посочената директива, трябва да бъде установен съответно по-строг контрол на емисиите. Подобна разпоредба е включена и в член 18 от Директива 2010/75/ЕС. Съгласно тези членове контролът на емисиите, определен от законодателните актове, изброени в член 10, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, следва да бъде минималният контрол, който се прилага. Ако този контрол не може да осигури постигането на СКОС, например по отношение на вещество, реагиращо като повсеместно разпространени PBT вещества, но същевременно и по-строги условия не могат да осигурят това, дори в съчетание с по-строги условия за други зауствания, емисии и увреждания, засягащи водното тяло, тези по-строги условия не могат да се смятат за „изискуеми“ за постигането на СКОС.
(26)
За оценките на риска в помощ на подбора на нови приоритетни вещества са необходими висококачествени данни от мониторинг на екотоксикологичните и токсикологичните последици. Въпреки че през последните години данните от мониторинг, събирани от държавите-членки, значително се подобриха, те не винаги са подходящи по отношение на качеството и на покритието на Съюза. По-специално липсват данни от мониторинг за много новопоявили се замърсители, които могат да бъда дефинирани като замърсители, понастоящем невключени в програми за редовен мониторинг на равнището на Съюза, но биха могли да представляват съществен риск, изискващ нормативно уреждане, в зависимост от техните потенциални екотоксикологични и токсикологични последици и от нивата им във водната околна среда.
(27)
Необходим е нов механизъм, който да осигурява на Комисията целева висококачествена мониторингова информация за концентрацията на вещества във водната среда с внимание, насочено към новопоявилите се замърсители и веществата, за които наличните данни от мониторинг не са достатъчно качествени за целите на оценката на риска. Новият механизъм следва да улесни събирането на такава информация от речните басейни в целия Съюз и да допълни данните от мониторинга по програмите съгласно членове 5 и 8 от Директива 2000/60/ЕО и други надеждни източници. За да поддържа разходите за мониторинг в разумни нива, механизмът следва да е насочен към ограничен брой вещества, включени временно в списък за наблюдение, и към ограничен брой места за мониторинг, но следва да дава представителни данни, подходящи за целите на процеса на приоритизиране в Съюза. Списъкът следва да е динамичен и валидността му следва да бъде ограничена във времето, с цел да се отразява новата информация за потенциалните рискове, причинени от новопоявилите се замърсители, и да се избягва по-дълъг от необходимия мониторинг на съответните вещества.
(28)
С цел опростяване и уреждане на задълженията за докладване от страна на държавите-членки и за увеличаване на съгласуваността с други свързани аспекти от управлението на водите, изискванията за нотифициране в член 3 от Директива 2008/105/ЕО следва да станат част от общите задължения за докладване по член 15 от Директива 2000/60/ЕО.
(29)
По отношение на представянето на химичното състояние съгласно раздел 1.4.3 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО, за целите на актуализацията на програмите от мерки и на плановете за управление на речните басейни, която трябва да бъде извършена в съответствие съответно с член 11, параграф 8 и член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, на държавите-членки следва да бъде позволено да представят поотделно въздействието на новооткритите приоритетни вещества и въздействието на съществуващите приоритетни вещества върху химичното състояние с преразгледаните СКОС, така че въвеждането на нови изисквания да не се възприема погрешно като индикация за влошаване на химичното състояние на повърхностните води. В допълнение към задължително изискваната карта, съдържаща данни за всички вещества, би могло да бъдат предвидени допълнителни карти, на които да бъдат отбелязани новооткритите вещества и съществуващите вещества с преразгледани СКОС и отделно да бъдат отбелязани останалите вещества.
(30)
Предоставянето на достъп на широката общественост до своевременна информация за околната среда относно състоянието на повърхностните води в Европейския съюз и постиженията на стратегиите за борба с химическото замърсяване има важно значение. С оглед подобряването на достъпа и прозрачността във всяка държава-членка следва да се създаде централен портал, който да предоставя информация на обществеността в електронна форма относно плановете за управление на речните басейни, техните прегледи и актуализации.
(31)
С приемането на настоящото предложение и с внасянето на доклада си в Европейския парламент и Съвета Комисията приключи първото преразглеждане на списъка на приоритетните вещества, осъществено от нея, съгласно член 8 от Директива 2008/105/ЕО. Това включва преразглеждане на веществата, изброени в приложение III към същата директива, някои от които са определени за приоритизиране. В момента няма достатъчно доказателства за приоритизиране на другите вещества, изброени в приложение III. Възможността да се появи нова информация относно тези вещества означава, че те не са изключени от бъдещо преразглеждане, което се отнася и за другите разгледани вещества, които не са определени като приоритетни в настоящото преразглеждане. Следователно приложение III към Директива 2008/105/ЕО вече не е актуално и следва да бъде заличено. Член 8 от същата директива следва да бъде съответно изменен, както и по отношение на датата за докладване на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
За да се реагира своевременно на съответния технически и научен напредък в областта, обхваната от настоящата директива, на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС, във връзка с актуализирането на методите за прилагане на СКОС, предвидени в същата директива. От особена важност е Комисията да провежда съответните консултации по време на подготвителната си работа, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(33)
С цел подобряване на информационната основа за бъдещо определяне на приоритетни вещества, по-специално по отношение на новопоявили се замърсители, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за съставянето и актуализирането на списък за наблюдение. Освен това, за да осигури еднакви условия на прилагане на настоящата директива и на форматите на докладване пред Комисията на данни и информация от мониторинга, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (15).
(34)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите-членки и Комисията относно обяснителните документи (16) държавите-членки са поели задължение уведомяването за мерките им за транспониране в обосновани случаи да бъде придружавано от един или повече документи, в които се обяснява връзката между елементите на директивата и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят счита, че предоставянето на такива документи е обосновано.
(35)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно постигането на добро химично състояние на повърхностните води чрез установяване на СКОС за приоритетни вещества и за някои други замърсители, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, от гледна точка на необходимостта за поддържане на еднакво ниво на защита на повърхностните води в целия Съюз, може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Поради това Директива 2000/60/ЕО и Директива 2008/105/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2000/60/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 16, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Комисията преразглежда приетия списък на приоритетните вещества най-късно четири години след датата на влизане в сила на настоящата директива и най-малко на всеки шест години след това и при необходимост излиза с предложения.“
2.
Приложение X се заменя с текста на приложение I към настоящата директива;
Член 2
Директива 2008/105/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 2 се заменя със следното:
„Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат определенията, установени в член 2 от Директива 2000/60/ЕО и в член 2 от Директива 2009/90/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на технически спецификации за химически анализ и мониторинг на състоянието на водите (17).
Освен това се прилагат следните определения:
1)
„матрица“ означава компонент на водната среда, който е вода, седимент или биота;
2)
„биота-таксон“ означава конкретен воден таксон в рамките на таксономичната категория „подтип“, „клас“ или еквивалентна на тях категория.
2.
Член 3 се заменя със следното:
„Член 3
Стандарти за качество на околната среда
1. Без да се засяга параграф 1а, държавите-членки прилагат СКОС, определени в приложение I, част А, за повърхностни водни тела, както и прилагат тези СКОС в съответствие с изискванията, уредени в приложение I, част Б.
1а. Без да се засягат задълженията по настоящата директива във версията ѝ, която е в сила към 13 януари 2009 г., и по-специално постигането на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на изброените в нея вещества и СКОС, държавите-членки прилагат СКОС, определени в приложение I, част А по отношение на:
i)
веществата, обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 в приложение I, част А, за които са определени преразгледани СКОС, влизат в сила от 22 декември 2015 г. с цел постигане на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на тези вещества до 22 декември 2021 г. чрез програми от мерки, включени в плановете за управление на речните басейни за 2015 г., изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, както и
ii)
новоидентифицираните вещества, обозначени с номера 34-45 в приложение I, част А, които влизат в сила от 22 декември 2018 г., с цел постигането на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на тези вещества до 22 декември 2027 г. и предотвратяването на влошаването на химичното състояние на повърхностните водни тела по отношение на тези вещества. За тази цел до 22 декември 2018 г. държавите-членки изготвят и представят на Комисията допълнителна програма за мониторинг и предварителна програма от мерки, предназначени за тези вещества. До 22 декември 2021 г. се изготвя окончателна програма от мерки в съответствие с член 11 от Директива 2000/60/ЕО, която се прилага и започва да действа пълноценно възможно най-скоро след тази дата, но най-късно до 22 декември 2024 г.
Член 4, параграфи 4-9 от Директива 2000/60/ЕО се прилагат mutatis mutandis по отношение на веществата, посочени в подточки i) и ii) от първа алинея.
2. За веществата, обозначени с номера 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 и 44 в част А на приложение I държавите-членки прилагат СКОС за биота, определени в приложение I, част А.
За вещества, различни от посочените в първа алинея, държавите-членки прилагат СКОС за повърхностните води, определени в приложение I, част А.
3. При една или повече категории повърхностни води държавите-членки могат да изберат да приложат СКОС за матрица, различна от посочената в параграф 2, или, според случая, за биота-таксони, различни от посочените в приложение I, част А.
Държавите-членки, които се възползват от възможността, посочено в първа алинея, прилагат съответния СКОС, определен в приложение I, част А, или, ако няма включен стандарт за матрицата или биота-таксона, определят СКОС, който предлага най-малко същото ниво на защита като СКОС, предвидено в приложение I, част А.
Държавите-членки могат да използват възможността, посочена в първа алинея, само когато методът за анализ, използван за избраната матрица или таксон от биотата, изпълнява минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО. Когато тези критерии не са изпълнени по отношение на нито една матрица, държавите-членки гарантират, че мониторингът се провежда при използването на най-добрата налична техника, която не води до прекомерни разходи, и че методът за анализ работи поне толкова добре, колкото наличният метод за матрицата, посочена в параграф 2 за съответното вещество.
3а. Когато вследствие измерени или прогнозни концентрации или емисии при прилагане на СКОС за биота или седимент е открит потенциален риск от силно излагане на вредни въздействия за водната околна среда или посредством нея, държавите-членки гарантират, че се извършва и мониторинг на повърхностната вода и се прилагат стандартите за максимално допустима концентрация (МДК-СКОС), установени в приложение I, част А към настоящата директива, ако са установени такива СКОС.
3б. Ако съгласно член 5 от Директива 2009/90/ЕО изчислената средна стойност от измерването, когато то е проведено посредством най-добрата налична техника, която не води до прекомерни разходи, е определена като „по-ниска от прага на количествено определяне“, а „прагът на количествено определяне“ дори на тази техника е над СКОС, резултатът за измереното вещество не се взема предвид при оценяването на общото химично състояние на въпросното водно тяло.
4. За веществата, спрямо които се прилага СКОС за седимент и/или биота, държавите-членки извършват мониторинг на веществото в съответната матрица поне веднъж годишно, освен ако техническите знания и експертната преценка оправдават друг интервал.
5. Държавите-членки включват следната информация в актуализираните планове за управление на речни басейни, изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО:
а)
таблица, представяща границите на количествено определяна на прилаганите методи за анализ и информация за изпълнението на тези методи във връзка с минималните критерии, предвидени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО;
б)
за веществата, за които е използвана възможността, предвидена в параграф 3 от настоящия член:
i)
причините и основанията за използването на тази възможност;
ii)
където е необходимо, установените алтернативни СКОС, доказателства, че тези СКОС предоставят същото равнище на защита като СКОС, уредени в приложение I, част А, включително данните и методиката, използвани за определянето им, и категориите повърхностни води, за които се прилагат;
iii)
за сравнение с информацията, посочена в буква а) от настоящия параграф, границите на количествено определяне на аналитичните методи за матриците, определени в част А от приложение I към настоящата директива, включително информация за изпълнението на тези методи във връзка с минималните критерии, предвидени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО;
в)
обосновка за честотата на мониторинга в съответствие с параграф 4, в случай че мониторинговите интервали са по-големи от 1 година.
5а. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че актуализираните планове за управление на речните басейни, изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, които съдържат резултатите и въздействието на мерките, предприети с оглед предотвратяване на химическото замърсяване на повърхностните води, както и междинният доклад за напредъка в прилагането на планираните програми от мерки в съответствие с член 15, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО, се предоставят чрез централен портал, осигуряващ публичен достъп в електронна форма в съответствие член 7, параграф 1 от Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно публичния достъп до екологична информация (18).
6. Държавите-членки подготвят анализ на дългосрочните тенденции в концентрациите на приоритетните вещества, изброени в приложение I, част А, които са склонни към натрупване в седимент и/или биота, като обръщат специално внимание на веществата, обозначени с номера 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 и 44, изброени в приложение I, част А, на основата на мониторинг на състоянието на повърхностните води, извършван в съответствие с член 8 от Директива 2000/60/ЕО. Държавите-членки вземат мерки с цел да се гарантира, при условията на член 4 от Директива 2000/60/ЕО, че такива концентрации не се повишават в значителна степен в съответния седимент и/или биота.
Държавите-членки определят честотата на мониторинга на седимента и/или биота, така че да предоставят достатъчно данни за надежден анализ на дългосрочните тенденции. Като правило мониторингът следва да се извършва на всеки три години, освен ако техническите знания и експертната преценка оправдават друг интервал.
7. Комисията проучва научно-техническия напредък, в това число заключенията от оценките на риска, посочени в член 16, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2000/60/ЕО, както и информацията от регистрацията на вещества, публично достъпна в съответствие с член 119 от Регламент (ЕО) № 1907/2006, и, ако е необходимо, предлага преразглеждане на СКОС, предвидени в част А от приложение I към настоящата директива в съответствие с процедурата, определена в член 294 от ДФЕС, предвиден в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 10, когато е уместно, за адаптирането на приложение I, част Б, точка 3 към настоящата директива към научно-техническото развитие.
8а. С цел да се улесни прилагането на настоящия член, в рамките на възможната степен до 22 декември 2014 г., се разработват технически указания или стратегии за мониторинг и методи за анализ на веществата, включително вземане на проби и мониторинг на биота, като част от съществуващата процедура за прилагане на Директива 2000/60/ЕО.
Указанията се отнасят по-специално до:
а)
мониторинга на веществата в биота в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член;
б)
при новоидентифицирани вещества (обозначени с номера 34-45 в приложение I, част А) и вещества, за които са определени по-строги СКОС (обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23 и 28 в приложение I, част А), методи за анализ, отговарящи на минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО.
8б. В случай че за определени вещества не са приети технически указания до 22 декември 2014 г., крайният срок 22 декември 2015 г., посочен в параграф 1а, подточка i), се удължават съответно до 22 декември 2018 г. и крайният срок 22 декември 2021 г., посочен в тази подточка, се удължава до 22 декември 2027 г.
3.
Член 4, параграф 4 и член 5, параграф 6 се заличават.
4.
Вмъква се следният член:
„Член 7а
Координация
1. За приоритетните вещества, които попадат в обхвата на регламенти (ЕО) № 1907/2006, (ЕО) № 1107/2009 (19), (ЕС) № 528/2012 (20) или на Директива 2010/75/ЕС (21), като част от предвидения в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО редовен преглед на приложение Х към същата директива, Комисията оценява дали мерките, предприети на равнището на Съюза и на държавите-членки, са достатъчни за постигане на СКОС за приоритетните вещества и на целта за пълно или поетапно елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от приоритетни опасни вещества в съответствие с член 4, параграф 1, буква а) и член 16, параграф 6 от Директива 2000/60/ЕО.
2. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета резултатите от оценката по параграф 1 от настоящия член съгласно графика, определен в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО, и придружава доклада с всички подходящи предложения, включително за контролни мерки.
3. Когато резултатите от доклада покажат, че може да се наложи предприемането на допълнителни мерки на равнището на Съюза или в дадени държави-членки, за да се осигури спазването на Директива 2000/60/ЕО по отношение на конкретно вещество, одобрено съгласно Регламент (ЕО) № 1107/2009 или Регламент (ЕС) № 528/2012, държавите-членки или Комисията прилагат член 21 или член 44 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 или член 15 или член 48 от Регламент (ЕС) № 528/2012 към въпросното вещество или към продуктите, съдържащи това вещество.
Когато става дума за вещества, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006, Комисията стартира, според случая, процедурата, предвидена в член 59, член 61 или член 69 от същия регламент.
При прилагането на регламентите, посочени в първа и втора алинея, държавите-членки и Комисията вземат под внимание оценките на риска и анализите на социално-икономическите фактори и на икономическата ефективност, които се изискват съгласно тези регламенти, включително възможността за алтернативни решения.
5.
Членове 8 и 9 се заменят със следното:
„Член 8
Преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО
Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за резултатите от периодичното преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО, предвидено в член 16, параграф 4 от същата директива. Когато е уместно, докладът се придружава от законодателни предложения за изменение на приложение Х, включващи по-специално предложения за определяне на нови приоритетни вещества или приоритетни опасни вещества, или за определяне на дадени приоритетни вещества като приоритетни опасни вещества, както и за установяване на съответните СКОС за повърхностна вода, седимент или биота, според случая.
Член 8а
Специални разпоредби относно определени вещества
1. В плановете за управление на речните басейни в съответствие с член 13 от Директива 2000/60/ЕО, без да се засягат изискванията на раздел 1.4.3 от приложение V към нея относно представянето на общото химично състояние и целите и задълженията, определени в член 4, параграф 1, буква а), член 11, параграф 3, буква к) и член 16, параграф 6 от посочената директива, държавите-членки могат да съставят допълнителни карти, представящи информация за химичното състояние за едно или повече от следните вещества отделно от информацията за останалите вещества, включени в приложение I, част А към настоящата директива:
а)
веществата, обозначени с номера 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 и 44 (вещества, реагиращи като повсеместно разпространени PBT вещества);
б)
веществата, обозначени с номера 34-45 (новоидентифицирани вещества);
в)
веществата, обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23 и 28 (вещества, за които са определени по-строги преразгледани СКОС).
Държавите-членки могат също да представят степента на отклоненията от стойността на СКОС за веществата, посочени в първа алинея, букви а) до в), в плановете за управление на речните басейни. Държавите-членки, които предоставят подобни допълнителни карти, се стремят да осигурят взаимната им съпоставимост в рамките на речен басейн и на равнището на Съюза.
2. По отношение на веществата, обозначени с номера 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 и 44 в приложение I, част А, държавите-членки могат да извършват не толкова интензивен мониторинг, колкото се изисква за приоритетните вещества в съответствие с член 3, параграф 4 от настоящата директива и приложение V към Директива 2000/60/ЕО, при условие че мониторингът е представителен и съществуват солидни статистически базови данни по отношение на наличието на тези вещества във водната среда. Като правило, в съответствие с член 3, параграф 6, втора алинея от настоящата директива, мониторингът следва да се извършва на всеки три години, освен ако въз основа на техническите знания и експертната преценка не бъде обоснован друг интервал.
Член 8б
Списък за наблюдение
1. Комисията изготвя списък за наблюдение на вещества, за които се събират данни от мониторинг на територията на целия Съюз, с цел подпомагане на бъдещите дейности по приоритизиране в съответствие с член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, който се допълва, inter alia, с данни от анализите и прегледите по член 5 и с програмите за мониторинг по член 8 от същата директива.
Първият списъкът за наблюдение съдържа най-много 10 вещества или групи вещества и посочва матриците за мониторинг и възможните методи за анализ за всяко вещество, които не водят до прекомерни разходи за всяко вещество. При наличието на методи за анализи, които не водят до прекомерни разходи, максималният брой вещества или групи от вещества, за които Комисията е допуснала да бъдат включени в списъка, се увеличават с един брой при всяка актуализация на списъка съгласно параграф 2 от настоящия член, като общият брой не може да надхвърля 14. Веществата, които подлежат на включване в списъка за наблюдение, се избират сред онези, за които наличната информация сочи, че могат да представляват съществен риск на равнището на Съюза за водната среда или посредством нея, и за които данните от мониторинга не са достатъчни.
Диклофенак (CAS 15307-79-6), 17-бета-естрадиол (E2) (CAS 50-28-2) и 17-алфа-етинилестрадиол (EE2) (CAS 57-63-6) се включват в първия списък за наблюдение с оглед събирането на данни от мониторинг, за да се улесни определянето на подходящи мерки за преодоляване на риска, породен от тези вещества.
При избора на веществата за списъка за наблюдение Комисията взема предвид цялата налична информация, включително относно:
а)
резултатите от последното периодично преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО съгласно член 16, параграф 4 от същата директива;
б)
научно-изследователските проекти;
в)
препоръките от заинтересованите страни, посочени в член 16, параграф 5 от Директива 2000/60/ЕО;
г)
програмите за анализ на характеристиките на районите на речните басейни и резултатите на мониторинга от държавите-членки съгласно член 5 и член 8 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
производствените обеми, моделите на употреба, характерните свойства (включително, според случая, размера на частиците), концентрациите в околната среда и въздействията, включително информацията, събрана в съответствие с директиви 98/8/ЕО, 2001/82/ЕО (22) и 2001/83/ЕО (23) и с регламенти (ЕО) № 1907/2006 и (ЕО) № 1107/2009.
2. Комисията изготвя първия списък за наблюдение, посочен в параграф 1, до 14 септември 2014 г. и го актуализира на всеки 24 месеца след това. При актуализирането на списъка за наблюдение Комисията изключва от него всяко вещество, за което оценката на риска, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО може да се извърши без допълнителни данни от мониторинг. Продължителността на периода на постоянен мониторинг за всяко отделно вещество от списъка за наблюдение не надвишава четири години.
3. Държавите-членки извършват мониторинг на всяко вещество от списъка за наблюдение в избрани представителни станции за мониторинг за период от най-малко 12 месеца. По първия списък за наблюдение периодът на мониторинг започва до 14 септември 2015 г. или в срок от 6 месеца от изготвянето на списъка за наблюдение, като се взема предвид по-късната дата. Държавите-членки започват мониторинг на всяко вещество от последващите списъци в срок от 6 месеца от включването му в списъка.
Всяка държава-членка избира поне една станция за мониторинг плюс една, ако има повече от един милион жители, плюс брой станции, получен като се раздели географската ѝ площ в km2 на 60 000 km2 (закръгля се до най-близкото цяло число), плюс броя станции, получен като се раздели броят на населението ѝ на пет милиона (закръглява се до най-близкото цяло число).
При избора на представителните станции, честотата и времето за извършване на мониторинга за всяко вещество, държавите-членки вземат под внимание моделите на употреба и възможната поява на веществото. Честотата на извършване на мониторинг е не по-малка от веднъж годишно.
Когато дадена държава-членка представи достатъчни, представителни и актуални данни от мониторинга на конкретно вещество, получени по линия на съществуващи програми за мониторинг или проучвания, тя може да реши да не предприема допълнителен мониторинг на това вещество в съответствие с механизма на списъка за наблюдение, при условие че мониторингът на въпросното вещество е проведен по методология, която отговаря на изискванията на техническите насоки, разработени от Комисията в съответствие с член 8б, параграф 5.
4. Държавите-членки докладват на Комисията резултатите от извършения мониторинг съгласно параграф 3. За първия списък за наблюдение докладът за резултатите от мониторинга се представя в срок до 15 месеца от 14 септември 2015 г., или от 21 месеца от изготвянето на списъка за наблюдение, като се взема предвид по-късната дата и на всеки 12 месеца след това, докато веществото е в списъка. За всяко вещество, включено в последващите списъци, държавите-членки докладват на Комисията резултатите от мониторинга в срок от 21 месеца от включването на веществото в списъка за наблюдение и на всеки 12 месеца след това, докато веществото е в списъка. Докладът включва информация за представителността на станциите и стратегията за мониторинг.
5. Комисията приема актове за изпълнение за изготвянето и актуализирането на списъка за наблюдение съгласно параграфи 1 и 2. Тя може също да приема технически формати за докладване на Комисията на резултатите от мониторинга и свързаната с тях информация. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 9, параграф 2.
Комисията разработва насоки, включително технически спецификации, с цел да улесни мониторинга на веществата от списъка за наблюдение и се приканва да насърчава координацията на този мониторинг.
Член 8в
Специални разпоредби относно фармацевтичните вещества
Съгласно член 16, параграф 9 от Директива 2000/60/ЕО и, когато е уместно, въз основа на резултатите от проучването си от 2013 г. по отношение на рисковете, породени от лекарствените продукти в околната среда, и на други проучвания и доклади по тези въпроси, в срок от две години от 13 септември 2013 г. Комисията разработва в рамките на възможното стратегически подход по отношение на замърсяването на водата от фармацевтични вещества. Този стратегически подход, когато е целесъобразно, съдържа предложения за по-ефективно вземане под внимание, в необходимата степен, на въздействията на лекарствените продукти върху околната среда в рамките на процедурата за пускане на пазара на лекарствени продукти. В рамките на стратегическия подход Комисията, когато е целесъобразно, в срок до 14 септември 2017 г. предлага мерки, които да бъдат взети на равнището на Съюза или на държавите-членки, както е уместно, за да се овладее евентуалното въздействие на фармацевтичните вещества върху околната среда, по-специално на веществата, посочени в член 8б, параграф 1, с цел да се намалят заустванията, емисиите и уврежданията от тези вещества за водната среда, като се отчитат нуждите, свързани с общественото здравеопазване и икономическата ефективност на предложените мерки.
Член 9
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета по член 21, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (24).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 9а
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в настоящия член.
2. Правомощията за приемане на делегирани актове, предвидени в член 3, параграф 8, се дават на Комисията за срок от шест години от 13 септември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на шестгодишния период. Делегирането на правомощия се продължава с мълчаливо съгласие за срокове със същото времетраене, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на праоамощията, посочени в член 3, параграф 8, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейският парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегирани актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 3, параграф 8, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок до два месеца от уведомяването на Европейския парламент и Съвета за акта, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията, че няма да повдигнат възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
6.
Приложение I се изменя, както следва:
а)
част А се заменя с текста, изложен в приложение II към настоящата директива;
б)
в част Б точки 2 и 3 се заменят със следното:
„2.
Колони 6 и 7 от таблицата: За всяко определено повърхностно водно тяло прилагането на МДК-СКОС означава, че измерената концентрация в който и да било представителен пункт за мониторинг в границите на водното тяло не надвишава стандарта.
В съответствие с раздел 1.3.4 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО обаче, държавите-членки могат да въведат статистически методи, като например изчисляване на персентила, за да осигурят приемливо ниво на надеждност и точност при определяне на съответствието с МДК-СКОС. Ако държавите-членки направят това, тези статистически методи трябва да отговарят на подробни правила, установени в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 9, параграф 2 от настоящата директива.
3.
СКОС за водите, установени в настоящото приложение, се изразяват като общи концентрации в цялата водна проба.
Чрез дерогация от първа алинея, в случаите на кадмий, олово, живак и никел (наричани по-долу „метали“) СКОС за водите се отнасят за концентрацията на разтворените вещества, т.е. разтворената фаза на водната проба, получена чрез филтриране през филтър с диаметър на порите 0,45 μm или чрез всяка друга еквивалентна предварителна обработка, или, когато специално е посочено - на бионаличната концентрация.
При оценка на резултатите от мониторинга спрямо съответните СКОС държавите-членки могат да вземат предвид:
а)
естествените фонови концентрации на металите и техните съединения, ако тези концентрации пречат за постигането на съответствие със стойностите на съответните СКОС;
б)
твърдостта, pH, разтворения органичен въглерод или други параметри за качество на водата, които оказват влияние върху бионаличността на металите, при което бионаличните концентрации се определят с помощта на подходящо моделиране.“
7.
Приложения II и III се заличават.
Член 3
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за постигане на съответствие с настоящата директива, в срок до 14 септември 2015 г. Те незабавно предават на Комисията текстовете на тези разпоредби.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 12 август 2013 година.
DIRECTIVE 2013/39/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 12 August 2013
amending Directives 2000/60/EC and 2008/105/EC as regards priority substances in the field of water policy
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(1) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
Chemical pollution of surface water poses a threat to the aquatic environment, with effects such as acute and chronic toxicity in aquatic organisms, accumulation of pollutants in the ecosystem and loss of habitats and biodiversity, and also poses a threat to human health. As a matter of priority, causes of pollution should be identified and emissions of pollutants should be dealt with at source, in the most economically and environmentally effective manner.
(2)
Pursuant to the second sentence of Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Union policy on the environment is to be based on the precautionary principle and on the principles that preventive action should be taken, that environmental damage should, as a priority, be rectified at source and that the polluter should pay.
(3)
Treating waste water can be very costly. In order to facilitate cheaper and more cost effective treatment, the development of innovative water treatment technologies could be stimulated.
(4)
Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy (4) lays down a strategy against the pollution of water. That strategy involves the identification of priority substances amongst those that pose a significant risk to, or via, the aquatic environment at Union level. Decision No 2455/2001/EC of the European Parliament and of the Council of 20 November 2001 establishing the list of priority substances in the field of water policy (5) set out the first list of 33 substances or groups of substances that were prioritised at Union level for inclusion in Annex X to Directive 2000/60/EC.
(5)
Directive 2008/105/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on environmental quality standards in the field of water policy (6) lays down environmental quality standards (EQS), in accordance with Directive 2000/60/EC, for the 33 priority substances identified in Decision No 2455/2001/EC and eight other pollutants that were already regulated at Union level.
(6)
Pursuant to Article 191(3) TFEU, in preparing its policy on the environment, the Union is to take account of available scientific and technical data, environmental conditions in the various regions of the Union, the potential benefits and costs of action or lack of action as well as the economic and social development of the Union as a whole and the balanced development of its regions. Scientific, environmental and socio-economic factors, including human health considerations, should be taken into account in developing a cost-effective and proportionate policy on the prevention and control of chemical pollution of surface waters, including in reviewing the list of priority substances in accordance with Article 16(4) of Directive 2000/60/EC. In view of that aim, the polluter pays principle underpinning Directive 2000/60/EC should be consistently applied.
(7)
The Commission has conducted a review of the list of priority substances in accordance with Article 16(4) of Directive 2000/60/EC and with Article 8 of Directive 2008/105/EC and has come to the conclusion that it is appropriate to amend the list of priority substances by identifying new substances for priority action at Union level, setting EQS for those newly identified substances, revising the EQS for some existing substances in line with scientific progress and setting biota EQS for some existing and newly identified priority substances.
(8)
The review of the priority substances list has been supported by an extensive consultation with experts from the Commission services, Member States, stakeholders and the Scientific Committee on Health and Environmental Risks.
(9)
The revised EQS for existing priority substances should be taken into account for the first time in river basin management plans covering the period 2015 to 2021. The newly identified priority substances and their EQS should be taken into account in the establishment of supplementary monitoring programmes and in preliminary programmes of measures to be submitted by the end of 2018. With the aim of achieving good surface water chemical status, the revised EQS for existing priority substances should be met by the end of 2021 and the EQS for newly identified priority substances by the end of 2027, without prejudice to Article 4(4) to (9) of Directive 2000/60/EC, which includes inter alia provisions for extending the deadline for achieving good surface water chemical status or achieving less stringent environmental objectives for specific bodies of water on the grounds of disproportionate cost and/or socio-economic need, provided that no further deterioration occurs in the status of the affected bodies of water. The determination of surface water chemical status by the 2015 deadline laid down in Article 4 of Directive 2000/60/EC should be based, therefore, only on the substances and EQS set out in Directive 2008/105/EC in the version in force on 13 January 2009 unless those EQS are stricter than the revised EQS under this Directive, in which case the latter should be applied.
(10)
Since the adoption of Directive 2000/60/EC, numerous Union acts have been adopted, in accordance with Article 16(6) of that Directive, which constitute emission controls for individual priority substances. Moreover, many environmental protection measures fall under the scope of other existing Union law. Where the objectives laid down in Article 16(1) of Directive 2000/60/EC can be effectively achieved by existing instruments, priority should be given to implementing and revising those instruments rather than establishing new measures. The inclusion of a substance in Annex X to Directive 2000/60/EC is without prejudice to the application of Regulation (EC) No 1107/2009 of the European Parliament and of the Council of 21 October 2009 concerning the placing of plant protection products on the market (7).
(11)
In order to improve coordination between Directive 2000/60/EC, Regulation (EC) No 1907/2006 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2006 concerning the Registration, Evaluation, Authorisation and Restriction of Chemicals (REACH), establishing a European Chemicals Agency (8), and relevant sectoral legislation, potential synergies should be explored with a view to identifying possible areas where data gathered through implementation of Directive 2000/60/EC can be used to support REACH and other relevant substance evaluation procedures and, conversely, areas where data generated for the purpose of substance evaluations under REACH and relevant sectoral legislation can be used to support the implementation of Directive 2000/60/EC, including the prioritisation outlined in Article 16(2) of that Directive.
(12)
The progressive reduction of pollution from priority substances and the cessation or phasing-out of discharges, emissions and losses of priority hazardous substances, as required by Directive 2000/60/EC, may often be achieved most cost-effectively through Union substance-specific measures at source, for example pursuant to Regulations (EC) No 1907/2006, (EC) No 1107/2009, (EU) No 528/2012 (9) or Directives 2001/82/EC (10), 2001/83/EC (11) or 2010/75/EU (12). Coherence between those legal acts, Directive 2000/60/EC and other relevant legislation should therefore be strengthened to ensure that source-control mechanisms are applied as appropriate. Where the outcome of the regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC, and available monitoring data, show that the measures in place at Union or Member State level are insufficient to achieve the EQS for certain priority substances or the cessation or phasing-out objective for certain priority hazardous substances, appropriate action should be taken at Union or Member State level with a view to achieving the objectives of Directive 2000/60/EC, taking into account the risk evaluations, socio-economic and cost-benefit analyses carried out under the relevant legislation as well as the availability of alternatives.
(13)
Since the derivation of the EQS for the 33 priority substances included in Annex X to Directive 2000/60/EC, a number of risk assessments under Council Regulation (EEC) No 793/93 of 23 March 1993 on the evaluation and control of the risks of existing substances (13), later replaced by Regulation (EC) No 1907/2006, have been concluded. In order to ensure an appropriate level of protection and to update EQS in line with the latest scientific and technical knowledge concerning risks to, or via, the aquatic environment, the EQS for some of the existing substances should be revised.
(14)
Additional substances posing a significant risk to, or via, the aquatic environment at Union level have been identified and prioritised using the approaches specified in Article 16(2) of Directive 2000/60/EC and should be added to the list of priority substances. The latest available scientific and technical information has been taken into account in deriving the EQS for those substances.
(15)
The contamination of water and soil with pharmaceutical residues is an emerging environmental concern. In evaluating and controlling the risk to, or via, the aquatic environment from medicinal products, adequate attention should be paid to Union environmental objectives. In order to address that concern, the Commission should study the risks of environmental effects from medicinal products and provide an analysis of the relevance and effectiveness of the current legislative framework in protecting the aquatic environment and human health via the aquatic environment.
(16)
The derivation of EQS for priority hazardous substances usually involves higher levels of uncertainty than is the case for priority substances but such EQS still establish a benchmark to assess compliance with the objective of good surface water chemical status, as defined in Article 2(24) and points (ii) and (iii) of point (a) of Article 4(1) of Directive 2000/60/EC. However, in order to ensure an adequate level of protection for the environment and human health, the cessation or phasing-out of discharges, emissions and losses of priority hazardous substances should also be aimed at, in accordance with point (iv) of point (a) of Article 4(1) of Directive 2000/60/EC.
(17)
Scientific knowledge about the fate and effects of pollutants in water has evolved significantly over recent years. More is known about which compartment of the aquatic environment (water, sediment or biota, hereinafter ‘matrix’) a substance is likely to be found in, and therefore where its concentration is most likely to be measurable. Some very hydrophobic substances accumulate in biota and are hardly detectable in water even using the most advanced analytical techniques. For such substances, EQS should be set for biota. Nevertheless, in order to take advantage of their monitoring strategy and adapt it to their local circumstances, Member States should have flexibility to apply an EQS for an alternative matrix or, where relevant, an alternative biota taxon, for example sub-phylum Crustacea, paraphylum ‘fish’, class Cephalopoda or class Bivalvia (mussels and clams), provided that the level of protection afforded by the EQS and the monitoring system applied by the Member States is as good as that provided by the EQS and matrix laid down in this Directive.
(18)
Novel monitoring methods such as passive sampling and other tools show promise for future application, and their development should therefore be pursued.
(19)
Commission Directive 2009/90/EC of 31 July 2009 laying down, pursuant to Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council, technical specifications for chemical analysis and monitoring of water status (14), establishes minimum performance criteria for the analytical methods used in monitoring water status. Those criteria ensure meaningful and relevant monitoring information by requiring the use of analytical methods that are sensitive enough to ensure that any exceedance of an EQS can be reliably detected and measured. Member States should be permitted to monitor in matrices or in biota taxa other than those specified by this Directive only if the analytical method used meets the minimum performance criteria set out in Article 4 of Directive 2009/90/EC for the relevant EQS and matrix or biota taxon, or performs at least as well as the method available for the EQS and matrix or biota taxon specified in this Directive.
(20)
The implementation of this Directive involves challenges which include the diversity of the possible solutions to scientific, technical and practical questions and the incomplete development of monitoring methods, as well as constraints on human and financial resources. To help address some of those challenges, the development of monitoring strategies and analytical methods should be supported by technical work by expert groups under the Common Implementation Strategy for Directive 2000/60/EC.
(21)
Persistent, bioaccumulative and toxic substances (PBTs) and other substances that behave like PBTs can be found for decades in the aquatic environment at levels posing a significant risk, even if extensive measures to reduce or eliminate emissions of such substances have already been taken. Some are also capable of long-range transport and are largely ubiquitous in the environment. Several such substances are among the existing and newly identified priority hazardous substances. For some of those substances there is evidence of long-term ubiquity in the aquatic environment at Union level, and those particular substances therefore need special consideration as regards their impact on the presentation of chemical status under Directive 2000/60/EC and as regards monitoring requirements.
(22)
As regards the presentation of chemical status under Section 1.4.3 of Annex V to Directive 2000/60/EC, Member States should be allowed to present separately the impact on chemical status of substances that behave like ubiquitous PBTs so that improvements in water quality achieved in relation to other substances are not obscured. In addition to the obligatory map covering all substances, additional maps, covering substances behaving like ubiquitous PBTs and separately covering the rest of the substances, could be provided.
(23)
Monitoring should be adapted to the spatial and temporal scale of the expected variation in concentrations. Given the widespread distribution and long recovery times expected for substances behaving like ubiquitous PBTs, Member States should be allowed to reduce the number of monitoring sites and/or the frequency of monitoring for those substances to the minimum level sufficient for reliable long-term trend analysis, provided that a statistically robust monitoring baseline is available.
(24)
The special consideration given to substances behaving like ubiquitous PBTs does not exempt the Union or the Member States from taking measures additional to those already taken, including at international level, to reduce or eliminate discharges, emissions and losses of those substances so as to achieve the objectives set out in point (a) of Article 4(1) of Directive 2000/60/EC.
(25)
Under Article 10(3) of Directive 2000/60/EC, where a quality objective or quality standard established pursuant to that Directive, to the Directives listed in Annex IX to Directive 2000/60/EC, or pursuant to any other Union legislation, requires stricter conditions than those which would result from the application of Article 10(2) of that Directive, more stringent emission controls are to be set accordingly. A similar provision has also been included in Article 18 of Directive 2010/75/EU. It follows from those Articles that the emission controls set under the legislation listed in Article 10(2) of Directive 2000/60/EC should be the minimum controls applied. Where those controls cannot ensure that an EQS is met, for example in the case of a substance behaving like a ubiquitous PBT, but stricter conditions would not either, even in conjunction with stricter conditions for other discharges, emissions and losses affecting the water body, such stricter conditions could not be considered as being required to meet that EQS.
(26)
High-quality monitoring data, along with data on ecotoxicological and toxicological effects, are needed for the risk assessments that support the selection of new priority substances. The monitoring data collected from Member States, although significantly improved over the past years, are not always fit for purpose in terms of quality and Union coverage. Monitoring data are particularly lacking for many emerging pollutants, which can be defined as pollutants currently not included in routine monitoring programmes at Union level but which could pose a significant risk requiring regulation, depending upon their potential ecotoxicological and toxicological effects and on their levels in the aquatic environment.
(27)
A new mechanism is needed to provide the Commission with targeted high-quality monitoring information on the concentration of substances in the aquatic environment, with a focus on emerging pollutants and substances for which available monitoring data are of insufficient quality for the purpose of risk assessment. The new mechanism should facilitate the gathering of that information across Union river basins and complement monitoring data from programmes under Articles 5 and 8 of Directive 2000/60/EC and other reliable sources. In order to maintain monitoring costs at reasonable levels, the mechanism should focus on a limited number of substances, included temporarily in a watch list, and a limited number of monitoring sites, but should provide representative data that are fit for the purpose of the Union prioritisation process. The list should be dynamic and its validity in time should be limited, in order to respond to new information on the potential risks posed by emerging pollutants and to avoid monitoring substances for longer than necessary.
(28)
In order to simplify and streamline reporting obligations for the Member States, and increase coherence with other related aspects of water management, the notification requirements in Article 3 of Directive 2008/105/EC should be merged with the overall reporting obligations under Article 15 of Directive 2000/60/EC.
(29)
As regards the presentation of chemical status in accordance with Section 1.4.3 of Annex V to Directive 2000/60/EC, for the purposes of the update of the programmes of measures and of the river basin management plans to be carried out in accordance with Article 11(8) and Article 13(7) of Directive 2000/60/EC respectively, Member States should be allowed to present separately the impact on chemical status of newly identified priority substances and of existing priority substances with revised EQS, so that the introduction of new requirements is not mistakenly perceived as an indication that the chemical status of surface waters has deteriorated. In addition to the obligatory map covering all substances, additional maps, covering newly identified substances and existing substances with revised EQS, and separately covering the rest of the substances, could be provided.
(30)
It is important that environmental information on the status of Union surface waters and on the achievements of strategies against chemical pollution is made available to the public in a timely manner. With a view to strengthening access and transparency, a central portal providing information on the river basin management plans and their reviews and updates should be accessible to the public electronically in each Member State.
(31)
With the adoption of this proposal and submission of its report to the European Parliament and to the Council, the Commission has completed its first review of the list of priority substances as required under Article 8 of Directive 2008/105/EC. This has included a review of the substances listed in Annex III to that Directive, some of which have been identified for prioritisation. There is currently insufficient evidence to prioritise the other substances listed in Annex III. The possibility of new information regarding those substances becoming available means that they are not excluded from future review, as is the case for the other substances considered but not prioritised in the present review. Annex III to Directive 2008/105/EC has therefore become obsolete and should be deleted. Article 8 of that Directive should be amended accordingly, also regarding the date of reporting to the European Parliament and to the Council.
(32)
In order to react to relevant technical and scientific progress in the area covered by this Directive in a timely manner, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of the updating of the methods for applying the EQS laid down in the Directive. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(33)
In order to improve the information basis for future identification of priority substances, in particular as regards emerging pollutants, implementing powers should be conferred on the Commission in respect of the establishment and updating of a watch list. Furthermore, in order to ensure uniform conditions for the implementation of this Directive and for the formats for the reporting to the Commission of the monitoring data and information, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by the Member States of the Commission’s exercise of implementing powers (15).
(34)
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents (16), Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments. With regard to this Directive, the legislator considers the transmission of such documents to be justified.
(35)
Since the objective of this Directive, namely that of achieving good surface water chemical status by laying down EQS for priority substances and certain other pollutants, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the need to maintain the same level of protection of surface water throughout the Union, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective.
(36)
Directives 2000/60/EC and 2008/105/EC should therefore be amended accordingly,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Directive 2000/60/EC is amended as follows:
(1)
Article 16(4) is replaced by the following:
‘4. The Commission shall review the adopted list of priority substances at the latest four years after the date of entry into force of this Directive and at least every six years thereafter, and come forward with proposals as appropriate.’;
(2)
Annex X is replaced by the text set out in Annex I to this Directive.
Article 2
Directive 2008/105/EC is amended as follows:
(1)
Article 2 is replaced by the following:
‘Article 2
Definitions
For the purposes of this Directive, the definitions laid down in Article 2 of Directive 2000/60/EC and in Article 2 of Commission Directive 2009/90/EC of 31 July 2009 laying down, pursuant to Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council, technical specifications for chemical analysis and monitoring of water status (17) shall apply.
In addition, the following definitions shall apply:
(1)
“matrix” means a compartment of the aquatic environment, namely water, sediment or biota;
(2)
“biota taxon” means a particular aquatic taxon within the taxonomic rank “sub-phylum”, “class” or their equivalent.
(2)
Article 3 is replaced by the following:
‘Article 3
Environmental quality standards
1. Without prejudice to paragraph 1a, Member States shall apply the EQS laid down in Part A of Annex I for bodies of surface water, and shall apply those EQS in accordance with the requirements laid down in Part B of Annex I.
1a. Without prejudice to the obligations arising under this Directive in the version in force on 13 January 2009 and in particular the achievement of good surface water chemical status in relation to the substances and the EQS listed therein, Member States shall implement the EQS laid down in Part A of Annex I as regards:
(i)
the substances numbered 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 in Part A of Annex I, for which revised EQS are set, with effect from 22 December 2015, with the aim of achieving good surface water chemical status in relation to those substances by 22 December 2021 by means of programmes of measures included in the 2015 river basin management plans produced in accordance with Article 13(7) of Directive 2000/60/EC; and
(ii)
the newly identified substances numbered 34 to 45 in Part A of Annex I, with effect from 22 December 2018, with the aim of achieving good surface water chemical status in relation to those substances by 22 December 2027 and preventing deterioration in the chemical status of surface water bodies in relation to those substances. For this purpose, Member States shall, by 22 December 2018, establish and submit to the Commission a supplementary monitoring programme and a preliminary programme of measures covering those substances. A final programme of measures in accordance with Article 11 of Directive 2000/60/EC shall be established by 22 December 2021 and shall be implemented and made fully operational as soon as possible after that date and not later than 22 December 2024.
Article 4(4) to (9) of Directive 2000/60/EC shall apply mutatis mutandis to the substances listed in points (i) and (ii) of the first subparagraph.
2. For the substances numbered 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 and 44 in Part A of Annex I, Member States shall apply the biota EQS laid down in Part A of Annex I.
For substances other than those referred to in the first subparagraph, Member States shall apply the water EQS laid down in Part A of Annex I.
3. Member States may opt, in relation to one or more categories of surface water, to apply an EQS for a matrix other than that specified in paragraph 2, or, where relevant, for a biota taxon other than those specified in Part A of Annex I.
Member States that make use of the option referred to in the first subparagraph shall apply the relevant EQS laid down in Part A of Annex I or, if none is included for the matrix or biota taxon, establish an EQS that offers at least the same level of protection as the EQS laid down in Part A of Annex I.
Member States may use the option referred to in the first subparagraph only where the method of analysis used for the chosen matrix or biota taxon fulfils the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC. Where those criteria are not met for any matrix, Member States shall ensure that monitoring is carried out using best available techniques not entailing excessive costs and that the method of analysis performs at least as well as that available for the matrix specified in paragraph 2 of this Article for the relevant substance.
3a. Where a potential risk to, or via, the aquatic environment from acute exposure has been identified as a result of measured or estimated environmental concentrations or emissions and where a biota or sediment EQS is being applied, Member States shall ensure that monitoring in surface water is also carried out and shall apply the MAC-EQS laid down in Part A of Annex I to this Directive where such EQS have been established.
3b. Where, pursuant to Article 5 of Directive 2009/90/EC, the calculated mean value of a measurement, when carried out using the best available technique not entailing excessive costs, is referred to as “less than limit of quantification”, and the limit of quantification of that technique is above the EQS, the result for the substance being measured shall not be considered for the purposes of assessing the overall chemical status of that water body.
4. For substances for which an EQS for sediment and/or biota is applied, Member States shall monitor the substance in the relevant matrix at least once every year, unless technical knowledge and expert judgment justify another interval.
5. Member States shall include the following information in the updated river basin management plans produced in accordance with Article 13(7) of Directive 2000/60/EC:
(a)
a table presenting the limits of quantification of the methods of analysis applied, and information on the performance of those methods in relation to the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC;
(b)
for the substances for which the option in paragraph 3 of this Article is used:
(i)
the reasons and basis for using that option;
(ii)
where relevant, the alternative EQS established, evidence that those EQS would offer at least the same level of protection as the EQS laid down in Part A of Annex I, including the data and methodology used to derive the EQS, and the categories of surface water to which they would apply;
(iii)
for comparison with the information referred to in point (a) of this paragraph, the limits of quantification of the methods of analysis for the matrices specified in Part A of Annex I to this Directive, including information on the performance of those methods in relation to the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC;
(c)
justification for the frequency of monitoring applied in accordance with paragraph 4, if monitoring intervals are longer than one year.
5a. Member States shall take the necessary measures to ensure that the updated river basin management plans, produced in accordance with Article 13(7) of Directive 2000/60/EC, containing the results and impact of the measures taken to prevent chemical pollution of surface water, and the interim report describing progress in the implementation of the planned programme of measures in accordance with Article 15(3) of Directive 2000/60/EC, are provided through a central portal which is accessible to the public electronically in accordance with Article 7(1) of Directive 2003/4/EC of the European Parliament and of the Council of 28 January 2003 on public access to environmental information (18).
6. Member States shall arrange for the long-term trend analysis of concentrations of those priority substances listed in Part A of Annex I that tend to accumulate in sediment and/or biota, giving particular consideration to the substances numbered 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 and 44 listed in Part A of Annex I, on the basis of the monitoring of surface water status carried out in accordance with Article 8 of Directive 2000/60/EC. Member States shall take measures aimed at ensuring, subject to Article 4 of Directive 2000/60/EC, that such concentrations do not significantly increase in sediment and/or relevant biota.
Member States shall determine the frequency of monitoring in sediment and/or biota so as to provide sufficient data for a reliable long-term trend analysis. As a guideline, monitoring should take place every three years, unless technical knowledge and expert judgment justify another interval.
7. The Commission shall examine technical and scientific progress, including the conclusions of risk assessments as referred to in points (a) and (b) of Article 16(2) of Directive 2000/60/EC and information from the registration of substances made publicly available in accordance with Article 119 of Regulation (EC) No 1907/2006, and, if necessary, propose that the EQS laid down in Part A of Annex I to this Directive be revised in accordance with the procedure laid down in Article 294 TFEU in line with the timetable provided for in Article 16(4) of Directive 2000/60/EC.
8. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 10, where necessary in order to adapt point 3 of Part B of Annex I to this Directive to scientific or technical developments.
8a. In order to facilitate the implementation of this Article, technical guidelines on monitoring strategies and analytical methods for substances, including sampling and monitoring of biota, shall be developed, to the extent possible, by 22 December 2014, as part of the existing implementation process of Directive 2000/60/EC.
In particular, the guidelines shall cover:
(a)
the monitoring of substances in biota as provided for in paragraphs 2 and 3 of this Article;
(b)
in the case of newly identified substances (numbered 34 to 45 in Part A of Annex I) and substances for which stricter EQS are established (numbered 2, 5, 15, 20, 22, 23 and 28 in Part A of Annex I), analytical methods compliant with the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC.
8b. In the case of substances for which technical guidelines have not been adopted by 22 December 2014, the deadline of 22 December 2015 referred to in point (i) of paragraph (1a) shall be extended to 22 December 2018, and the deadline of 22 December 2021 referred to in that point shall be extended to 22 December 2027.
(3)
Article 4(4) and Article 5(6) are deleted;
(4)
the following Article is inserted:
‘Article 7a
Coordination
1. For priority substances that fall within the scope of Regulations (EC) No 1907/2006, (EC) No 1107/2009 (19), (EU) No 528/2012 (20) or Directive 2010/75/EU (21), the Commission shall, as part of the regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC pursuant to Article 16(4) of that Directive, assess whether the measures in place at Union and Member State level are sufficient to achieve the EQS for priority substances and the cessation or phasing-out objective for discharges, emissions and losses of priority hazardous substances in accordance with point (a) of Article 4(1) and Article 16(6) of Directive 2000/60/EC.
2. The Commission shall report to the European Parliament and to the Council on the outcome of the assessment referred to in paragraph 1 of this Article in accordance with the timetable laid down in Article 16(4) of Directive 2000/60/EC and shall accompany its report with any appropriate proposals including for control measures.
3. Where the results of the report show that additional measures at Union or Member State level may be necessary in order to facilitate compliance with Directive 2000/60/EC in relation to a particular substance approved pursuant to Regulation (EC) No 1107/2009 or Regulation (EU) No 528/2012, Member States or the Commission shall apply Articles 21 or 44 of Regulation (EC) No 1107/2009 or Articles 15 or 48 of Regulation (EU) No 528/2012, as appropriate, to that substance, or products containing that substance.
In the case of substances falling within the scope of Regulation (EC) No 1907/2006, the Commission shall initiate, where appropriate, the procedure referred to in Articles 59, 61 or 69 of that Regulation.
In applying the provisions of the Regulations referred to in the first and second subparagraphs, Member States and the Commission shall take into account any risk evaluations and socio-economic or cost-benefit analyses required under those Regulations, including as regards the availability of alternatives.
(5)
Articles 8 and 9 are replaced by the following:
‘Article 8
Review of Annex X to Directive 2000/60/EC
The Commission shall report to the European Parliament and to the Council on the outcome of the regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC provided for in Article 16(4) of that Directive. It shall accompany the report, where appropriate, with legislative proposals to amend Annex X including, in particular, proposals to identify new priority substances or priority hazardous substances or to identify certain priority substances as priority hazardous substances and to set corresponding EQS for surface water, sediment or biota, as appropriate.
Article 8a
Specific provisions for certain substances
1. In the river basin management plans produced in accordance with Article 13 of Directive 2000/60/EC, without prejudice to the requirements of Section 1.4.3 of Annex V thereof regarding the presentation of the overall chemical status and the objectives and obligations laid down in point (a) of Article 4(1), in point (k) of Article 11(3) and in Article 16(6) of that Directive, Member States may provide additional maps that present the chemical status information for one or more of the following substances separately from the information for the rest of the substances identified in Part A of Annex I to this Directive:
(a)
substances numbered 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 and 44 (substances behaving like ubiquitous PBTs);
(b)
substances numbered 34 to 45 (newly identified substances);
(c)
substances numbered 2, 5, 15, 20, 22, 23 and 28 (substances for which revised, stricter EQS are established).
Member States may also present the extent of any deviation from the EQS value for the substances referred to in points (a) to (c) of the first subparagraph in the river basin management plans. Member States providing such additional maps shall seek to ensure their inter-comparability at river basin and Union level.
2. Member States may monitor the substances numbered 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 and 44 in Part A of Annex I less intensively than is required for priority substances in accordance with Article 3(4) of this Directive and Annex V to Directive 2000/60/EC, provided that the monitoring is representative and a statistically robust baseline is available regarding the presence of those substances in the aquatic environment. As a guideline, in accordance with the second subparagraph of Article 3(6) of this Directive, monitoring should take place every three years, unless technical knowledge and expert judgment justify another interval.
Article 8b
Watch list
1. The Commission shall establish a watch list of substances for which Union-wide monitoring data are to be gathered for the purpose of supporting future prioritisation exercises in accordance with Article 16(2) of Directive 2000/60/EC, to complement data from, inter alia, analyses and reviews under Article 5 and monitoring programmes under Article 8 of that Directive.
The first watch list shall contain a maximum of 10 substances or groups of substances and shall indicate the monitoring matrices and the possible methods of analysis not entailing excessive costs for each substance. Subject to the availability of methods of analysis not entailing excessive costs, the maximum number of substances or groups of substances that the Commission is allowed to include in the list shall increase by one at each update of the list in accordance with paragraph 2 of this Article, up to a maximum number of 14. The substances to be included in the watch list shall be selected from amongst those for which the information available indicates that they may pose a significant risk at Union level to, or via, the aquatic environment and for which monitoring data are insufficient.
Diclofenac (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) and 17-alpha-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) shall be included in the first watch list, in order to gather monitoring data for the purpose of facilitating the determination of appropriate measures to address the risk posed by those substances.
In selecting the substances for the watch list, the Commission shall take into account all available information including:
(a)
the results of the most recent regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC provided for in Article 16(4) of that Directive;
(b)
research projects;
(c)
recommendations from the stakeholders referred to in Article 16(5) of Directive 2000/60/EC;
(d)
Member States’ characterisation of river basin districts and the results of monitoring programmes, under Articles 5 and 8 of Directive 2000/60/EC respectively;
(e)
on production volumes, use patterns, intrinsic properties (including, where relevant, particle size), concentrations in the environment and effects, including information gathered in accordance with Directives 98/8/EC, 2001/82/EC (22) and 2001/83/EC (23), and with Regulations (EC) No 1907/2006 and (EC) No 1107/2009.
2. The Commission shall establish the first watch list as referred to in paragraph 1 by 14 September 2014 and shall update it every 24 months thereafter. When updating the watch list, the Commission shall remove any substance for which a risk-based assessment as referred to in Article 16(2) of Directive 2000/60/EC can be concluded without additional monitoring data. The duration of a continuous watch list monitoring period for any individual substance shall not exceed four years.
3. Member States shall monitor each substance in the watch list at selected representative monitoring stations over at least a 12-month period. For the first watch list, the monitoring period shall commence by 14 September 2015 or within six months of the establishment of the watch list, whichever is the later. For each substance included in subsequent lists, Member States shall commence monitoring within six months of its inclusion in the list.
Each Member State shall select at least one monitoring station, plus one station if it has more than one million inhabitants, plus the number of stations equal to its geographical area in km2 divided by 60 000 (rounded to the nearest integer), plus the number of stations equal to its population divided by five million(rounded to the nearest integer).
In selecting the representative monitoring stations, the monitoring frequency and timing for each substance, Member States shall take into account the use patterns and possible occurrence of the substance. The frequency of monitoring shall be no less than once per year.
Where a Member State provides sufficient, comparable, representative and recent monitoring data for a particular substance from existing monitoring programmes or studies, it may decide not to undertake additional monitoring under the watch list mechanism for that substance, provided also that the substance was monitored using a methodology that satisfies the requirements of the technical guidelines developed by the Commission in accordance with Article 8b(5).
4. Member States shall report to the Commission the results of the monitoring carried out pursuant to paragraph 3. For the first watch list, the monitoring results shall be reported within 15 months of 14 September 2015 or within 21 months of the establishment of the watch list, whichever is the later, and every 12 months thereafter while the substance is kept on the list. For each substance included in subsequent lists, Member States shall report the results of the monitoring to the Commission within 21 months of the inclusion of the substance in the watch list, and every 12 months thereafter while the substance is kept on the list. The report shall include information on the representativeness of the monitoring stations and monitoring strategy.
5. The Commission shall adopt implementing acts establishing and updating the watch list as referred to in paragraphs 1 and 2. It may also adopt technical formats for reporting the monitoring results and related information to the Commission. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 9(2).
The Commission shall develop guidelines, including technical specifications, with a view to facilitating the monitoring of the substances in the watch list and is invited to promote coordination of such monitoring.
Article 8c
Specific provisions for pharmaceutical substances
Pursuant to Article 16(9) of Directive 2000/60/EC, and where appropriate on the basis of the outcome of its 2013 study on the risks posed by medicinal products in the environment and of other relevant studies and reports, the Commission shall, as far as possible within two years from 13 September 2013 develop a strategic approach to pollution of water by pharmaceutical substances. That strategic approach shall, where appropriate, include proposals enabling, to the extent necessary, the environmental impacts of medicines to be taken into account more effectively in the procedure for placing medicinal products on the market. In the framework of that strategic approach, the Commission shall, where appropriate, by 14 September 2017 propose measures to be taken at Union and/or Member State level, as appropriate, to address the possible environmental impacts of pharmaceutical substances, particularly those referred to in Article 8b(1), with a view to reducing discharges, emissions and losses of such substances into the aquatic environment, taking into account public health needs and the cost-effectiveness of the measures proposed.
Article 9
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by the Committee established under Article 21(1) of Directive 2000/60/EC. That Committee is a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by Member States of the Commission’s exercise of implementing powers (24).
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Where the Committee delivers no opinion, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third subparagraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 9a
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 3(8) shall be conferred on the Commission for a period of six years from 13 September 2013. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the six-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 3(8) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 3(8) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
(6)
Annex I is amended as follows:
(a)
Part A is replaced by the text set out in Annex II to this Directive;
(b)
points 2 and 3 of Part B are replaced by the following:
‘2.
Columns 6 and 7 of the table: for any given surface water body, applying the MAC-EQS means that the measured concentration at any representative monitoring point within the water body does not exceed the standard.
However, in accordance with Section 1.3.4 of Annex V to Directive 2000/60/EC, Member States may introduce statistical methods, such as a percentile calculation, to ensure an acceptable level of confidence and precision for determining compliance with the MAC-EQS. Where Member States do so, such statistical methods shall comply with detailed rules laid down in accordance with the examination procedure referred to in Article 9(2) of this Directive.
3.
The water EQS laid down in this Annex are expressed as total concentrations in the whole water sample.
By way of derogation from the first subparagraph, in the case of cadmium, lead, mercury and nickel (hereinafter “metals”), the water EQS refer to the dissolved concentration, i.e. the dissolved phase of a water sample obtained by filtration through a 0,45 μm filter or any equivalent pre-treatment, or, where specifically indicated, to the bioavailable concentration.
Member States may, when assessing the monitoring results against the relevant EQS, take into account:
(a)
natural background concentrations for metals and their compounds where such concentrations prevent compliance with the relevant EQS;
(b)
hardness, pH, dissolved organic carbon or other water quality parameters that affect the bioavailability of metals, the bioavailable concentrations being determined using appropriate bioavailability modelling.’;
(7)
Annexes II and III are deleted.
Article 3
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 14 September 2015. They shall forthwith communicate to the Commission the text of those provisions.
When Member States adopt those provisions, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. Member States shall determine how such reference is to be made.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 4
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 5
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 12 August 2013.