РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 608/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 юни 2013 година
относно защитата на правата върху интелектуалната собственост, осъществявана от митническите органи, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В своята резолюция от 25 септември 2008 г. относно глобален европейски план за борба с фалшифицирането и пиратството Съветът поиска да бъде направен преглед на Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 г. относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се предполага, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (2).
(2)
Предлагането на пазара на стоки, нарушаващи права върху интелектуалната собственост, нанася съществени вреди на притежателите на права, на ползвателите и групите производители, както и на производителите и търговците, които спазват закона. Такова предлагане на пазара би могло също да заблуди потребителите и в някои случаи да породи рискове за здравето и сигурността им. Такива стоки следва, доколкото е възможно, да не се допускат на пазара на Съюза, като за целта следва да се приемат мерки за противодействие на подобно незаконно предлагане на пазара на стоки, без същевременно да се затруднява законната търговия.
(3)
При прегледа на Регламент (ЕО) № 1383/2003 беше установено, че предвид промените в икономическата, търговската и правната област, са необходими определени подобрения на правната рамка с цел засилване на осигуряването на защита на правата върху интелектуалната собственост от страна на митническите органи, както и за гарантиране на подходяща правна сигурност.
(4)
Митническите органи следва да разполагат с правомощия за осигуряване на защитата на правата върху интелектуалната собственост по отношение на стоките, които в съответствие с митническото законодателство на Съюза подлежат на митнически надзор или митнически контрол, както и да извършват необходимите проверки на тези стоки с цел да се предотвратят дейности в нарушение на законодателството в областта на правата върху интелектуалната собственост. Осигуряването на защита на правата върху интелектуалната собственост на границата, на мястото, където се намират или където следва да се намират стоките под митнически надзор или митнически контрол, е ефикасен начин за бързо и ефективно предоставяне на правна защита на притежателя на правото, както и на ползвателите и групите производители. Когато вдигането на стоките е отложено или стоките се задържат от митническите органи на границата, следва да е достатъчно само едно производство, докато за осигуряване на същото ниво на спазване/защита на правата по отношение по отношение открити на пазара стоки, които вече са били разпределени и доставени на търговците на дребно, ще бъдат необходими няколко отделни производства. Изключение следва да се прави за стоки, допуснати за свободно обращение под режим специфично предназначение, като такива стоки остават под митнически надзор, въпреки че са допуснати за свободно обращение. Настоящият регламент не следва да се прилага за стоки, пренасяни от пътниците в техния личен багаж, при условие че тези стоки са за тяхна собствена лична употреба и не съществуват основания да се предполага, че те са за търговски цели.
(5)
Определени права върху интелектуалната собственост не са обхванати от Регламент (ЕО) № 1383/2003 и някои нарушения са изключени от неговия обхват. С цел да се засили осигуряването на защитата на правата върху интелектуалната собственост намесата на митническите органи следва да бъде разширена, така че да се включат и други видове нарушения, които не попадат в обхвата на Регламент (ЕО) № 1383/2003. Поради това в допълнение към правата, които вече са обхванати от Регламент (ЕО) № 1383/2003, в обхвата на настоящия регламент следва да се включат търговските наименования, доколкото те са защитени от изключително право на собственост съгласно националното законодателство, топологиите на полупроводниковите изделия, полезните модели и устройствата, които са проектирани, произведени или приспособени с цел да се направи възможно или да се улесни заобикалянето на технологичните мерки.
(6)
Нарушенията в резултат на т.нар. „незаконна паралелна търговия“ и стоките, произведени в превишени количества, са изключени от обхвата на Регламент (ЕО) № 1383/2003. Стоките, които са предмет на незаконна паралелна търговия, а именно стоки, които са произведени със съгласието на притежателя на правото, но пуснати за първи път на пазара в Европейското икономическо пространство без негово съгласие, и стоките, произведени в превишени количества, а именно стоки, които са произведени от лице, надлежно упълномощено от притежателя на правото да произведе определено количество стоки, в превишение на количеството, договорено между това лице и притежателя на правото, са произведени като оригинални стоки и следователно не е целесъобразно митническите органи да съсредоточават усилията си върху такива стоки. Поради това незаконната паралелна търговия и стоките, произведени в превишени количества, следва да бъдат също изключени от обхвата на настоящия регламент.
(7)
Държавите членки следва да предоставят в сътрудничество с Комисията подходящо обучение за митническите служители, за да се осигури правилното прилагане на настоящия регламент.
(8)
Настоящият регламент, когато бъде изцяло приложен, ще допринесе допълнително за изграждането на вътрешен пазар, който осигурява по-ефективна защита на притежателите на права, стимулира творческия подход и иновациите и предоставя на потребителите надеждни и висококачествени продукти, което на свой ред следва да укрепи трансграничните сделки между потребители, предприятия и търговци.
(9)
Държавите членки са изправени пред все по-ограничени ресурси в областта на митниците. Поради това следва да се подкрепя прилагането на технологии за управление на риска и на стратегии за използване в максимална степен на ресурсите, които са на разположение на митническите органи.
(10)
Настоящият регламент съдържа единствено процедурни правила за митническите органи. В този смисъл той не въвежда критерии за установяване на нарушение на право в областта на интелектуалната собственост.
(11)
Съгласно декларацията относно Споразумението за ТРИПС и общественото здраве, приета на министерската конференция на СТО в Доха на 14 ноември 2001 г., Споразумението относно свързаните с търговията аспекти на правата на интелектуалната собственост (Споразумението за ТРИПС) може и следва да бъде тълкувано и изпълнявано по начин, който утвърждава правото на членовете на СТО да опазват общественото здраве, и по-специално да насърчават достъпа до лекарствени продукти за всички. Следователно, в съответствие с международните ангажименти на Съюза и политиката му в областта на сътрудничеството за развитие, по отношение на лекарствените продукти, чието преминаване през митническата територия на Съюза - със или без претоварване, складиране, разпределяне на товара или промяна на вида транспорт или транспортното средство - представлява само част от цялото пътуване, което започва и приключва извън територията на Съюза, митническите органи следва при оценката на риска от нарушение на право върху интелектуалната собственост да вземат предвид всяка значителна вероятност за отклонение на такива лекарствени продукти с цел пускането им на пазара на Съюза.
(12)
Настоящият регламент не следва да засяга разпоредбите относно компетентността на съдилищата, и по-специално разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (3).
(13)
Лица, ползватели, органи или група производители, които са активно легитимирани да поискат откриването на съдебно производство от свое име или от името на ползвателите или групата производители поради евентуално нарушение на право върху интелектуална собственост, следва да имат право да подадат заявление.
(14)
С цел да се гарантира защитата на правата върху интелектуалната собственост в целия Съюз е целесъобразно да се позволи на лица или образувания, търсещи защита на правата в целия Съюз, да подават заявление до митническите органи в една-единствена държава членка. Такива податели на заявление следва да могат да поискат от посочените органи да вземат решение за намеса с оглед осигуряването на защитата на правото върху интелектуална собственост както в своята държава членка, така и във всяка друга държава членка.
(15)
С цел да се гарантира своевременната защита на правата върху интелектуалната собственост следва да бъде предвидено, че когато въз основа на надеждни индикации митническите органи предполагат, че стоки под техен надзор нарушават права върху интелектуалната собственост, те имат право да отложат вдигането на стоките или да задържат стоките по своя инициатива или при наличие на заявление, така че лицето или образуванието, което има право да подаде заявление, да поиска образуване на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
(16)
С Регламент (ЕО) № 1383/2003 на държавите членки се позволява да предвидят процедура, която дава възможност определени стоки да бъдат унищожени, без да има задължение за започване на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост. Както се отбелязва в Резолюцията на Европейския парламент от 18 декември 2008 г. относно въздействието на подправянето на продукти върху международната търговия (4), подобна процедура се е оказала много успешна в държавите членки, в които е била въведена. Поради това процедурата следва да бъде задължителна по отношение на всички нарушения на права върху интелектуалната собственост и следва да се прилага, когато деклараторът или държателят на стоките е съгласен с унищожаването. Наред с това, процедурата следва да предвижда митническите органи да могат да приемат, че деклараторът или държателят на стоките се с съгласил стоките да бъдат унищожени, когато не се е противопоставил изрично на унищожаването в рамките на определения срок.
(17)
С цел свеждане до минимум на административната тежест и разходите следва да бъде въведена специална процедура за малки пратки от фалшифицирани и пиратски стоки, която да позволи тези стоки да бъдат унищожавани без изричното съгласие на подателя на заявлението във всеки отделен случай. За да се приложи тази процедура обаче, следва да се изисква подателят на заявлението да е отправил в него общо искане в такъв смисъл. Митническите органи следва също да могат да поискат от подателя на заявлението да поеме разходите по прилагането на същата процедура.
(18)
За постигането на допълнителна правна сигурност е целесъобразно да бъдат изменени сроковете за отлагане на вдигането или задържане на стоки, за които се предполага, че нарушават права върху интелектуалната собственост, както и условията, при които митническите органи следва да предават информацията за задържаните стоки на засегнатите лица и образувания, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 1383/2003.
(19)
Като се взема предвид временният и превантивен характер на мерките, приемани от митническите органи при прилагане на настоящия регламент, както и конфликтът между интересите на страните, засегнати от мерките, някои аспекти на процедурите следва да бъдат адаптирани, за да се гарантира безпроблемното прилагане на регламента, като същевременно се зачитат правата на засегнатите страни. Поради това, що се отнася до различните уведомления, предвидени в настоящия регламент, митническите органи следва да уведомяват съответното лице въз основа на документите относно митническата обработка или въз основа на ситуацията, в които се намират стоките. Освен това, тъй като процедурата за унищожаване на стоки предполага и деклараторът или държателят на стоките, и притежателят на решението успоредно да представят евентуалните си възражения срещу унищожаването, следва да се направи необходимото притежателят на решението да може да реагира на потенциално възражение на декларатора или държателя на стоките срещу унищожаването им. Ето защо следва да се направи необходимото деклараторът или държателят на стоките да бъде уведомен за отлагането на вдигането на стоките или тяхното задържане преди деня или в същия ден, в който е уведомен притежателят на решението.
(20)
Митническите органи и Комисията се насърчават да си сътрудничат с Европейската обсерватория за нарушенията на правата на интелектуална собственост в рамките на съответните си области на компетентност.
(21)
С оглед премахването на международната търговия със стоки, които нарушават права върху интелектуалната собственост, Споразумението за ТРИПС предвижда членовете на СТО да насърчават обмена на информация между митническите органи относно тази търговия. Във връзка с това следва да е възможно Комисията и митническите органи на държавите членки да обменят информация за предполагаеми нарушения на правата върху интелектуалната собственост със съответните митнически органи на трети държави, включително за стоки, които преминават транзитно през територията на Съюза и чийто произход или местоназначение са тези трети държави.
(22)
В интерес на ефективността следва да се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета от 13 март 1997 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите членки и сътрудничеството между последните и Комисията по гарантиране на правилното прилагане на законодателството в областта на митническите и земеделските въпроси (5).
(23)
Отговорността на митническите органи следва да се урежда от законодателството на държавите членки, въпреки че удовлетворяването на заявления за намеса от страна на митническите органи не следва да дава право за обезщетение на притежателя на решението, ако стоки, за които се предполага, че нарушават права върху интелектуалната собственост, не бъдат открити от митническите органи и бъдат освободени или не бъде предприета намеса за тяхното задържане.
(24)
Целесъобразно е да се въведе разпоредба, че ако митническите органи предприемат намеса по подадено заявление, притежателят на решението следва да възстанови всички разходи, направени от митническите органи при намесата за защитата на неговите права върху интелектуалната собственост. Това обаче не следва да възпрепятства притежателя на решението да потърси компенсация от нарушителя или други лица, които могат да бъдат считани за отговорни съгласно законодателството на съответната държава членка, в която са открити стоките. Тези лица може да включват посредници, когато е приложимо. Разходите и щетите, понесени от лица, различни от митническите органи, в резултат на митническа намеса с отлагане на вдигането на стоки или със задържане на стоки въз основа на иск на трета страна във връзка с интелектуалната собственост, следва да се уреждат от конкретното приложимо законодателство във всеки отделен случай.
(25)
Настоящият регламент въвежда възможността митническите органи да позволят стоки, които трябва да бъдат унищожени, да бъдат преместени под митнически надзор от едно място до друго в рамките на митническата територия на Съюза. Митническите органи могат освен това да решат да допуснат подобни стоки за свободно обращение с оглед на по-нататъшното им рециклиране или отстраняване извън каналите за търговия, включително за цели, свързани с повишаване на осведомеността, обучение или образование.
(26)
Защитата на правата върху интелектуална собственост, осъществявана от митническите органи, налага обмен на данни относно решенията, свързани със заявленията. Подобна обработка на данни обхваща и обработката на лични данни и следва да бъде извършвана в съответствие с правото на Съюза, както е определено в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7).
(27)
Обменът на информация относно решения по заявления и намесата на митническите органи следва да се извършва посредством централна електронна база данни. Следва да бъдат определени образуванието, което ще контролира и администрира тази база данни, и образуванията, които ще гарантират сигурността при обработката на включените в нея данни. Въвеждането на всякаква евентуална оперативна съвместимост или обмен следва преди всичко да съответства на принципа за ограничаване в рамките на целта, а именно данните следва да се използват за целта, за която е създадена базата данни, като не следва да се допуска по-нататъшен обмен или взаимно свързване за други цели.
(28)
С цел да се гарантира, че определението за малки пратки може да бъде изменено, ако се окаже нецелесъобразно в практиката предвид необходимостта да се осигури ефективно изпълнение на процедурата, или когато е необходимо с оглед да се избегне всякакво заобикаляне на тази процедура по отношение на съдържанието на пратките, на Комисията следва да се делегира правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с изменение на несъществени елементи на определението за малки пратки, а именно конкретните количества, посочени в това определение. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(29)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на разпоредбите, с които се определят елементите на практическите условия за обмен на данни с трети държави, както и разпоредбите относно формулярите за заявления и относно искания за удължаване на срока, в рамките на който митническите органи трябва да осъществят намеса, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия, а именно правомощия за определяне на тези елементи от практическите условия и за установяване на стандартни формуляри. Тези правомощия следва да се упражняват в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (8). За установяването на стандартни формуляри, въпреки че предметът на разпоредбите на настоящия регламент, подлежащи на изпълнение, попада в обхвата на общата търговска политика, поради естеството и въздействието на тези актове за изпълнение те следва да се приемат по процедурата по консултиране, тъй като всички подробности за вида информация, който трябва да се съдържа във формулярите, произтичат пряко от текста на настоящия регламент. Следователно с тези актове за изпълнение ще се установят единствено форматът и структурата на формуляра и те няма да имат по-нататъшно отражение върху общата търговска политика на Съюза.
(30)
Регламент (ЕО) № 1383/2003 следва да бъде отменен.
(31)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните в съответствие с член 28, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 45/2001, като той представи становище на 12 октомври 2011 г. (9),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят условията и процедурите за намеса на митническите органи, когато стоки, за които се предполага, че нарушават права върху интелектуалната собственост, са или следва да бъдат обект на митнически надзор или митнически контрол на митническата територия на Съюза в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (10), по-специално стоки в следните случаи:
а)
когато са декларирани за допускане за свободно обращение, за износ или за реекспорт;
б)
когато се въвеждат на митническата територия на Съюза или я напускат;
в)
когато са поставени под режим с отложено плащане или са в свободна зона или свободен склад.
2. По отношение на стоките, които са обект на митнически надзор или митнически контрол, и без да се засягат членове 17 и 18, митническите органи извършват подходящ митнически контрол и предприемат пропорционални мерки за идентификация, както е предвидено в член 13, параграф 1 и в член 72 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, в съответствие с критериите за анализ на риска, с цел предотвратяване на дейности в нарушение на законодателството в областта на правата върху интелектуалната собственост, приложимо на територията на Съюза, както и с цел сътрудничество с трети държави във връзка със защитата на правата върху интелектуална собственост.
3. Настоящият регламент не се прилага за стоки, допуснати за свободно обращение под режим специфично предназначение.
4. Настоящият регламент не се прилага за стоки с нетърговски характер, съдържащи се в личния багаж на пътниците.
5. Настоящият регламент не се прилага за стоки, произведени със съгласието на притежателя на правото или за стоки, произведени от лице, надлежно упълномощено от притежателя на правото да произведе определено количество стоки над количествата, договорени между въпросното лице и притежателя на правото.
6. Настоящият регламент не засяга правото на държавите членки или правото на Съюза в областта на интелектуалната собственост или законодателството на държавите членки по отношение на наказателните производства.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1)
„права върху интелектуалната собственост“ означава:
а)
търговска марка;
б)
промишлен дизайн;
в)
авторско право или сродните му права съгласно предвиденото в националното право или в правото на Съюза;
г)
географско указание;
д)
патент съгласно предвиденото в националното право или в правото на Съюза;
е)
сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (11);
ж)
сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 1610/96 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 г. относно създаването на сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита (12);
з)
сортовете растения с правна закрила на Общността съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 г. относно правната закрила на Общността на сортовете растения (13);
и)
сортовете растения с правна закрила, предвидена в националното право;
й)
топология на полупроводниково изделие съгласно предвиденото в националното право или в правото на Съюза;
к)
полезен модел, доколкото е защитен като право върху интелектуалната собственост в националното право или в правото на Съюза;
л)
търговско наименование, доколкото е защитено като изключително право върху интелектуалната собственост в националното право или в правото на Съюза;
2)
„търговска марка“ означава:
а)
марка на Общността, както е предвидено в Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (14);
б)
търговска марка, регистрирана в държава членка или, когато става въпрос за Белгия, Люксембург или Нидерландия - в Бюрото за интелектуална собственост на Бенелюкс;
в)
търговска марка, която е предмет на международна регистрация и която има действие в държава членка или в Съюза;
3)
„промишлен дизайн“ означава:
а)
промишлен дизайн на Общността съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 г. относно промишления дизайн на Общността (15);
б)
промишлен дизайн, регистриран в държава членка или, когато става въпрос за Белгия, Люксембург или Нидерландия - в Бюрото за интелектуална собственост на Бенелюкс;
в)
промишлен дизайн, който е предмет на международна регистрация и който има действие в държава членка или в Съюза;
4)
„географско указание“ означава:
а)
защитено географско указание или защитено наименование за произход на селскостопански продукти или храни съгласно предвиденото в Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (16);
б)
наименование за произход или географско указание за вина съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (17);
в)
географско указание за ароматизирани напитки на винена основа съгласно предвиденото в Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета от 10 юни 1991 г. относно установяване на общи правила за определянето, описанието и представянето на ароматизирани вина, ароматизирани напитки на винена основа и ароматизирани коктейли от лозаро-винарски продукти (18);
г)
географско указание за спиртни напитки съгласно предвиденото в Регламент (ЕО) № 110/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки (19);
д)
географско указание за продукти, които не попадат в обхвата на букви а)-г), доколкото е установено като изключително право върху интелектуалната собственост в националното право или в правото на Съюза;
е)
географско указание, както е предвидено в споразуменията между Европейския съюз и трети държави и посочено като такова в тези споразумения;
5)
„фалшифицирани стоки“ означава:
а)
стоки, които са обект на действие в нарушение на търговска марка в държавата членка, където те са открити, и върху които е поставен без разрешение знак, който е идентичен с валидно регистрираната за същия вид стоки търговска марка или който не може да бъде отличен в основните си характеристики от такава търговска марка;
б)
стоки, които са обект на действие в нарушение на географско указание в държавата членка, където те са открити, и върху които е поставено наименование или термин, или които са описани с наименование или термин, защитени по отношение на въпросното географско указание;
в)
всеки вид опаковка, етикет, стикер, брошура, указания за употреба, гаранционен документ или друг подобен артикул, дори представен отделно, който е обект на действие в нарушение на търговска марка или географско указание и който включва знак, наименование или термин, идентичен с валидно регистрирана търговска марка или защитено географско указание или неотличаващ се в основните си характеристики от такава търговска марка или географско указание, и който може да се използва за същия вид стоки като тези, за които е регистрирана търговската марка или географското указание;
6)
„пиратски стоки“ означава стоки, които са обект на действие в нарушение на авторското право или сродните му права или промишления дизайн в държавата членка, където са открити, и които представляват или съдържат копия, произведени без съгласието на притежателя на авторското право или сродните му права или промишления дизайн, или без съгласието на лице, упълномощено от този притежател на правото в страната на производство;
7)
„стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост“ означава стоки, за които има надеждни индикации, че в държавата членка, където тези стоки са открити, те са prima facie:
а)
стоки, които са обект на действие в нарушение на право върху интелектуалната собственост в тази държава членка;
б)
устройства, продукти или компоненти, които са проектирани, произведени или приспособени с основната цел да се направи възможно или да се улесни заобикалянето на технология, устройство или компонент, които предотвратяват или ограничават при обичайното си функциониране действия по отношение на дадено произведение, които не са разрешени от носителя на авторското право или на правото, сродно на авторското право, и които са свързани с действие, нарушаващо въпросните права в посочената държава членка;
в)
всеки калъп или матрица, специално проектирани или приспособени за производството на стоки, с които се нарушава право върху интелектуална собственост, ако тези калъпи и матрици са свързани с действие, нарушаващо право върху интелектуална собственост в посочената държава членка;
8)
„притежател на правото“ означава притежател на право върху интелектуална собственост;
9)
„заявление“ означава подадено до компетентния митнически отдел искане за намеса на митническите органи във връзка със стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост;
10)
„национално заявление“ означава заявление, с която се иска намеса на митническите органи на държава членка в рамките на тази държава членка;
11)
„съюзно заявление“ означава заявление, подадено в държава членка, в което се иска намесата на митническите органи на тази държава членка и на една или повече други държави членки в рамките на техните съответни държави членки;
12)
„подател“ означава лицето или образуванието, от чието име е подадено заявлението;
13)
„притежател на решението“ означава притежател на решение, с което се удовлетворява заявление;
14)
„държател на стоките“ означава лицето, което е собственик на стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, или което има подобно право на разпореждане с тях, или което има физически контрол върху тези стоки;
15)
„декларатор“ означава деклараторът съгласно определението в член 4, точка 18 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
16)
„унищожаване“ означава физическото унищожаване, рециклиране или отстраняване на стоки извън каналите за търговия по начин, който не допуска причиняване на вреда на притежателя на решението;
17)
„митническа територия на Съюза“ означава митническата територия на Общността, както е определена в член 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
18)
„вдигане на стоки“ означава вдигането на стоки съгласно определението в член 4, точка 20 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
19)
„малка пратка“ означава пощенска или експресна куриерска пратка, която:
а)
съдържа най-много три артикула;
или
б)
има общо тегло, по-малко от два килограма.
За целите на буква а) „артикул“ означава стока, както се класира съгласно Комбинираната номенклатура в съответствие с приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (20), ако е неопакован, или пакета със същата стока, предназначен за продажба на дребно на крайния потребител.
За целите на това определение отделни стоки, които попадат в един и същи код по Комбинираната номенклатура, се смятат за различни артикули, а стоките, които представляват комплект, класиран в един код по Комбинираната номенклатура, се смятат за един артикул;
20)
„бързоразвалящи се стоки“ означава стоки, които по преценка на митническите органи влошават качеството си, ако бъдат държани до 20 дни от датата на отлагане на вдигането или задържането им;
21)
„изключителен лиценз“ означава лиценз (общ или ограничен), даващ на лицензополучателя разрешение, от което са изключени всички други лица - включително лицето, предоставящо лиценза - да упражнява право върху интелектуалната собственост по разрешения в лиценза начин.
ГЛАВА II
ЗАЯВЛЕНИЯ
РАЗДЕЛ 1
Подаване на заявления
Член 3
Право за подаване на заявление
Следните лица и образувания, доколкото имат право да започнат производство, за да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост, в държавата членка или държавите членки, където е поискана намеса на митническите органи, имат право да подадат:
1.
национално или съюзно заявление:
а)
притежатели на права;
б)
органи за управление на колективните права върху интелектуалната собственост, посочени в член 4, параграф 1, буква в) от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (21);
в)
органи за професионална защита, посочени в член 4, параграф 1, буква г) от Директива 2004/48/ЕО;
г)
групи по смисъла на член 3, точка 2 и член 49, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, групи производители по смисъла на член 118д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 или подобни групи производители, както е предвидено в правото на Съюза за географските указания, които представляват производители на продукти с географско указание или представители на такива групи, по-специално регламенти (ЕИО) № 1601/91 и (ЕО) № 110/2008, и оператори, които имат право да използват географско указание, както и компетентни по отношение на такова географско указание инспекционни служби или органи;
2.
национално заявление:
а)
лица или образувания, притежаващи разрешение да ползват права върху интелектуалната собственост, които са надлежно упълномощени от притежателя на правата да започнат производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост;
б)
групи производители, предвидени в законодателството на държавите членки за географските указания, които представляват производители на продукти с географски указания или представителите на такива групи и оператори, които имат право да използват географско указание, както и компетентни по отношение на такова географско указание контролни служби и органи;
3.
съюзно заявление: притежателите на изключителни лицензи за цялата територия на две или повече държави членки, в които тези лицензополучатели са надлежно упълномощени във въпросните държави членки от притежателя на правата да започнат производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
Член 4
Права върху интелектуалната собственост, обхванати от съюзни заявления
Съюзно заявление може да бъде подадено единствено във връзка с права върху интелектуалната собственост, основаващи се на правото на Съюза, което поражда действие в целия Съюз.
Член 5
Подаване на заявления
1. Всяка държава членка определя митническата служба, компетентна да получава и обработва заявления („компетентна митническа служба“). Държавите членки информират съответно Комисията, която оповестява списъка на компетентните митнически служби, определени от държавите членки.
2. Заявленията се подават до компетентната митническа служба. Заявлението се попълва, като се използва формулярът, посочен в член 6, и съдържа изискваната в него информация.
3. Когато след уведомяване от страна на митническите органи за отлагане на вдигането или за задържане на стоките в съответствие с член 18, параграф 3 е подадено заявление, то отговаря на следните изисквания:
а)
подава се до компетентната митническа служба в срок от четири работни дни от уведомлението за отлагане на вдигането или задържането на стоките;
б)
представлява национално заявление;
в)
съдържа информацията, посочена в член 6, параграф 3. Подателят на заявлението обаче може да пропусне информацията, посочена в същия параграф, буква ж), з) или и).
4. Освен в случаите, посочени в член 3, точка 3, може да се подава само по едно национално заявление и едно съюзно заявление за държава членка по отношение на едно и също право върху интелектуалната собственост, което е защитено в тази държава членка. В случаите, посочени в член 3, точка 3, е разрешено подаването на повече от едно съюзно заявление.
5. Когато съюзно заявление е удовлетворено за държава членка, за която вече е било удовлетворено друго съюзно заявление за същия подател и във връзка със същото право върху интелектуалната собственост, митническите органи на тази държава членка предприемат действия въз основа на първото съюзно заявление, което е било удовлетворено. Те уведомяват компетентната митническа служба на държавата членка, в която е удовлетворено което и да е последващо съюзно заявление, която изменя или отменя решението, с което е удовлетворено това последващо съюзно заявление.
6. Когато са налице компютризирани системи за получаване и обработване на заявление, заявленията и приложенията към тях се подават чрез средства за електронна обработка на данни. Държавите членки и Комисията разработват, поддържат и използват такива системи в съответствие с многогодишния стратегически план, посочен в член 8, параграф 2 от Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (22).
Член 6
Формуляр за заявление
1. Комисията установява формуляр за заявление посредством актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 34, параграф 2.
2. Формулярът на заявлението конкретизира информацията, която трябва да бъде предоставена на субекта на данните съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 и националните закони, с които се изпълнява Директива 95/46/ЕО.
3. Комисията прави необходимото да гарантира във формуляра за заявление да се изисква следната информация от подателя:
а)
данни за подателя;
б)
статут на подателя по смисъла на член 3;
в)
документи, които доказват пред компетентната митническа служба, че подателят има право да подаде заявлението;
г)
когато подателят подава заявление чрез представител - данни за лицето, което го представлява, и доказателство за наличието на представителна власт в съответствие със законодателството на държавата членка, в която е подадено заявлението;
д)
правото или правата върху интелектуалната собственост, по отношение на които се търси защита;
е)
при случаите на съюзно заявление - държавите членки, в които се иска намеса на митническите органи;
ж)
специфични и технически данни за автентичните стоки, включително обозначаване като например баркод и изображения, където е целесъобразно;
з)
информацията, необходима за лесното разпознаване на въпросните стоки от митническите органи;
и)
информация, приложима с оглед на извършваните от митническите органи анализ и оценка на риска от нарушение на съответното право или права върху интелектуалната собственост, като например оторизираните дистрибутори;
й)
дали информацията, подадена в съответствие с настоящия параграф, буква ж), з) или и), трябва да бъде отбелязана като информация, до която се предоставя ограничен достъп в съответствие с член 31, параграф 5;
к)
данните на всеки представител, упълномощен от подателя да отговаря за правните и техническите въпроси;
л)
задължение на подателя, че се ангажира да уведоми компетентната митническа служба за всяка една от ситуациите, определени в член 15;
м)
задължение на подателя, че се ангажира да предава и актуализира всяка информация, която е от значение с оглед на извършваните от митническите органи анализ и оценка на риска от нарушение на съответното право или права върху интелектуалната собственост;
н)
задължение на подателя, че поема отговорност съгласно условията, определени в член 28;
о)
задължение на подателя, че поема разходите, посочени в член 29, съгласно условията, предвидени в същия член;
п)
съгласие на подателя предоставените от него данни да могат да бъдат обработвани от Комисията и държавите членки;
р)
дали подателят иска да бъде приложена процедурата по член 26 и в случай че митническите органи поискат това, дали е съгласен да поеме разходите по унищожаването на стоките съгласно същата процедура.
РАЗДЕЛ 2
Решения относно заявленията
Член 7
Обработване на непълни заявления
1. Когато при получаване на заявление компетентната митническа служба счете, че заявлението не съдържа цялата информация, изисквана съгласно член 6, параграф 3, компетентната митническа служба изисква от подателя да предостави липсващата информация в срок от 10 работни дни от уведомяването за това искане.
В такива случаи срокът, посочен в член 9, параграф 1, спира да тече до получаването на необходимата информация.
2. Когато подателят не предостави липсващата информация в срока, посочен в параграф 1, първа алинея, компетентната митническа служба отхвърля заявлението.
Член 8
Такси
Подателят не дължи такса за покриване на административните разходи, произтичащи от обработването на заявлението.
Член 9
Уведомление за решения, с които се удовлетворяват или отхвърлят молби
1. Компетентната митническа служба уведомява подателя за своето решение, с което удовлетворява или отхвърля заявлението, в срок от 30 работни дни от получаването на заявлението. В случай че отхвърли заявление, компетентната митническа служба мотивира решението си и прилага към него информация за процедурата за обжалване.
2. Ако подателят на заявлението е бил уведомен за отлагането на вдигането на стоките или за задържането на стоките от митническите органи преди подаването на заявление, компетентната митническа служба уведомява подателя за своето решение, с което удовлетворява или отхвърля заявлението, в срок от два работни дни от получаването на заявлението.
Член 10
Решения по молбите
1. Решение, с което се удовлетворява национално заявление и всяко решение, с което то се отменя или изменя, поражда действие в държавата членка, в която е подадено националното заявление, в деня, следващ датата на приемане на решението.
Решение за удължаване на срока, в който трябва да се намесят митническите органи, поражда действие в държавата членка, в която е подадено национално заявление, в деня, следващ датата на изтичане на срока, който се удължава.
2. Решение, с което се удовлетворява съюзно заявление, и всяко решение, с което такова решение се отменя или изменя, поражда действие:
а)
в държавата членка, в която е подадено заявлението - в деня, следващ датата на приемане на решението;
б)
във всички останали държави членки, в които се иска намеса на митническите органи- в деня, следващ датата, на която митническите органи са уведомени в съответствие с член 14, параграф 2, при условие че притежателят на решението е изпълнил задълженията си по член 29, параграф 3 по отношение на разходите за превод.
Решението за удължаване на срока, в който трябва да се намесят митническите органи, поражда действие в държавата членка, в която е подадено съюзното заявление, както и във всички останали държави членки, в които се иска намеса на митническите органи, в деня, следващ датата на изтичане на срока, който се удължава.
Член 11
Срок, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи
1. Когато удовлетворява заявление, компетентната митническа служба определя срока, в рамките на който митническите органи трябва да се намесят.
Този срок започва в деня, в който решението, удовлетворяващо заявлението, поражда действие съгласно член 10, и не надхвърля една година, считано от деня, следващ датата на приемане.
2. Когато заявление, подадено след уведомяване от страна на митническите органи за отлагане на вдигането на стоките или за задържане на стоките в съответствие с член 18, параграф 3, не съдържа информацията, посочена в член 6, параграф 3, буква ж), з) или и), то се удовлетворява единствено по отношение на отлагането на вдигането на стоките или на задържането им, освен в случаите, когато тази информация е предоставена в рамките на 10 работни дни след уведомяването за отлагане на вдигането или за задържането на стоките.
3. Митническите органи не осъществяват намеса, когато бъде прекратено действието на дадено право върху интелектуалната собственост или когато подателят на заявлението по други причини престане да има право да подава заявление. Решението, с което се удовлетворява заявление, съответно се отменя или изменя от компетентната митническа служба, взела това решение.
Член 12
Удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи
1. При изтичане на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, и при условие че притежателят на решението е платил задълженията си, дължими на митническите органи съгласно настоящия регламент, компетентната митническа служба, приела първоначалното решение, може да удължи този срок по искане на притежателя на решението.
2. Когато искането за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, е получено от компетентната митническа служба по-малко от 30 работни дни преди изтичането на срока, който трябва да бъде удължен, компетентната митническа служба може да отхвърли това искане.
3. Компетентната митническа служба уведомява притежателя на решението в рамките на 30 работни дни от получаването на искането, посочено в параграф 1, за своето решение за удължаване на срока. Компетентната митническа служба определя срока, през който митническите органи трябва да се намесят.
4. Удълженият срок, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, започва да тече от деня, следващ датата на изтичане на предходния срок, и не превишава една година.
5. Митническите органи не осъществяват намеса, когато бъде прекратено действието на дадено право върху интелектуалната собственост или когато подателят на заявлението по други причини престане да има право да подава заявление. Решението за удължаване на срока се отменя или изменя по съответния начин от компетентната митническа служба, взела това решение.
6. Притежателят на решението не дължи такса за покриване на административните разходи, произтичащи от обработването на искането за удължаване.
7. Комисията установява формуляр на искане за удължаване чрез актове за изпълнение. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 34, параграф 2.
Член 13
Изменение на решението по отношение на правата върху интелектуалната собственост
Компетентната митническа служба, взела решението за удовлетворяване на заявлението, може да измени списъка с правата върху интелектуалната собственост в решението по искане на притежателя на това решение.
При добавяне на ново право върху интелектуалната собственост искането съдържа информацията, посочена в член 6, параграф 3, букви в), д), ж), з) и и).
В случая на решение, с което се удовлетворява съюзно заявление, всяко изменение, което се състои от добавяне на права върху интелектуалната собственост, се ограничава до правата върху интелектуалната собственост, попадащи в обхвата на член 4.
Член 14
Задължения на компетентната митническа служба по отношение на уведомяването
1. Компетентната митническа служба, до която е подадено национално заявление, препраща следните решения на митническите учреждения на своята държава членка веднага след тяхното приемане:
а)
решения, с които се удовлетворява заявлението;
б)
решения, отменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
в)
решения, изменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
г)
решения за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи.
2. Компетентната митническа служба, до която е подадено съюзно заявление, препраща следните решения на компетентната митническа служба на държавата членка или държавите членки, посочени в съюзното заявление, веднага след тяхното приемане:
а)
решения, с които се удовлетворява заявлението;
б)
решения, отменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
в)
решения, изменящи решения, с които се удовлетворява заявлението;
г)
решения за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи;
Компетентната митническа служба на държавата членка или държавите членки, посочена(и) в съюзното заявление, веднага след получаването на посочените решения ги препраща на своите митнически служби.
3. Компетентната митническа служба на държавата членка или държавите членки, посочена(и) в съюзното заявление, може да поиска от компетентната митническа служба, взела решението за удовлетворяване на заявлението, да ѝ предостави допълнителна информация, считана за необходима за изпълнение на същото решение.
4. Компетентната митническа служба препраща своето решение за прекратяване на намесата на митническите органи съгласно член 16, параграф 1, буква б) и параграф 2 на митническите учреждения на своята държава членка веднага след неговото приемане.
Член 15
Задължения на притежателя на решението по отношение на уведомяването
Притежателят на решението уведомява незабавно компетентната митническа служба, която е удовлетворила заявлението, във всеки един от следните случаи:
а)
ако бъде прекратено действието на правото върху интелектуалната собственост, обхванато в неговото заявление;
б)
ако притежателят на решението по други причини престане има право да подаде заявлението;
в)
при промени в информацията, посочена в член 6, параграф 3.
Член 16
Неизпълнение на задълженията на притежателя на решението
1. Когато притежателят на решението използва информацията, предоставена от митническите органи, за цели, различни от предвидените в член 21, компетентната митническа служба на държавата членка, в която информацията е била предоставена или с нея е било злоупотребено, може:
а)
да отмени всяко прието от нея решение, с което се удовлетворява национално заявление на този притежател на решението, и да откаже да удължи срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи;
б)
да спре действието на своята територия за срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, на всяко решение, с което се удовлетворява съюзно заявление на този притежател на решението.
2. Компетентната митническа служба може да реши да спре намесата на митническите органи до изтичането на срока, в рамките на който трябва да се намесят тези органи, когато притежателят на решението:
а)
не изпълнява задълженията за уведомяване, установени в член 15;
б)
не изпълнява задължението за връщането на проби съгласно член 19, параграф 3;
в)
не изпълнява задълженията си относно разходите и превода съгласно член 29, параграфи 1 и 3;
г)
без основателна причина не започва производство, както е предвидено в член 23, параграф 3 или в член 26, параграф 9.
При съюзно заявление решението за спиране на намесата на митническите органи има действие единствено в държавата членка, в която е взето това решение.
ГЛАВА III
НАМЕСА НА МИТНИЧЕСКИТЕ ОРГАНИ
РАЗДЕЛ 1
Отлагане на вдигането или задържане на стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост
Член 17
Отлагане на вдигането или задържане на стоките след удовлетворяване на заявление
1. Когато митническите органи идентифицират стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, обхванато от решение, с което се удовлетворява заявление, те отлагат вдигането на стоките или ги задържат.
2. Преди да отложат вдигането на стоките или да ги задържат, митническите органи могат да поискат от притежателя на решението да им предостави всякаква приложима информация по отношение на стоките. Митническите органи могат също да предоставят на притежателя на решението информация за действителното или предполагаемо количество на стоките, тяхното действително или предполагаемо естество, както и техни изображения при целесъобразност.
3. Митническите органи уведомяват декларатора или държателя на стоките за отлагането на вдигането на стоките или за тяхното задържане в срок от един работен ден от отлагането или от задържането.
Когато митническите органи изберат да уведомят държателя на стоките и две или повече лица се считат за държател на стоките, митническите органи не са длъжни да уведомят повече от едно от тези лица.
Митническите органи уведомяват притежателя на решението за отлагането на вдигането на стоките или за задържането в същия ден или незабавно след уведомяване на декларатора или държателя на стоките.
Уведомленията съдържат информация относно процедурата, посочена в член 23.
4. Митническите органи уведомяват притежателя на решението и декларатора или държателя на стоките за действителното или предполагаемото количество на стоките, чието вдигане е било отложено или които са били задържани, за тяхното действително или предполагаемо естество, включително налични техни изображения при целесъобразност. При поискване и ако разполагат с тази информация, митническите органи предоставят на притежателя на решението имената и адресите на получателя, изпращача и декларатора или държателя на стоките, митническия режим и произхода, мястото от където са и местоназначението на стоките, чието вдигане е отложено или които са задържани.
Член 18
Отлагане на вдигането или задържане на стоките преди удовлетворяване на заявление
1. Когато митническите органи идентифицират стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, които не са обхванати от решение за удовлетворяване на заявление, те могат да отложат вдигането на тези стоки или да ги задържат, освен в случая на бързоразвалящи се стоки.
2. Преди да отложат вдигането или да задържат стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, митническите органи могат, без да разкриват друга информация освен действителното или предполагаемо количество на стоките, тяхното действително или предполагаемо естество и изображения при целесъобразност, да поискат от всяко лице или образувание, което по принцип има право да подаде заявление относно предполагаемо нарушение на правата върху интелектуалната собственост, да им предостави всякаква информация от значение за случая.
3. Митническите органи уведомяват декларатора или държателя на стоките за отлагането на вдигането на стоките или за тяхното задържане в срок от един работен ден от въпросното отлагане или задържане.
Когато митническите органи изберат да уведомят държателя на стоките и две или повече лица се считат за държател на стоките, митническите органи не са длъжни да уведомят повече от едно от тези лица.
Митническите органи уведомяват лицата или образуванията, които имат право да подадат заявление относно предполагаемо нарушение на правата върху интелектуалната собственост, за отлагането на вдигането на стоките или за задържането им в същия ден или незабавно след уведомяване на декларатора или държателя на стоките.
Митническите органи могат да се консултират с компетентните публични органи с оглед на идентифицирането на лицата или образуванията, които имат право да подадат заявление.
Уведомленията съдържат информация относно процедурата, посочена в член 23.
4. Митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности в следните случаи:
а)
когато не са идентифицирали нито едно лице или образувание, което има право да подаде заявление относно предполагаемо нарушение на права върху интелектуалната собственост в срок от един работен ден от отлагане на вдигането или от задържането на стоките;
б)
когато не са получили заявление в съответствие с член 5, параграф 3 или когато са отхвърлили такова заявление.
5. При удовлетворяване на заявление митническите органи информират притежателя на решението, при поискване и ако разполагат с тази информация, за имената и адресите на получателя, изпращача и на декларатора или на държателя на стоките, за митническия режим и произхода, мястото от където са и местоназначението на стоките, чието вдигане е отложено или които са задържани.
Член 19
Инспекция и вземане на проби от стоки, чието вдигане е отложено или които са задържани
1. Митническите органи предоставят на притежателя на решението и на декларатора или държателя на стоките възможност да инспектират стоките, чието вдигане е отложено или които са задържани.
2. Митническите органи могат да вземат представителни проби за стоките. Те могат да предоставят или изпратят такива проби на притежателя на решението, по негово искане и единствено с цел анализ и улесняване на последващата процедура по отношение на фалшифицирани и пиратски стоки. Притежателят на решението, с което се удовлетворява заявлението, носи цялата отговорност за извършването на анализ на тези проби.
3. Притежателят на решението връща пробите, посочени в параграф 2, на митническите органи, освен в случаите, когато обстоятелствата не позволяват това да бъде направено, при приключване на анализа, и най-късно преди вдигането на стоките или прекратяването на задържането им.
Член 20
Условия на съхранение
Митническите органи определят условията на съхранение на стоките по време на периода на отлагане на вдигането или на задържането им.
Член 21
Разрешена употреба на определена информация от притежателя на решението
Когато притежателят на решението получи информацията, посочена в член 17, параграф 4, член 18, параграф 5, член 19 или член 26, параграф 8, той може да разкрие или използва тази информация единствено за следните цели:
а)
за започване на производство, за да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост, и в хода на такова производство;
б)
във връзка с наказателно разследване за нарушение на право на интелектуалната собственост, предприето от органите на публичната власт в държавата членка, в която са открити стоките;
в)
за образуване на наказателно производство и в хода на такова производство;
г)
с цел да потърси обезщетение от нарушителя или други лица;
д)
за договаряне с декларатора или държателя на стоките последните да бъдат унищожени в съответствие с член 23, параграф 1;
е)
за договаряне с декларатора или държателя на стоките на размера на гаранцията, посочена в член 24, параграф 2, буква а).
Член 22
Обмен на информация и данни между митническите органи
1. Без да се засягат приложимите разпоредби за защита на данните в Съюза и с цел да се допринесе за премахването на международната търговия със стоки, които нарушават права върху интелектуалната собственост, Комисията и митническите органи на държавите членки могат да обменят определени данни и информация, с които разполагат, със съответните органи на трети държави съгласно практическите условия, посочени в параграф 3.
2. Данните и информацията по параграф 1 се обменят, за да се осигури своевременна ефективна намеса на митническите органи по отношение на товари със стоки, които нарушават права върху интелектуалната собственост. Тази данни и информация може да се отнася до конфискации, тенденции и обща информация за рисковете, включително по отношение на стоки, които преминават транзитно през територията на Съюза и чийто произход или местоназначение е територията на съответните трети държави. Данните и информацията могат да включват при целесъобразност следното:
а)
естество и количество на стоките;
б)
право върху интелектуалната собственост, за което се предполага, че е нарушено;
в)
произход, място на произход и местоназначение на стоките;
г)
информация за движението на транспортните средства, и по-специално:
i)
наименование на плавателния съд или регистрационен номер на транспортното средство;
ii)
референтни номера на товарителницата или друг транспортен документ;
iii)
брой контейнери;
iv)
тегло на товара;
v)
описание и/или код на стоките;
vi)
резервационен номер;
vii)
номер на пломбите;
viii)
място на първо товарене;
ix)
място на последно разтоварване;
x)
места на претоварване;
xi)
очаквана дата на пристигане на мястото на последното разтоварване;
д)
информация за движението на контейнерите, и по-специално:
i)
номер на контейнера;
ii)
състояние на натовареност на контейнера;
iii)
дата на движението;
iv)
вид на движението (с товар, без товар, претоварване, въвеждане, напускане и т.н.);
v)
наименование на плавателния съд или регистрационен номер на транспортното средство;
vi)
номер на превоза/пътуването;
vii)
място;
viii)
товарителница или друг транспортен документ.
3. Комисията приема актове за изпълнение, с които се определят елементите на необходимите практически условия, с оглед на обмена на данни и информация съгласно параграфи 1 и 2 от настоящия член. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 34, параграф 3.
РАЗДЕЛ 2
Унищожаване на стоки, започване на производство и преждевременно вдигане на стоките
Член 23
Унищожаване на стоките и започване на производство
1. Стоки, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, могат да бъдат унищожени под митнически контрол, без да е необходимо да се определя дали е нарушено право върху интелектуалната собственост съгласно законодателството на държавата членка, в която са открити стоките, ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
притежателят на решението е потвърдил писмено пред митническите органи в срок от 10 работни дни, а при бързоразвалящи се стоки - три работни дни, считано от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане, че според него е нарушено право върху интелектуалната собственост;
б)
притежателят на решението е потвърдил писмено пред митническите органи в срок от 10 работни дни, а при бързоразвалящи се стоки - три работни дни, считано от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане, че е съгласен стоките да бъдат унищожени;
в)
деклараторът или държателят на стоките е потвърдил писмено пред митническите органи в срок от 10 работни дни, а при бързоразвалящи се стоки - три работни дни, считано от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане, че е съгласен стоките да бъдат унищожени. Когато в този срок деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил съгласието си за унищожаването на стоките, нито е уведомил митническите органи, че възразява срещу това, митническите органи могат да считат, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за унищожаването на тези стоки.
Митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности, когато в срока, посочен в първа алинея, букви а) и б), не са получили нито писмено потвърждение от притежателя на решението, че според него е нарушено право върху интелектуалната собственост, нито съгласието му за тяхното унищожаване, освен в случаите, когато тези органи са били надлежно информирани за започването на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
2. Унищожаването на стоките се извършва под митнически контрол на отговорността на притежателя на решението освен в случаите, когато в националното право на държавата членка, в която се унищожават стоките, е предвидено друго. Преди унищожаването на стоките компетентните органи могат да вземат проби. Взетите преди унищожаването проби могат да бъдат използвани за образователни цели.
3. Когато деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил писмено съгласието си стоките да бъдат унищожени и когато не може да се счита, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за унищожаването в съответствие с параграф 1, първа алинея, буква в) и в рамките на посочените в тези разпоредби срокове, митническите органи незабавно уведомяват за това притежателя на решението. В срок от 10 работни дни или три работни дни при бързоразвалящи се стоки, считано от уведомлението за суспендиране на вдигането на стоките или за тяхното задържане, притежателят на решението започва производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
4. Освен при бързоразвалящи се стоки, в подходящ случай митническите органи могат да удължат срока, посочен в параграф 3, с не повече от 10 работни дни при надлежно обосновано искане от страна на притежателя на решението.
5. Митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности, когато в сроковете, посочени в параграфи 3 и 4, не са били надлежно информирани в съответствие с параграф 3 за започването на производство с цел да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
Член 24
Преждевременно вдигане на стоките
1. Когато митническите органи са били уведомени за започването на производство, за да се установи дали е нарушен промишлен дизайн, патент, полезен модел, топология на полупроводниково изделие или правна закрила на сортовете растения, деклараторът или държателят на стоките може да поиска от митническите органи вдигане на стоките или прекратяване на тяхното задържане преди приключването на това производство.
2. Митническите органи вдигат стоките или прекратяват тяхното задържане само ако е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
деклараторът или държателят на стоките е предоставил гаранция, която е в достатъчно висок размер с оглед обезпечаването на интересите на притежателя на решението;
б)
компетентният орган, който трябва да установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост, не е разрешил предохранителни мерки;
в)
всички митнически формалности са били приключени.
3. Предоставянето на гаранцията, посочена в параграф 2, буква а), не засяга останалите средства за правна защита, с които разполага притежателят на решението.
Член 25
Стоки за унищожаване
1. Стоките за унищожаване съгласно член 23 или член 26 не могат да бъдат:
а)
допуснати за свободно обращение освен в случаите, когато митническите органи решат, със съгласието на притежателя на решението, че това е необходимо, в случай че стоките трябва да бъдат рециклирани или отстранени извън каналите за търговия, включително за цели, свързани с повишаване на осведомеността, обучение и образование. Условията, при които стоките могат да бъдат допуснати за свободно обращение, се определят от митническите органи;
б)
изведени от митническата територия на Съюза;
в)
изнесени;
г)
реекспортирани;
д)
поставени под режим с отложено плащане;
е)
поставени в свободна зона или в свободен склад.
2. Митническите органи могат да разрешат стоките, посочени в параграф 1, да бъдат преместени под митнически надзор на друго място в рамките на митническата територия на Съюза с оглед на тяхното унищожаване под митнически контрол.
Член 26
Процедура за унищожаване на стоки в малки пратки
1. Настоящият член се прилага за стоки, когато е изпълнено всяко от следните условия:
а)
за стоките се предполага, че са фалшифицирани или пиратски стоки;
б)
стоките не са бързоразвалящи се стоки;
в)
стоките попадат в обхвата на решение, с което се удовлетворява заявление;
г)
в заявлението си притежателят на решението е поискал да бъде приложена процедурата, предвидена в настоящия член;
д)
стоките са транспортирани в малки пратки.
2. Когато се прилага процедурата, предвидена в настоящия член, не се прилагат член 17, параграфи 3 и 4 и член 19, параграфи 2 и 3.
3. Митническите органи уведомяват декларатора или държателя на стоките за отлагането на вдигането на стоките или за тяхното задържане в срок от един работен ден от отлагането на вдигането или от задържането им. Уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане включва следната информация:
а)
за намерението на митническите органи да унищожат стоките;
б)
за правата на декларатора или държателя на стоките съгласно параграфи 4, 5 и 6.
4. На декларатора или на държателя на стоките се дава възможност да изрази своето становище в срок от 10 работни дни от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане.
5. Стоките могат да бъдат унищожени, когато в срок от 10 работни дни от уведомлението за отлагане на вдигането на стоките или за тяхното задържане деклараторът или държателят на стоките потвърди пред митническите органи съгласието си за тяхното унищожаване.
6. Когато в срока, посочен в параграф 5, деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил съгласието си за тяхното унищожаване, нито е уведомил митническите органи, че възразява срещу това, митническите органи могат да считат, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за тяхното унищожаване.
7. Унищожаването се извършва под митнически контрол. Митническите органи предоставят на притежателя на решението - при поискване от негова страна и според случая, информация за действителното или предполагаемото количество на унищожените стоки и за тяхното естество.
8. Когато деклараторът или държателят на стоките не е потвърдил съгласието си стоките да бъдат унищожени и когато не може да се счита, че деклараторът или държателят на стоките е потвърдил съгласието си за това в съответствие с параграф 6, митническите органи незабавно уведомяват притежателя на решението за това и му предоставят информация за количеството на стоките и тяхното естество, включително и изображения на тези стоки при целесъобразност. При поискване и ако разполагат с тази информация, митническите органи предоставят на притежателя на решението имената и адресите на получателя, изпращача и на декларатора или държателя на стоките, информация относно митническия режим и произхода, мястото на произход и местоназначението на стоките, чието вдигане е спряно или които са задържани.
9. В срок от 10 работни дни от уведомлението, посочено в параграф 8, митническите органи разрешават вдигането на стоките или прекратяват тяхното задържане незабавно след приключване на всички митнически формалности, когато не са получили информация от притежателя на решението относно започването на производство, за да се установи дали е нарушено право върху интелектуалната собственост.
10. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 35 във връзка с изменение на количествата в определението за малки пратки, в случай че това определение се окаже нецелесъобразно в практиката предвид необходимостта да се осигури ефективно изпълнение на посочената в настоящия член процедура или когато е необходимо, с оглед да се избегне каквото и да е заобикаляне на тази процедура по отношение на съдържанието на пратките.
ГЛАВА IV
ОТГОВОРНОСТ, РАЗХОДИ И САНКЦИИ
Член 27
Отговорност на митническите органи
Без да се засяга националното право, решението, с което се удовлетворява заявление, не дава право на обезщетение на притежателя на това решение, в случай че стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост, не бъдат открити от митническа служба и бъдат освободени или не бъде предприета намеса за тяхното задържане.
Член 28
Отговорност на притежателя на решението
Когато поради действие или бездействие на притежателя на решението бъде прекъснато производство, надлежно започнато съгласно настоящия регламент, когато проби, взети съгласно член 19, параграф 2, не са върнати, повредени са или са негодни за употреба поради действие или бездействие на притежателя на решението или когато впоследствие бъде установено, че въпросните стоки не нарушават право върху интелектуалната собственост, притежателят на решението носи отговорност пред държател на стоките или декларатор, който е претърпял вреди в тази връзка, в съответствие с конкретно приложимото законодателство.
Член 29
Разходи
1. При поискване от страна на митническите органи притежателят на решението възстановява разходите, понесени от митническите органи или от други страни, действащи от името на митническите органи, от момента на задържането или на отлагането на вдигането на стоките, включително съхранението на стоките и действията, свързани с тях, съгласно член 17, параграф 1, член 18, параграф 1 и член 19, параграфи 2 и 3, както и при прилагане на коригиращи мерки, като унищожаване на стоките в съответствие с членове 23 и 26.
Притежателят на решението, който е уведомен за отлагане на вдигането на стоките или за задържането им, при поискване получава информация от митническите органи за мястото и начина на съхранение на стоките и за очакваните разходи за съхранението им, посочени в настоящия параграф. Информацията за очакваните разходи може да бъде изразена като разходи за единица време, продукт, обем, тегло или услуга в зависимост от обстоятелствата, при които се съхраняват стоките, и от тяхното естество.
2. Настоящият член не засяга правото на притежателя на решението да потърси обезщетение от нарушителя или от други лица в съответствие с приложимото законодателство.
3. Притежателят на решение, с което се удовлетворява съюзно заявление, осигурява и заплаща за преводите, изисквани от компетентната митническа служба или от митническите органи, които трябва да се намесят по отношение на стоките, за които се предполага, че нарушават право върху интелектуалната собственост.
Член 30
Санкции
Държавите членки предприемат необходимите мерки с цел притежателите на решения да спазват задълженията, установени в настоящия регламент, включително като определят разпоредби за установяване на санкции, когато е целесъобразно. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и възпиращи.
Държавите членки уведомяват незабавно Комисията за тези разпоредби и за всяко последващо изменение, което се отнася до тях.
ГЛАВА V
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 31
Обмен на данни за решения, свързани със заявления и задържания, между държавите членки и Комисията
1. Компетентните митнически служби уведомяват незабавно Комисията за следното:
а)
решения, с които се удовлетворяват заявления, включително заявленията и приложенията към тях;
б)
решения за удължаване на срока, в рамките на който трябва да се намесят митническите органи, или решения за отмяна на решение, с което се удовлетворява или изменя заявление;
в)
спиране на действието на решение, с което се удовлетворява заявление.
2. Без да се засяга член 24, буква ж) от Регламент (ЕО) № 515/97, при отлагане на вдигането на стоките или задържането им митническите органи предават на Комисията всякаква приложима информация, с изключение на лични данни, включително информация относно количеството и вида на стоките, стойността, правата върху интелектуалната собственост, митническия режим, страните на произход и местоназначение, както и транспортните маршрути и транспортните средства.
3. Предаването на информацията съгласно параграфи 1 и 2 от настоящия член, както и всякакъв обмен на данни за решенията относно заявленията между митническите органи на държавите членки, посочени в член 14, се извършва чрез централна база данни на Комисията. Информацията и данните се съхраняват в тази база данни.
4. С цел осигуряване на обработка на информацията, посочена в параграфи 1-3 от настоящия член, централната база данни, посочена в параграф 3, се установява в електронна форма. Централната база данни съдържа информацията, включително личните данни, посочени в член 6, параграф 3, член 14 и в настоящия член.
5. Митническите органи на държавите членки и Комисията имат достъп до информацията, съдържаща се в централната база данни, както е целесъобразно с оглед на изпълнението на правните им задължения при прилагането на настоящия регламент. Достъпът до информация, отбелязана като информация, до която се предоставя ограничен достъп в съответствие с член 6, параграф 3, се ограничава до митническите органи на държавите членки, в които се иска намеса. При обосновано искане от Комисията митническите органи на държавите членки могат да предоставят на Комисията достъп до такава информация, когато това е абсолютно необходимо за целите на прилагането на настоящия регламент.
6. Митническите органи въвеждат в централната база данни информацията, свързана с подадените в компетентната митническа служба заявления. Митническите органи, въвели информацията в централната база данни, при необходимост изменят, допълват, поправят или заличават тази информация. Всеки митнически орган, който е въвел информация в централната база данни, отговаря за точността, адекватността и уместността на тази информация.
7. Комисията установява и поддържа подходящи технически и организационни мерки за надеждното и сигурно функциониране на централната база данни. Митническите органи на всяка държава членка установяват и поддържат подходящи технически и организационни мерки за гарантиране на поверителността и сигурността на обработката във връзка с дейностите по обработка, извършвани от техните митнически органи, както и във връзка с терминалите на централната база данни, разположени на територията на тази държава членка.
Член 32
Установяване на централна база данни
Комисията установява централната база данни, посочена в член 31. Тази база данни ще започне да функционира във възможно най-кратък срок, но не по-късно от 1 януари 2015 г.
Член 33
Разпоредби за защита на данните
1. Обработката на лични данни в централната база данни на Комисията се извършва в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 и под надзора на Европейския надзорен орган по защита на данните.
2. Обработката на лични данни от компетентните органи в държавите членки се извършва в съответствие с Директива 95/46/ЕО и под надзора на независимия публичен орган на държавата членка, посочен в член 28 от същата директива.
3. Личните данни се събират и използват единствено за целите на настоящия регламент. Събраните по този начин лични данни са точни и се актуализират.
4. Всеки митнически орган, който е въвел лични данни в централната база данни, е администратор по отношение на обработката на тези данни.
5. Субектът на данните има право на достъп до отнасящите се до него лични данни, които се обработват посредством централната база данни, и когато е целесъобразно, има правото да поправя, заличава или блокира лични данни в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001 или с националните закони, с които се изпълнява Директива 95/46/ЕО.
6. Всички искания за упражняване на правото на достъп, поправка, заличаване или блокиране се подават до компетентните митнически органи и се обработват от тях. Когато субект на данните е подал искане за упражняване на това право на достъп до Комисията, тя препраща това искане до съответните митнически органи.
7. Личните данни не се съхраняват повече от шест месеца от датата, на която съответното решение, с което се удовлетворява заявлението, е било отменено, или съответният срок, в рамките на който митническите органи е трябвало да се намесят, е изтекъл.
8. Когато притежателят на решението е започнал производство в съответствие с член 23, параграф 3 или с член 26, параграф 9 и е уведомил митническите органи за началото на това производство, личните данни се съхраняват в продължение на шест месеца след като производството окончателно е установило дали е било нарушено право върху интелектуалната собственост.
ГЛАВА VI
КОМИТЕТ, ДЕЛЕГИРАНЕ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 34
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета по Митническия кодекс, създаден с членове 247а и 248а от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 35
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 26 параграф 10, се предоставя на Комисията за неопределено време, считано от 19 юли 2013 г.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 26, параграф 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегираният акт, приет съгласно член 26, параграф 10, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 36
Взаимопомощ между административните органи
Разпоредбите на Регламент (ЕО) № 515/97 се прилагат mutatis mutandis за настоящия регламент.
Член 37
Докладване
До 31 декември 2016 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за прилагането на настоящия регламент. При необходимост докладът се придружава от подходящи препоръки.
Докладът разглежда всякакви значими инциденти, свързани с преминаване на лекарствени продукти под режим транзит през митническата територия на Съюза, които могат да възникнат по настоящия регламент, и включва оценка на потенциалното му отражение върху поетите от Съюза ангажименти относно достъпа до лекарствени продукти съгласно декларацията относно ТРИПС и общественото здраве, приета на министерската конференция на СТО в Доха на 14 ноември 2001 г., както и мерките, предприети срещу всякакви случаи, пораждащи неблагоприятни последици в този смисъл.
Член 38
Отмяна
Регламент (ЕО) № 1383/2003 се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Позоваванията на отменения регламент се разбират като позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложението.
Член 39
Преходни разпоредби
Молбите, удовлетворени в съответствие с Регламент (ЕО) № 1383/2003, остават валидни за срока, посочен в решението, удовлетворяващо молбата, в рамките на който митническите органи следва да се намесят, и техният срок не се удължава.
Член 40
Влизане в сила и прилагане
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Прилага се от 1 януари 2014 г. с изключение на:
а)
член 6, член 12, параграф 7 и член 22, параграф 3, които се прилагат считано от 19 юли 2013 г.;
б)
член 31, параграф 1 и параграфи 3-7 и член 33, които се прилагат от датата, на която бъде създадена централната база данни, посочена в член 32. Комисията оповестява тази дата.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 12 юни 2013 година.
REGULATION (EU) No 608/2013 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 12 June 2013
concerning customs enforcement of intellectual property rights and repealing Council Regulation (EC) No 1383/2003
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 207 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (1),
Whereas:
(1)
The Council requested, in its Resolution of 25 September 2008 on a comprehensive European anti-counterfeiting and anti-piracy plan, that Council Regulation (EC) No 1383/2003 of 22 July 2003 concerning customs action against goods suspected of infringing certain intellectual property rights and the measures to be taken against goods found to have infringed such rights (2), be reviewed.
(2)
The marketing of goods infringing intellectual property rights does considerable damage to right-holders, users or groups of producers, and to law-abiding manufacturers and traders. Such marketing could also be deceiving consumers, and could in some cases be endangering their health and safety. Such goods should, in so far as is possible, be kept off the Union market and measures should be adopted to deal with such unlawful marketing without impeding legitimate trade.
(3)
The review of Regulation (EC) No 1383/2003 showed that, in the light of economic, commercial and legal developments, certain improvements to the legal framework are necessary to strengthen the enforcement of intellectual property rights by customs authorities, as well as to ensure appropriate legal certainty.
(4)
The customs authorities should be competent to enforce intellectual property rights with regard to goods, which, in accordance with Union customs legislation, are liable to customs supervision or customs control, and to carry out adequate controls on such goods with a view to preventing operations in breach of intellectual property rights laws. Enforcing intellectual property rights at the border, wherever the goods are, or should have been, under customs supervision or customs control is an efficient way to quickly and effectively provide legal protection to the right-holder as well as the users and groups of producers. Where the release of goods is suspended or goods are detained by customs authorities at the border, only one legal proceeding should be required, whereas several separate proceedings should be required for the same level of enforcement for goods found on the market, which have been disaggregated and delivered to retailers. An exception should be made for goods released for free circulation under the end-use regime, as such goods remain under customs supervision, even though they have been released for free circulation. This Regulation should not apply to goods carried by passengers in their personal luggage provided that those goods are for their own personal use and there are no indications that commercial traffic is involved.
(5)
Regulation (EC) No 1383/2003 does not cover certain intellectual property rights and certain infringements are excluded from its scope. In order to strengthen the enforcement of intellectual property rights, customs intervention should be extended to other types of infringements not covered by Regulation (EC) No 1383/2003. This Regulation should therefore, in addition to the rights already covered by Regulation (EC) No 1383/2003, also include trade names in so far as they are protected as exclusive property rights under national law, topographies of semiconductor products and utility models and devices which are primarily designed, produced or adapted for the purpose of enabling or facilitating the circumvention of technological measures.
(6)
Infringements resulting from so-called illegal parallel trade and overruns are excluded from the scope of Regulation (EC) No 1383/2003. Goods subject to illegal parallel trade, namely goods that have been manufactured with the consent of the right-holder but placed on the market for the first time in the European Economic Area without his consent, and overruns, namely goods that are manufactured by a person duly authorised by a right-holder to manufacture a certain quantity of goods, in excess of the quantities agreed between that person and the right-holder, are manufactured as genuine goods and it is therefore not appropriate that customs authorities focus their efforts on such goods. Illegal parallel trade and overruns should therefore also be excluded from the scope of this Regulation.
(7)
Member States should, in cooperation with the Commission, provide appropriate training for customs officials, in order to ensure the correct implementation of this Regulation.
(8)
This Regulation, when fully implemented, will further contribute to an internal market which ensures right-holders a more effective protection, fuels creativity and innovation and provides consumers with reliable and high-quality products, which should in turn strengthen cross-border transactions between consumers, businesses and traders.
(9)
Member States face increasingly limited resources in the field of customs. Therefore, the promotion of risk management technologies and strategies to maximise resources available to customs authorities should be supported.
(10)
This Regulation solely contains procedural rules for customs authorities. Accordingly, this Regulation does not set out any criteria for ascertaining the existence of an infringement of an intellectual property right.
(11)
Under the ‘Declaration on the TRIPS Agreement and Public Health’ adopted by the Doha WTO Ministerial Conference on 14 November 2001, the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (TRIPS Agreement) can and should be interpreted and implemented in a manner supportive of WTO Members’ right to protect public health and, in particular, to promote access to medicines for all. Consequently, in line with the Union’s international commitments and its development cooperation policy, with regard to medicines, the passage of which across the customs territory of the Union, with or without transhipment, warehousing, breaking bulk, or changes in the mode or means of transport, is only a portion of a complete journey beginning and terminating beyond the territory of the Union, customs authorities should, when assessing a risk of infringement of intellectual property rights, take account of any substantial likelihood of diversion of such medicines onto the market of the Union.
(12)
This Regulation should not affect the provisions on the competence of courts, in particular, those of Regulation (EU) No 1215/2012 of the European Parliament and of the Council of 12 December 2012 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (3).
(13)
Persons, users, bodies or groups of producers, who are in a position to initiate legal proceedings in their own name with respect to a possible infringement of an intellectual property right, should be entitled to submit an application.
(14)
In order to ensure that intellectual property rights are enforced throughout the Union, it is appropriate to allow persons or entities seeking enforcement of Union-wide rights to apply to the customs authorities of a single Member State. Such applicants should be able to request that those authorities decide that action be taken to enforce the intellectual property right both in their own Member State and in any other Member State.
(15)
In order to ensure the swift enforcement of intellectual property rights, it should be provided that, where the customs authorities suspect, on the basis of reasonable indications, that goods under their supervision infringe intellectual property rights, they may suspend the release of or detain the goods whether at their own initiative or upon application, in order to enable a person or entity entitled to submit an application to initiate proceedings for determining whether an intellectual property right has been infringed.
(16)
Regulation (EC) No 1383/2003 allowed Member States to provide for a procedure allowing the destruction of certain goods without there being any obligation to initiate proceedings to establish whether an intellectual property right has been infringed. As recognised in the European Parliament Resolution of 18 December 2008 on the impact of counterfeiting on international trade (4), such procedure has proved very successful in the Member States where it has been available. Therefore, the procedure should be made compulsory with regard to all infringements of intellectual property rights and should be applied, where the declarant or the holder of the goods agrees to destruction. Furthermore, the procedure should provide that customs authorities may deem that the declarant or the holder of the goods has agreed to the destruction of the goods where he has not explicitly opposed destruction within the prescribed period.
(17)
In order to reduce the administrative burden and costs to a minimum, a specific procedure should be introduced for small consignments of counterfeit and pirated goods, which should allow for such goods to be destroyed without the explicit agreement of the applicant in each case. However, a general request made by the applicant in the application should be required in order for that procedure to be applied. Furthermore, customs authorities should have the possibility to require that the applicant covers the costs incurred by the application of that procedure.
(18)
For further legal certainty, it is appropriate to modify the timelines for suspending the release of or detaining goods suspected of infringing an intellectual property right and the conditions in which information about detained goods is to be passed on to persons and entities concerned by customs authorities, as provided for in Regulation (EC) No 1383/2003.
(19)
Taking into account the provisional and preventive character of the measures adopted by the customs authorities when applying this Regulation and the conflicting interests of the parties affected by the measures, some aspects of the procedures should be adapted to ensure the smooth application of this Regulation, whilst respecting the rights of the concerned parties. Thus, with respect to the various notifications envisaged by this Regulation, the customs authorities should notify the relevant person, on the basis of the documents concerning the customs treatment or of the situation in which the goods are placed. Furthermore, since the procedure for destruction of goods implies that both the declarant or the holder of the goods and the holder of the decision should communicate their possible objections to destruction in parallel, it should be ensured that the holder of the decision is given the possibility to react to a potential objection to destruction by the declarant or the holder of the goods. It should therefore be ensured that the declarant or the holder of the goods is notified of the suspension of the release of the goods or their detention before, or on the same day as, the holder of the decision.
(20)
Customs authorities and the Commission are encouraged to cooperate with the European Observatory on Infringements of Intellectual Property Rights in the framework of their respective competences.
(21)
With a view to eliminating international trade in goods infringing intellectual property rights, the TRIPS Agreement provides that WTO Members are to promote the exchange of information between customs authorities on such trade. Accordingly, it should be possible for the Commission and the customs authorities of the Member States to share information on suspected breaches of intellectual property rights with the relevant authorities of third countries, including on goods which are in transit through the territory of the Union and originate in or are destined for those third countries.
(22)
In the interest of efficiency, the provisions of Council Regulation (EC) No 515/97 of 13 March 1997 on mutual assistance between the administrative authorities of the Member States and cooperation between the latter and the Commission to ensure the correct application of the law on customs or agricultural matters (5), should apply.
(23)
The liability of the customs authorities should be governed by the legislation of the Member States, though the granting by the customs authorities of an application should not entitle the holder of the decision to compensation in the event that goods suspected of infringing an intellectual property right are not detected by the customs authorities and are released or no action is taken to detain them.
(24)
Given that customs authorities take action upon application, it is appropriate to provide that the holder of the decision should reimburse all the costs incurred by the customs authorities in taking action to enforce his intellectual property rights. Nevertheless, this should not preclude the holder of the decision from seeking compensation from the infringer or other persons that might be considered liable under the legislation of the Member State where the goods were found. Such persons might include intermediaries, where applicable. Costs and damages incurred by persons other than customs authorities as a result of a customs action, where the release of goods is suspended or the goods are detained on the basis of a claim of a third party based on intellectual property, should be governed by the specific legislation applicable in each particular case.
(25)
This Regulation introduces the possibility for customs authorities to allow goods which are to be destroyed to be moved, under customs supervision, between different places within the customs territory of the Union. Customs authorities may furthermore decide to release such goods for free circulation with a view to further recycling or disposal outside commercial channels including for awareness-raising, training and educational purposes.
(26)
Customs enforcement of intellectual property rights entails the exchange of data on decisions relating to applications. Such processing of data covers also personal data and should be carried out in accordance with Union law, as set out in Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (6) and Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by Community institutions and bodies and on the free movement of such data (7).
(27)
The exchange of information relating to decisions on applications and to customs actions should be made via a central electronic database. The entity which will control and manage that database and the entities in charge of ensuring the security of the processing of the data contained in the database should be defined. Introducing any type of possible interoperability or exchange should first and foremost comply with the purpose limitation principle, namely that data should be used for the purpose for which the database has been established, and no further exchange or interconnection should be allowed other than for that purpose.
(28)
In order to ensure that the definition of small consignments can be adapted if it proves to be impractical, taking into account the need to ensure the effective operation of the procedure, or where necessary to avoid any circumvention of this procedure as regards the composition of consignments, the power to adopt acts in accordance with Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union should be delegated to the Commission in respect of amending the non-essential elements of the definition of small consignments, namely the specific quantities set out in that definition. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(29)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of the provisions concerning defining the elements of the practical arrangements for the exchange of data with third countries and the provisions concerning the forms for the application and for requesting the extension of the period during which customs authorities are to take action, implementing powers should be conferred on the Commission, namely to define those elements of the practical arrangements and to establish standard forms. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by Member States of the Commission’s exercise of implementing powers (8). For establishing the standard forms, although the subject of the provisions of this Regulation to be implemented falls within the scope of the common commercial policy, given the nature and impacts of those implementing acts, the advisory procedure should be used for their adoption, because all details of what information to include in the forms follows directly from the text of this Regulation. Those implementing acts will therefore only establish the format and structure of the form and will have no further implications for the common commercial policy of the Union.
(30)
Regulation (EC) No 1383/2003 should be repealed.
(31)
The European Data Protection Supervisor was consulted in accordance with Article 28(2) of Regulation (EC) No 45/2001 and delivered an opinion on 12 October 2011 (9),
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
SUBJECT MATTER, SCOPE AND DEFINITIONS
Article 1
Subject matter and scope
1. This Regulation sets out the conditions and procedures for action by the customs authorities where goods suspected of infringing an intellectual property right are, or should have been, subject to customs supervision or customs control within the customs territory of the Union in accordance with Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (10), particularly goods in the following situations:
(a)
when declared for release for free circulation, export or re-export;
(b)
when entering or leaving the customs territory of the Union;
(c)
when placed under a suspensive procedure or in a free zone or free warehouse.
2. In respect of the goods subject to customs supervision or customs control, and without prejudice to Articles 17 and 18, the customs authorities shall carry out adequate customs controls and shall take proportionate identification measures as provided for in Article 13(1) and Article 72 of Regulation (EEC) No 2913/92 in accordance with risk analysis criteria with a view to preventing acts in breach of intellectual property laws applicable in the territory of the Union and in order to cooperate with third countries on the enforcement of intellectual property rights.
3. This Regulation shall not apply to goods that have been released for free circulation under the end-use regime.
4. This Regulation shall not apply to goods of a non-commercial nature contained in travellers’ personal luggage.
5. This Regulation shall not apply to goods that have been manufactured with the consent of the right-holder or to goods manufactured, by a person duly authorised by a right-holder to manufacture a certain quantity of goods, in excess of the quantities agreed between that person and the right-holder.
6. This Regulation shall not affect national or Union law on intellectual property or the laws of the Member States in relation to criminal procedures.
Article 2
Definitions
For the purposes of this Regulation:
(1)
‘intellectual property right’ means:
(a)
a trade mark;
(b)
a design;
(c)
a copyright or any related right as provided for by national or Union law;
(d)
a geographical indication;
(e)
a patent as provided for by national or Union law;
(f)
a supplementary protection certificate for medicinal products as provided for in Regulation (EC) No 469/2009 of the European Parliament and of the Council of 6 May 2009 concerning the supplementary protection certificate for medicinal products (11);
(g)
a supplementary protection certificate for plant protection products as provided for in Regulation (EC) No 1610/96 of the European Parliament and of the Council of 23 July 1996 concerning the creation of a supplementary protection certificate for plant protection products (12);
(h)
a Community plant variety right as provided for in Council Regulation (EC) No 2100/94 of 27 July 1994 on Community plant variety rights (13);
(i)
a plant variety right as provided for by national law;
(j)
a topography of semiconductor product as provided for by national or Union law;
(k)
a utility model in so far as it is protected as an intellectual property right by national or Union law;
(l)
a trade name in so far as it is protected as an exclusive intellectual property right by national or Union law;
(2)
‘trade mark’ means:
(a)
a Community trade mark as provided for in Council Regulation (EC) No 207/2009 of 26 February 2009 on the Community trade mark (14);
(b)
a trade mark registered in a Member State, or, in the case of Belgium, Luxembourg or the Netherlands, at the Benelux Office for Intellectual Property;
(c)
a trade mark registered under international arrangements which has effect in a Member State or in the Union;
(3)
‘design’ means:
(a)
a Community design as provided for in Council Regulation (EC) No 6/2002 of 12 December 2001 on Community designs (15);
(b)
a design registered in a Member State, or, in the case of Belgium, Luxembourg or the Netherlands, at the Benelux Office for Intellectual Property;
(c)
a design registered under international arrangements which has effect in a Member State or in the Union;
(4)
‘geographical indication’ means:
(a)
a geographical indication or designation of origin protected for agricultural products and foodstuff as provided for in Regulation (EU) No 1151/2012 of the European Parliament and of the Council of 21 November 2012 on quality schemes for agricultural products and foodstuffs (16);
(b)
a designation of origin or geographical indication for wine as provided for in Council Regulation (EC) No 1234/2007 of 22 October 2007 establishing a common organisation of agricultural markets and on specific provisions for certain agricultural products (Single CMO Regulation) (17);
(c)
a geographical designation for aromatised drinks based on wine products as provided for in Council Regulation (EEC) No 1601/91 of 10 June 1991 laying down general rules on the definition, description and presentation of aromatized wines, aromatized wine-based drinks and aromatized wine-product cocktails (18);
(d)
a geographical indication of spirit drinks as provided for in Regulation (EC) No 110/2008 of the European Parliament and of the Council of 15 January 2008 on the definition, description, presentation, labelling and the protection of geographical indications of spirit drinks (19);
(e)
a geographical indication for products not falling under points (a) to (d) in so far as it is established as an exclusive intellectual property right by national or Union law;
(f)
a geographical indication as provided for in Agreements between the Union and third countries and as such listed in those Agreements;
(5)
‘counterfeit goods’ means:
(a)
goods which are the subject of an act infringing a trade mark in the Member State where they are found and bear without authorisation a sign which is identical to the trade mark validly registered in respect of the same type of goods, or which cannot be distinguished in its essential aspects from such a trade mark;
(b)
goods which are the subject of an act infringing a geographical indication in the Member State where they are found and, bear or are described by, a name or term protected in respect of that geographical indication;
(c)
any packaging, label, sticker, brochure, operating instructions, warranty document or other similar item, even if presented separately, which is the subject of an act infringing a trade mark or a geographical indication, which includes a sign, name or term which is identical to a validly registered trade mark or protected geographical indication, or which cannot be distinguished in its essential aspects from such a trade mark or geographical indication, and which can be used for the same type of goods as that for which the trade mark or geographical indication has been registered;
(6)
‘pirated goods’ means goods which are the subject of an act infringing a copyright or related right or a design in the Member State where the goods are found and which are, or contain copies, made without the consent of the holder of a copyright or related right or a design, or of a person authorised by that holder in the country of production;
(7)
‘goods suspected of infringing an intellectual property right’ means goods with regard to which there are reasonable indications that, in the Member State where those goods are found, they are prima facie:
(a)
goods which are the subject of an act infringing an intellectual property right in that Member State;
(b)
devices, products or components which are primarily designed, produced or adapted for the purpose of enabling or facilitating the circumvention of any technology, device or component that, in the normal course of its operation, prevents or restricts acts in respect of works which are not authorised by the holder of any copyright or any right related to copyright and which relate to an act infringing those rights in that Member State;
(c)
any mould or matrix which is specifically designed or adapted for the manufacture of goods infringing an intellectual property right, if such moulds or matrices relate to an act infringing an intellectual property right in that Member State;
(8)
‘right-holder’ means the holder of an intellectual property right;
(9)
‘application’ means a request made to the competent customs department for customs authorities to take action with respect to goods suspected of infringing an intellectual property right;
(10)
‘national application’ means an application requesting the customs authorities of a Member State to take action in that Member State;
(11)
‘Union application’ means an application submitted in one Member State and requesting the customs authorities of that Member State and of one or more other Member States to take action in their respective Member States;
(12)
‘applicant’ means the person or entity in whose name an application is submitted;
(13)
‘holder of the decision’ means the holder of a decision granting an application;
(14)
‘holder of the goods’ means the person who is the owner of the goods suspected of infringing an intellectual property right or who has a similar right of disposal, or physical control, over such goods;
(15)
‘declarant’ means the declarant as defined in point (18) of Article 4 of Regulation (EEC) No 2913/92;
(16)
‘destruction’ means the physical destruction, recycling or disposal of goods outside commercial channels, in such a way as to preclude damage to the holder of the decision;
(17)
‘customs territory of the Union’ means the customs territory of the Community as defined in Article 3 of Regulation (EEC) No 2913/92;
(18)
‘release of the goods’ means the release of the goods as defined in point (20) of Article 4 of Regulation (EEC) No 2913/92;
(19)
‘small consignment’ means a postal or express courier consignment, which:
(a)
contains three units or less;
or
(b)
has a gross weight of less than two kilograms.
For the purpose of point (a), ‘units’ means goods as classified under the Combined Nomenclature in accordance with Annex I to Council Regulation (EEC) No 2658/87 of 23 July 1987 on the tariff and statistical nomenclature and on the Common Customs Tariff (20) if unpackaged, or the package of such goods intended for retail sale to the ultimate consumer.
For the purpose of this definition, separate goods falling in the same Combined Nomenclature code shall be considered as different units and goods presented as sets classified in one Combined Nomenclature code shall be considered as one unit;
(20)
‘perishable goods’ means goods considered by customs authorities to deteriorate by being kept for up to 20 days from the date of their suspension of release or detention;
(21)
‘exclusive licence’ means a licence (whether general or limited) authorising the licensee to the exclusion of all other persons, including the person granting the licence, to use an intellectual property right in the manner authorised by the licence.
CHAPTER II
APPLICATIONS
SECTION 1
Submission of applications
Article 3
Entitlement to submit an application
The following persons and entities shall, to the extent they are entitled to initiate proceedings, in order to determine whether an intellectual property right has been infringed, in the Member State or Member States where the customs authorities are requested to take action, be entitled to submit:
(1)
a national or a Union application:
(a)
right-holders;
(b)
intellectual property collective rights management bodies as referred to in point (c) of Article 4(1) of Directive 2004/48/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 on the enforcement of intellectual property rights (21);
(c)
professional defence bodies as referred to in point (d) of Article 4(1) of Directive 2004/48/EC;
(d)
groups within the meaning of point (2) of Article 3, and Article 49(1) of Regulation (EU) No 1151/2012, groups of producers within the meaning of Article 118e of Regulation (EC) No 1234/2007 or similar groups of producers provided for in Union law governing geographical indications representing producers of products with a geographical indication or representatives of such groups, in particular Regulations (EEC) No 1601/91 and (EC) No 110/2008 and operators entitled to use a geographical indication as well as inspection bodies or authorities competent for such a geographical indication;
(2)
a national application:
(a)
persons or entities authorised to use intellectual property rights, which have been authorised formally by the right-holder to initiate proceedings in order to determine whether the intellectual property right has been infringed;
(b)
groups of producers provided for in the legislation of the Member States governing geographical indications representing producers of products with geographical indications or representatives of such groups and operators entitled to use a geographical indication, as well as inspection bodies or authorities competent for such a geographical indication;
(3)
a Union application: holders of exclusive licenses covering the entire territory of two or more Member States, where those licence holders have been authorised formally in those Member States by the right-holder to initiate proceedings in order to determine whether the intellectual property right has been infringed.
Article 4
Intellectual property rights covered by Union applications
A Union application may be submitted only with respect to intellectual property rights based on Union law producing effects throughout the Union.
Article 5
Submission of applications
1. Each Member State shall designate the customs department competent to receive and process applications (‘competent customs department’). The Member State shall inform the Commission accordingly and the Commission shall make public a list of competent customs departments designated by the Member States.
2. Applications shall be submitted to the competent customs department. The applications shall be completed using the form referred to in Article 6 and shall contain the information required therein.
3. Where an application is submitted after notification by the customs authorities of the suspension of the release or detention of the goods in accordance with Article 18(3), that application shall comply with the following:
(a)
it is submitted to the competent customs department within four working days of the notification of the suspension of the release or detention of the goods;
(b)
it is a national application;
(c)
it contains the information referred to in Article 6(3). The applicant may, however, omit the information referred to in point (g), (h) or (i) of that paragraph.
4. Except in the circumstances referred to in point (3) of Article 3, only one national application and one Union application may be submitted per Member State for the same intellectual property right protected in that Member State. In the circumstances referred to in point (3) of Article 3, more than one Union application shall be allowed.
5. Where a Union application is granted for a Member State already covered by another Union application granted to the same applicant and for the same intellectual property right, the customs authorities of that Member State shall take action on the basis of the Union application first granted. They shall inform the competent customs department of the Member State where any subsequent Union application was granted, which shall, amend or revoke the decision granting that subsequent Union application.
6. Where computerised systems are available for the purpose of receiving and processing applications, applications as well as attachments shall be submitted using electronic data-processing techniques. Member States and the Commission shall develop, maintain and employ such systems in accordance with the multi-annual strategic plan referred to in Article 8(2) of Decision No 70/2008/EC of the European Parliament and of the Council of 15 January 2008 on a paperless customs environment for customs and trade (22).
Article 6
Application form
1. The Commission shall establish an application form by means of implementing acts. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the advisory procedure referred to in Article 34(2).
2. The application form shall specify the information that has to be provided to the data subject pursuant to Regulation (EC) No 45/2001 and national laws implementing Directive 95/46/EC.
3. The Commission shall ensure that the following information is required of the applicant in the application form:
(a)
details concerning the applicant;
(b)
the status, within the meaning of Article 3, of the applicant;
(c)
documents providing evidence to satisfy the competent customs department that the applicant is entitled to submit the application;
(d)
where the applicant submits the application by means of a representative, details of the person representing him and evidence of that person’s powers to act as representative, in accordance with the legislation of the Member State in which the application is submitted;
(e)
the intellectual property right or rights to be enforced;
(f)
in the case of a Union application, the Member States in which customs action is requested;
(g)
specific and technical data on the authentic goods, including markings such as bar-coding and images where appropriate;
(h)
the information needed to enable the customs authorities to readily identify the goods in question;
(i)
information relevant to the customs authorities’ analysis and assessment of the risk of infringement of the intellectual property right or the intellectual property rights concerned, such as the authorised distributors;
(j)
whether information provided in accordance with point (g), (h) or (i) of this paragraph is to be marked for restricted handling in accordance with Article 31(5);
(k)
the details of any representative designated by the applicant to take charge of legal and technical matters;
(l)
an undertaking by the applicant to notify the competent customs department of any of the situations laid down in Article 15;
(m)
an undertaking by the applicant to forward and update any information relevant to the customs authorities’ analysis and assessment of the risk of infringement of the intellectual property right(s) concerned;
(n)
an undertaking by the applicant to assume liability under the conditions laid down in Article 28;
(o)
an undertaking by the applicant to bear the costs referred to in Article 29 under the conditions laid down in that Article;
(p)
an agreement by the applicant that the data provided by him may be processed by the Commission and by the Member States;
(q)
whether the applicant requests the use of the procedure referred to in Article 26 and, where requested by the customs authorities, agrees to cover the costs related to destruction of goods under that procedure.
SECTION 2
Decisions on applications
Article 7
Processing of incomplete applications
1. Where, on receipt of an application, the competent customs department considers that the application does not contain all the information required by Article 6(3), the competent customs department shall request the applicant to supply the missing information within 10 working days of notification of the request.
In such cases, the time-limit referred to in Article 9(1) shall be suspended until the relevant information is received.
2. Where the applicant does not provide the missing information within the period referred to in the first subparagraph of paragraph 1, the competent customs department shall reject the application.
Article 8
Fees
The applicant shall not be charged a fee to cover the administrative costs resulting from the processing of the application.
Article 9
Notification of decisions granting or rejecting applications
1. The competent customs department shall notify the applicant of its decision granting or rejecting the application within 30 working days of the receipt of the application. In the event of rejection, the competent customs department shall provide reasons for its decision and include information on the appeal procedure.
2. If the applicant has been notified of the suspension of the release or the detention of the goods by the customs authorities before the submission of an application, the competent customs department shall notify the applicant of its decision granting or rejecting the application within two working days of the receipt of the application.
Article 10
Decisions concerning applications
1. A decision granting a national application and any decision revoking or amending it shall take effect in the Member State in which the national application was submitted from the day following the date of adoption.
A decision extending the period during which customs authorities are to take action shall take effect in the Member State in which the national application was submitted on the day following the date of expiry of the period to be extended.
2. A decision granting a Union application and any decision revoking or amending it shall take effect as follows:
(a)
in the Member State in which the application was submitted, on the day following the date of adoption;
(b)
in all other Member States where action by the customs authorities is requested, on the day following the date on which the customs authorities are notified in accordance with Article 14(2), provided that the holder of the decision has fulfilled his obligations under Article 29(3) with regard to translation costs.
A decision extending the period during which customs authorities are to take action shall take effect in the Member State in which the Union application was submitted and in all other Member States where action by the customs authorities is requested the day following the date of expiry of the period to be extended.
Article 11
Period during which the customs authorities are to take action
1. When granting an application, the competent customs department shall specify the period during which the customs authorities are to take action.
That period shall begin on the day the decision granting the application takes effect, pursuant to Article 10, and shall not exceed one year from the day following the date of adoption.
2. Where an application submitted after notification by the customs authorities of the suspension of the release or detention of the goods in accordance with Article 18(3) does not contain the information referred to in point (g), (h) or (i) of Article 6(3), it shall be granted only for the suspension of the release or detention of those goods, unless that information is provided within 10 working days after the notification of the suspension of the release or detention of the goods.
3. Where an intellectual property right ceases to have effect or where the applicant ceases for other reasons to be entitled to submit an application, no action shall be taken by the customs authorities. The decision granting the application shall be revoked or amended accordingly by the competent customs department that granted the decision.
Article 12
Extension of the period during which the customs authorities are to take action
1. On expiry of the period during which the customs authorities are to take action, and subject to the prior discharge by the holder of the decision of any debt owed to the customs authorities under this Regulation, the competent customs department which adopted the initial decision may, at the request of the holder of the decision, extend that period.
2. Where the request for extension of the period during which the customs authorities are to take action is received by the competent customs department less than 30 working days before the expiry of the period to be extended, it may refuse that request.
3. The competent customs department shall notify its decision on the extension to the holder of the decision within 30 working days of the receipt of the request referred to in paragraph 1. The competent customs department shall specify the period during which the customs authorities are to take action.
4. The extended period during which the customs authorities are to take action shall run from the day following the date of expiry of the previous period and shall not exceed one year.
5. Where an intellectual property right ceases to have effect or where the applicant ceases for other reasons to be entitled to submit an application, no action shall be taken by the customs authorities. The decision granting the extension shall be revoked or amended accordingly by the competent customs department that granted the decision.
6. The holder of the decision shall not be charged a fee to cover the administrative costs resulting from the processing of the request for extension.
7. The Commission shall establish an extension request form by means of implementing acts. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the advisory procedure referred to in Article 34(2).
Article 13
Amending the decision with regard to intellectual property rights.
The competent customs department that adopted the decision granting the application may, at the request of the holder of that decision, modify the list of intellectual property rights in that decision.
Where a new intellectual property right is added, the request shall contain the information referred to in points (c), (e), (g), (h) and (i) of Article 6(3).
In the case of a decision granting a Union application, any modification consisting of the addition of intellectual property rights shall be limited to intellectual property rights covered by Article 4.
Article 14
Notification obligations of the competent customs department
1. The competent customs department to which a national application has been submitted shall forward the following decisions to the customs offices of its Member State, immediately after their adoption:
(a)
decisions granting the application;
(b)
decisions revoking decisions granting the application;
(c)
decisions amending decisions granting the application;
(d)
decisions extending the period during which the customs authorities are to take action.
2. The competent customs department to which a Union application has been submitted shall forward the following decisions to the competent customs department of the Member State or Member States indicated in the Union application, immediately after their adoption:
(a)
decisions granting the application;
(b)
decisions revoking decisions granting the application;
(c)
decisions amending decisions granting the application;
(d)
decisions extending the period during which the customs authorities are to take action.
The competent customs department of the Member State or Member States indicated in the Union application shall immediately after receiving those decisions forward them to their customs offices.
3. The competent customs department of the Member State or Member States indicated in the Union application may request the competent customs department that adopted the decision granting the application to provide them with additional information deemed necessary for the implementation of that decision.
4. The competent customs department shall forward its decision suspending the actions of the customs authorities under point (b) of Article 16(1) and Article 16(2) to the customs offices of its Member State, immediately after its adoption.
Article 15
Notification obligations of the holder of the decision
The holder of the decision shall immediately notify the competent customs department that granted the application of any of the following:
(a)
an intellectual property right covered by the application ceases to have effect;
(b)
the holder of the decision ceases for other reasons to be entitled to submit the application;
(c)
modifications to the information referred to in Article 6(3).
Article 16
Failure of the holder of the decision to fulfil his obligations
1. Where the holder of the decision uses the information provided by the customs authorities for purposes other than those provided for in Article 21, the competent customs department of the Member State where the information was provided or misused may:
(a)
revoke any decision adopted by it granting a national application to that holder of the decision, and refuse to extend the period during which the customs authorities are to take action;
(b)
suspend in their territory, during the period during which the customs authorities are to take action, any decision granting a Union application to that holder of the decision.
2. The competent customs department may decide to suspend the actions of the customs authorities until the expiry of the period during which those authorities are to take action, where the holder of the decision:
(a)
does not fulfil the notification obligations set out in Article 15;
(b)
does not fulfil the obligation on returning samples set out in Article 19(3);
(c)
does not fulfil the obligations on costs and translation set out in Article 29(1) and (3);
(d)
without valid reason does not initiate proceedings as provided for in Article 23(3) or Article 26(9).
In the case of a Union application, the decision to suspend the actions of the customs authorities shall have effect only in the Member State where such decision is taken.
CHAPTER III
ACTION BY THE CUSTOMS AUTHORITIES
SECTION 1
Suspension of the release or detention of goods suspected of infringing an intellectual property right
Article 17
Suspension of the release or detention of the goods following the grant of an application
1. Where the customs authorities identify goods suspected of infringing an intellectual property right covered by a decision granting an application, they shall suspend the release of the goods or detain them.
2. Before suspending the release of or detaining the goods, the customs authorities may ask the holder of the decision to provide them with any relevant information with respect to the goods. The customs authorities may also provide the holder of the decision with information about the actual or estimated quantity of goods, their actual or presumed nature and images thereof, as appropriate.
3. The customs authorities shall notify the declarant or the holder of the goods of the suspension of the release of the goods or the detention of the goods within one working day of that suspension or detention.
Where the customs authorities opt to notify the holder of the goods and two or more persons are considered to be the holder of the goods, the customs authorities shall not be obliged to notify more than one of those persons.
The customs authorities shall notify the holder of the decision of the suspension of the release of the goods or the detention on the same day as, or promptly after, the declarant or the holder of the goods is notified.
The notifications shall include information on the procedure set out in Article 23.
4. The customs authorities shall inform the holder of the decision and the declarant or the holder of the goods of the actual or estimated quantity and the actual or presumed nature of the goods, including available images thereof, as appropriate, whose release has been suspended or which have been detained. The customs authorities shall also, upon request and where available to them, inform the holder of the decision of the names and addresses of the consignee, the consignor and the declarant or the holder of the goods, of the customs procedure and of the origin, provenance and destination of the goods whose release has been suspended or which have been detained.
Article 18
Suspension of the release or detention of the goods before the grant of an application
1. Where the customs authorities identify goods suspected of infringing an intellectual property right, which are not covered by a decision granting an application, they may, except for in the case of perishable goods, suspend the release of those goods or detain them.
2. Before suspending the release of or detaining the goods suspected of infringing an intellectual property right, the customs authorities may, without disclosing any information other than the actual or estimated quantity of goods, their actual or presumed nature and images thereof, as appropriate, request any person or entity potentially entitled to submit an application concerning the alleged infringement of the intellectual property rights to provide them with any relevant information.
3. The customs authorities shall notify the declarant or the holder of the goods of the suspension of the release of the goods or their detention within one working day of that suspension or detention.
Where the customs authorities opt to notify the holder of the goods and two or more persons are considered to be the holder of the goods, the customs authorities shall not be obliged to notify more than one of those persons.
The customs authorities shall notify persons or entities entitled to submit an application concerning the alleged infringement of the intellectual property rights, of the suspension of the release of the goods or their detention on the same day as, or promptly after, the declarant or the holder of the goods is notified.
The customs authorities may consult the competent public authorities in order to identify the persons or entities entitled to submit an application.
The notifications shall include information on the procedure set out in Article 23.
4. The customs authorities shall grant the release of the goods or put an end to their detention immediately after completion of all customs formalities in the following cases:
(a)
where they have not identified any person or entity entitled to submit an application concerning the alleged infringement of intellectual property rights within one working day from the suspension of the release or the detention of the goods;
(b)
where they have not received an application in accordance with Article 5(3), or where they have rejected such an application.
5. Where an application has been granted, the customs authorities shall, upon request and where available to them, inform the holder of the decision of the names and addresses of the consignee, the consignor and the declarant or the holder of the goods, of the customs procedure and of the origin, provenance and destination of the goods whose release has been suspended or which have been detained.
Article 19
Inspection and sampling of goods whose release has been suspended or which have been detained
1. The customs authorities shall give the holder of the decision and the declarant or the holder of the goods the opportunity to inspect the goods whose release has been suspended or which have been detained.
2. The customs authorities may take samples that are representative of the goods. They may provide or send such samples to the holder of the decision, at the holder’s request and strictly for the purposes of analysis and to facilitate the subsequent procedure in relation to counterfeit and pirated goods. Any analysis of those samples shall be carried out under the sole responsibility of the holder of the decision.
3. The holder of the decision shall, unless circumstances do not allow, return the samples referred to in paragraph 2 to the customs authorities on completion of the analysis, at the latest before the goods are released or their detention is ended.
Article 20
Conditions for storage
The conditions of storage of goods during a period of suspension of release or detention shall be determined by the customs authorities.
Article 21
Permitted use of certain information by the holder of the decision
Where the holder of the decision has received the information referred to in Article 17(4), Article 18(5), Article 19 or Article 26(8), he may disclose or use that information only for the following purposes:
(a)
to initiate proceedings to determine whether an intellectual property right has been infringed and in the course of such proceedings;
(b)
in connection with criminal investigations related to the infringement of an intellectual property right and undertaken by public authorities in the Member State where the goods are found;
(c)
to initiate criminal proceedings and in the course of such proceedings;
(d)
to seek compensation from the infringer or other persons;
(e)
to agree with the declarant or the holder of the goods that the goods be destroyed in accordance with Article 23(1);
(f)
to agree with the declarant or the holder of the goods of the amount of the guarantee referred to in point (a) of Article 24(2).
Article 22
Sharing of information and data between customs authorities
1. Without prejudice to applicable provisions on data protection in the Union and for the purpose of contributing to eliminating international trade in goods infringing intellectual property rights, the Commission and the customs authorities of the Member States may share certain data and information available to them with the relevant authorities in third countries according to the practical arrangements referred to in paragraph 3.
2. The data and information referred to in paragraph 1 shall be exchanged to swiftly enable effective enforcement against shipments of goods infringing an intellectual property right. Such data and information may relate to seizures, trends and general risk information, including on goods which are in transit through the territory of the Union and which have originated in or are destined for the territory of third countries concerned. Such data and information may include, where appropriate, the following:
(a)
nature and quantity of goods;
(b)
suspected intellectual property right infringed;
(c)
origin, provenance and destination of the goods;
(d)
information on movements of means of transport, in particular:
(i)
name of vessel or registration of means of transport;
(ii)
reference numbers of freight bill or other transport document;
(iii)
number of containers;
(iv)
weight of load;
(v)
description and/or coding of goods;
(vi)
reservation number;
(vii)
seal number;
(viii)
place of first loading;
(ix)
place of final unloading;
(x)
places of transhipment;
(xi)
expected date of arrival at place of final unloading;
(e)
information on movements of containers, in particular:
(i)
container number;
(ii)
container loading status;
(iii)
date of movement;
(iv)
type of movement (loaded, unloaded, transhipped, entered, left, etc.);
(v)
name of vessel or registration of means of transport;
(vi)
number of voyage/journey;
(vii)
place;
(viii)
freight bill or other transport document.
3. The Commission shall adopt implementing acts defining the elements of the necessary practical arrangements concerning the exchange of data and information referred to in paragraphs 1 and 2 of this Article. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 34(3).
SECTION 2
Destruction of goods, initiation of proceedings and early release of goods
Article 23
Destruction of goods and initiation of proceedings
1. Goods suspected of infringing an intellectual property right may be destroyed under customs control, without there being any need to determine whether an intellectual property right has been infringed under the law of the Member State where the goods are found, where all of the following conditions are fulfilled:
(a)
the holder of the decision has confirmed in writing to the customs authorities, within 10 working days, or three working days in the case of perishable goods, of notification of the suspension of the release or the detention of the goods, that, in his conviction, an intellectual property right has been infringed;
(b)
the holder of the decision has confirmed in writing to the customs authorities, within 10 working days, or three working days in the case of perishable goods, of notification of the suspension of the release or the detention of the goods, his agreement to the destruction of the goods;
(c)
the declarant or the holder of the goods has confirmed in writing to the customs authorities, within 10 working days, or three working days in the case of perishable goods, of notification of the suspension of the release or the detention of the goods, his agreement to the destruction of the goods. Where the declarant or the holder of the goods has not confirmed his agreement to the destruction of the goods nor notified his opposition thereto to the customs authorities, within those deadlines, the customs authorities may deem the declarant or the holder of the goods to have confirmed his agreement to the destruction of those goods.
The customs authorities shall grant the release of the goods or put an end to their detention, immediately after completion of all customs formalities, where within the periods referred to in points (a) and (b) of the first subparagraph, they have not received both the written confirmation from the holder of the decision that, in his conviction, an intellectual property right has been infringed and his agreement to destruction, unless those authorities have been duly informed about the initiation of proceedings to determine whether an intellectual property right has been infringed.
2. The destruction of the goods shall be carried out under customs control and under the responsibility of the holder of the decision, unless otherwise specified in the national law of the Member State where the goods are destroyed. Samples may be taken by competent authorities prior to the destruction of the goods. Samples taken prior to destruction may be used for educational purposes.
3. Where the declarant or the holder of the goods has not confirmed his agreement to the destruction in writing and where the declarant or the holder of the goods has not been deemed to have confirmed his agreement to the destruction, in accordance with point (c) of the first subparagraph of paragraph 1 within the periods referred to therein, the customs authorities shall immediately notify the holder of the decision thereof. The holder of the decision shall, within 10 working days, or three working days in the case of perishable goods, of notification of the suspension of the release or the detention of the goods, initiate proceedings to determine whether an intellectual property right has been infringed.
4. Except in the case of perishable goods the customs authorities may extend the period referred to in paragraph 3 by a maximum of 10 working days upon a duly justified request by the holder of the decision in appropriate cases.
5. The customs authorities shall grant the release of the goods or put an end to their detention, immediately after completion of all customs formalities, where, within the periods referred to in paragraphs 3 and 4, they have not been duly informed, in accordance with paragraph 3, on the initiation of proceedings to determine whether an intellectual property right has been infringed.
Article 24
Early release of goods
1. Where the customs authorities have been notified of the initiation of proceedings to determine whether a design, patent, utility model, topography of semiconductor product or plant variety has been infringed, the declarant or the holder of the goods may request the customs authorities to release the goods or put an end to their detention before the completion of those proceedings.
2. The customs authorities shall release the goods or put an end to their detention only where all the following conditions are fulfilled:
(a)
the declarant or the holder of the goods has provided a guarantee that is of an amount sufficient to protect the interests of the holder of the decision;
(b)
the authority competent to determine whether an intellectual property right has been infringed has not authorised precautionary measures;
(c)
all customs formalities have been completed.
3. The provision of the guarantee referred to in point (a) of paragraph 2 shall not affect the other legal remedies available to the holder of the decision.
Article 25
Goods for destruction
1. Goods to be destroyed under Article 23 or 26 shall not be:
(a)
released for free circulation, unless customs authorities, with the agreement of the holder of the decision, decide that it is necessary in the event that the goods are to be recycled or disposed of outside commercial channels, including for awareness-raising, training and educational purposes. The conditions under which the goods can be released for free circulation shall be determined by the customs authorities;
(b)
brought out of the customs territory of the Union;
(c)
exported;
(d)
re-exported;
(e)
placed under a suspensive procedure;
(f)
placed in a free zone or free warehouse.
2. The customs authorities may allow the goods referred to in paragraph 1 to be moved under customs supervision between different places within the customs territory of the Union with a view to their destruction under customs control.
Article 26
Procedure for the destruction of goods in small consignments
1. This Article shall apply to goods where all of the following conditions are fulfilled:
(a)
the goods are suspected of being counterfeit or pirated goods;
(b)
the goods are not perishable goods;
(c)
the goods are covered by a decision granting an application;
(d)
the holder of the decision has requested the use of the procedure set out in this Article in the application;
(e)
the goods are transported in small consignments.
2. When the procedure set out in this Article is applied, Article 17(3) and (4) and Article 19(2) and (3) shall not apply.
3. The customs authorities shall notify the declarant or the holder of the goods of the suspension of the release of the goods or their detention within one working day of the suspension of the release or of the detention of the goods. The notification of the suspension of the release or the detention of the goods shall include the following information:
(a)
that the customs authorities intend to destroy the goods;
(b)
the rights of the declarant or the holder of the goods under paragraphs 4, 5 and 6.
4. The declarant or the holder of the goods shall be given the opportunity to express his point of view within 10 working days of notification of the suspension of the release or the detention of the goods.
5. The goods concerned may be destroyed where, within 10 working days of notification of the suspension of the release or the detention of the goods, the declarant or the holder of the goods has confirmed to the customs authorities his agreement to the destruction of the goods.
6. Where the declarant or the holder of the goods has not confirmed his agreement to the destruction of the goods nor notified his opposition thereto to the customs authorities, within the period referred to in paragraph 5, the customs authorities may deem the declarant or the holder of the goods to have confirmed his agreement to the destruction of the goods.
7. The destruction shall be carried out under customs control. The customs authorities shall, upon request and as appropriate, provide the holder of the decision with information about the actual or estimated quantity of destroyed goods and their nature.
8. Where the declarant or the holder of the goods has not confirmed his agreement to the destruction of the goods and where the declarant or the holder of the goods has not been deemed to have confirmed such agreement, in accordance with paragraph 6, the customs authorities shall immediately notify the holder of the decision thereof and of the quantity of goods and their nature, including images thereof, where appropriate. The customs authorities shall also, upon request and where available to them, inform the holder of the decision of the names and addresses of the consignee, the consignor and the declarant or the holder of the goods, of the customs procedure and of the origin, provenance and destination of the goods whose release has been suspended or which have been detained.
9. The customs authorities shall grant the release of the goods or put an end to their detention immediately after completion of all customs formalities where they have not received information from the holder of the decision on the initiation of proceedings to determine whether an intellectual property right has been infringed within 10 working days of the notification referred to in paragraph 8.
10. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 35 concerning the amendment of quantities in the definition of small consignments in the event that the definition is found to be impractical in the light of the need to ensure the effective operation of the procedure set out in this Article, or where necessary in order to avoid any circumvention of this procedure as regards the composition of consignments.
CHAPTER IV
LIABILITY, COSTS AND PENALTIES
Article 27
Liability of the customs authorities
Without prejudice to national law, the decision granting an application shall not entitle the holder of that decision to compensation in the event that goods suspected of infringing an intellectual property right are not detected by a customs office and are released, or no action is taken to detain them.
Article 28
Liability of the holder of the decision
Where a procedure duly initiated pursuant to this Regulation is discontinued owing to an act or omission on the part of the holder of the decision, where samples taken pursuant to Article 19(2) are either not returned or are damaged and beyond use owing to an act or omission on the part of the holder of the decision, or where the goods in question are subsequently found not to infringe an intellectual property right, the holder of the decision shall be liable towards any holder of the goods or declarant, who has suffered damage in that regard, in accordance with specific applicable legislation.
Article 29
Costs
1. Where requested by the customs authorities, the holder of the decision shall reimburse the costs incurred by the customs authorities, or other parties acting on behalf of customs authorities, from the moment of detention or suspension of the release of the goods, including storage and handling of the goods, in accordance with Article 17(1), Article 18(1) and Article 19(2) and (3), and when using corrective measures such as destruction of goods in accordance with Articles 23 and 26.
The holder of a decision to whom the suspension of release or detention of goods has been notified shall, upon request, be given information by the customs authorities on where and how those goods are being stored and on the estimated costs of storage referred to in this paragraph. The information on estimated costs may be expressed in terms of time, products, volume, weight or service depending on the circumstances of storage and the nature of the goods.
2. This Article shall be without prejudice to the right of the holder of the decision to seek compensation from the infringer or other persons in accordance with the legislation applicable.
3. The holder of a decision granting a Union application shall provide and pay for any translation required by the competent customs department or customs authorities which are to take action concerning the goods suspected of infringing an intellectual property right.
Article 30
Penalties
The Member States shall ensure that the holders of decisions comply with the obligations set out in this Regulation, including, where appropriate, by laying down provisions establishing penalties. The penalties provided for shall be effective, proportionate and dissuasive.
The Member States shall notify those provisions and any subsequent amendment affecting them to the Commission without delay.
CHAPTER V
EXCHANGE OF INFORMATION
Article 31
Exchange of data on decisions relating to applications and detentions between the Member States and the Commission
1. The competent customs departments shall notify without delay the Commission of the following:
(a)
decisions granting applications, including the application and its attachments;
(b)
decisions extending the period during which the customs authorities are to take action or decisions revoking the decision granting the application or amending it;
(c)
the suspension of a decision granting the application.
2. Without prejudice to point (g) of Article 24 of Regulation (EC) No 515/97, where the release of the goods is suspended or the goods are detained, the customs authorities shall transmit to the Commission any relevant information, except personal data, including information on the quantity and type of the goods, value, intellectual property rights, customs procedures, countries of provenance, origin and destination, and transport routes and means.
3. The transmission of the information referred to in paragraphs 1 and 2 of this Article and all exchanges of data on decisions concerning applications as referred to in Article 14 between customs authorities of the Member States shall be made via a central database of the Commission. The information and data shall be stored in that database.
4. For the purposes of ensuring processing of the information referred to in paragraphs 1 to 3 of this Article, the central database referred to in paragraph 3 shall be established in an electronic form. The central database shall contain the information, including personal data, referred to in Article 6(3), Article 14 and this Article.
5. The customs authorities of the Member States and the Commission shall have access to the information contained in the central database as appropriate for the fulfilment of their legal responsibilities in applying this Regulation. The access to information marked for restricted handling in accordance with Article 6(3) is restricted to the customs authorities of the Member States where action is requested. Upon justified request by the Commission, the customs authorities of the Member States may give access to the Commission to such information where it is strictly necessary for the application of this Regulation.
6. The customs authorities shall introduce into the central database information related to the applications submitted to the competent customs department. The customs authorities which have introduced information into the central database shall, where necessary, amend, supplement, correct or delete such information. Each customs authority that has introduced information in the central database shall be responsible for the accuracy, adequacy and relevancy of this information.
7. The Commission shall establish and maintain adequate technical and organisational arrangements for the reliable and secure operation of the central database. The customs authorities of each Member State shall establish and maintain adequate technical and organisational arrangements to ensure the confidentiality and security of processing with respect to the processing operations carried out by their customs authorities and with respect to terminals of the central database located on the territory of that Member State.
Article 32
Establishment of a central database
The Commission shall establish the central database referred to in Article 31. That database shall be operational as soon as possible and not later than 1 January 2015.
Article 33
Data protection provisions
1. The processing of personal data in the central database of the Commission shall be carried out in accordance with Regulation (EC) No 45/2001 and under the supervision of the European Data Protection Supervisor.
2. Processing of personal data by the competent authorities in the Member States shall be carried out in accordance with Directive 95/46/EC and under the supervision of the public independent authority of the Member State referred to in Article 28 of that Directive.
3. Personal data shall be collected and used solely for the purposes of this Regulation. Personal data so collected shall be accurate and shall be kept up to date.
4. Each customs authority that has introduced personal data into the central database shall be the controller with respect to the processing of this data.
5. A data subject shall have a right of access to the personal data relating to him or her that are processed through the central database and, where appropriate, the right to the rectification, erasure or blocking of personal data in accordance with Regulation (EC) No 45/2001 or the national laws implementing Directive 95/46/EC.
6. All requests for the exercise of the right of access, rectification, erasure or blocking shall be submitted to and processed by the customs authorities. Where a data subject has submitted a request for the exercise of that right to the Commission, the Commission shall forward such request to the customs authorities concerned.
7. Personal data shall not be kept longer than six months from the date the relevant decision granting the application has been revoked or the relevant period during which the customs authorities are to take action has expired.
8. Where the holder of the decision has initiated proceedings in accordance with Article 23(3) or Article 26(9) and has notified the customs authorities of the initiation of such proceedings, personal data shall be kept for six months after proceedings have determined in a final way whether an intellectual property right has been infringed.
CHAPTER VI
COMMITTEE, DELEGATION AND FINAL PROVISIONS
Article 34
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by the Customs Code Committee established by Articles 247a and 248a of Regulation (EEC) No 2913/92. That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 4 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
3. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 35
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 26(10) shall be conferred on the Commission for an indeterminate period of time from 19 July 2013.
3. The delegation of power referred to in Article 26(10) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 26(10) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months on the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 36
Mutual administrative assistance
The provisions of Regulation (EC) No 515/97 shall apply mutatis mutandis to this Regulation.
Article 37
Reporting
By 31 December 2016, the Commission shall submit to the European Parliament and to the Council a report on the implementation of this Regulation. If necessary, that report shall be accompanied by appropriate recommendations.
That report shall refer to any relevant incidents concerning medicines in transit across the customs territory of the Union that might occur under this Regulation, including an assessment of its potential impact on the Union commitments on access to medicines under the ‘Declaration on the TRIPS Agreement and Public Health’ adopted by the Doha WTO Ministerial Conference on 14 November 2001, and the measures taken to address any situation creating adverse effects in that regard.
Article 38
Repeal
Regulation (EC) No 1383/2003 is repealed with effect from 1 January 2014.
References to the repealed Regulation shall be construed as references to this Regulation and shall be read in accordance with the correlation table set out in the Annex.
Article 39
Transitional provisions
Applications granted in accordance with Regulation (EC) No 1383/2003 shall remain valid for the period specified in the decision granting the application during which the customs authorities are to take action and shall not be extended.
Article 40
Entry into force and application
1. This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
2. It shall apply from 1 January 2014, with the exception of:
(a)
Article 6, Article 12(7) and Article 22(3), which shall apply from 19 July 2013;
(b)
Article 31(1) and (3) to (7) and Article 33, which shall apply from the date on which the central database referred to in Article 32 is in place. The Commission shall make that date public.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 12 June 2013.