РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1380/2013 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 11 декември 2013 година
относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета (4) беше създадена общностна система за опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОПР).
(2)
Обхватът на ОПР включва опазването на морските биологични ресурси и управлението на рибарството, чийто обект са те. Освен това, що се отнася до пазарните и финансовите мерки в подкрепа на целите на общата политика в областта на рибарството, този обхват включва и дейности, свързани със сладководните биологични ресурси и аквакултурите, както и преработката и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури, когато тези дейности се осъществяват на територията на държавите-членки или във водите на Съюза, включително от риболовни кораби, плаващи под знамето на трети държави или регистрирани в тях, от риболовни кораби на Съюза или от граждани на държавите-членки, без да се засяга основната отговорност на държавата на знамето и като се вземат предвид разпоредбите на член 117 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г. (5) (по-долу "Конвенцията на ООН по морско право").
(3)
Любителският риболов също може да окаже сериозно въздействие върху рибните ресурси, поради което държавите-членки следва да гарантират, че той се практикува по начин, съвместим с целите на ОПР.
(4)
Чрез ОПР следва да се гарантира, че дейностите, свързани с риболова и аквакултурите, допринасят за постигане на екологична, икономическа и социална устойчивост в дългосрочен план. Освен това ОПР следва да включва правила, които целят да се осигури проследимост, сигурност и качество на продуктите, които се предлагат на пазара в Съюза, и следва да допринесе за увеличаване на производителността, за достоен стандарт на живот в сектора на рибарството, включително за малките по мащаб риболовни стопанства, и за стабилност на пазарите, и следва да осигури продоволственото снабдяване, както и че доставяните продукти достигат до потребителите на разумни цени. ОПР следва да допринася за стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж и да съдейства за постигане на целите на тази стратегия.
(5)
Съюзът е договаряща страна по Конвенцията на ООН по морско право (6) и съгласно Решение 98/414/ЕО (7) - по Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г. относно опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 декември 1995 г. (8) (наричано по-долу "Споразумение на ООН за рибните запаси"), и съгласно Решение 96/428/ЕО (9) - по Споразумението за насърчаване спазването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море на Организацията по прехрана и земеделие към Организацията на обединените нации от 24 ноември 1993 г. (10).
(6)
В тези международни инструменти се предвиждат най-вече задължения за опазване, включително задължения за предприемане на мерки за опазване и управление, които целят поддържане или възстановяване на морските ресурси на нива, позволяващи максимален устойчив улов както в морските зони под национална юрисдикция, така и в открито море, както и задължения за сътрудничество с други държави със същата цел, задължения за широко прилагане на подхода на предпазливост към опазването, управлението и експлоатацията на рибните запаси, задължения за осигуряване на съвместимост между мерките за опазване и управление, в случаите когато морските ресурси са в морски зони под различна юрисдикция, и задължението да се отчитат надлежно други форми на законно използване на моретата. Следователно ОПР следва да подпомага Съюза да изпълнява международните си задължения по тези международни инструменти. Когато държавите-членки приемат мерки за опазване и управление, за които са оправомощени в рамките на ОПР, действията им следва да бъдат напълно съгласувани и с международните задължения за опазване и сътрудничество, предвидени в посочените международни актове.
(7)
На Световната среща на високо равнище по въпросите на устойчивото развитие в Йоханесбург през 2002 г. Съюзът и неговите държави-членки се ангажираха да предприемат действия срещу непрекъснатото намаляване на редица рибни запаси. Ето защо Съюзът следва да подобри ОПР, за да гарантира, че експлоатацията на морските биологични ресурси в рамките на разумни срокове възстановява и запазва популациите на запасите, които са обект на улов, над нивата, позволяващи максимален устойчив улов. Нивата на експлоатация следва да бъдат постигнати до 2015 г. Постигането на тези нива на по-късна дата следва да бъде допуснато само ако постигането им до 2015 г. би изложило на сериозна опасност социалната и икономическата устойчивост на засегнатите риболовни флотове. След 2015 г. тези нива следва да бъдат постигнати възможно най-скоро и при никакви обстоятелства по-късно от 2020 г. Когато наличната научна информация не е достатъчна за определяне на тези нива, може да се вземат предвид приблизителни параметри.
(8)
Управленските решения, свързани с максималния устойчив улов при смесен риболов, следва да отчитат трудността при смесен риболов максималният устойчив улов да бъде спазен едновременно за всички видове запаси, по-специално в случаите когато научните становища сочат, че е много трудно да се избегне явлението „блокиращи“ видове чрез увеличаване на селективността на използваните риболовни уреди. При такива обстоятелства следва да бъде поискано от съответните научни органи да предоставят становище относно подходящите нива на смъртност от риболов.
(9)
ОПР следва да осигури съгласуваност с целите за рибарството, определени в Решението на Конференцията на страните по Конвенцията за биологичното разнообразие относно стратегическия план за биологично разнообразие за периода 2011-2020 г., както и с целите за биологичното разнообразие, приети от Европейския съвет на 25 и 26 март 2010 г.
(10)
Устойчивата експлоатация на морските биологични ресурси следва да се основава на подхода на предпазливост, произтичащ от принципа на предпазните мерки, посочен в член 191, параграф 2, първа алинея от Договора, като се вземат под внимание наличните научни данни.
(11)
ОПР следва да допринася за защитата на морската среда, за устойчивото управление на всички видове, експлоатирани с търговска цел, и по-специално за постигането на добро екологично състояние до 2020 г., както е предвидено в член 1, параграф 1 от Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11).
(12)
ОПР следва също така да допринася за снабдяване на пазара на Съюза с храни с висока хранителна стойност и за намаляване на зависимостта на пазара на Съюза от внос на храни, както и за пряко и непряко създаване на работни места и икономическо развитие в крайбрежните райони.
(13)
Необходимо е да се приложи екосистемен подход към управлението на рибарството, като следва да се ограничи въздействието на риболовните дейности върху околната среда, а нежеланият улов следва да се избягва и намали, доколкото е възможно.
(14)
Важно е управлението на ОПР да се ръководи от принципите на доброто управление. Тези принципи включват вземане на решения въз основа на най-добрите налични научни становища, широко участие на заинтересованите страни и дългосрочна перспектива. Успешното управление на ОПР зависи и от ясното определяне на отговорностите на равнището на Съюза, на регионално, национално и местно равнище, както и от взаимната съвместимост на предприетите мерки и съгласуваността им с други политики на Съюза.
(15)
ОПР следва да допринесе за повишаване на безопасността и подобряване на условията на работа на операторите в сектора на рибарството.
(16)
ОПР следва изцяло да е съобразена, когато е приложимо, със здравето на животните, хуманното отношение към тях и безопасността на храните и фуражите.
(17)
ОПР следва да се изпълнява така, че да е съгласувана с останалите политики на Съюза и по-специално да е съобразена с взаимовръзките с действията на Съюза в другите области на морската политика. Следва да се осигури съгласуваност при управлението на различните секторни политики в басейните на Балтийско море, Северно море, Келтско море, Бискайския залив и иберийското крайбрежие, Средиземно море и Черно море.
(18)
Риболовните кораби на Съюза следва да разполагат с равнопоставен достъп до водите на Съюза и ресурсите, за които се прилагат правилата на ОПР.
(19)
Съществуващите правила, ограничаващи достъпа до ресурси в 12-милните зони на държавите-членки, действат задоволително в полза на опазването на ресурсите, като ограничават риболовното усилие в най-уязвимата част от водите на Съюза. Тези правила спомагат и за съхраняване на традиционните риболовни дейности, от които е силно зависимо социално-икономическото развитие на някои крайбрежни общности. Поради това тези правила следва да продължат да се прилагат. Държавите-членки следва да се стремят да осигурят преференциален достъп на заетите в дребномащабния, непромишления и крайбрежния риболов.
(20)
Малките острови в открито море, които зависят от риболова, следва, когато е целесъобразно, да бъдат специално признати и подпомагани, за да се направи възможно тяхното бъдещо оцеляване и благосъстояние.
(21)
Морските биологични ресурси около най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349, първа алинея от Договора, следва да се ползват със специална защита, тъй като те допринасят за съхраняване на местната икономика на тези територии предвид тяхната структура и социално-икономическото състояние. Поради това някои риболовни дейности в тези води следва да бъдат ограничени до риболовните кораби, регистрирани в пристанищата на тези територии.
(22)
За да се подпомогне опазването на живите водни ресурси и морските екосистеми, Съюзът следва да се опита да защити биологично чувствителните зони, като ги определи за защитени зони. В тези зони следва да могат да бъдат ограничени или забранени риболовните дейности. При решението за това кои зони да бъдат определени като защитени следва да се обърне специално внимание на онези зони, за които са налице ясни доказателства, че съдържат голяма концентрация на риба под минималния референтен размер на опазване и на риба, която хвърля хайвер, както и на зоните, които се смятат за биологично и географски чувствителни. Следва да се вземат предвид и съществуващите зони в режим на опазване. За да улеснят процеса на определяне, държавите-членки следва да набележат подходящите зони, включително зони, които са част от свързана мрежа, и когато е целесъобразно - да си сътрудничат в изготвянето и изпращането на съвместни препоръки до Комисията. За да се установят по-ефективно защитените зони, Комисията следва да бъде оправомощена да ги установи като част от многогодишен план. За да се гарантира подходящо ниво на демократична отчетност и контрол, Комисията следва редовно да докладва на Европейския парламент и на Съвета относно функционирането на тези защитени зони.
(23)
Целта за устойчива експлоатация на морските биологични ресурси се постига по-ефективно чрез многогодишен подход към управлението на рибарството, като се дава приоритет на многогодишните планове, отразяващи особеностите на различните видове риболов.
(24)
Когато е възможно, многогодишните планове следва да обхващат групи от запаси в случаите, когато тези запаси се експлоатират заедно. В многогодишните планове следва да се установи рамката за устойчива експлоатация на съответните запаси и морски екосистеми, като се определят ясни срокове и защитни механизми в случай на непредвидени събития. Многогодишните планове също така следва да се ръководят от ясно определени цели на управление, за да допринасят за устойчивата експлоатация на съответните запаси и за защитата на съответните морски екосистеми. Тези планове следва да се приемат след консултация с консултативните съвети, с операторите в сектора на рибарството, с учените и с другите заинтересовани страни, които имат отношение към управлението на рибарството.
(25)
Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламенти и на Съвета (12), Директива 92/43/ЕИО на Съвета (13) и Директива 2008/56/ЕО налагат някои задължения на държавите-членки по отношение съответно на специалните защитени зони и морските защитени територии. Тези мерки може да наложат приемането на мерки в рамките на ОПР. Следователно е уместно да се разреши на държавите-членки да приемат по отношение на водите под техен суверенитет или юрисдикция мерки за опазване, които са необходими, за да спазят задълженията си съгласно посочените актове на Съюза, когато такива мерки не засягат риболовните интереси на други държави-членки. Когато тези мерки могат да засегнат риболовните интереси на други държави-членки, правомощието за приемане на такива мерки следва да се предостави на Комисията и следва да се използва регионалното сътрудничество между заинтересованите държави-членки.
(26)
Необходими са мерки за намаляване на сегашните високи нива на нежелан улов и за постепенно премахване на изхвърления улов. Нежеланият и изхвърляният улов действително представляват съществена загуба и се отразяват неблагоприятно на устойчивата експлоатация на морските биологични ресурси и морските екосистеми, както и на финансовата жизнеспособност на различните видове риболов. Следва да се установи и постепенно да се въведе задължение за разтоварване на сушата на целия улов („задължение за разтоварване“) от видове, за които се прилагат квоти за улов и - в Средиземно море - също и на целия улов от видове, за които се прилагат правила за минималния размер, и които са получени при риболовни дейности във води на Съюза или от риболовни кораби на Съюза, като и следва да се отменят правилата, които до момента задължаваха рибарите да изхвърлят улов.
(27)
Задължението за разтоварване следва да се въведе на равнището на отделните видове риболов. На рибарите следва да се позволи да продължат да изхвърлят видовете, за които най-добрите налични научни становища показват висок процент на оцеляване при обратното им връщане в морето.
(28)
С цел задължението за разтоварване да бъде практически приложимо и с цел смекчаване на въздействието на променливия състав на годишния улов на държавите-членки следва да се разрешава да прехвърлят между годините определен процент квоти.
(29)
В рамките на управлението на задължението за разтоварване държавите-членки трябва да положат максимални усилия за намаляване на нежелания улов. За тази цел трябва да се ползват с висок приоритет подобренията на техниките за селективен риболов, предназначени за избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов. Важно е държавите-членки да разпределят квотите между риболовните кораби по начин, който да отразява във възможно най-голяма степен очаквания състав на видовете при различните видове риболов. При несъответствие между наличните квоти и реалната структура на риболова държавите-членки следва да обмислят коригиране чрез размяна на квоти с други държави-членки, включително на трайна основа. Държавите-членки могат също така да обмислят да улеснят собствениците на кораби да обединяват своите индивидуални квоти, например в организации на производителите или в групи на собствениците на кораби. Като краен вариант държавите-членки следва да обмислят проверка на съотношението между видовете от прилова и квотата на целевите видове, в зависимост от консервационния статус на видовете от прилова.
(30)
Приложението на разтоварения улов на риба с размер под минималния референтен размер следва да бъде ограничено и да се изключи продажбата му с цел консумация от човека.
(31)
За да бъде оползотворен нежеланият улов, който е неизбежен дори след прилагане на всички мерки за неговото намаляване, следва да бъдат установени някои минимални изключения от задължението за разтоварване за онези видове риболов, за които задължението за разтоварване се прилага, основно посредством многогодишните планове.
(32)
При съобразяване с научните становища и без да се излагат на опасност целите за максимален устойчив улов и да се увеличава смъртността от риболов, когато се прилага задължение за разтоварване, включващо задължението за документиране на улова, следва да може да се предвиди увеличение на съответните възможности за риболов с цел да се отчете фактът, че на сушата ще бъде разтоварвана риба, която преди е била изхвърляна.
(33)
Достъпът до определен вид риболов следва да се основава на прозрачни и обективни критерии, включително екологични, социални и икономически. Държавите-членки следва да насърчават отговорния риболов, като предоставят стимули на операторите, които осъществяват риболов, който най-малко уврежда околната среда и който осигурява най-много ползи за обществото.
(34)
За запасите, за които не е изготвен многогодишен план, следва да се гарантират нива на експлоатация, при които се постига максимален устойчив улов, чрез въвеждане на ограничения за улова или риболовното усилие. В случай че наличните данни са недостатъчни, рибарството следва да се управлява, като се използват приблизителни параметри.
(35)
Предвид несигурното икономическо положение на риболовната промишленост и обстоятелството, че някои крайбрежни общности са зависими от риболова, е необходимо да се гарантира относителна стабилност на риболовните дейности посредством разпределяне на възможностите за риболов между държавите-членки, което се основава на предвидим дял от запасите за всяка държава-членка.
(36)
Тази относителна стабилност на риболовните дейности, предвид временното биологично състояние на запасите, следва да гарантира и да бъде изцяло съобразена с конкретните нужди на регионите, в които местните общности са особено зависими от рибарството и свързаните с него дейности, съгласно посоченото от Съвета в Резолюцията му от 3 ноември 1976 г. (14), и по-специално в приложение VII към нея.
(37)
Ето защо идеята за търсена относителна стабилност следва да се разбира точно в този смисъл.
(38)
На Комисията следва да се разреши да приема временни мерки в случай на сериозна заплаха за опазването на морските биологични ресурси или морските екосистеми, произтичаща от риболовните дейности и изискваща незабавна намеса. Тези мерки следва да бъдат установени в рамките на определени срокове и следва да действат за определен период от време.
(39)
Държавите-членки следва да си сътрудничат на регионално равнище с цел приемане на съвместни препоръки и други инструменти за разработване и прилагане на мерки за опазване и мерки, засягащи риболовната дейност в териториите, защитени съгласно екологичното право. В рамките на регионалното сътрудничество Комисията следва да приема мерки за опазване чрез актове за изпълнение или делегирани актове само ако всички заинтересовани държави-членки в региона постигнат съгласие по съвместна препоръка. При липса на съвместна препоръка Комисията следва да представи предложение за съответните мерки съгласно приложимата процедура съгласно Договора.
(40)
Държавите-членки следва да имат право да приемат мерки за опазване и управление на запасите във водите на Съюза, приложими единствено за риболовните кораби на Съюза, плаващи под тяхно знаме.
(41)
Държавите-членки следва да имат право да приемат мерки за опазване и управление в 12-милните си зони, приложими към всички риболовни кораби на Съюза, при условие че когато се прилагат към риболовни кораби на други държави-членки, тези мерки не са дискриминационни, че са проведени предварителни консултации с другите заинтересовани държави-членки и че Съюзът не е приел конкретни мерки за опазване и управление в рамките на съответната 12-милна зона.
(42)
Държавите-членки следва да могат да въведат система за прехвърляеми риболовни концесии.
(43)
Държавите-членки следва да предприемат конкретни мерки за съобразяване на броя на корабите на Съюза с наличните ресурси въз основа на оценките им за баланса между риболовния капацитет на техните флоти и възможностите за риболов, с които разполагат. Оценките следва да бъдат изготвени в съответствие с насоките на Комисията и представени в годишен доклад, който да бъде предаден на Комисията. Тези доклади следва да бъдат оповестени публично. Всяка държава-членка следва да може да избира мерките и инструментите, които желае да въведе за намаляване на прекомерния риболовен капацитет.
(44)
Освен това задължителните пределни граници за капацитета на риболовния флот и националните системи за вписване/отписване във връзка с финансирането на извеждане от експлоатация на кораби следва да се запазят за целите на управлението и адаптирането на риболовния капацитет.
(45)
Държавите-членки следва да регистрират основната информация за характеристиките и дейностите на риболовните кораби на Съюза, плаващи под тяхно знаме. Тези данни следва да бъдат предоставени на разположение на Комисията за целите на контрола върху размера на флотовете на държавите-членки.
(46)
Управлението на рибарството въз основа на най-добрите налични научни становища изисква хармонизирани, надеждни и точни данни. Поради това държавите-членки следва да събират данни за флотовете и тяхната риболовна дейност, по-специално биологични данни за улова, включително изхвърления улов, както и информация от проучвания на рибните запаси и на възможното екологично въздействие на риболовните дейности върху морската екосистема. Държавите-членки следва да управляват събраните данни и да ги предоставят на крайните потребители, както и на други заинтересовани страни. Държавите-членки следва да сътрудничат помежду си и с Комисията с цел координиране на дейностите по събиране на данни. Когато е целесъобразно, държавите-членки следва да си сътрудничат и с трети държави по отношение на събирането на данни. Държавите-членки следва да представят за оценка на Комисията годишен доклад относно дейностите си по събиране на данни, като този доклад се оповестява публично.
(47)
Събираните данни следва да включват и данни, които улесняват икономическата оценка на предприятията, осъществяващи дейност в секторите на рибарството, аквакултурите и преработката на продукти от риболов и аквакултури, и на тенденциите в областта на заетостта в тези отрасли.
(48)
По въпросите, свързани с опазването и управлението на морските биологични ресурси, може да бъдат провеждани консултации с Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР), създаден с Решение 2005/629/ЕО на Комисията (15), с цел да се гарантира необходимата помощ от страна на високо квалифицирани научни работници, по-специално в областта на практическото приложение на биологични, икономически, екологични, социални и технически дисциплини.
(49)
Научните познания, на които се основава политиката в областта на рибарството, следва да бъдат подобрени с помощта на национални програми за събиране на научни данни в областта на рибарството, програми за научни изследвания и иновации, изпълнявани съгласувано с други държави-членки, както и в съответствие с рамките на Съюза за научни изследвания и иновации, като следва да се насърчи по-доброто сътрудничество между промишлеността и науката.
(50)
Съюзът следва да утвърждава в международен план целите на ОПР, като гарантира, че неговите риболовни дейности извън водите на Съюза се основават на същите принципи и стандарти като тези в приложимото право на Съюза, и същевременно насърчава равнопоставеност между операторите от Съюза и операторите от трети държави. За тази цел Съюзът следва да се стреми към ръководна роля в процеса на подобряване на резултатите от дейността на регионалните и международните организации с цел да им предостави по-добра възможност за опазване и управление на живите морски ресурси, попадащи в тяхната компетентност, включително борбата с незаконния, недекларирания и нерегулирания (ННН) риболов. Съюзът следва да си сътрудничи с трети държави и международни организации с цел по-добро спазване на международните мерки, включително борба с ННН риболов. Позициите на Съюза следва да се основават на най-добрите налични научни становища.
(51)
Споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство с трети държави следва да гарантират, че риболовната дейност на Съюза във водите на трети държави се основава на най-добрите налични научни становища и на обмена на информация от значение, като същевременно осигуряват устойчивата експлоатация на морските биологични ресурси, прозрачност при определянето на излишъка, а оттук и съгласуваност на управлението на ресурсите с целите на ОПР. Споразуменията, в които се предвижда достъп до ресурси, съизмерим с интересите на флота на Съюза, в замяна на финансово участие от страна на Съюза, следва да допринесат за създаване на висококачествена рамка за управление, която да гарантира по-специално ефикасност на мерките за събиране на данни, наблюдение, контрол и надзор.
(52)
Зачитането на демократичните принципи и правата на човека, залегнали във Всеобщата декларация за правата на човека и други международни инструменти по правата на човека, и на принципите на правовата държава следва да бъде основен елемент от споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство, които следва да съдържат специална разпоредба за правата на човека. Включването на разпоредба за правата на човека в споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство следва да бъде напълно съгласувано с общите цели на политиката за развитие на Съюза.
(53)
Секторът на аквакултурите следва да допринесе за опазването на потенциала за устойчиво производство на хранителни продукти на цялата територия на Съюза, така че да се гарантира дългосрочна продоволствена сигурност, включително по отношение на хранителните доставки, както и растеж и заетост за гражданите на Съюза, и да допринесе за справяне с нарастващото търсене на морски храни в света.
(54)
В приетата през 2009 г. стратегия на Комисията за устойчиво развитие на европейската аквакултура, която беше приветствана и одобрена от Съвета и приветствана от Европейския парламент, се отбелязва необходимостта от създаване и насърчаване на условия на равнопоставеност в сектора на аквакултурите като основа за неговото устойчиво развитие.
(55)
Дейностите, свързани с аквакултурите в Съюза, са повлияни от разнообразни условия в международен план, включително по отношение на разрешенията за оператори. Поради това следва да се разработят стратегически насоки на Съюза за националните стратегически планове с цел да се подобри конкурентоспособността на сектора на аквакултурите, като се подкрепи развитието му и иновациите и се насърчи икономическата дейност, диверсификацията и подобряването на качеството на живот в крайбрежните и вътрешните райони. Освен това между държавите-членки следва да бъдат въведени механизми за обмен на информация и най-добри практики чрез отворен метод да координация на националните мерки в областта на стопанската сигурност, достъпа до водите и пространството на Съюза и опростяване на процедурите за лицензиране.
(56)
Особеният характер на сектора на аквакултурите изисква създаването на консултативен съвет, в рамките на който заинтересованите страни да могат да се консултират относно елементи на политиките на Съюза, които биха могли да окажат въздействие върху аквакултурите.
(57)
Необходимо е да се засили конкурентоспособността в сектора на рибарството и аквакултурите в Съюза и да се предприемат стъпки за опростяване в подкрепа на по-доброто управление на дейностите по производство и предлагане на пазара в този сектор. Общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури следва да осигури условия на равнопоставеност за всички продукти от риболов и аквакултури, предлагани на пазара на Съюза, независимо от техния произход, да позволи на потребителите да избират въз основа на по-добра информация, да подкрепя отговорното потребление и да подобри икономическите знания и познаването на пазарите на Съюза по цялата верига на доставка.
(58)
Общата организация на пазарите следва да бъде въведена в съответствие с международните ангажименти на Съюза, по-специално по отношение на разпоредбите на Международната търговска организация.
(59)
За да се осигури спазването на правилата на ОПР, следва да се създаде ефективна система за контрол, инспекции и изпълнение, която да включва борбата с ННН риболовни дейности.
(60)
Следва да се насърчава използването на модерни и ефективни технологии в рамките на системата на Съюза за контрол, инспекции и изпълнение. Държавите-членки и Комисията следва да имат възможност да провеждат пилотни проекти за нови технологии за контрол и системи за управление на данни.
(61)
За да се осигурят съпоставими условия при прилагането на правилата за контрол и изпълнение в различните държави-членки, следва да се насърчава сътрудничеството между държавите-членки по отношение на набелязването на ефективни, пропорционални и възпиращи наказания.
(62)
За да се гарантира участието на операторите при събирането на данни в Съюза, както и в системата на Съюза за контрол, инспекции и изпълнение, държавите-членки следва да могат да изискат от своите оператори да участват пропорционално в покриването на съответните оперативни разходи.
(63)
Целите на ОПР не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен самостоятелно от държавите-членки поради проблемите в развитието на риболовната промишленост и нейното управление, както и поради ограничените финансови ресурси на държавите-членки. Следователно за постигането на тези цели следва да бъде отпусната многогодишна финансова помощ от Съюза, насочена към приоритетите на ОПР и приспособена към конкретните особености на риболовната промишленост в отделните държави-членки.
(64)
Финансовата помощ от Съюза следва да се отпуска при условието държавите-членки и операторите, включително собствениците на кораби, да спазват правилата на ОПР. При спазване на специалните правила, които бъдат приети, финансовата помощ от Съюза следва да бъде прекъсната, спряна или коригирана в случай на неизпълнение на конкретно задължение съгласно ОПР от дадена държава-членка или в случай на тежко нарушение на тези правила от даден оператор.
(65)
Диалогът със заинтересованите страни се оказа от съществено значение за постигане на целите на ОПР. Предвид разнообразните условия във водите на Съюза и засилената регионализация на ОПР, консултативните съвети следва да създадат условия знанията и опитът на всички заинтересовани страни да се използват при изпълнението на ОПР.
(66)
С оглед особените характеристики на най-отдалечените региони, на аквакултурите, на пазарите и на Черно море е целесъобразно да се създадат нови консултативни съвети за всяка от тези области.
(67)
На Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора във връзка с приемането на мерки за опазване, съпътстващи някои екологични задължения на държавите-членки, адаптирането на задължението за разтоварване за целите на спазването на международните задължения на Съюза, разширяването на приложното поле на задължението за разтоварване по отношение на други видове посредством процеса на регионализация, приемането на специални планове за премахване на изхвърления улов посредством процеса на регионализация, приемането на минимални изключения от задължението за разтоварване, ако не са приети други мерки за изпълнение във връзка с това задължение, и установяването на подробни правила относно функционирането на консултативните съвети. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.(
(68)
За да се гарантират еднакви условия на прилагане на разпоредбите на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия по отношение на временните мерки за намаляване на сериозни заплахи за опазването на морските биологични ресурси, системата за вписване и отписване в управлението на флота, както и записването, оформянето и предаването на данни за регистъра на риболовния флот на Съюза. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (16).
(69)
В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на своите цели.
(70)
С влизането в сила на съответните правила съгласно настоящия регламент следва да бъде отменено Решение 2004/585/ЕО на Съвета (17).
(71)
Поради значението и броя на измененията, които трябва да бъдат внесени, Регламент (ЕО) № 2371/2002 следва да бъде отменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Приложно поле
1. Общата политика в областта на рибарството (ОПР) обхваща:
a)
опазването на морските биологични ресурси и управлението на рибарството и на флотовете, които експлоатират тези ресурси;
б)
по отношение на мерките за пазарите и финансовите мерки в подкрепа на изпълнението на ОПР: сладководните биологични ресурси, аквакултурите и преработката и предлагането на пазара на продукти от риболов и аквакултури.
2. ОПР обхваща дейностите, посочени в параграф 1, когато те се извършват:
a)
на територията на държави-членки, към които се прилага Договорът;
б)
във водите на Съюза, включително от риболовни кораби, плаващи под знамето на трети държави или регистрирани в такива държави;
в)
от риболовни кораби на Съюза извън неговите води; или
г)
от граждани на държавите-членки, без да се засяга основната отговорност на държавата на знамето.
Член 2
Цели
1. ОПР гарантира, че дейностите, свързани с риболова и аквакултурите, са екологично устойчиви в дългосрочен план и се управляват по начин, който съответства на целите за постигане на икономически и социални ползи и ползи за заетостта, както и за осигуряване на продоволственото снабдяване.
2. ОПР прилага подхода на предпазливост към управлението на рибарството и има за цел да гарантира, че експлоатацията на живите морски биологични ресурси осигурява възстановяването и поддържането на популациите на улавяните видове над нивата, позволяващи максимален устойчив улов. За да бъде постигната тази цел за постепенно възстановяване и поддържане на популациите от рибни запаси над нивата на биомаса, които позволяват максимален устойчив улов.
За да бъде постигната целта за постепенно възстановяване и поддържане на популациите от рибни запаси над нивата на биомаса, които позволяват максимален устойчив улов, като когато е възможно, нивото на максимален устойчив улов трябва да бъде постигнато до 2015 г., като за всички запаси трябва да бъде постигнато най-късно до 2020 г. чрез постепенно постъпателно нарастване.
3. ОПР прилага екосистемен подход към управлението на рибарството и аквакултурите, за да гарантира, че отрицателното въздействие на риболовните дейности върху морската екосистема се свежда до минимум и че при свързаните с рибарството дейности е избегнато влошаването на състоянието на морската среда.
4. ОПР допринася за събирането на научни данни.
5. ОПР цели по-специално:
a)
постепенно премахване на изхвърлянето на улов съобразно особеностите на всеки отделен случай и като се отчитат най-добрите налични научни становища, посредством избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов и постепенно осигуряване на разтоварването на сушата на улова;
б)
когато е необходимо, използване по най-добрия начин на нежелания улов, без да се създава пазар за този улов, който е под минималния референтен размер за опазване;
в)
осигуряване на условия за икономическа жизнеспособност и конкурентоспособност на риболовната и рибопреработвателната промишленост, както и на свързаните с риболова дейности на сушата;
г)
осигуряване на мерки за адаптиране на риболовния капацитет на флотовете към нивата на възможностите за риболов съгласно параграф 2 с цел поддържането на икономически жизнеспособни флотове без прекомерна експлоатация на морските биологични ресурси;
д)
насърчаване на развитието на устойчиви дейности в областта на аквакултурите в Съюза с цел да се допринесе за продоволственото снабдяване, продоволствената сигурност и заетостта;
е)
принос за осигуряването на приемлив жизнен стандарт на лицата, които зависят от риболовните дейности, като се вземат предвид крайбрежният риболов и социално-икономическите аспекти;
ж)
принос за осигуряването на ефективен и прозрачен вътрешен пазар за продуктите от риболов и аквакултури и принос за осигуряването на условия на равнопоставеност за продуктите от риболов и аквакултури, предлагани на пазара в Съюза;
з)
отчитане на интересите както на потребителите, така и на производителите;
и)
насърчаване на дейностите, свързани с крайбрежния риболов, като се отчитат социално-икономическите аспекти;
й)
съответствие със законодателството на Съюза в областта на околната среда, и по-специално с целта за постигане на добро състояние на околната среда до 2020 г. съгласно с член 1, параграф 1 от Директива 2008/56/ЕО, както и с други политики на Съюза.
Член 3
Принципи на доброто управление
ОПР се основава на следните принципи на доброто управление:
а)
ясно определяне на отговорностите на равнището на Съюза, както и на регионално, национално и местно равнище;
б)
отчитане на регионалните особености посредством регионален подход;
в)
определяне на мерки в съответствие с най-добрите налични научни препоръки;
г)
дългосрочна перспектива;
д)
ефективност на административните разходи;
е)
подходящо участие на заинтересованите страни, по-специално на консултативните съвети, на всички етапи от планирането до прилагането на мерките;
ж)
държавата на знамето носи основната отговорност;
з)
съгласуваност с други политики на Съюза;
и)
използване на оценки на въздействието при необходимост;
й)
съгласуваност между вътрешното и външното измерение на общата политика в областта на рибарството;
к)
прозрачно обработване на данните в съответствие със съществуващите правни изисквания при надлежно зачитане на личния живот, на правилата за защита на личните данни и за поверителност; осигуряване на данни за съответните научни органи, други органи с научен или управленски интерес и други определени крайни потребители.
Член 4
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„води на Съюза“ означава водите под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки с изключение на водите, граничещи с териториите, посочени в приложение II към Договора;
2)
„морски биологични ресурси“ означава наличните и достъпни живи морски видове, включително анадромните и катадромните видове, по време на живота им в морската среда;
3)
„сладководни биологични ресурси“ означава наличните и достъпни живи сладководни видове;
4)
„риболовен кораб“ означава всеки кораб, оборудван за търговска експлоатация на морски биологични ресурси, или съоръжение за улов на червен тон;
5)
„риболовен кораб на Съюза“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава-членка и регистриран в Съюза;
6)
„вписване в риболовния флот“ означава регистрацията на даден риболовен кораб в регистъра на риболовни кораби на държава-членка;
7)
„максимален устойчив улов“ означава най-големият теоретичен улов при запазване на равновесието, който може да се лови постоянно като средна величина от даден запас при съществуващите средни екологични условия, без това да влияе значително на процеса на възпроизводство;
8)
„подход на предпазливост при управлението на рибарството“, посочен в член 6 от Споразумението на ООН за рибните запаси, означава подход, съгласно който липсата на подходяща научна информация не следва да оправдава отлагането или невземането на мерки за управление, целящи опазването на видовете, които са обект на риболов, на свързаните или зависещи от тях видове, на останалите видове и на тяхната околна среда;
9)
„екосистемен подход при управление на рибарството“ означава интегриран подход за управление на рибарството в екологично значими граници, който има за цел управление на използването на природните ресурси, като се вземат предвид риболовните и другите човешки дейности и се опазва биологичното богатство и биологичните процеси, необходими за запазване на състава, структурата и функционирането на местообитанията на съответната екосистема, при отчитане на познанията и колебанията, свързани с биотичните, абиотичните и човешките компоненти на екосистемите;
10)
„изхвърлен улов“ е уловът, който се връща обратно в морето;
11)
„риболов със слабо въздействие“ означава използването на селективни техники за риболов, които имат слабо вредно въздействие върху морските екосистеми или които могат да доведат до ниски горивни емисии, или и двете;
12)
„селективен риболов“ означава риболов с риболовни методи или риболовни уреди, който има за цел и улавя организми по размер или видове по време на риболовната операция, с което се позволява да се избегнат нецелевите екземпляри или те да бъдат освободени без да им се навреди;
13)
„процент на смъртност от риболов“ означава скоростта, с която биомаса или отделни екземпляри се отстраняват от даден запас посредством свързани с рибарството дейности за определен период;
14)
„запас“ означава морски биологичен ресурс, който се среща в определена зона на управление;
15)
„ограничение на улова“ означава съответно количествено ограничение върху улова на рибен запас или група рибни запаси за определен период, когато за тези рибни запаси или група рибни запаси има задължение за разтоварване на сушата, или количествено ограничение за разтоварване на сушата на рибен запас или група рибни запаси за определен период, за който задължението за разтоварване на сушата не се прилага;
16)
„референтни равнища на опазване“ означава стойности на параметрите, отнасящи се за популацията на рибни запаси (като биомасата или процент на смъртност от риболов), които се използват за управление на рибарството, например във връзка с допустимото равнище на биологичен риск или на желаното равнище на улов;
17)
„минимален референтен размер за опазване“ означава размерът на живите морски видове, при отчитане на зрелостта, определен от правото на Съюза, под който се прилагат ограничения или стимули с цел избягване на улова при риболовни дейности; този размер замества, когато е приложимо, минималния размер за разтоварване на сушата;
18)
„запас в безопасни биологични граници“ означава запас, при който има голяма вероятност прогнозираната биомаса на репродуктивния запас в края на предходната година да бъде по-висока от пределните референтни равнища на биомасата (Blim), а очакваният процент на смъртност от риболов за предходната година да бъде по-нисък от референтните равнища на ограничение на процента на смъртност от риболов (Flim).
19)
„защитна мярка“ означава предохранителна мярка, предназначена да предотврати настъпването на нежелани събития;
20)
„техническа мярка“ означава мярка, която чрез въвеждането на условия за използването и структурата на риболовните уреди и ограничаването на достъпа до риболовни зони регулира състава на улова по видове и размер, и въздействието върху компонентите на екосистемите, произтичащо от риболовните дейности;
21)
„риболовно усилие“ означава резултатът от капацитета и дейността на даден риболовен кораб; за група риболовни кораби това е сумата от риболовното усилие на всички кораби в групата;
22)
„държава-членка с пряк управленски интерес“ означава държава-членка, която има интерес, изразяващ се в риболовни възможности или в рибарство в изключителната икономическа зона на съответната държава-членка, или - в Средиземно море - в традиционен риболов в открито море;
23)
„прехвърляема риболовна концесия“ означава отменимото право за използване на конкретна част от възможностите за риболов, разпределени на държава-членка или установени в плановете за управление, приети от държава-членка в съответствие с член 19 от Регламент (ЕО) № 1967/2006 на Съвета (18), което носителят може да прехвърля;
24)
„риболовен капацитет“ означава тонажът на кораб, изразен в БТ (брутен тонаж), и мощността му, изразена в kW (киловати) съгласно определението в членове 4 и 5 от Регламент (ЕИО) № 2930/86 на Съвета (19);
25)
„аквакултури“ означава развъждането или отглеждането на водни организми с помощта на технологии за повишаване на производството на въпросните организми над естествения капацитет на околната среда, при което организмите остават собственост на физическо или юридическо лице през целия етап на развъждането и отглеждането, включително до улова;
26)
„лицензия за риболов“ означава лицензия по смисъла на член 4, точка 9 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета (20);
27)
„разрешение за риболов“ означава разрешение по смисъла на член 4, точка 10 от Регламент (ЕО) № 1224/2009;
28)
„риболовна дейност“ означава търсене на риба, хвърляне, поставяне, теглене и влачене на риболовен уред, качване на улова на борда, трансбордиране, задържане на борда, преработка на борда, прехвърляне, поставяне в клетки, угояване и разтоварване на сушата на риба и продукти от риболов;
29)
„продукти от риболов“ означава водни организми, получени в резултат на риболовна дейност, или продукти, получени от тях;
30)
„оператор“ означава физическо или юридическо лице, което експлоатира или притежава предприятие, извършващо която и да е от дейностите, свързани с който и да е етап от веригите за производство, преработка, предлагане на пазара, дистрибуция и търговия на дребно на продукти от риболов и аквакултури;
31)
„тежко нарушение“ означава нарушение, определено като такова в приложимото право на Съюза, включително в член 42, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета (21) и в член 90, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1224/2009;
32)
„краен потребител на научните данни“ означава орган, който има научноизследователски или управленски интерес от научен анализ на данни в сектора на рибарството;
33)
„излишък от допустим улов“ означава частта от допустимия улов, която дадена крайбрежна държава не добива, като общото ниво на експлоатация за отделните запаси остава под нивата, на които запасите са способни да се възстановят сами, и популациите на подлаганите на улов видове се поддържат над желаното ниво въз основа на най-добрите научни становища;
34)
„продукти от аквакултури“ означава водните организми на всеки етап от техния жизнен цикъл, добити в резултат на всяка дейност, свързана с аквакултурите, или продукти, получени от тях;
35)
„биомаса на репродуктивния запас“ означава прогнозна оценка за масата на рибата от конкретен запас, която се възпроизвежда в определен момент, включително мъжки и женски екземпляри, както и риби, размножаващи се чрез живородство;
36)
„смесен риболов“ означава риболов, при който присъства повече от един вид, и който има вероятност да бъде уловен заедно с други видове при една и съща риболовна операция;
37)
„споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство“ означава международно споразумение, сключено с трета държава с цел получаване на достъп до води и ресурси за устойчива експлоатация на част от излишъка на морски биологични ресурси, в замяна на финансова компенсация от Съюза, която може да включва подпомагане на сектора.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните географски определения на географски зони:
a)
„Северно море“ означава зони IV и IIIа на ICES (22);
б)
„Балтийско море“ означава зони IIIb, IIIc и IIId на ICES;
в)
„северозападни води“ означава зони V (с изключение на Vа и само водите на Съюза от Vб), VI и VII на ICES;
г)
„югозападни води“ означава зони VIII, IX и X (водите около Азорските острови) на ICES и зони 34.1.1, 34.1.2 и 34.2.0 (водите около Мадейра и Канарските острови) на CECAF (23);
д)
„Средиземно море“ означава водите на Средиземно море на изток от 5°36′ з.д.;
е)
„Черно море“ означава географската подзона на GFCM, както е определена в Резолюция GFCM/33/2009/2;
ЧАСТ II
ДОСТЪП ДО ВОДИ
Член 5
Общи правила за достъп до води
1. Риболовните кораби на Съюза имат равен достъп до водите и ресурсите във всички води на Съюза, освен тези, посочени в параграфи 2 и 3, при спазване на мерките, приети съгласно част III.
2. Във водите, простиращи се до 12 морски мили от изходните линии, които попадат под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки, до 31 декември 2022 г., държавите-членки имат право да ограничат риболова до риболовните кораби, които традиционно извършват риболов в тези води с достъп от близките пристанища, без да се засягат режимите, приложими за риболовните кораби на Съюза, плаващи под знамето на други държави-членки в рамките на съседски отношения, съществуващи между тези държави-членки, и редът и условията, предвидени в приложение I, което определя за всяка държава-членка географските зони на крайбрежните води на други държави-членки, в които се извършват тези риболовни дейности, както и рибните видове, за които те се отнасят. Държавите-членки информират Комисията за ограниченията, въведени съгласно настоящия параграф.
3. Във водите до 100 морски мили от изходните линии на най-отдалечените региони на Съюза, посочени в член 349, първа алинея от Договора, съответните държави-членки имат право до 31 декември 2022 г. да ограничат риболова до кораби, които са регистрирани в пристанищата на тези територии. Ограниченията не се прилагат за кораби на Съюза, които традиционно извършват риболов в посочените води, доколкото тези кораби не надвишават традиционно упражняваното риболовно усилие. Държавите-членки информират Комисията за ограниченията, въведени съгласно настоящия параграф.
4. Мерките, които ще се прилагат след изтичане на договореностите, посочени в параграфи 2 и 3, се приемат до 31 декември 2022 г.
ЧАСТ III
МЕРКИ ЗА ОПАЗВАНЕ И УСТОЙЧИВА ЕКСПЛОАТАЦИЯ НА МОРСКИТЕ БИОЛОГИЧНИ РЕСУРСИ
ДЯЛ I
Мерки за опазване
Член 6
Общи разпоредби
1. За постигането на целите на ОПР за опазване и устойчива експлоатация на морските билогични ресурси, установени в член 2, Съюзът приема мерките за опазване, изложени в член 7.
2. При прилагането на настоящия регламент Комисията се консултира със съответните консултативни съвети и съответните научни органи. Мерките за опазване се приемат, като се отчитат наличните научни, технически и икономически становища, включително, когато е приложимо, докладите, изготвени от НТИКР и други консултативни органи, становищата на консултативните съвети и съвместните препоръки на държавите-членки съгласно член 18.
3. Държавите-членки могат да си сътрудничат за целите на приемането на мерки съгласно членове 11, 15 и 18.
4. Държавите-членки се координират помежду си преди приемането на национални мерки съгласно член 20, параграф 2.
5. В особени случаи, по-специално по отношение на Средиземноморския регион, държавите-членки може да бъдат оправомощени да приемат правно обвързващи актове в сферата на ОПР, включително мерки за опазване. Член 18 се прилага в зависимост от случая.
Член 7
Видове мерки за опазване
1. Мерките за опазване и устойчива експлоатация на морските биологични ресурси могат да включват наред с останалото:
а)
многогодишни планове съгласно членове 9 и 10;
б)
измерими цели за опазването и устойчивата експлоатация на запасите и свързани с това мерки за намаляване на въздействието на риболова върху морската среда;
в)
мерки за адаптиране на риболовния капацитет на риболовните кораби към съществуващите възможности за риболов;
г)
стимули, включително от икономически характер, като възможности за риболов, за насърчаване на методи за риболов, които допринасят за по-селективен риболов, за избягване и, доколкото е възможно, за намаляване на нежелания улов, както и за риболов, който има слабо въздействие върху морската екосистема и рибните ресурси;
д)
мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов;
е)
мерки за постигане на целите на член 15;
ж)
минимални референтни размери за опазване;
з)
пилотни проекти, отнасящи се за други видове техники на управление на риболова и риболовни уреди, които увеличават селективността или намаляват отрицателното въздействие на риболовните дейности върху морската среда;
и)
мерки, необходими за спазване на задълженията, произтичащи от екологичното законодателство на Съюза, приети съгласно член 11;
й)
технически мерки по параграф 2.
2. Техническите мерки могат да включват наред с останалото:
а)
характеристики на риболовните уреди и правила за тяхното използване;
б)
спецификации на конструкцията на риболовните уреди, включително:
i)
изменения или допълнителни устройства за подобряване на селективността или за намаляване на отрицателното въздействие върху екосистемата;
ii)
изменения или допълнителни устройства за намаляване на случайния улов на застрашени, изчезващи и защитените видове, както и на друг нежелан улов;
в)
ограничения или забрана на употребата на някои риболовни уреди и на риболовните дейности в определени райони или периоди;
г)
изисквания риболовните кораби да спрат операциите в определена зона в продължение на определен минимален период, за да се защитят временните струпвания на застрашени видове, на риба, която хвърля хайвер, на риба под минималния референтен размер за опазване и на други уязвими морски ресурси;
д)
конкретни мерки за намаляване на отрицателното въздействие на риболовните дейности върху морското биологично разнообразие и морските екосистеми, включително мерки за избягване и намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов.
Член 8
Установяване на зони за възстановяване на рибните запаси
1. Съюзът, като отчита надлежно съществуващите защитени зони, се стреми да установи защитени зони въз основа на тяхната биологическа чувствителност, включително зони, за които са налице ясни доказателства, че съдържат голяма концентрация на риба под минималния размер на опазване и на риба, която хвърля хайвер. В тези зони риболовните дейности може да бъдат ограничени или забранени, за да се допринесе за опазването на живите водни ресурси и на морските екосистеми. Съюзът също така продължава да защитава допълнително съществуващите биологично чувствителни зони.
2. За тези цели държавите-членки набелязват, когато е възможно, подходящи зони, които може да съставляват част от свързана мрежа, и подготвят, когато е целесъобразно, съвместни препоръки в съответствие с член 18, параграф 7, за да може Комисията да представи предложение в съответствие с Договора.
3. В рамките на многогодишен план на Комисията може да бъде предоставено правомощието да установи такива защитени биологично чувствителни зони. Прилага се член 18, параграфи 1-6. Комисията докладва редовно на Европейския парламент и на Съвета относно защитените зони.
ДЯЛ II
Специфични мерки
Член 9
Принципи и цели на многогодишните планове
1. Приоритетно се приемат многогодишни планове, които се основават на научни, технически и икономически становища и които съдържат мерки за опазване с цел възстановяване и поддържане на рибните запаси над нивата, позволяващи максимален устойчив улов в съответствие с член 2, параграф 2.
2. Когато поради недостатъчно данни не могат да бъдат определени измеримите цели, свързани с максималния устойчив улов по член 2, параграф 2, в многогодишните планове се предвиждат мерки, основани на подхода на предпазливост, които да осигуряват най-малкото сравнима степен на опазване на съответните запаси.
3. Многогодишните планове обхващат:
a)
единични видове; или
б)
при смесен риболов или когато запасите са свързани по своята динамика - видове риболов, които експлоатират няколко запаса в определена географска зона, като се отчитат познанията за взаимодействието между рибните запаси, риболова и морските екосистеми.
4. Мерките, които се включват в многогодишните планове, и графикът за тяхното изпълнение са пропорционални на преследваните измерими и общи цели, както и на предвижданите срокове. Преди мерките да бъдат включени в многогодишните планове се отчита също вероятното им икономическо и социално въздействие.
5. Многогодишните планове може да съдържат конкретни цели за опазване и мерки, основани на екосистемен подход, за преодоляване на конкретни проблеми на смесения риболов във връзка с постигането на целите, установени в член 2, параграф 2 за смесените запаси, които се обхващат от плановете, когато съгласно научни становища не е възможно да се постигне по-голяма селективност. При необходимост многогодишният план включва специфични алтернативни мерки, основани на екосистемния подход, за опазване на други запаси, обхванати от него.
Член 10
Съдържание на многогодишните планове
1. Когато е целесъобразно и без да се засягат съответните области на компетентност съгласно Договора, многогодишните планове включват:
а)
обхвата, изразен в рибни запаси, вид риболов и зона, за които се прилага многогодишният план;
б)
целите, които съответстват на посочените в член 2 и на съответните разпоредби на членове 6 и 9;
в)
количествено измерими цели като процент на смъртност от риболов и/или биомаса на репродуктивния запас;
г)
ясни срокове за постигане на количествено измерими цели;
д)
референтни равнища на опазване, съобразени с целите, установени в член 2;
е)
цели за опазване и технически мерки, които трябва да бъдат предприети за постигането на измеримите цели, определени в член 15, и мерки, предназначени за избягване или за намаляване, доколкото е възможно, на нежелания улов;
ж)
предпазни мерки за осигуряване на спазването на количествено измеримите цели и корективни мерки, когато са необходими, включително когато намаляването на наличните данни или влошаването на тяхното качество излага на опасност устойчивостта на запаса.
2. Многогодишните планове могат да включват освен това:
a)
други мерки за опазване, по-специално мерки за постепенно премахване на изхвърления улов, като се вземат предвид най-добрите налични научни становища, или за намаляване на отрицателното въздействие на риболова върху екосистемата, които се описват подробно, когато това е целесъобразно, в съответствие с член 18;
б)
количествено измерими показатели за периодично наблюдение и оценка на напредъка във връзка с постигането на измерими цели на многогодишния план;
в)
когато е целесъобразно, конкретни цели за сладководния етап от жизнения цикъл на анадромните и катадромните видове.
3. В многогодишните планове се предвижда тяхното преразглеждане след първоначална последваща оценка, по-специално с цел да бъдат взети предвид промените в научните становища.
Член 11
Мерки за опазване, необходими за спазване на задълженията, произтичащи от екологичното законодателство на Съюза
1. Държавите-членки имат право да приемат мерки за опазване, незасягащи риболовните кораби на други държави-членки, които са приложими във водите под техен суверенитет или юрисдикция и които са необходими за изпълнение на задълженията им съгласно член 13, параграф 4 от Директива 2008/56/ЕО, член 4 от Директива 2009/147/ЕО или член 6 от Директива 92/43/ЕИО, при условие че тези мерки са съвместими с целите, определени в член 2 от настоящия регламент, отговарят на целите на съответното законодателство на Съюза, което са предназначени да прилагат; и са не по-малко строги от мерките, предвидени в законодателството на Съюза.
2. Когато дадена държава-членка (наричана по-долу "държава-членка инициатор") счита, че е необходимо да бъдат приети мерки за спазване на задълженията по параграф 1, а други държави-членки имат пряк управленски интерес в риболова, който ще бъде засегнат от такива мерки, Комисията има право при поискване да приеме такива мерки чрез делегирани актове в съответствие с член 46. За тази цел член 18, параграфи 1-4 и параграф 6 се прилага mutatis mutandis.
3. Държавата-членка инициатор предоставя на Комисията и на другите държави-членки, които имат пряк управленски интерес, съответната информация за изискваните мерки, включително обосновката им, научните доказателства и подробностите за практическото им прилагане и изпълнение. Държавата-членка инициатор и другите държави-членки, които имат пряк управленски интерес, могат да представят съвместна препоръка по член 18, параграф 1 в рамките на шест месеца от момента, в който бъде представена достатъчно информация. Комисията приема мерките, като взема предвид всички налични научни становища, в рамките на три месеца от получаването на пълното искане.
Ако всички държави-членки не дадат съгласието си за представяне на съвместна препоръка на Комисията в съответствие с първа алинея и в рамките на определените в нея срокове, или ако съвместната препоръка не е в съответствие с изискванията по параграф 1, Комисията може да представи законодателно предложение в съответствие с Договора.
4. Чрез дерогация от параграф 3, при липса на съвместна препоръка, посочена в параграф 3, в спешни случаи, Комисията приема мерките. Мерките, които се приемат в спешни случаи, се ограничават до мерки, без които би било застрашено постигането на целите, свързани с установяването на мерките за опазване в съответствие с директивите, посочени в параграф 1, и намеренията на държавата-членка.
5. Мерките, посочени в параграф 4 се прилагат за максимален период от 12 месеца, който може да бъде удължен с не повече от 12 месеца, когато условията предвидени в посочения параграф продължават да са налице.
6. Комисията улеснява сътрудничеството между заинтересованата държава-членка и държавите-членки, които имат пряк управленски интерес в съответната риболовна дейност, в процеса на прилагане и изпълнение на мерките, приети съгласно параграфи 2, 3 и 4.
Член 12
Мерки на Комисията в случай на сериозна заплаха за морските биологични ресурси
1. По надлежно обосновани наложителни причини за спешност, свързани с наличието на сериозна заплаха за опазването на морските биологични ресурси или за морската екосистема, Комисията - по мотивирано искане на държава-членка или по своя собствена инициатива - с цел облекчаване на заплахата, може да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение за максимален срок от шест месеца в съответствие с процедурата, посочена в член 47, параграф 3.
2. Държавата-членка представя искането по параграф 1 едновременно до Комисията, до останалите държави-членки и до съответните консултативни съвети. Останалите държави-членки и консултативните съвети могат да представят своите писмени бележки в рамките на седем работни дни от датата на получаване на уведомлението. Комисията взема решение в срок от 15 работни дни от датата на получаване на искането по параграф 1.
3. Преди изтичане на първоначалния срок на прилагане на актове за изпълнение с незабавно приложение, посочени в параграф 1, и при спазване на условията по параграф 1, Комисията може да приеме актове за изпълнение с незабавно приложение за удължаване на срока на прилагане на тази спешна мярка с не повече от 6 месеца. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата, посочена в член 47, параграф 3.
Член 13
Спешни мерки на държавите-членки
1. Въз основа на доказателства за наличието на сериозна заплаха за опазването на морските биологични ресурси или за морската екосистема, свързана с риболовни дейности във води, които попадат под суверенитета или юрисдикцията на държава-членка, изискваща незабавно действие, държавата-членка може да приеме спешни мерки за смекчаване на заплахата. Тези мерки трябва да са съвместими с целите, определени в член 2, и да не са по-малко строги от предвидените в действащото право на Съюза. Тези мерки се прилагат не повече от три месеца.
2. Когато спешните мерки, които трябва да бъдат приети от държава-членка, могат да засегнат риболовните кораби на други държави-членки, те се приемат само след като с Комисията, съответните държави-членки и съответните консултативни съвети бъдат проведени консултации относно проекта на мерките, придружен от обяснителен меморандум. Държавата-членка, която е поискала консултациите, може да определи разумен срок за консултации, който обаче не е по-малък от един месец.
3. Когато Комисията прецени, че някоя мярка, приета съгласно настоящия член, не отговаря на условията по параграф 1, тя може, след излагане на съответните мотиви, да поиска отсъответната държава-членка да измени или отмени мярката.
Член 14
Избягване и намаляване на нежелания улов
1 За да улеснят въвеждането на задължението за разтоварване на сушата на целия улов при съответния вид риболов в съответствие с член 15 („задължение за разтоварване“), въз основа на най-добрите налични научни становища и като се вземат предвид становищата на съответните консултативни съвети, държавите-членки може дапровеждат пилотни проекти с цел пълно проучване на всички приложими методи за избягване, намаляване и премахване на нежелания улов при даден вид риболов.
2. Държавите-членки може да изготвят „атлас на изхвърляния улов“, показващ нивото на изхвърлен улов при всеки от видовете риболов, за които се прилага член 15, параграф 1.
Член 15
Задължение за разтоварване
1. Целият улов на видове за които се прилагат ограничения за улов, а в Средиземно море и уловът на видове, за които се прилага минимален размер за разтоварване на сушата съгласно приложение III към Регламент (ЕО) № 1967/2006, който е получен при риболовни дейности във водите на Съюза или дейност на риболовни кораби на Съюза извън неговите води, във води, които не са под суверенитета или юрисдикцията на трети държави, при видовете риболов и географските зони, изброени по-долу, се качва и задържа на борда на риболовните кораби, записва се, разтоварва се на сушата и когато е приложимо - се проверява спрямо квотите, освен когато се използва като жива стръв, в съответствие със следния график:
а)
най-късно от 1 януари 2015 г.:
-
риболовът на дребни пелагични видове (например скумрия, херинга, сафрид, син меджид, капрова риба, хамсия, атлантическа аргентина, средиземноморска сардина, цаца);
-
риболовът на едри пелагични видове (например червен тон, риба меч, бял тон, дебел тон, син и бял марлин);
-
риболовът за промишлени цели (inter alia например на мойва, пясъчна змиорка и норвежки паут);
-
риболовът на сьомга в Балтийско море;
б)
най-късно от 1 януари 2015 г. - за видовете, определящи за съответния вид риболов, и не по-късно от 1 януари 2017 г. - за всички останали видове по отношение на риболова във водите на Съюза в Балтийско море за видовете, към които се прилагат ограничения за улова, различни от обхванатите от буква а);
в)
най-късно от 1 януари 2016 г. - за видовете, определящи за съответния вид риболов, и не по-късно от 1 януари 2019 г. - за всички останали видове в:
i)
Северно море
-
риболовът на треска, пикша, меджид и сайда;
-
ловът на норвежки омар;
-
риболовът на обикновен морски език и писия;
-
риболовът на мерлуза;
-
ловът на северна скарида;
ii)
северозападните води
-
риболовът на треска, пикша, меджид и сайда;
-
ловът на норвежки омар;
-
риболовът на обикновен морски език и писия;
-
риболовът на мерлуза;
iii)
югозападните води
-
ловът на норвежки омар;
-
риболовът на обикновен морски език и писия;
-
риболовът на мерлуза;
iv)
друг вид риболов за видовете, към които се прилагат ограничения за улов;
г)
най-късно от 1 януари 2017 г. - за видовете, определящи за съответния вид риболов, и не по-късно от 1 януари 2019 г. - за всички останали видове по отношение на риболова, който не е обхванат от буква а), в Средиземно море, Черно море и във всички останали води на Съюза, както и във водите извън водите на Съюза, които не са под суверенитета или юрисдикцията на трети държави.
2. Параграф 1 не засяга международните задължения на Съюза. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 46 за целите на въвеждането на тези международни задължения в правото на Съюза, включително по-специално на дерогации от задължението за разтоварване на сушата на улова съгласно настоящия член.
3. Когато всички държави-членки, които имат пряк управленски интерес в конкретен вид, се споразумеят задължението за разтоварване на сушата да се прилага по отношение на видове, различни от посочените в параграф 1, те могат да представят съвместна препоръка с цел разширяване на обхвата на задължението за разтоварване към тези други видове. За тази цел член 18, параграфи 1-6 се прилага mutatis mutandis. При представянето на такава съвместна препоръка на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове, съдържащи тези мерки, в съответствие с член 46.
4. Задължението за разтоварване по параграф 1 не се прилага по отношение на:
a)
видове, чийто улов е забранен и които са посочени като такива в правен акт на Съюза, приет в рамките на ОПР;
б)
видове, които според научните данни са с висок процент на оцеляване, като се вземат предвид характеристиките на риболовния уред, риболовните практики и екосистемата;
в)
улов, за който се прилагат минимални изключения.
5. Подробностите за изпълнението на задължението за разтоварване по параграф 1 се определят в многогодишните планове, посочени в членове 9 и 10, а когато е приложимо, по-детайлно се определят в съответствие с член 18, включително:
a)
специални разпоредби по отношение на риболова или видове, за които се прилага задължението за разтоварване, посочено в параграф 1;
б)
конкретизиране на изключенията от задължението за разтоварване на видовете, посочени в параграф 2, буква б);
в)
разпоредби за минимални изключения до не повече от 5 % от общия годишен улов на всички видове, за които се прилага задължението за разтоварване, посочено в параграф 1. Минималното изключение се прилага в следните случаи:
i)
когато има научни данни, че повишаването на селективността е много трудно постижимо; или
ii)
за да се избегнат прекомерни разходи за обработка на нежелан улов при онези риболовни уреди, при които нежеланият улов за риболовен уред не е повече от определен процент, който се установява в план, от общия годишен улов с тези риболовни уреди.
Уловът по разпоредбите, посочени в буква в), не се отчита спрямо съответните квоти, но въпреки това се записва в пълен размер.
За преходен период от четири години процентът от общия годишен улов по буква в) се увеличава със:
i)
два процентни пункта през първите две години от прилагането на задължението за разтоварване; и
ii)
един процентен пункт през следващите две години;
г)
разпоредби относно документирането на улова;
д)
определяне на минимални референтни размери за опазване, когато е целесъобразно, в съответствие с параграф 10.
6. Ако не е приет многогодишен план или план за управление на съответния вид риболов в съответствие с член 18 от Регламент (ЕО) № 1967/2006, в съответствие с член 18 от настоящия регламент на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 46 от настоящия регламент, които временно и за срок от не повече от три години определят специален план, съдържащ спецификациите, посочени в параграф 5, букви а)-д) от настоящия член. Държавите-членки могат да си сътрудничат в съответствие с член 18 от настоящия регламент за изготвянето на такъв план с цел Комисията да приеме тези актове или да представи предложение в съответствие с обикновената законодателна процедура.
7. Ако не са приети мерки за определянето на минималното изключение нито посредством многогодишен план съгласно параграф 5, нито посредством специален план за задължението за разтоварване на сушата на улова в съответствие с параграф 6, Комисията приема делегирани актове в съответствие с член 46, определящи минималното изключение, посочено в параграф 4, буква в), което при спазване на условията по параграф 5, буква в), подточка i) или ii) се прилага за не повече от 5 % от общия годишен улов на всички видове, за които се прилага задължението за разтоварване по параграф 1. Това минимално изключение се приема, така че да започне да се прилага от началната дата на прилагане на съответното задължение за разтоварване.
8. Като дерогация от задължението за отчитане на улова спрямо съответната квота в съответствие с параграф 1, уловът, за който се прилага задължение за разтоварване и който превишава квотите за въпросните запаси, или уловът на запаси, за които държавите-членки нямат квота, може да се отчете спрямо квотата за целевите видове, при условие че не превишава 9 % от квотата за целевите видове. Настоящата разпоредба се прилага единствено ако запасите на нецелевия вид се намират в безопасни биологични граници.
9. За рибните запаси, за които се прилага задължение за разтоварване, държавите-членки могат да проявяват гъвкавост по отношение на квотите в две последователни години в размер до 10 % от разрешените им разтоварвания на сушата. За тази цел всяка държава-членка може да разреши разтоварването на допълнителни количества от запасите, за които се прилага задължението за разтоварване, при условие че тези количества не надхвърлят 10 % от квотата, разпределена на въпросната държава-членка. Прилага се член 105 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
10. С цел да се осигури защитата на младите екземпляри от морски организми може да се определят минимални референтни размери за опазване.
11 За видовете, за които се прилага задължение за разтоварване по параграф 1, употребата на улова от видовете под минималния референтен размер за опазване се ограничава за цели, различни от пряката консумация от човека, включително рибни брашна, рибно масло, храна за домашни любимци, добавки в храните, лекарства и козметични препарати.
12. За видовете, за които не се прилага задължението за разтоварване по параграф 1, уловът на видове под минималния референтен размер за опазване не се задържа на борда, а незабавно се връща в морето.
13. Държавите-членки осигуряват подробното и точно документиране на всички риболовни рейсове, както и адекватен капацитет и средства за целите на наблюдението на спазването на задължението за разтоварване, като наблюдатели, вътрешна система за видеонаблюдение (CCTV) и други. При това държавите-членки спазват принципа на ефективност и пропорционалност.
Член 16
Възможности за риболов
1. Възможностите за риболов, разпределени на държавите-членки, осигуряват относителна стабилност на риболовните дейности на всяка държава-членка за всеки рибен запас или вид риболов. При разпределянето на нови възможности за риболов се вземат предвид интересите на всяка държава-членка.
2. Когато се въвежда задължение за разтоварване от даден рибен запас, възможностите за риболов се определят, като се отчита промяната на подхода - от определяне на възможностите за риболов, така че да отразяват разтоварванията на сушата, към определяне на възможностите за риболов, така че да отразяват улова, въз основа на разбирането, че през първата и последващите години изхвърлянето на улов от този запас вече няма да е разрешено.
3. При наличието на нови научни данни за значително несъответствие между възможностите за риболов, които са определени за конкретен запас, и действителното състояние на този запас, държавите-членки с пряк управленски интерес може да отправят обосновано искане до Комисията да представи предложение за намаляване на това несъответствие, като същевременно се спазват целите по член 2, параграф 2.
4. Възможностите за риболов се определят в съответствие с целите, установени в член 2, параграф 2, и при спазване на количествено измеримите цели, сроковете и границите, определени в съответствие с член 9, параграф 2 и член 10, параграф 1, букви б) и в).
5. Мерките относно определянето и разпределянето на възможностите за риболов на трети държави във води на Съюза се установяват в съответствие с Договора.
6. Всяка държава-членка решава как разпределените ѝ възможности за риболов, за които не се прилага система за прехвърляеми риболовни концесии, може да бъдат разпределяни на кораби, които плават под нейно знаме, например като създаде индивидуални възможности за риболов. Държавата-членка уведомява Комисията за метода на разпределение.
7. За целите на разпределянето на възможностите за риболов, свързани със смесен риболов, държавите-членки отчитат вероятния състав на улова на корабите, които извършват такъв риболов.
8. След уведомяване на Комисията държавите-членки могат да разменят изцяло или частично разпределените им възможности за риболов.
Член 17
Критерии за разпределяне на възможностите за риболов на държавите-членки
При разпределянето на възможностите за риболов, на които те имат право по член 16, държавите-членки използват прозрачни и обективни критерии, включително от екологичен, социален и икономически характер. Критериите, които се използват, може да включват например въздействието на риболова върху околната среда, минали данни относно спазването на изискванията, приноса към местната икономика и историческите нива на улов. В рамките на разпределените им възможности за риболов държавите-членки се стремят да осигурят стимули на риболовните кораби, които използват селективен риболовен уред или техники за риболов с намалено въздействие върху околната среда, като намалено енергийно потребление или намалено увреждане на местообитанията.
ДЯЛ III
Регионализация
Член 18
Регионално сътрудничество относно мерките за опазване
1. Когато по отношение на мерките за опазване, приложими към определена географска зона, включително в многогодишен план, изготвен съгласно членове 9 и 10, както и в случаите, предвидени в член 11 и член 15, параграф 6, на Комисията е предоставено правомощието да приема мерки чрез делегирани актове или актове за изпълнение, държавите-членки с пряк управленски интерес, засегнати от тези мерки, могат в рамките на срок, който се посочва в съответната мярка за опазване и/или многогодишния план, да постигнат съгласие да представят съвместни препоръки, предназначени за постигане на целите на съответните мерки на Съюза за опазване, на многогодишните планове или на специалните планове за разтоварване. Комисията не приема такива делегирани актове или актове за изпълнение преди изтичането на срока за представяне на съвместни препоръки от държавите-членки.
2. За целите на параграф 1 държави-членки с пряк управленски интерес, засегнати от мерките по параграф 1, си сътрудничат при формулирането на съвместни препоръки. Те се консултират и със съответните консултативен(ни) съвет(и). Комисията улеснява сътрудничеството между държавите-членки, включително при необходимост като осигурява получаването на научни становища от съответните научни органи.
3. Когато е представена съвместна препоръка съгласно параграф 1, на Комисията се предоставя правомощието да приеме тези мерки чрез делегирани актове или актове за изпълнение, при условие че тази препоръка е съвместима със съответните мерки за опазване и/или многогодишен план.
4. Когато мярката за опазване се прилага за конкретен рибен запас, споделян с трети държави и управляван от многостранни организации в областта на рибарството или съгласно двустранни или многостранни споразумения, Съюзът се стреми да постигне съгласие със съответните партньори по мерките, необходими за постигане на целите, определени в член 2.
5. Държавите-членки гарантират, че съвместните препоръки относно мерките за опазване, които се приемат съгласно параграф 1, се основават на най-добрите налични научни становища и да отговарят на всички изисквания по-долу:
a)
са съвместими с целите, определени в член 2;
б)
са съвместими с обхвата и целите на съответните мерки за опазване;
в)
са съвместими с обхвата и водят до ефективно постигане на общите и количествено измеримите цели, определени в съответния многогодишен план;
г)
са не по-малко строги от мерките, предвидени в правото на Съюза.
6. Ако не всички държави-членки успеят да постигнат съгласие по съвместните препоръки, които се представят на Комисията в съответствие с параграф 1 в рамките на определения срок, или ако съвместните препоръки относно мерките за опазване не се считат за съвместими с общите и количествено измеримите цели на въпросните мерки за опазване, Комисията може да представи предложение за подходящи мерки в съответствие с Договора.
7. В допълнение към случаите, посочени в параграф 1, държавите-членки с пряк управленски интерес по отношение на риболов в географски определена зона също могат да изготвят съвместни препоръки до Комисията за мерки, които Комисията да предложи или да приеме.
8. Като допълнителен или алтернативен метод за регионално сътрудничество на държавите-членки ще се предоставя правомощието във връзка с мярка на Съюза за опазване, която се прилага към съответна географска зона, включително многогодишен план по членове 9 и 10, да приемат в определен срок мерки, с които тази мярка за опазване се конкретизира допълнително. Засегнатите държави-членки си сътрудничат тясно при приемането на такива мерки. Параграфи 2, 4 и 5 от настоящия член се прилагат mutatis mutandis. Комисията се включва в процеса и нейните бележки се вземат под внимание. Държавите-членки приемат своите съответни национални мерки единствено ако всички засегнати държави-членки са постигнали съгласие относно съдържанието на мерките. Когато Комисията прецени, че мярката на държавата-членка не отговаря на условията, свързани със съответната мярка за опазване, тя може, след излагане на съответните мотиви, да поиска от съответната държава членка да измени или да отмени мярката.
ДЯЛ IV
Национални мерки
Член 19
Мерки на държавите-членки, приложими за риболовните кораби, плаващи под тяхно знаме, или за лицата, установени на тяхна територия
1. Държава-членка може да предприеме мерки за опазване на рибните запаси във водите на Съюза, при условие че тези мерки отговарят на всички изисквания по-долу:
а)
се прилагат единствено за риболовните кораби, плаващи под знамето на тази държава-членка, или, в случай на риболовни дейности, които не се извършват от риболовен кораб, за лица, установени на тази част от нейната територията, по отношение на която се прилага Договорът;
б)
са съвместими с целите, определени в член 2; и
в)
са не по-малко строги от мерките, предвидени в правото на Съюза.
2. За целите на контрола държавите-членки информират другите засегнати държави-членки за разпоредбите, приети съгласно параграф 1.
3. Държавите-членки оповестяват публично подходяща информация във връзка с мерките, приети в съответствие с настоящия член.
Член 20
Мерки на държавите-членки в 12-милната зона
1. Държава-членка може да предприеме недискриминационни мерки за опазването и управлението на рибните запаси и за поддържане или подобрение на природозащитния статус на морските екосистеми в зоната от 12 морски мили, измерени от нейните изходни линии, при условие че Съюзът не е приел мерки за опазване и управление конкретно за тази зона или конкретно за разрешаване на проблема, установен от съответната държава-членка. Мерките на държавата-членка трябва да са съвместими с целите, определени в член 2, и да не са по-малко строги от мерките, предвидени в правото на Съюза.
2. Когато мерките за опазване и управление, които трябва да бъдат приети от държава-членка, могат да засегнат риболовните кораби на други държави-членки, те се приемат само след провеждане на консултации с Комисията, съответните държави-членки и съответните консултативни съвети по проекта на мерките, придружен от обяснителен меморандум, в който също така се указва, че те са недискриминационни. За целите на тези консултации държавата-членка, която ги провежда, може да определи разумен срок, който обаче не е по-малък от два месеца.
3. Държавите-членки оповестяват публично подходяща информация във връзка с мерките, приети в съответствие с настоящия член.
4. Когато Комисията прецени, че някоя мярка, приета по настоящия член, не отговаря на условията по параграф 1, тя може, след излагане на съответните мотиви, да поиска от съответната държава-членка да измени или отмени мярката.
ЧАСТ IV
УПРАВЛЕНИЕ НА РИБОЛОВНИЯ КАПАЦИТЕТ
Член 21
Въвеждане на системи за прехвърляеми риболовни концесии
Държавите-членки могат да въведат система за прехвърляеми риболовни концесии. Държавите-членки, които са въвели такава система, създават и поддържат регистър на прехвърляемите риболовни концесии.
Член 22
Адаптиране и управление на риболовния капацитет
1. Държавите-членки въвеждат постепенно мерки за адаптиране на риболовния капацитет на своя флот към своите възможности за риболов с цел постигане на стабилен и траен баланс между тях, като отчитат тенденциите и се основават на най-добрите научни становища.
2. За постигане на целта, посочена в параграф 1, до 31 май всяка година държавите-членки изпращат на Комисията доклад относно баланса между риболовния капацитет на своя флот и своите риболовни възможности. За по-лесното постигане на общ подход в рамките на Съюза този доклад се изготвя в съответствие с общите насоки, които Комисията може да разработи, като укаже съответните технически, социални и икономически параметри.
Докладът съдържа годишна оценка на капацитета на националния флот и на всички сегменти на флота на всяка държава членка. Стремежът е в доклада да бъдат набелязани евентуалните структурни излишъци на капацитет по сегменти и да се направи оценка на дългосрочната рентабилност по сегменти. Докладите се оповестяват публично.
3. По отношение на оценките по параграф 2, втора алинея държавите-членки основават анализа си на баланса между риболовния капацитет на своя флот и своите възможности за риболов. За корабите, осъществяващи дейност в най-отдалечените региони, и за корабите, осъществяващи дейност само извън водите на Съюза, се изготвят отделни оценки.
4. Ако оценката докаже ясно, че няма реален баланс между риболовния капацитет и възможностите за риболов, държавата-членка изготвя и включва в доклада си план за действие за сегментите на флота, при които е установен структурен излишък на капацитет. В плана за действие се определят измерими цели при адаптирането и средства за постигане на баланс, както и ясен график за изпълнението му.
Всяка година Комисията изготвя за Европейския парламент и Съвета доклад относно баланса между риболовния капацитет на флотовете на държавите-членки и техните възможности за риболов, в съответствие с насоките по параграф 2, първа алинея. Докладът включва плановете за действие, посочени в първа алинея на настоящия параграф. Първият доклад се представя до 31 март 2015 г.
В случай че не бъде изготвен докладът по параграф 2 и/или не бъде изпълнен планът за действие по първа алинея от настоящия параграф, може да бъде наложено пропорционално спиране или прекъсване на изплащането на съответната финансова помощ от Съюза за съответната държава-членка за инвестиции в съответния(ите) сегмент(и) на флота в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
5. Не се разрешава отписване от риболовния флот, подпомогнато с публична помощ, освен когато то е предшествано от отнемането на лицензията за риболов и на разрешенията за риболов.
6. Риболовният капацитет, съответстващ на риболовните кораби, изтеглени с публична помощ, не се заменя.
7. Държавите-членки гарантират, че считано от 1 януари 2014 г. риболовният капацитет на флота им в нито един момент не надвишава пределните граници за риболовния капацитет, определени в приложение II.
Член 23
Системи за вписване/отписване
1. Държавите-членки организират вписването и отписването на кораби от своя флот по такъв начин, че вписването на нов капацитет без публична помощ, да бъде компенсирано от предшестващо отписване на капацитет без публична помощ, най-малкото равен на новозаписания.
2. Комисията може да приеме актове за изпълнение, определящи правилата за прилагането на настоящия член. Тези правила за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 47, параграф 2.
3. Не по-късно от 30 декември 2018 г.. Комисията прави оценка на системата за вписване/отписване с оглед развитието на съотношението между капацитета на флотовете и прогнозните възможности за риболов и, когато е целесъобразно, предлага изменение на тази система.
Член 24
Регистри на риболовните флотове
1. Държавите-членки записват информацията за характеристиките на собствеността, за кораба и уредите и за дейността на риболовните кораби на Съюза, плаващи под тяхно знаме, която е необходима за управлението на мерките, установени съгласно настоящия регламент.
2. Държавите-членки предават на Комисията информацията по параграф 1.
3. Комисията поддържа регистър на риболовния флот на Съюза, съдържащ получената съгласно параграф 2 информация. Тя осигурява публичен достъп до регистъра на риболовния флот на Съюза, като същевременно осигурява подходяща защита на личните данни.
4. Комисията приема актове за изпълнение, с които установява технически оперативни изисквания за записването, формата и условията за предаване на информацията по параграфи 1-3. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 47, параграф 2.
ЧАСТ V
НАУЧНА ОСНОВА ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА РИБАРСТВОТО
Член 25
Изисквания по отношение на данните за управление на рибарството
1. Държавите-членки събират в съответствие с приетите правила в областта на събирането на данни биологични, екологични, технически и социално-икономически данни, необходими за управлението на рибарството, управляват тези данни и ги предоставят на крайните потребители на научни данни, включително на органите, определени от Комисията. За събирането и управлението на такива данни е допустимо финансиране от Европейския фонд за морско дело и рибарство в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г. Тези данни по-специално трябва да дават възможност за оценка на:
а)
състоянието на експлоатираните морски биологични ресурси;
б)
нивото на риболов и въздействието, което риболовните дейности оказват върху морските биологични ресурси и морските екосистеми; и
в)
социално-икономическите резултати на сектора на рибарството, сектора на аквакултурите и преработвателния сектор във водите на Съюза и извън тях.
2. Събирането, управлението и използването на данните се основава на следните принципи:
а)
точност и надеждност и своевременно събиране;
б)
използване на механизми за координация с цел избягване на дублирането на събирането на данни за различни цели;
в)
безопасно съхраняване и защита на събраните данни в компютърни бази данни, както и публичното им оповестяване, когато е целесъобразно, включително в обобщен вид с цел осигуряване на поверителност;
г)
достъп на Комисията или на определените от нея органи до националните бази данни и системи, използвани за обработката на събраните данни, с цел проверка на наличието и качеството на данните;
д)
своевременното предоставяне на относими данни и съответните методологии, по които са получени, на органите с научен или управленски интерес в научния анализ на данни в сектора на рибарството, както и на други заинтересовани страни, освен в случаите, когато се изисква защита и поверителност на данните съгласно приложимото право на Съюза.
3. Всяка година държавите-членки представят на Комисията доклад относно изпълнението на националните си програми за събиране на данни и го оповестяват публично.
Комисията прави оценка на годишния доклад относно събирането на данни, след като проведе консултации със своя научен консултативен орган и, когато е целесъобразно, с регионалните организации за управление на рибарството (РОУР), в които Съюзът е договаряща страна или наблюдател, както и със съответните международни научни органи.
4. Държавите-членки осигуряват националното координиране на събирането и управлението на научните данни, свързани с управлението на рибарството, включително на социално-икономическите данни. За тази цел те определят национален кореспондент и организират годишна национална координационна среща. Комисията се уведомява за националните координационни дейности и се кани на координационните срещи.
5. В тясно сътрудничество с Комисията държавите-членки координират своите дейности за събиране на данни с другите държави-членки в същия регион и полагат всички усилия да координират действията си с трети държави, които имат суверенитет или юрисдикция върху водите в същия регион.
6. Събирането, управлението и използването на данните се извършва по икономически ефективен начин.
7. В случай че държава-членка не събере и/или не предостави своевременно данни на крайните потребители, може да бъде наложено пропорционално спиране или прекъсване на изплащането на съответната финансова помощ от Съюза за тази държава-членка в съответствие с бъдещ правен акт на Съюза за определяне на условията за финансовото подпомагане за политиката в областта на морското дело и рибарството за периода 2014-2020 г.
Член 26
Провеждане на консултации с научни органи
Комисията провежда консултации с подходящи научни органи. Когато е целесъобразно, се провеждат консултации с НТИКР по въпросите, свързани с опазването и управлението на живите морски ресурси, включително биологичните, икономическите, екологичните, социалните и техническите аспекти. При консултациите с научни органи се отчита доброто управление на публичните средства с цел избягване на дублирането на работата на такива органи.
Член 27
Научни изследвания и научни становища
1. Държавите-членки изпълняват програми за научни изследвания и за иновации в областта на рибарството и аквакултурите. Те координират своите програми за научни изследвания и иновации и програми за научни становища в областта на рибарството с други държави-членки в тясно сътрудничество с Комисията в контекста на рамката за научни изследвания и иновации на Съюза, като включват и съответните консултативни съвети, когато е целесъобразно. За тези дейности е допустимо финансиране от бюджета на Съюза съгласно съответните правни актове на Съюза.
2. Държавите-членки осигуряват наличността на съответната компетентност и човешки ресурси, необходими за научния консултативен процес, посредством участието на съответните заинтересовани страни, като използват наред с другото наличните финансови ресурси на Съюза и като се координират помежду си.
ЧАСТ VI
ВЪНШНА ПОЛИТИКА
Член 28
Цели
1. За да осигури устойчивата експлоатация, управление и опазване на морските биологични ресурси и на морската среда, Съюзът осъществява своите външни отношения в областта на рибарството в съответствие със своите международни задължения и цели на политиката, както и с целите и принципите, определени в членове 2 и 3.
2. По-специално Съюзът:
a)
оказва активна подкрепа и принос за развитието на научните познания и становища;
б)
подобрява съгласуваността на политиките в инициативите на Съюза, като се обръща особено внимание на дейностите в областта на околната среда, търговията и развитието, и засилва последователността на действията, които се предприемат в рамките на сътрудничеството за развитие и научното, техническото и икономическото сътрудничество;
в)
допринася за устойчивите риболовни дейности, които са икономически жизнеспособни и насърчават заетостта в Съюза;
г)
гарантира, че неговите риболовни дейности извън водите на Съюза се основават на същите принципи и стандарти като тези, предвидени в приложимото право на Съюза относно ОПР, и същевременно насърчава условията на равнопоставеност между операторите от Съюза и операторите от трети държави;
д)
насърчава и подкрепя във всички международни сфери необходимите действия за премахване на ННН риболова;
е)
насърчава създаването и укрепването на комитети по въпросите на спазването на задълженията на РОУР, провеждането на периодични независими прегледи на резултатите и приемането на подходящи коригиращи действия, включително налагането на ефективни и възпиращи наказания, които трябва да се прилагат по прозрачен и недискриминационен начин.
3. Разпоредбите на настоящата част не засягат специалните разпоредби, приети съгласно член 218 от Договора.
ДЯЛ I
Международни организации в областта на рибарството
Член 29
Дейности на Съюза в международните организации в областта на рибарството
1. Съветът подкрепя активно и допринася за дейността на международните организации в областта на рибарството, включително РОУР.
2. Позициите на Съюза в международните организации в областта на рибарството и РОУР се основават на най-добрите налични научни становища, за да се гарантира, че рибните ресурси се управляват в съответствие с целите, определени в член 2, по-специално в параграф 2 и параграф 5, точка 4, буква в) от него. Съюзът се стреми към ръководна роля в процеса на подобряване на резултатите от дейността на РОУР с цел да им предостави по-добра възможност за опазване и управление на живите морски ресурси, попадащи в тяхната компетентност.
3. Съюзът активно подкрепя разработването на подходящи и прозрачни механизми за разпределяне на възможностите за риболов.
4. Съюзът насърчава сътрудничеството между РОУР и съгласуваността на съответните им регулаторни рамки и подкрепя натрупването на научни познания и становища, за да се гарантира, че техните препоръки се основават на такива научни становища.
Член 30
Спазване на международните разпоредби
Съюзът, включително с помощта на Европейска агенция за контрол на рибарството („Агенцията“), си сътрудничи с трети държави и международни организации в областта на рибарството, включително РОУР, за да засили спазването на мерките, и по-специално на тези за борба с ННН риболов, с цел да се гарантира стриктното спазване на мерките, приети от тези международни организации.
ДЯЛ II
Споразумения за партньорство в областта на устойчивото рибарство
Член 31
Принципи и цели на споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство
1. Споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство с трети държави осигуряват правна, екологична, икономическа и социална рамка за риболовните дейности, извършвани от риболовни кораби на Съюза във води на трети държави.
Тази рамка може да включва:
a)
развитие и подкрепа за необходимите научни и изследователски институции;
б)
способности за наблюдение, контрол и надзор;
в)
други елементи за изграждане на капацитет, които са свързани с развитието на устойчива политика в областта на рибарството на третата държава.
2. С цел устойчива експлоатация на излишъците от морски биологични ресурси Съюзът се стреми да осигури споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство с трети държави да са изгодни както за Съюза, така и за съответната трета държава, включително за нейното местно население и риболовна промишленост, и да допринасят за продължаване на дейността на флотовете на Съюза, както и да целят получаването на подходящ дял от наличния излишък, който да е съизмерим с интереса на флотовете на Съюза.
3. С цел корабите на Съюза, извършващи риболов съгласно споразумения за партньорство в областта на устойчивото рибарство, когато е целесъобразно, да извършват дейността си при спазване на стандарти, подобни на приложимите за риболовните кораби на Съюза, извършващи риболов във води на Съюза, Съюзът се стреми да включи в споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство подходящи разпоредби относно задълженията за разтоварване на сушата на риба и продукти от риболов.
4. Риболовните кораби на Съюза улавят единствено излишъка от допустимия улов, посочен в член 62, параграфи 2 и 3 от Конвенцията на ООН по морско право, и определен по ясен и прозрачен начин въз основа на най-добрите налични научни становища и обменената между Съюза и съответната трета държава относима информация относно общото риболовно усилие, упражнявано от всички флотове върху засегнатите запаси. По отношение на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси при определянето на ресурсите, които са налични за достъп, следва да се отчитат надлежно извършваните на регионално равнище оценки, както и мерките за опазване и управление, приети от съответните РОУР.
5. Риболовните кораби на Съюза не могат да извършват дейност във водите на третата държава, с която е сключено споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство, ако не притежават разрешение за риболов, издадено в съответствие със споразумението.
6. Съюзът гарантира, че споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство съдържат разпоредба относно спазването на демократичните принципи и правата на човека, която съставлява съществен елемент от такива споразумения.
Доколкото е възможно, споразуменията съдържат и:
a)
разпоредба за забрана на предоставянето на по-благоприятни условия на различните флотове, извършващи риболов в тези води, в сравнение с условията, предоставени на икономическите участници от Съюза, включително по отношение на опазването, развитието и управлението на ресурсите, финансовите условия, таксите и другите права, свързани с издаването на разрешения за риболов;
б)
разпоредба за изключителност, свързана с правилото по параграф 5.
7. На равнището на Съюза се полагат усилия за наблюдение на дейностите на риболовните кораби на Съюза, извършващи дейност във води извън водите на Съюза извън рамките на споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство.
8. Държавите-членки гарантират, че риболовните кораби на Съюза, които плават под тяхно знаме и извършват дейност извън водите на Съюза, са в състояние да представят подробна и точна документация за всички свои риболовни и преработвателни дейности.
9. Посоченото в параграф 5 разрешение за риболов се предоставя на кораб, който е отписан от регистъра на риболовния флот на Съюза и впоследствие е вписан отново в него след по-малко от 24 месеца, само ако собственикът на кораба, не представи на компетентните органи на държавата на знамето всички данни, необходими за да докаже, че през този период корабът е извършвал дейност при пълно спазване на стандартите, приложими за корабите, плаващи под знаме на Съюза.
Ако през периода, в който корабът е бил отписан от регистъра на флота на Съюза, държавата, която го е приела под свое знаме, е била призната от правото на Съюза за държава, която не оказва сътрудничество в борбата с ННН риболов, неговото възпиране и премахване, или за държава, която допуска неустойчива експлоатация на живите морски ресурси, такова разрешение за риболов се предоставя, само ако бъде установено, че корабът е спрял своите риболовни дейности и собственикът е предприел незабавни действия за заличаването му от регистъра на тази държава.
10. Комисията организира независими предварителни и последващи оценки на всеки протокол към споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство и ги предоставя своевременно на Европейския парламент и Съвета, преди да представи на Съвета препоръка за даване на разрешение за започване на преговори за последващ протокол. Обобщението на тези оценки се оповестява публично.
Член 32
Финансова помощ
1. Със споразуменията за партньорство в областта на устойчивото рибарство Съюзът предоставя финансова помощ на трети държави, с цел:
а)
да окаже подкрепа за част от разходите, свързани с достъпа до рибните ресурси във водите на трети държави; частта от разходите, свързани с достъпа до рибните ресурси, която се плаща от собствениците на кораби от Съюза, трябва да бъде подложена на оценка за всяко споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство или протокол към него и трябва да е справедлива, несдискриминационна и съразмерна на ползите, получени чрез условията за достъп;
б)
да създаде рамката за управление, включително разработването и поддържането на необходимите научни и изследователски институции, да насърчи процесите на консултация със заинтересованите групи и способностите за наблюдение, контрол и надзор и другите елементи за изграждане на капацитет, свързани с развитието на политика за устойчиво рибарство, провеждана от третата държава. Тази финансова помощ трябва да бъде обвързана с постигането на конкретни резултати, тя допълва проектите и програмите за развитие, изпълнявани във въпросната трета държава, и е съгласувана с тях.
2. В никое споразумение за партньорство в областта на устойчивото рибарство финансовата помощ за подкрепа на сектора не е обвързана с плащанията за достъп до рибните ресурси. Съюзът изисква постигането на конкретни резултати като условие за плащанията по линия на финансовата помощ и следи отблизо постигнатия напредък.
ДЯЛ III
Управление на запаси от общ интерес
Член 33
Принципи и цели на управлението на запаси от общ интерес за Съюза и за трети държави и споразуменията за обмен и съвместно управление
1. Когато запаси от общ интерес се експлоатират съвместно с трети държави, Съюзът поддържа отношения с тези трети държави, за да гарантира, че тези запаси се управляват устойчиво в съответствие с настоящия регламент, по-специално в съответствие с целта, определена в член 2, параграф 2. В случай че няма постигнато официално споразумение, Съюзът полага всички усилия за постигането на общи договорености за риболова на тези запаси, което да позволи устойчивото им управление, по-специално по отношение на целта по член 2, параграф 2, като по този начин насърчава установяването на условия на равнопоставеност за операторите от Съюза.
2. С цел да гарантира устойчива експлоатация на запасите, които се споделят с трети държави и да гарантира стабилността на риболовните операции на своите флотове, Съюзът се стреми, в съответствие с Конвенцията на ООН по морско право, да установи двустранни или многостранни споразумения с трети държави, насочени към съвместно управление на запасите, включително установяването, когато е целесъобразно, на достъп до водите и ресурсите и условията за такъв достъп, хармонизирането на мерките за опазване и обмена на възможности за риболов.
ЧАСТ VII
АКВАКУЛТУРИ
Член 34
Насърчаване на устойчиви аквакултури
1. С оглед на насърчаване на устойчивостта и допринасяне за продоволствената сигурност и снабдяване, растежа и заетостта Комисията утвърждава необвързващи стратегически насоки на Съюза по отношение на общите приоритети и измерими цели за развитието на устойчивите дейности, свързани с аквакултурите. Тези стратегически насоки отчитат относителните изходни позиции и различните обстоятелства в рамките на Съюза и представляват основата за многогодишни национални стратегически планове, и имат за цел:
a)
подобряване на конкурентоспособността на отрасъла на аквакултурите и подкрепа за неговото развитие и иновациите;
б)
намаляване на административната тежест и осигуряване на по-голяма ефективност и отчитане на потребностите на заинтересованите страни при прилагането на правото на Съюза;
в)
насърчаване на икономическата активност;
г)
диверсификация и подобряване на качеството на живот в крайбрежните и вътрешните райони;
д)
включване на дейностите, свързани с аквакултурите, в морското, крайбрежното и вътрешното пространствено планиране.
2. До 30 юни 2014 г. държавите-членки утвърждават многогодишни национални стратегически планове за развитието на дейностите, свързани с аквакултурите, на своя територия.
3. Многогодишните национални стратегически планове съдържат целите на съответната държава-членка и мерките и срокове, необходими за тяхното постигане.
4. Многогодишните национални стратегически планове имат следните конкретни цели:
а)
административно опростяване, по-специално по отношение на оценките, проучванията за въздействието и лицензиите;
б)
разумна сигурност за операторите на аквакултури във връзка с достъпа до води и пространство;
в)
показатели за екологична, икономическа и социална устойчивост;
г)
оценка на други възможни трансгранични последици, особено за морските биологични ресурси и морските екосистеми на съседните държави-членки;
д)
установяване на полезни взаимодействия между националните програми за научни изследвания и на сътрудничество между отрасъла и научната общност;
е)
насърчаване на конкурентните предимства на устойчивата висококачествена храна;
ж)
насърчаване на практики и изследвания в областта на аквакултурите с цел засилване на положителните последици за околната среда, както и за рибните ресурси, и на намаляване на отрицателното въздействие, включително намаляване на натиска върху рибните запаси, които се използват за производството на фуражи, и по-ефикасно използване на ресурсите.
5. Държавите-членки обменят информация и най-добри практики чрез отворен метод на координация на националните мерки, включени в многогодишните национални стратегически планове.
6. Комисията насърчава обмена на информация и на най-добри практики между държавите-членки и улеснява координацията на националните мерки, предвидени в многогодишните национални стратегически планове.
ЧАСТ XIII
ОБЩА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРИТЕ
Член 35
Цели
1. Създава се обща организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури (наричана по-долу "общата организация на пазарите") с цел:
a)
да се допринесе за постигането на целите, определени в член 2, и по-специално за устойчивата експлоатация на живите морски биологични ресурси;
б)
да се даде възможност на отрасъла на рибарството и аквакултурите да прилага ОПР на подходящо равнище;
в)
да се укрепи конкурентоспособността на отрасъла на рибарството и аквакултурите в Съюза, по-специално на производителите;
г)
да се повиши прозрачността и да се засили стабилността на пазарите, особено що се отнася до икономическите познания и разбиране на пазарите на Съюза за продукти от риболов и аквакултури по цялата верига на доставка, да се подобри балансът в разпределението на добавената стойност по веригата на доставка в сектора, да се подобри информацията за потребителите и да се повиши осведомеността на потребителите чрез уведомяване и етикетиране, предоставящо разбираема информация;
д)
да се допринесе за осигуряването на условия на равнопоставеност за всички продукти, които се предлагат на пазара в Съюза, като се насърчи устойчивата експлоатация на рибните ресурси;
е)
да се допринесе за осигуряването на потребителите на разнообразно предлагане на продукти от риболов и аквакултури;
ж)
да се предоставя на потребителите проверима и точна информация по отношение на произхода на продуктите и начина на тяхното производство, по-специално посредством маркировка и етикетиране.
2. Общата организация на пазарите се прилага по отношение на продуктите от риболов и аквакултури, изброени в приложение I към Регламент (ЕС) № 1379/2013 г. на Европейския парламент и на Съвета (24), които се предлагат на пазара в Съюза.
3. Общата организация на пазарите включва по-специално:
a)
организацията на отрасъла, включително мерките за стабилизиране на пазара;
б)
плановете за производство и предлагане на пазара на организациите на производителите на продукти от риболов и аквакултури;
в)
общи стандарти за предлагане на пазара;
г)
информация за потребителите.
ЧАСТ IX
КОНТРОЛ И ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 36
Цели
1. Спазването на правилата на ОПР се осигурява посредством ефективна система на Съюза за контрол в областта на рибарството, включително за борба с ННН риболов.
2. По-конкретно контролът и изпълнението по отношение на ОПР включват и се основават на:
a)
всеобхватен, единен и общ подход;
б)
сътрудничество и координация между държавите-членки, Комисията и Агенцията;
в)
икономическа ефективност и пропорционалност;
г)
използване на ефективни технологии за контрол за наличността и качеството на данните относно рибарството;
д)
рамка на Съюза за контрол, инспекции и изпълнение;
е)
основана на рисковете стратегия, насочена към системни и автоматизирани кръстосани проверки на цялата налична информация от значение;
ж)
изграждане на култура на спазване на правилата и сътрудничество между всички оператори и рибари.
Съюзът приема подходящи мерки по отношение на третите държави, които допускат неустойчив риболов.
3. Държавите-членки приемат подходящи мерки, за да осигурят дейностите по контрол, инспекции и изпълнение, които се провеждат в рамките на ОПР, включително като установяват ефективни, пропорционални и възпиращи наказания.
Член 37
Експертна група по въпросите на спазването на задълженията
1. Комисията създава експертна група по въпросите на спазването на задълженията, която да прави оценки, да подпомага и укрепва изпълнението и спазването на задълженията, произтичащи от системата на Съюза за контрол в областта на рибарството.
2. Експертната група по въпросите на спазването на задълженията се състои от представители на Комисията и на държавите-членки. При поискване от страна на Европейския парламент Комисията може да покани Европейския парламент да изпрати експерти, които да присъстват на заседанията на експертната група. Агенцията може да присъства на заседанията на експертната група по въпросите на спазване на задълженията в качеството на наблюдател.
3. Експертната група по-специално:
a)
прави редовен преглед на въпросите на спазването и изпълнението на задълженията в рамките на системата на Съюза за контрол в областта на рибарството и набелязва възможните трудности от общ интерес при изпълнението на правилата на ОПР;
б)
формулира препоръки във връзка с изпълнението на правилата от ОПР, включително за набелязване на приоритетите за финансовата помощ на Съюза; и
в)
обменя информация относно дейностите по контрол и инспекция, включително относно борбата с ННН риболов.
4. Експертната група информира изчерпателно и редовно Европейския парламент и Съвета относно дейностите, свързани със спазване на задълженията, посочени в параграф 3.
Член 38
Пилотни проекти за нови технологии за контрол и системи за управление на данни
Комисията и държавите-членки могат да осъществяват пилотни проекти за нови технологии за контрол и системи за управление на данни.
Член 39
Участие в разходите за контрол, инспекции, изпълнение и събиране на данни
Държавите-членки могат да изискват от своите оператори да участват пропорционално в оперативните разходи за въвеждане на системата на Съюза за контрол в областта на рибарството и за събирането на данни.
ЧАСТ X
ФИНАНСОВИ ИНСТРУМЕНТИ
Член 40
Цели
Финансовата помощ от Съюза може да бъде отпусната с цел да се подпомогне постигането на целите, определени в член 2.
Член 41
Условия за финансова помощ за държавите-членки
1. При спазване на условията, конкретизирани в приложимите правни актове на Съюза, финансовата помощ от Съюза за държавите-членки зависи от спазването на правилата на ОПР.
2. Нарушението на правилата на ОПР от страна на държавите-членки може да доведе до прекъсване или спиране на плащанията или до финансова корекция на финансовата помощ от Съюза в рамките на ОПР. Тези мерки трябва да са пропорционални на естеството, тежестта, продължителността и системността на нарушението.
Член 42
Условия за финансова помощ за операторите
1. При спазване на условията, конкретизирани в приложимите правни актове на Съюза, финансовата помощ от Съюза за операторите зависи от спазването на правилата на ОПР.
2. При спазването на конкретни правила, които ще бъдат приети, тежките нарушения на правилата на общата политика в областта на рибарството от страна на операторите водят до временна или постоянна забрана за достъп до финансовата помощ от Съюза и/или до намаляване на нейния размер. Тези мерки, предприети от държава-членка, трябва да са възпиращи, ефективни и пропорционални на естеството, тежестта, продължителността и системността на тежките нарушения.
3. Държавите-членки гарантират, че финансовата помощ от Съюза се отпуска единствено ако на съответния оператор не са били налагани наказания за тежки нарушения в рамките на период от една година преди датата на заявлението за финансова помощ от Съюза.
ЧАСТ ХI
КОНСУЛТАТИВНИ СЪВЕТИ
Член 43
Създаване на консултативни съвети
1. За всяка от географските зони или области на компетентност, посочени в приложение III, се създават консултативни съвети с цел насърчаване на балансираното представителство на всички заинтересовани страни в съответствие с член 45, параграф 1 и допринасяне за постигането на целите, определени в член 2.
2. По-специално, в съответствие с приложение III се създават следните нови консултативни съвети:
a)
консултативен съвет за най-отдалечените региони, разделен на три части за всеки от следните морски басейни: западна част на Атлантическия океан, източна част на Атлантическия океан и Индийския океан;
б)
консултативен съвет за аквакултурите;
в)
консултативен съвет за пазарите;
г)
консултативен съвет за Черно море.
3. Всеки консултативен съвет приема своя процедурен правилник.
Член 44
Задачи на консултативните съвети
1. При прилагането на настоящия регламент Комисията провежда консултации със съответните консултативни съвети, когато това е целесъобразно.
2. Консултативните съвети могат:
а)
да отправят до Комисията и до съответната държава-членка препоръки и предложения по въпроси, свързани с управлението на рибарството и социално-икономическите и отнасящите си до опазването аспекти на рибарството и аквакултурите и по-специално препоръки за опростяване на правилата за управление на рибарството;
б)
да уведомяват Комисията и държавите-членки за проблеми, свързани с управлението и със социално-икономическите и отнасящите се до опазването аспекти на рибарството и когато е целесъобразно - на аквакултурите, в тяхната географска зона или област на компетентност, и да предлагат решения за преодоляване на тези проблеми;
в)
да подпомагат, в тясно сътрудничество с научните среди, събирането, доставянето и анализа на данните, необходими за разработването на мерки за опазване.
Когато даден въпрос е от общ интерес за два или повече консултативни съвета, те съгласуват своите позиции с цел приемането на съвместни препоръки по този въпрос.
3. С консултативните съвети се провеждат консултации във връзка със съвместните препоръки съгласно член 18. Комисията и държавите-членки могат да проведат с тях консултации и във връзка с други мерки. Тяхното становище се взема предвид. Тези консултации не засягат консултациите с НТИКР или с други научни органи. Становищата на консултативните съвети могат да бъдат представени на всички заинтересовани държави-членки и на Комисията.
4. В рамките на два месеца Комисията и, когато е приложимо, заинтересованата държава-членка дават отговор на всяка препоръка, предложение или информация, получени съгласно параграф 1. Когато приетите окончателни мерки се различават от становищата, препоръките и предложенията на консултативните съвети, получени съгласно параграф 1, Комисията или съответната държава-членка предоставя подробно обяснение за причините за това различие.
Член 45
Състав, функциониране и финансиране на консултативните съвети
1. В състава на консултативните съвети влизат:
a)
организации, представляващи риболовните оператори и, когато е уместно, операторите в сектора на аквакултурите, както и представители на секторите на преработване и предлагане на пазара;
б)
други заинтересовани групи, засегнати от ОПР, например екологични организации и групи на потребителите.
2. Всеки консултативен съвет се състои от общо събрание и изпълнителен комитет, включително, когато е целесъобразно, секретариат и работни групи по въпросите на регионалното сътрудничество, съгласно член 18, и приема необходимите мерки за своята организация.
3. Консултативните съвети функционират и получават финансиране съгласно предвиденото в приложение III.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 46 за определяна на подробни правила за функционирането на консултативните съвети.
ЧАСТ XII
ПРОЦЕДУРНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 46
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 11, параграф 2, член 15, параграфи 2, 3, 6 и 7 и член 45, параграф 4, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 29 декември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 11, параграф 2, член 15, параграфи 2, 3, 6 и 7 и член 45, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 11, параграф 2, член 15, параграфи 2, 3, 6 и 7 и член 45, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 47
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от Комитет по рибарство и аквакултури. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище по проекта на акт за изпълнение, който да бъде приет съгласно член 23, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 8 от Регламент (ЕС) № 182/2011 във връзка с член 5 от него.
ЧАСТ XIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 48
Отмяна и изменения
1. Регламент (ЕО) № 2371/2002 се отменя.
Всяко позоваване на отменения регламент да се тълкува като позоваване на настоящия регламент.
2. Решение 2004/585/ЕО се отменя, считано от датата на влизане в сила на правилата, приети съгласно член 45, параграф 4 от настоящия регламент.
3. Член 5 от Регламент (ЕО) № 1954/2003 на Съвета (25) се заличава.
4 Регламент (ЕО) № 639/2004 на Съвета (26) се отменя.
5. В член 105 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 се вмъква следният параграф:
„3а. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3 не се прилага мултипликационен коефициент към улов, за който се прилага задължението за разтоварване на сушата по член 15 от Регламент (ЕО) № 1380/2013 на Европейския парламенти на Съвета (27), при условие че делът на свръхулова не надхвърля 10 % от разрешените количества за разтоварване на сушата.
Член 49
Преглед
До 31 декември 2022 г. Комисията докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно функционирането на ОПР.
Член 50
Годишен доклад
Комисията ежегодно докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно постигнатия напредък към максимален устойчив добив и относно състоянието на рибните запаси възможно най-скоро след приемането на ежегодния регламент на Съвета за определяне на възможностите за риболов за кораби на Съюза във водите на Съюза, както и в някои води извън водите на Съюза.
Член 51
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 11 декември 2013 година.
REGULATION (EU) No 1380/2013 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 11 December 2013
on the Common Fisheries Policy, amending Council Regulations (EC) No 1954/2003 and (EC) No 1224/2009 and repealing Council Regulations (EC) No 2371/2002 and (EC) No 639/2004 and Council Decision 2004/585/EC
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 43(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
Council Regulation (EC) No 2371/2002 (4) established a Community system for the conservation and sustainable exploitation of fisheries resources under the Common Fisheries Policy (CFP).
(2)
The scope of the CFP includes the conservation of marine biological resources and the management of fisheries targeting them. In addition, it includes, in relation to market measures and financial measures in support of its objectives, fresh water biological resources and aquaculture activities, as well as the processing and marketing of fishery and aquaculture products, where such activities take place on the territory of Member States or in Union waters, including by fishing vessels flying the flag of, and registered in, third countries, by Union fishing vessels, or by nationals of Member States, without prejudice to the primary responsibility of the flag State, bearing in mind the provisions of Article 117 of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 (5) (UNCLOS).
(3)
Recreational fisheries can have a significant impact on fish resources and Member States should, therefore, ensure that they are conducted in a manner that is compatible with the objectives of the CFP.
(4)
The CFP should ensure that fishing and aquaculture activities contribute to long-term environmental, economic, and social sustainability. It should include rules that aim to ensure the traceability, security and quality of products marketed in the Union. Furthermore, the CFP should contribute to increased productivity, to a fair standard of living for the fisheries sector including small-scale fisheries, and to stable markets, and it should ensure the availability of food supplies and that they reach consumers at reasonable prices. The CFP should contribute to the Europe 2020 Strategy for smart, sustainable and inclusive growth, and should help to achieve the objectives set out therein.
(5)
The Union is a contracting party to UNCLOS (6) and, pursuant to Council Decision 98/414/EC (7), to the United Nations Agreement on the implementation of the provisions of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 relating to the conservation and management of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks of 4 December 1995 (8) (UN Fish Stocks Agreement) and, pursuant to Council Decision 96/428/EC (9), to the Agreement to promote compliance with international conservation and management measures by fishing vessels on the high seas of 24 November 1993 of the Food and Agriculture Organisation of the United Nations (10).
(6)
Those international instruments predominantly lay down conservation obligations, including obligations to take conservation and management measures designed to maintain or restore marine resources at levels which can produce the maximum sustainable yield both within sea areas under national jurisdiction and on the high seas, and to cooperate with other States to that end, obligations to apply the precautionary approach widely to conservation, management and exploitation of fish stocks, obligations to ensure compatibility of conservation and management measures where marine resources occur in sea areas of different jurisdictional status and obligations to have due regard to other legitimate uses of the seas. The CFP should, therefore, contribute to the Union's implementation of its international obligations under those international instruments. Where Member States adopt conservation and management measures, for which they have been empowered within the framework of the CFP, they should also act in a manner which is fully consistent with the international obligations regarding conservation and cooperation under those international instruments.
(7)
At the World Summit on Sustainable Development at Johannesburg in 2002, the Union and its Member States committed themselves to act against the continued decline of many fish stocks. Therefore, the Union should improve the CFP by adapting exploitation rates so as to ensure that, within a reasonable time-frame, the exploitation of marine biological resources restores and maintains populations of harvested stocks above levels that can produce the maximum sustainable yield. The exploitation rates should be achieved by 2015. Achieving those exploitation rates by a later date should be allowed only if achieving them by 2015 would seriously jeopardise the social and economic sustainability of the fishing fleets involved. After 2015, those rates should be achieved as soon as possible and in any event no later than 2020. Where scientific information is insufficient to determine those levels, approximative parameters may be considered.
(8)
Management decisions relating to maximum sustainable yield in mixed fisheries should take into account the difficulty of fishing all stocks in a mixed fishery at maximum sustainable yield at the same time, in particular where scientific advice indicates that it is very difficult to avoid the phenomenon of "choke species" by increasing the selectivity of the fishing gears used. Appropriate scientific bodies should be requested to provide advice on the appropriate fishing mortality levels in such circumstances.
(9)
The CFP should ensure coherence with the fisheries targets laid down in the Decision by the Conference of the Parties to the Convention on Biological Diversity on the Strategic Plan for Biodiversity 2011 - 2020, and with the biodiversity targets adopted by the European Council of 25 and 26 March 2010.
(10)
Sustainable exploitation of marine biological resources should be based on the precautionary approach, which derives from the precautionary principle referred to in the first subparagraph of Article 191(2) of the Treaty, taking into account available scientific data.
(11)
The CFP should contribute to the protection of the marine environment, to the sustainable management of all commercially exploited species, and in particular to the achievement of good environmental status by 2020, as set out in Article 1(1) of Directive 2008/56/EC of the European Parliament and of the Council (11).
(12)
The CFP should also contribute to the supplying of highly nutritional food to the Union market and to reducing the Union market's dependence on food imports. It should also foster direct and indirect job creation and economic development in coastal areas.
(13)
An ecosystem-based approach to fisheries management needs to be implemented, environmental impacts of fishing activities should be limited and unwanted catches should be avoided and reduced as far as possible.
(14)
It is important for the management of the CFP to be guided by principles of good governance. Those principles include decision-making based on best available scientific advice, broad stakeholder involvement and a long-term perspective. The successful management of the CFP also depends on a clear definition of responsibilities at Union, regional, national and local levels and on the mutual compatibility of the measures taken and their consistency with other Union policies.
(15)
The CFP should contribute to the improvement of safety and working conditions for fishing operators.
(16)
The CFP should pay full regard, where relevant, to animal health, animal welfare, food and feed safety.
(17)
Since all matters related to Europe's oceans and seas are interlinked, the CFP should be implemented in a way that is consistent with other Union policies and, in particular, that takes into account interactions with Union actions in other maritime policy areas. Coherence should be ensured in the management of different sectoral policies within the Baltic Sea, North Sea, Celtic seas, Bay of Biscay and the Iberian Coast, Mediterranean and Black Sea sea basins.
(18)
Union fishing vessels should have equal access to Union waters and resources subject to the rules of the CFP.
(19)
Existing rules restricting access to resources within the 12 nautical mile zones of Member States have operated satisfactorily, benefiting conservation by restricting fishing effort in the most sensitive part of Union waters. Those rules have also preserved the traditional fishing activities on which the social and economic development of certain coastal communities is highly dependent. Those rules should therefore continue to apply. Member States should endeavour to give preferential access for small-scale, artisanal or coastal fishermen.
(20)
Small offshore islands which are dependent on fishing should, where appropriate, be especially recognised and supported in order to enable them to survive and prosper.
(21)
Marine biological resources around the Union outermost regions referred to in the first paragraph of Article 349 of the Treaty should be especially protected since they contribute to the preservation of the local economy of those territories, having regard to their structural, social and economic situation. Certain fishing activities in those waters should therefore be limited to fishing vessels registered in the ports of those territories.
(22)
In order to contribute to the conservation of living aquatic resources and marine ecosystems, the Union should endeavour to protect areas that are biologically sensitive, by designating them as protected areas. In such areas, it should be possible to restrict or to prohibit fishing activities. When deciding which areas to designate, particular attention should be paid to those in which there is clear evidence of heavy concentrations of fish below minimum conservation reference size and of spawning grounds, and to areas which are deemed to be bio-geographically sensitive. Account should also be taken of existing conservation areas. In order to facilitate the designation process, Member States should identify suitable areas, including areas that form part of a coherent network, and, where appropriate, should cooperate with one another, preparing and sending joint recommendations to the Commission. In order to establish protected areas more effectively, it should be possible for the Commission to be empowered to establish them in a multiannual plan. In order to ensure a suitable level of democratic accountability and control, the Commission should regularly report to the European Parliament and to the Council on the functioning of those protected areas.
(23)
The objective of sustainable exploitation of marine biological resources is more effectively achieved through a multiannual approach to fisheries management, establishing as a priority multiannual plans reflecting the specificities of different fisheries.
(24)
Multiannual plans should, where possible, cover multiple stocks where those stocks are jointly exploited. The multiannual plans should establish the framework for the sustainable exploitation of stocks and marine ecosystems concerned, defining clear time-frames and safeguard mechanisms for unforeseen developments. Multiannual plans should also be governed by clearly defined management objectives in order to contribute to the sustainable exploitation of the stocks and to the protection of the marine ecosystems concerned. Those plans should be adopted in consultation with Advisory Councils, operators in the fishing industry, scientists and other stakeholders having an interest in fisheries management.
(25)
Directive 2009/147/EC of the European Parliament and of the Council (12), Council Directive 92/43/EEC (13) and Directive 2008/56/EC impose certain obligations on Member States as regards special protection areas, special areas of conservation and marine protected areas, respectively. Such measures might require the adoption of measures falling under the CFP. It is, therefore, appropriate to authorise Member States to adopt, in the waters under their sovereignty or jurisdiction, such conservation measures that are necessary to comply with their obligations under those Union acts where such measures do not affect the fisheries interests of other Member States. Where such measures might affect fisheries interests of other Member States, the power to adopt such measures should be granted to the Commission and recourse should be had to regional cooperation among the Member States concerned.
(26)
Measures are needed to reduce the current high levels of unwanted catches and to gradually eliminate discards. Unwanted catches and discards constitute a substantial waste and negatively affect the sustainable exploitation of marine biological resources and marine ecosystems and the financial viability of fisheries. An obligation to land all catches ("the landing obligation") of species which are subject to catch limits and, in the Mediterranean Sea, also catches of species which are subject to minimum sizes, made during fishing activities in Union waters or by Union fishing vessels should be established and gradually implemented and rules that have so far obliged fishermen to discard should be repealed.
(27)
The landing obligation should be introduced on a fishery-by-fishery basis. Fishermen should be allowed to continue discarding species which, according to the best available scientific advice, have a high survival rate when released into the sea.
(28)
In order to make the landing obligation workable and to mitigate the effect of varying yearly catch compositions, Member States should be allowed to transfer quotas between years, up to a certain percentage.
(29)
In the management of the landing obligation, it is necessary that Member States do their utmost to reduce unwanted catches. To this end, improvements of selective fishing techniques to avoid and reduce, as far as possible, unwanted catches must have high priority. It is important for Member States to distribute quotas between vessels in a mix that reflects as far as possible the expected composition of species in the fisheries. In the event of a mismatch between available quotas and actual fishing pattern, Member States should consider adjustments through quota swaps with other Member States, including on a permanent basis. Member States should also consider facilitating the pooling by vessel owners of individual quotas, for example at the level of producer organisations or groups of vessel owners. Ultimately, Member States should consider counting by-catch species against the quota of the target species, depending on the conservation status of the by-catch species.
(30)
The destination of landings of catches of fish under the minimum conservation reference size should be limited and should exclude sale for human consumption.
(31)
In order to cater for unwanted catches that are unavoidable even when all the measures for their reduction are applied, certain de minimis exemptions from the landing obligation should be established for the fisheries to which the landing obligation applies, primarily through multiannual plans.
(32)
Subject to scientific advice and without jeopardising the objectives of maximum sustainable yield or increasing fishing mortality, where the landing obligation, including the obligation to document catches, applies, an increase of related fishing opportunities should be possible, in order to take into account the fact that fish previously discarded will be landed.
(33)
Access to a fishery should be based on transparent and objective criteria including those of an environmental, social and economic nature. Member States should promote responsible fishing by providing incentives to those operators who fish in the least environmentally damaging way and who provide the greatest benefits for society.
(34)
For stocks for which no multiannual plan has been established, exploitation rates delivering maximum sustainable yield should be ensured by setting catch or fishing effort limits. If available data is insufficient, fisheries should be managed by using approximative parameters.
(35)
In view of the precarious economic state of the fishing industry and the dependence of certain coastal communities on fishing, it is necessary to ensure the relative stability of fishing activities by allocating fishing opportunities among Member States, based on a predictable share of the stocks for each Member State.
(36)
Such relative stability of fishing activities, given the temporary biological situation of stocks, should safeguard and take full account of the particular needs of regions where local communities are especially dependent on fisheries and related activities, as decided by the Council in its Resolution of 3 November 1976 (14), and in particular Annex VII thereto.
(37)
Therefore, it is in this sense that the concept of relative stability should be understood.
(38)
The Commission should be authorised to adopt temporary measures in the event of a serious threat, requiring immediate action, to the conservation of marine biological resources or to the marine ecosystem resulting from fishing activities. Those measures should be established within defined time-frames and should be operational for a fixed period of time.
(39)
Member States should cooperate at regional level in order to adopt joint recommendations and other instruments for the development and implementation of conservation measures and measures affecting fishing activity in areas protected by environmental law. In the framework of regional cooperation, the Commission should only adopt conservation measures through implementing acts or delegated acts where all Member States concerned in a region agree on a joint recommendation. In the absence of a joint recommendation, the Commission should submit a proposal for the relevant measures pursuant to the Treaty.
(40)
Member States should be empowered to adopt conservation and management measures for stocks in Union waters applicable solely to Union fishing vessels flying their flag.
(41)
In their 12 nautical mile zones, Member States should be empowered to adopt conservation and management measures applicable to all Union fishing vessels, provided that, where such measures apply to Union fishing vessels from other Member States, they are non-discriminatory, prior consultation of other Member States concerned has taken place and the Union has not adopted measures specifically addressing conservation and management within the 12 nautical mile zone concerned.
(42)
Member States should be able to introduce a system of transferable fishing concessions.
(43)
Member States should take specific measures to align the number of Union fishing vessels with available resources, based on their assessments of the balance between the fishing capacity of their fleets and the fishing opportunities available to them. The assessments should be made in accordance with Commission guidelines and be presented in an annual report to be transmitted to the Commission. Those reports should be made public. Each Member State should be able to choose the measures and instruments which it wishes to adopt in order to reduce excessive fishing capacity.
(44)
In addition, compulsory maximum fleet capacity ceilings and national entry/exit schemes in relation to decommissioning funding should be maintained for the purpose of managing and adjusting fishing capacity.
(45)
Member States should record the minimum information on characteristics and activities of Union fishing vessels flying their flag. Those records should be made available to the Commission for the purpose of monitoring the size of Member States' fleets.
(46)
Fisheries management based on the best available scientific advice requires harmonised, reliable and accurate data sets. Therefore, Member States should collect data on fleets and their fishing activities, in particular biological data on catches, including discards and survey information on fish stocks and on the potential environmental impact of fishing activities on the marine ecosystem. Member States should manage and make the collected data available to end-users and to other interested parties. Member States should cooperate with each other and with the Commission to coordinate data collection activities. Where relevant, Member States should also cooperate with third countries regarding data collection. Member States should provide the Commission, for its assessment, with an annual report on their data collection activities, which shall be made public.
(47)
Data collection should include data which facilitate the economic assessment of undertakings active in the fisheries sector, in aquaculture and in the processing of fisheries and aquaculture products and of employment trends in those industries.
(48)
The Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries (STECF), as established by Commission Decision 2005/629/EC (15), may be consulted on matters pertaining to the conservation and management of marine biological resources in order to ensure the required assistance of highly qualified scientific personnel, particularly in the application of biological, economic, environmental, social and technical disciplines.
(49)
Policy-oriented fisheries science should be reinforced by means of nationally-adopted fisheries scientific data collection, research and innovation programmes implemented in coordination with other Member States and within Union research and innovation frameworks. Better cooperation between industry and scientists should also be fostered.
(50)
The Union should promote the objectives of the CFP internationally, ensuring that Union fishing activities outside Union waters are based on the same principles and standards as those applicable under Union law, and promoting a level-playing field for Union operators and third-country operators. To this end, the Union should seek to lead the process of strengthening the performance of regional and international organisations in order to better enable them to conserve and manage marine living resources under their purview, including combating illegal, unreported and unregulated (IUU) fishing. The Union should cooperate with third countries and international organisations for the purpose of improving compliance with international measures, including combating IUU. The position of the Union should be based on the best available scientific advice.
(51)
Sustainable fisheries partnership agreements with third countries should ensure that Union fishing activities in third country waters are based on the best available scientific advice and relevant information exchange, ensuring a sustainable exploitation of the marine biological resources, transparency as regards the determination of the surplus and, consequently, a management of the resources that is consistent with the objectives of the CFP. Those agreements, which provide for access to resources commensurate with the interests of the Union fleet in exchange for a financial contribution from the Union, should contribute to the establishment of a high quality governance framework to ensure, in particular, efficient data collection, monitoring, control and surveillance measures.
(52)
Respect for democratic principles and human rights, as laid down in the Universal Declaration of Human Rights and other relevant international human rights instruments, and for the principle of the rule of law, should constitute an essential element of sustainable fisheries partnership agreements, which should contain a specific human rights clause. The introduction of a human rights clause in sustainable fisheries partnership agreements should be fully consistent with the overall Union development policy objectives.
(53)
Aquaculture should contribute to the preservation of the food production potential on a sustainable basis throughout the Union so as to guarantee long-term food security, including food supplies, as well as growth and employment for Union citizens, and to contribute to meeting the growing world demand for aquatic food.
(54)
The Commission's Strategy for the Sustainable Development of European Aquaculture adopted in 2009, which was welcomed and endorsed by the Council and welcomed by the European Parliament, noted the need for the creation and promotion of a level-playing field for aquaculture as the basis for its sustainable development.
(55)
Aquaculture activities in the Union are influenced by different conditions across national borders, including as regards authorisations for the operators. Therefore, Union strategic guidelines for national strategic plans should be developed to improve the competitiveness of the aquaculture industry, supporting its development and innovation, and encouraging economic activity, diversification and improving the quality of life in coastal and inland areas. Furthermore, mechanisms should be introduced for the exchange between Member States of information and best practices through an open method of coordination of national measures concerning business security, access to Union waters and space, and the simplification of licensing procedures.
(56)
The specific nature of aquaculture requires an Advisory Council for stakeholder consultation on elements of Union policies which could affect aquaculture.
(57)
There is a need to strengthen the competitiveness of the Union fishery and aquaculture sector, and for simplification in support of better management of its production and marketing activities. The common market organisation for fishery and aquaculture products should ensure a level-playing field for all fishery and aquaculture products marketed in the Union regardless of their origin, should enable consumers to make better informed choices and support responsible consumption, and should improve the economic knowledge and understanding of the Union markets along the supply chain.
(58)
The common market organisation should be implemented in compliance with international commitments of the Union, in particular with regard to the provisions of the World Trade Organisation.
(59)
In order to ensure compliance with the rules of the CFP, an effective system of control, inspection and enforcement should be established, that includes the fight against IUU fishing activities.
(60)
The use of modern and effective technologies should be promoted in the framework of the Union system for control, inspection, and enforcement. Member States and the Commission should have the possibility to conduct pilot projects on new control technologies and data management systems.
(61)
In order to ensure that the conditions in different Member States for the application of control and enforcement rules are comparable, cooperation between Member States on identifying effective, proportionate and dissuasive penalties should be encouraged.
(62)
In order to ensure the involvement of operators in the Union data collection and in the Union system for control, inspection, and enforcement, Member States should be able to require their operators to contribute proportionally to the corresponding operational costs.
(63)
The objectives of the CFP cannot be sufficiently achieved by Member States alone, given the problems encountered in the development of the fishing industry and its management, and the limits on the financial resources of the Member States. Therefore, to contribute to the achievement of those objectives, multiannual Union financial assistance should be granted that is focused on the priorities of the CFP and tailored to the specific features of the fishing industry in individual Member States.
(64)
Union financial assistance should be made conditional upon compliance by Member States and operators, including vessel owners, with the rules of the CFP. Subject to specific rules to be adopted, Union financial assistance should be interrupted, suspended or corrected in cases of non-compliance with a specific obligation of the CFP by a Member State or a serious infringement of those rules by an operator.
(65)
Dialogue with stakeholders has proven to be essential for achieving the objectives of the CFP. Taking into account the diverse conditions throughout Union waters and the increased regionalisation of the CFP, Advisory Councils should enable the CFP to benefit from the knowledge and experience of all stakeholders.
(66)
In view of the special characteristics of the outermost regions, of aquaculture, of markets and of the Black Sea, it is appropriate to establish a new Advisory Council for each of them.
(67)
The power to adopt acts in accordance with Article 290 of the Treaty should be delegated to the Commission in respect of the adoption of conservation measures accompanying certain environmental obligations by Member States, the adapting of the landing obligation for the purpose of complying with the Union's international obligations, the extension of the landing obligation to other species using the regionalisation process, the adoption of specific discard plans using the regionalisation process, the adoption of de minimis exemptions to the landing obligation if no other implementation measure for that obligation has been adopted, and the establishment of detailed rules for the functioning of Advisory Councils. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(68)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of the provisions of this Regulation in respect of temporary measures to alleviate a serious threat to the conservation of marine biological resources, of the entry-exit scheme in fleet management and of the recording, format and transmission of data for the Union fishing fleet register, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council (16).
(69)
In accordance with the principle of proportionality, as set out in Article 5 of the Treaty on European Union, this Regulation does not go beyond what is necessary to achieve its objectives.
(70)
Council Decision 2004/585/EC (17) should be repealed upon entry in force of the corresponding rules pursuant to this Regulation.
(71)
By reason of the number and importance of the amendments to be made, Regulation (EC) No 2371/2002 should be repealed,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
PART I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Scope
1. The Common Fisheries Policy (CFP) shall cover:
(a)
the conservation of marine biological resources and the management of fisheries and fleets exploiting such resources;
(b)
in relation to measures on markets and financial measures in support of the implementation of the CFP: fresh water biological resources, aquaculture, and the processing and marketing of fisheries and aquaculture products.
2. The CFP shall cover the activities referred to in paragraph 1 where they are carried out:
(a)
on the territory of Member States to which the Treaty applies;
(b)
in Union waters, including by fishing vessels flying the flag of, and registered in, third countries;
(c)
by Union fishing vessels outside Union waters; or
(d)
by nationals of Member States, without prejudice to the primary responsibility of the flag State.
Article 2
Objectives
1. The CFP shall ensure that fishing and aquaculture activities are environmentally sustainable in the long-term and are managed in a way that is consistent with the objectives of achieving economic, social and employment benefits, and of contributing to the availability of food supplies.
2. The CFP shall apply the precautionary approach to fisheries management, and shall aim to ensure that exploitation of living marine biological resources restores and maintains populations of harvested species above levels which can produce the maximum sustainable yield.
In order to reach the objective of progressively restoring and maintaining populations of fish stocks above biomass levels capable of producing maximum sustainable yield, the maximum sustainable yield exploitation rate shall be achieved by 2015 where possible and, on a progressive, incremental basis at the latest by 2020 for all stocks.
3. The CFP shall implement the ecosystem-based approach to fisheries management so as to ensure that negative impacts of fishing activities on the marine ecosystem are minimised, and shall endeavour to ensure that aquaculture and fisheries activities avoid the degradation of the marine environment.
4. The CFP shall contribute to the collection of scientific data.
5. The CFP shall, in particular:
(a)
gradually eliminate discards, on a case-by-case basis, taking into account the best available scientific advice, by avoiding and reducing, as far as possible, unwanted catches, and by gradually ensuring that catches are landed;
(b)
where necessary, make the best use of unwanted catches, without creating a market for such of those catches that are below the minimum conservation reference size;
(c)
provide conditions for economically viable and competitive fishing capture and processing industry and land-based fishing related activity;
(d)
provide for measures to adjust the fishing capacity of the fleets to levels of fishing opportunities consistent with paragraph 2, with a view to having economically viable fleets without overexploiting marine biological resources;
(e)
promote the development of sustainable Union aquaculture activities to contribute to food supplies and security and employment;
(f)
contribute to a fair standard of living for those who depend on fishing activities, bearing in mind coastal fisheries and socio-economic aspects;
(g)
contribute to an efficient and transparent internal market for fisheries and aquaculture products and contribute to ensuring a level-playing field for fisheries and aquaculture products marketed in the Union;
(h)
take into account the interests of both consumers and producers;
(i)
promote coastal fishing activities, taking into account socio-economic aspects;
(j)
be coherent with the Union environmental legislation, in particular with the objective of achieving a good environmental status by 2020 as set out in Article 1(1) of Directive 2008/56/EC, as well as with other Union policies.
Article 3
Principles of good governance
The CFP shall be guided by the following principles of good governance:
(a)
the clear definition of responsibilities at the Union, regional, national and local levels;
(b)
the taking into account of regional specificities, through a regionalised approach;
(c)
the establishment of measures in accordance with the best available scientific advice;
(d)
a long-term perspective;
(e)
administrative cost efficiency;
(f)
appropriate involvement of stakeholders, in particular Advisory Councils, at all stages - from conception to implementation of the measures;
(g)
the primary responsibility of the flag State;
(h)
consistency with other Union policies;
(i)
the use of impact assessments as appropriate;
(j)
coherence between the internal and external dimension of the CFP;
(k)
transparency of data handling in accordance with existing legal requirements, with due respect for private life, the protection of personal data and confidentiality rules; availability of data to the appropriate scientific bodies, other bodies with a scientific or management interest, and other defined end-users.
Article 4
Definitions
1. For the purpose of this Regulation the following definitions shall apply:
(1)
'Union waters' means the waters under the sovereignty or jurisdiction of the Member States, with the exception of the waters adjacent to the territories listed in Annex II to the Treaty;
(2)
'marine biological resources' means available and accessible living marine aquatic species, including anadromous and catadromous species during their marine life;
(3)
'fresh water biological resources' means available and accessible living fresh water aquatic species;
(4)
'fishing vessel' means any vessel equipped for commercial exploitation of marine biological resources or a blue fin tuna trap;
(5)
'Union fishing vessel' means a fishing vessel flying the flag of a Member State and registered in the Union;
(6)
'entry to the fishing fleet' means registration of a fishing vessel in the fishing vessel register of a Member State;
(7)
'maximum sustainable yield' means the highest theoretical equilibrium yield that can be continuously taken on average from a stock under existing average environmental conditions without significantly affecting the reproduction process;
(8)
'precautionary approach to fisheries management', as referred to in Article 6 of the UN Fish Stocks Agreement, means an approach according to which the absence of adequate scientific information should not justify postponing or failing to take management measures to conserve target species, associated or dependent species and non-target species and their environment;
(9)
'ecosystem-based approach to fisheries management' means an integrated approach to managing fisheries within ecologically meaningful boundaries which seeks to manage the use of natural resources, taking account of fishing and other human activities, while preserving both the biological wealth and the biological processes necessary to safeguard the composition, structure and functioning of the habitats of the ecosystem affected, by taking into account the knowledge and uncertainties regarding biotic, abiotic and human components of ecosystems;
(10)
'discards' means catches that are returned to the sea;
(11)
'low impact fishing' means utilising selective fishing techniques which have a low detrimental impact on marine ecosystems or which may result in low fuel emissions, or both;
(12)
'selective fishing' means fishing with fishing methods or fishing gears that target and capture organisms by size or species during the fishing operation, allowing non-target specimens to be avoided or released unharmed;
(13)
'fishing mortality rate' means the rate at which biomass or individuals are removed from a stock by means of fishery activities over a given period;
(14)
'stock' means a marine biological resource that occurs in a given management area;
(15)
'catch limit' means, as appropriate, either a quantitative limit on catches of a fish stock or group of fish stocks over a given period where such fish stocks or group of fish stocks are subject to an obligation to land, or a quantitative limit on landings of a fish stock or group of fish stocks over a given period for which the obligation to land does not apply;
(16)
'conservation reference point' means values of fish stock population parameters (such as biomass or fishing mortality rate) used in fisheries management, for example in respect of an acceptable level of biological risk or a desired level of yield;
(17)
'minimum conservation reference size' means the size of a living marine aquatic species taking into account maturity, as established by Union law, below which restrictions or incentives apply that aim to avoid capture through fishing activity; such size replaces, where relevant, the minimum landing size;
(18)
'stock within safe biological limits' means a stock with a high probability that its estimated spawning biomass at the end of the previous year is higher than the limit biomass reference point (Blim) and its estimated fishing mortality rate for the previous year is less than the limit fishing mortality rate reference point (Flim);
(19)
'safeguard' means a precautionary measure designed to avoid something undesirable occurring;
(20)
'technical measure' means a measure that regulates the composition of catches by species and size and the impacts on components of the ecosystems resulting from fishing activities by establishing conditions for the use and structure of fishing gear and restrictions on access to fishing areas;
(21)
'fishing effort' means the product of the capacity and the activity of a fishing vessel; for a group of fishing vessels it is the sum of the fishing effort of all vessels in the group;
(22)
'Member State having a direct management interest' means a Member State which has an interest consisting of either fishing opportunities or a fishery taking place in the exclusive economic zone of the Member State concerned, or, in the Mediterranean Sea, a traditional fishery on the high seas;
(23)
'transferable fishing concession' means a revocable user entitlement to a specific part of fishing opportunities allocated to a Member State or established in a management plan adopted by a Member State in accordance with Article 19 of Council Regulation (EC) No 1967/2006 (18), which the holder may transfer;
(24)
'fishing capacity' means a vessel's tonnage in GT (Gross Tonnage) and its power in kW (Kilowatt) as defined in Articles 4 and 5 of Council Regulation (EEC) No 2930/86 (19);
(25)
'aquaculture' means the rearing or cultivation of aquatic organisms using techniques designed to increase the production of the organisms in question beyond the natural capacity of the environment, where the organisms remain the property of a natural or legal person throughout the rearing and culture stage, up to and including harvesting;
(26)
'fishing licence' means a licence as defined in point (9) of Article 4 of Council Regulation (EC) No 1224/2009 (20);
(27)
'fishing authorisation' means an authorisation as defined in point (10) of Article 4 of Regulation (EC) No 1224/2009;
(28)
'fishing activity' means searching for fish, shooting, setting, towing, hauling of a fishing gear, taking catch on board, transhipping, retaining on board, processing on board, transferring, caging, fattening and landing of fish and fishery products;
(29)
'fishery products' means aquatic organisms resulting from any fishing activity or products derived therefrom;
(30)
'operator' means the natural or legal person who operates or holds any undertaking carrying out any of the activities related to any stage of production, processing, marketing, distribution and retail chains of fisheries and aquaculture products;
(31)
'serious infringement' means an infringement that is defined as such in relevant Union law, including in Article 42(1) of Council Regulation (EC) No 1005/2008 (21) and in Article 90(1) of Regulation (EC) No 1224/2009;
(32)
'end-user of scientific data' means a body with a research or management interest in the scientific analysis of data in the fisheries sector;
(33)
'surplus of allowable catch' means that part of the allowable catch which a coastal State does not harvest, resulting in an overall exploitation rate for individual stocks that remains below levels at which stocks are capable of restoring themselves and maintaining populations of harvested species above desired levels based on the best available scientific advice;
(34)
'aquaculture products' means aquatic organisms at any stage of their life cycle resulting from any aquaculture activity or products derived therefrom;
(35)
'spawning stock biomass' means an estimate of the mass of the fish of a particular stock that reproduces at a defined time, including both males and females and fish that reproduce viviparously;
(36)
'mixed fisheries' means fisheries in which more than one species is present and where different species are likely to be caught in the same fishing operation;
(37)
'sustainable fisheries partnership agreement' means an international agreement concluded with a third state for the purpose of obtaining access to waters and resources in order to sustainably exploit a share of the surplus of marine biological resources, in exchange for financial compensation from the Union, which may include sectoral support.
2. For the purposes of this Regulation, the following geographical definitions of geographical areas shall apply:
(a)
'North Sea' means ICES zones (22) IIIa and IV;
(b)
'Baltic Sea' means ICES zones IIIb, IIIc and IIId;
(c)
'North Western waters' means ICES zones V (excluding Va and only Union waters of Vb), VI and VII;
(d)
'South Western waters' means ICES zones VIII, IX and X (waters around Azores), and CECAF zones (23) 34.1.1, 34.1.2 and 34.2.0 (waters around Madeira and the Canary Islands);
(e)
'Mediterranean Sea' means Maritime Waters of the Mediterranean to the East of line 5°36′ West;
(f)
'Black Sea' means the GFCM (General Fisheries Commission for the Mediterranean) geographical sub-area as defined in Resolution GFCM/33/2009/2.
PART II
ACCESS TO WATERS
Article 5
General rules on access to waters
1. Union fishing vessels shall have equal access to waters and resources in all Union waters other than those referred to in paragraphs 2 and 3, subject to the measures adopted under Part III.
2. In the waters up to 12 nautical miles from baselines under their sovereignty or jurisdiction, Member States shall be authorised, until 31 December 2022, to restrict fishing to fishing vessels that traditionally fish in those waters from ports on the adjacent coast, without prejudice to the arrangements for Union fishing vessels flying the flag of other Member States under existing neighbourhood relations between Member States and the arrangements contained in Annex I, fixing for each Member State the geographical zones within the coastal bands of other Member States where fishing activities are pursued and the species concerned. Member States shall inform the Commission of the restrictions put in place under this paragraph.
3. In the waters up to 100 nautical miles from the baselines of the Union outermost regions referred to in the first paragraph of Article 349 of the Treaty, the Member States concerned shall be authorised, until 31 December 2022, to restrict fishing to vessels registered in the ports of those territories. Such restrictions shall not apply to Union vessels that traditionally fish in those waters, in so far as those vessels do not exceed the fishing effort traditionally exerted. Member States shall inform the Commission of the restrictions put in place under this paragraph.
4. The measures which are to apply after the expiry of the arrangements set out in paragraphs 2 and 3 shall be adopted by 31 December 2022.
PART III
MEASURES FOR THE CONSERVATION AND SUSTAINABLE EXPLOITATION OF MARINE BIOLOGICAL RESOURCES
TITLE I
Conservation measures
Article 6
General provisions
1. For the purpose of achieving the objectives of the CFP in respect of the conservation and sustainable exploitation of marine biological resources as set out in Article 2, the Union shall adopt conservation measures as set out in Article 7.
2. When applying this Regulation, the Commission shall consult the relevant advisory bodies and the relevant scientific bodies. Conservation measures shall be adopted taking into account available scientific, technical and economic advice, including, where relevant, reports drawn up by STECF and other advisory bodies, advice received from Advisory Councils and joint recommendations made by Member States pursuant to Article 18.
3. Member States may cooperate with one another for the purpose of adopting measures pursuant to Articles 11, 15 and 18.
4. Member States shall coordinate with one another before adopting national measures pursuant to Article 20(2).
5. In specific cases, in particular as regards the Mediterranean region, Member States may be empowered to adopt legally binding acts in the area of the CFP, including conservation measures. Article 18 shall apply, where appropriate.
Article 7
Types of conservation measures
1. Measures for the conservation and sustainable exploitation of marine biological resources may include, inter alia, the following:
(a)
multiannual plans under Articles 9 and 10;
(b)
targets for the conservation and sustainable exploitation of stocks and related measures to minimise the impact of fishing on the marine environment;
(c)
measures to adapt the fishing capacity of fishing vessels to available fishing opportunities;
(d)
incentives, including those of an economic nature, such as fishing opportunities, to promote fishing methods that contribute to more selective fishing, to the avoidance and reduction, as far as possible, of unwanted catches, and to fishing with low impact on the marine ecosystem and fishery resources;
(e)
measures on the fixing and allocation of fishing opportunities;
(f)
measures to achieve the objectives of Article 15;
(g)
minimum conservation reference sizes;
(h)
pilot projects on alternative types of fishing management techniques and on gears that increase selectivity or that minimise the negative impact of fishing activities on the marine environment;
(i)
measures necessary for compliance with obligations under Union environmental legislation adopted pursuant to Article 11;
(j)
technical measures as referred to in paragraph 2.
2. Technical measures may include, inter alia, the following:
(a)
characteristics of fishing gears and rules concerning their use;
(b)
specifications on the construction of fishing gear, including:
(i)
modifications or additional devices to improve selectivity or to minimise the negative impact on the ecosystem;
(ii)
modifications or additional devices to reduce the incidental capture of endangered, threatened and protected species, as well as to reduce other unwanted catches;
(c)
limitations or prohibitions on the use of certain fishing gears, and on fishing activities, in certain areas or periods;
(d)
requirements for fishing vessels to cease operating in a defined area for a defined minimum period in order to protect temporary aggregations of endangered species, spawning fish, fish below minimum conservation reference size, and other vulnerable marine resources;
(e)
specific measures to minimise the negative impact of fishing activities on marine biodiversity and marine ecosystems, including measures to avoid and reduce, as far as possible, unwanted catches.
Article 8
Establishment of fish stock recovery areas
1. The Union shall, while taking due account of existing conservation areas, endeavour to establish protected areas due to their biological sensitivity, including areas where there is clear evidence of heavy concentrations of fish below minimum conservation reference size and of spawning grounds. In such areas fishing activities may be restricted or prohibited in order to contribute to the conservation of living aquatic resources and marine ecosystems. The Union shall continue to give additional protection to existing biologically sensitive areas.
2. For those purposes, Member States shall identify, where possible, suitable areas which may form part of a coherent network and shall prepare, where appropriate, joint recommendations in accordance with Article 18(7) with a view to the Commission submitting a proposal in accordance with the Treaty.
3. The Commission may be empowered in a multiannual plan to establish such biologically sensitive protected areas. Article 18(1) to (6) shall apply. The Commission shall report regularly to the European Parliament and to the Council on protected areas.
TITLE II
Specific measures
Article 9
Principles and objectives of multiannual plans
1. Multiannual plans shall be adopted as a priority, based on scientific, technical and economic advice, and shall contain conservation measures to restore and maintain fish stocks above levels capable of producing maximum sustainable yield in accordance with Article 2(2).
2. Where targets relating to the maximum sustainable yield as referred to in Article 2(2) cannot be determined, owing to insufficient data, the multiannual plans shall provide for measures based on the precautionary approach, ensuring at least a comparable degree of conservation of the relevant stocks.
3. Multiannual plans shall cover either:
(a)
single species; or
(b)
in the case of mixed fisheries or where the dynamics of stocks relate to one another, fisheries exploiting several stocks in a relevant geographical area, taking into account knowledge about the interactions between fish stocks, fisheries and marine ecosystems.
4. The measures to be included in multiannual plans, and the calendar for implementing them, shall be proportionate to the objectives and targets pursued and to the time-frame envisaged. Before measures are included in the multiannual plans, account shall be taken of their likely economic and social impact.
5. Multiannual plans may contain specific conservation objectives and measures based on the ecosystem approach in order to address the specific problems of mixed fisheries in relation to the achievement of the objectives set out in Article 2(2) for the mixture of stocks covered by the plan in cases where scientific advice indicates that increases in selectivity cannot be achieved. Where necessary, the multiannual plan shall include specific alternative conservation measures, based on the ecosystem approach, for some of the stocks that it covers.
Article 10
Content of multiannual plans
1. As appropriate and without prejudice to the respective competences under the Treaty, a multiannual plan shall include:
(a)
the scope, in terms of stocks, fishery and the area to which the multiannual plan shall be applied;
(b)
objectives that are consistent with the objectives set out in Article 2 and with the relevant provisions of Articles 6 and 9;
(c)
quantifiable targets such as fishing mortality rates and/or spawning stock biomass;
(d)
clear time-frames to reach the quantifiable targets;
(e)
conservation reference points consistent with the objectives set out in Article 2;
(f)
objectives for conservation and technical measures to be taken in order to achieve the targets set out in Article 15, and measures designed to avoid and reduce, as far as possible, unwanted catches;
(g)
safeguards to ensure that quantifiable targets are met, as well as remedial action, where needed, including for situations where the deteriorating quality of data or non-availability put the sustainability of the stock at risk.
2. A multiannual plan may also include:
(a)
other conservation measures, in particular measures to gradually eliminate discards, taking into account the best available scientific advice, or to minimise the negative impact of fishing on the ecosystem, to be further specified, where appropriate, in accordance with Article 18;
(b)
quantifiable indicators for periodic monitoring and assessment of progress in achieving the targets of the multiannual plan;
(c)
where appropriate, specific objectives for the freshwater part of the life cycle of anadromous and catadromous species.
3. A multiannual plan shall provide for its revision after an initial ex-post evaluation, in particular to take account of changes in scientific advice.
Article 11
Conservation measures necessary for compliance with obligations under Union environmental legislation
1. Member States are empowered to adopt conservation measures not affecting fishing vessels of other Member States that are applicable to waters under their sovereignty or jurisdiction and that are necessary for the purpose of complying with their obligations under Article 13(4) of Directive 2008/56/EC, Article 4 of Directive 2009/147/EC or Article 6 of Directive 92/43/EEC, provided that those measures are compatible with the objectives set out in Article 2 of this Regulation, meet the objectives of the relevant Union legislation that they intend to implement, and are at least as stringent as measures under Union law.
2. Where a Member State ("the initiating Member State") considers that measures need to be adopted for the purpose of complying with the obligations referred to in paragraph 1 and other Member States have a direct management interest in the fishery to be affected by such measures, the Commission shall be empowered to adopt such measures, upon request, by means of delegated acts in accordance with Article 46. For this purpose, Article 18(1) to (4) and (6) shall apply mutatis mutandis.
3. The initiating Member State shall provide the Commission and the other Member States having a direct management interest with relevant information on the measures required, including their rationale, scientific evidence in support and details on their practical implementation and enforcement. The initiating Member State and the other Member States having a direct management interest may submit a joint recommendation, as referred to in Article 18(1), within six months from the provision of sufficient information. The Commission shall adopt the measures, taking into account any available scientific advice, within three months from receipt of a complete request.
If not all Member States succeed in agreeing on a joint recommendation to be submitted to the Commission in accordance with the first subparagraph within the deadline set therein, or if the joint recommendation is deemed not to be compatible with the requirements referred to in paragraph 1, the Commission may submit a proposal in accordance with the Treaty.
4. By way of derogation from paragraph 3, in the absence of a joint recommendation referred to in paragraph 3, in cases of urgency, the Commission shall adopt the measures. The measures to be adopted in a case of urgency shall be limited to those in the absence of which the achievement of the objectives associated with the establishment of the conservation measures in accordance with the Directives referred to in paragraph 1 and the Member State's intentions, is in jeopardy.
5. The measures referred to in paragraph 4 shall apply for a maximum period of 12 months which may be extended for a maximum period of 12 months where the conditions provided for in that paragraph continue to exist.
6. The Commission shall facilitate cooperation between the Member State concerned and the other Member States having a direct management interest in the fishery in the process of implementation and enforcement of the measures adopted under paragraphs 2, 3 and 4.
Article 12
Commission measures in case of a serious threat to marine biological resources
1. On duly justified imperative grounds of urgency relating to a serious threat to the conservation of marine biological resources or to the marine ecosystem based on evidence, the Commission, at the reasoned request of a Member State or on its own initiative, may, in order to alleviate that threat, adopt immediately applicable implementing acts applicable for a maximum period of six months in accordance with the procedure referred to in Article 47(3).
2. The Member State shall communicate the request referred to in paragraph 1 simultaneously to the Commission, to other Member States and to the Advisory Councils concerned. The other Member States and the Advisory Councils may submit their written comments within seven working days of the receipt of the notification. The Commission shall take a decision within 15 working days of the receipt of the request referred to in paragraph 1.
3. Before expiry of the initial period of application of immediately applicable implementing acts referred to in paragraph 1, the Commission may, where the conditions under paragraph 1 are complied with, adopt immediately applicable implementing acts extending the application of such emergency measure for a maximum period of six months with immediate effect. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the procedure referred to in Article 47(3).
Article 13
Member State emergency measures
1. On the basis of evidence of a serious threat to the conservation of marine biological resources or to the marine ecosystem relating to fishing activities in waters falling under the sovereignty or jurisdiction of a Member State that require immediate action, that Member State may adopt emergency measures to alleviate the threat. Such measures shall be compatible with the objectives set out in Article 2 and no less stringent than those provided for in Union law. Such measures shall apply for a maximum period of three months.
2. Where emergency measures to be adopted by a Member State are liable to affect fishing vessels of other Member States, such measures shall be adopted only after consulting the Commission, the relevant Member States and the relevant Advisory Councils on a draft of the measures accompanied by an explanatory memorandum. The consulting Member State may set a reasonable deadline for the consultation which shall, however, not be shorter than one month.
3. Where the Commission considers that a measure adopted under this Article does not comply with the conditions set out in paragraph 1, it may, subject to providing relevant reasons, request that the Member State concerned amend or repeal that measure.
Article 14
Avoidance and minimisation of unwanted catches
1. In order to facilitate the introduction of the obligation to land all catches in the respective fishery in accordance with Article 15 ("the landing obligation"), Member States may conduct pilot projects, based on the best available scientific advice and taking into account the opinions of the relevant Advisory Councils, with the aim of fully exploring all practicable methods for the avoidance, minimisation and elimination of unwanted catches in a fishery.
2. Member States may produce a "discard atlas" showing the level of discards in each of the fisheries which are covered by Article 15(1).
Article 15
Landing obligation
1. All catches of species which are subject to catch limits and, in the Mediterranean, also catches of species which are subject to minimum sizes as defined in Annex III to Regulation (EC) No 1967/2006, caught during fishing activities in Union waters or by Union fishing vessels outside Union waters in waters not subject to third countries' sovereignty or jurisdiction, in the fisheries and geographical areas listed below shall be brought and retained on board the fishing vessels, recorded, landed and counted against the quotas where applicable, except when used as live bait, in accordance with the following time-frames:
(a)
From 1 January 2015 at the latest:
-
small pelagic fisheries (i.e. fisheries for mackerel, herring, horse mackerel, blue whiting, boarfish, anchovy, argentine, sardine, sprat);
-
large pelagic fisheries (i.e. fisheries for bluefin tuna, swordfish, albacore tuna, bigeye tuna, blue and white marlin);
-
fisheries for industrial purposes (inter alia, fisheries for capelin, sandeel and Norwegian pout);
-
fisheries for salmon in the Baltic Sea.
(b)
From 1 January 2015 at the latest for species which define the fisheries and from 1 January 2017 at the latest for all other species in fisheries in Union waters of the Baltic Sea for species subject to catch limits other than those covered by point (a).
(c)
From 1 January 2016 at the latest for the species which define the fisheries and from 1 January 2019 at the latest for all other species in:
(i)
the North Sea
-
fisheries for cod, haddock, whiting, saithe;
-
fisheries for Norway lobster;
-
fisheries for common sole and plaice;
-
fisheries for hake;
-
fisheries for Northern prawn;
(ii)
North Western waters
-
fisheries for cod, haddock, whiting, saithe;
-
fisheries for Norway lobster;
-
fisheries for common sole and plaice;
-
fisheries for hake;
(iii)
South Western waters
-
fisheries for Norway lobster;
-
fisheries for common sole and plaice;
-
fisheries for hake;
(iv)
other fisheries for species subject to catch limits.
(d)
From 1 January 2017 at the latest for species which define the fisheries and from 1 January 2019 at the latest for all other species in fisheries not covered by point (a) in the Mediterranean, in the Black Sea and in all other Union waters and in non-Union waters not subject to third countries' sovereignty or jurisdiction.
2. Paragraph 1 shall be without prejudice to the Union's international obligations. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 46, for the purpose of implementing such international obligations into Union law, including, in particular, derogations from the landing obligation under this Article.
3. Where all the Member States having a direct management interest in a particular fishery agree that the landing obligation should apply to species other than those listed in paragraph 1, they may submit a joint recommendation for the purpose of extending the application of the landing obligation to such other species. For this purpose, Article 18(1) to (6) shall apply mutatis mutandis. Where such a joint recommendation is submitted, the Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 46, containing such measures.
4. The landing obligation referred to in paragraph 1 shall not apply to:
(a)
species in respect of which fishing is prohibited and which are identified as such in a Union legal act adopted in the area of the CFP;
(b)
species for which scientific evidence demonstrates high survival rates, taking into account the characteristics of the gear, of the fishing practices and of the ecosystem;
(c)
catches falling under de minimis exemptions.
5. Details of the implementation of the landing obligation referred to in paragraph 1 shall be specified in multiannual plans referred to in Articles 9 and 10 and, where relevant, further specified in accordance with Article 18, including:
(a)
specific provisions regarding fisheries or species covered by the landing obligation referred to in paragraph 1;
(b)
the specification of exemptions to the landing obligation of species referred to in point (b) of paragraph 4;
(c)
provisions for de minimis exemptions of up to 5 % of total annual catches of all species subject to the landing obligation referred to in paragraph 1. The de minimis exemption shall apply in the following cases:
(i)
where scientific evidence indicates that increases in selectivity are very difficult to achieve; or
(ii)
to avoid disproportionate costs of handling unwanted catches, for those fishing gears where unwanted catches per fishing gear do not represent more than a certain percentage, to be established in a plan, of total annual catch of that gear.
Catches under the provisions referred to in this point shall not be counted against the relevant quotas; however, all such catches shall be fully recorded.
For a transitional period of four years, the percentage of the total annual catches referred to in this point shall increase:
(i)
by two percentage points in the first two years of application of the landing obligation; and
(ii)
by one percentage point in the subsequent two years;
(d)
provisions on documentation of catches;
(e)
where appropriate, the fixing of minimum conservation reference sizes in accordance with paragraph 10.
6. Where no multiannual plan, or no management plan in accordance with Article 18 of Regulation (EC) No 1967/2006, is adopted for the fishery in question, the Commission shall be empowered to adopt, in accordance with Article 18 of this Regulation, delegated acts in accordance with Article 46 of this Regulation, laying down on a temporary basis and for a period of no more than three years a specific discard plan containing the specifications referred to in points (a) to (e) of paragraph 5 of this Article. Member States may cooperate, in accordance with Article 18 of this Regulation, in the drawing up of such a plan with a view to the Commission adopting such acts or submitting a proposal in accordance with the ordinary legislative procedure.
7. Where no measures have been adopted for the purpose of specifying the de minimis exemption either in a multiannual plan in accordance with paragraph 5 or in a specific discard plan in accordance with paragraph 6, the Commission shall adopt delegated acts, in accordance with Article 46, setting the de minimis exemption referred to in point (c) of paragraph 4 which shall, subject to the conditions set out in point (c)(i) or (ii) of paragraph 5, amount to no more than 5 % of total annual catches of all species to which the landing obligation applies under paragraph 1. That de minimis exemption shall be adopted so as to apply from the date of application of the relevant landing obligation.
8. By way of derogation from the obligation to count catches against the relevant quotas in accordance with paragraph 1, catches of species that are subject to the landing obligation and that are caught in excess of quotas of the stocks in question, or catches of species in respect of which the Member State has no quota, may be deducted from the quota of the target species provided that they do not exceed 9 % of the quota of the target species. This provision shall only apply where the stock of the non-target species is within safe biological limits.
9. For stocks subject to the landing obligation, Member States may use a year-to-year flexibility of up to 10 % of their permitted landings. For this purpose, a Member State may allow landing of additional quantities of the stock that is subject to the landing obligation provided that such quantities do not exceed 10 % of the quota allocated to that Member State. Article 105 of Regulation (EC) No 1224/2009 shall apply.
10. Minimum conservation reference sizes may be established with the aim of ensuring the protection of juveniles of marine organisms.
11. For the species subject to the landing obligation as specified in paragraph 1, the use of catches of species below the minimum conservation reference size shall be restricted to purposes other than direct human consumption, including fish meal, fish oil, pet food, food additives, pharmaceuticals and cosmetics.
12. For species that are not subject to the landing obligation as specified in paragraph 1, the catches of species below the minimum conservation reference size shall not be retained on board, but shall be returned immediately to the sea.
13. For the purpose of monitoring compliance with the landing obligation, Member States shall ensure detailed and accurate documentation of all fishing trips and adequate capacity and means, such as observers, closed-circuit television (CCTV) and others. In doing so, Member States shall respect the principle of efficiency and proportionality.
Article 16
Fishing opportunities
1. Fishing opportunities allocated to Member States shall ensure relative stability of fishing activities of each Member State for each fish stock or fishery. The interests of each Member State shall be taken into account when new fishing opportunities are allocated.
2. When the landing obligation in respect of a fish stock is introduced, fishing opportunities shall be fixed taking into account the change from fixing fishing opportunities that reflect landings to fixing fishing opportunities that reflect catches, on the basis of the fact that, for the first and subsequent years, discarding of that stock will no longer be allowed.
3. Where new scientific evidence shows that there is a significant disparity between the fishing opportunities that have been fixed for a specific stock and the actual state of that stock, Member States having a direct management interest may submit a reasoned request to the Commission for it to submit a proposal to alleviate that disparity, while respecting the objectives set out in Article 2(2).
4. Fishing opportunities shall be fixed in accordance with the objectives set out in Article 2(2) and shall comply with quantifiable targets, time-frames and margins established in accordance with Article 9(2) and points (b) and (c) of Article 10(1).
5. Measures on the fixing and allocation of fishing opportunities available to third countries in Union waters shall be established in accordance with the Treaty.
6. Each Member State shall decide how the fishing opportunities that are allocated to it, and which are not subject to a system of transferable fishing concessions, may be allocated to vessels flying its flag (e.g. by creating individual fishing opportunities). It shall inform the Commission of the allocation method.
7. For the allocation of fishing opportunities pertaining to mixed fisheries, Member States shall take account of the likely catch composition of vessels participating in such fisheries.
8. Member States may, after notifying the Commission, exchange all or part of the fishing opportunities allocated to them.
Article 17
Criteria for the allocation of fishing opportunities by Member States
When allocating the fishing opportunities available to them, as referred to in Article 16, Member States shall use transparent and objective criteria including those of an environmental, social and economic nature. The criteria to be used may include, inter alia, the impact of fishing on the environment, the history of compliance, the contribution to the local economy and historic catch levels. Within the fishing opportunities allocated to them, Member States shall endeavour to provide incentives to fishing vessels deploying selective fishing gear or using fishing techniques with reduced environmental impact, such as reduced energy consumption or habitat damage.
TITLE III
Regionalisation
Article 18
Regional cooperation on conservation measures
1. Where the Commission has been granted powers, including in a multiannual plan established pursuant to Articles 9 and 10, as well as in cases provided for in Articles 11 and 15(6), to adopt measures by means of delegated or implementing acts in respect of a Union conservation measure applying to a relevant geographical area, Member States having a direct management interest affected by those measures may, within a deadline to be stipulated in the relevant conservation measure and/or multiannual plan, agree to submit joint recommendations for achieving the objectives of the relevant Union conservation measures, the multiannual plans or the specific discard plans. The Commission shall not adopt any such delegated or implementing acts before the expiry of the deadline for submission of joint recommendations by the Member States.
2. For the purpose of paragraph 1, Member States having a direct management interest affected by the measures referred to in paragraph 1 shall cooperate with one another in formulating joint recommendations. They shall also consult the relevant Advisory Councils. The Commission shall facilitate the cooperation between Member States, including, where necessary, by ensuring that a scientific contribution is obtained from the relevant scientific bodies.
3. Where a joint recommendation is submitted under paragraph 1, the Commission may adopt those measures by means of delegated or implementing acts, provided that such recommendation is compatible with the relevant conservation measure and/or multiannual plan.
4. Where the conservation measure applies to a specific fish stock shared with third countries and managed by multilateral fisheries organisations or under bilateral or multilateral agreements, the Union shall endeavour to agree with the relevant partners the measures that are necessary to achieve the objectives set out in Article 2.
5. Member States shall ensure that the joint recommendations on conservation measures to be adopted pursuant to paragraph 1 are based on the best available scientific advice and fulfil all of the following requirements:
(a)
they are compatible with the objectives set out in Article 2;
(b)
they are compatible with the scope and objectives of the relevant conservation measure;
(c)
they are compatible with the scope and meet the objectives and quantifiable targets set out in a relevant multiannual plan effectively;
(d)
they are at least as stringent as measures under Union law.
6. If all Member States do not succeed in agreeing on joint recommendations to be submitted to the Commission in accordance with paragraph 1 within a set deadline or if the joint recommendations on conservation measures are deemed not to be compatible with the objectives and quantifiable targets of the conservation measures in question, the Commission may submit a proposal for appropriate measures in accordance with the Treaty.
7. In addition to the cases referred to in paragraph 1, Member States having a direct management interest in a fishery in a defined geographical area may also make joint recommendations to the Commission on measures to be proposed or adopted by the Commission.
8. As a supplementary or alternative method of regional cooperation, Member States will be empowered, in a Union conservation measure that applies to a relevant geographical area, including in a multiannual plan established pursuant to Articles 9 and 10, to adopt within a set deadline measures further specifying that conservation measure. The Member States concerned shall closely cooperate in the adoption of such measures. Paragraphs 2, 4 and 5 of this Article shall apply mutatis mutandis. The Commission shall be associated and its comments shall be taken into account. Member States shall only adopt their respective national measures if an agreement on the content of those measures has been reached by all the Member States concerned. Where the Commission considers that a Member State's measure does not comply with the conditions set out in the relevant conservation measure, it may, subject to providing relevant reasons, request that the Member State concerned amend or repeal that measure.
TITLE IV
National measures
Article 19
Member State measures applicable to fishing vessels flying their flag or to persons established in their territory
1. A Member State may adopt measures for the conservation of fish stocks in Union waters provided that those measures fulfil all of the following requirements:
(a)
they apply solely to fishing vessels flying the flag of that Member State or, in the case of fishing activities which are not conducted by a fishing vessel, to persons established in that part of its territory to which the Treaty applies;
(b)
they are compatible with the objectives set out in Article 2;
(c)
they are at least as stringent as measures under Union law.
2. A Member State shall, for control purposes, inform the other Member States concerned of provisions adopted pursuant to paragraph 1.
3. Member States shall make publicly available appropriate information concerning the measures adopted in accordance with this Article.
Article 20
Member State measures within the 12 nautical mile zone
1. A Member State may take non-discriminatory measures for the conservation and management of fish stocks and the maintenance or improvement of the conservation status of marine ecosystems within 12 nautical miles of its baselines provided that the Union has not adopted measures addressing conservation and management specifically for that area or specifically addressing the problem identified by the Member State concerned. The Member State measures shall be compatible with the objectives set out in Article 2 and shall be at least as stringent as measures under Union law.
2. Where conservation and management measures to be adopted by a Member State are liable to affect fishing vessels of other Member States, such measures shall be adopted only after consulting the Commission, the relevant Member States and the relevant Advisory Councils on a draft of the measures, which shall be accompanied by an explanatory memorandum that demonstrates, inter alia, that those measures are non-discriminatory. For the purpose of such consultation, the consulting Member State may set a reasonable deadline, which shall, however, not be shorter than two months.
3. Member States shall make publicly available appropriate information concerning the measures adopted in accordance with this Article.
4. Where the Commission considers that a measure adopted under this Article does not comply with the conditions set out in paragraph 1, it may, subject to providing relevant reasons, request that the Member State concerned amends or repeals the relevant measure.
PART IV
MANAGEMENT OF FISHING CAPACITY
Article 21
Establishment of systems of transferable fishing concessions
Member States may establish a system of transferable fishing concessions. Member States having such a system shall establish and maintain a register of transferable fishing concessions.
Article 22
Adjustment and management of fishing capacity
1. Member States shall put in place measures to adjust the fishing capacity of their fleet to their fishing opportunities over time, taking into account trends and based on best scientific advice, with the objective of achieving a stable and enduring balance between them.
2. In order to achieve the objective referred to in paragraph 1, Member States shall send to the Commission, by 31 May each year, a report on the balance between the fishing capacity of their fleets and their fishing opportunities. To facilitate a common approach across the Union, that report shall be prepared in accordance with common guidelines which may be developed by the Commission indicating the relevant technical, social and economic parameters.
The report shall contain the annual capacity assessment of the national fleet and of all fleet segments of the Member State. The report shall seek to identify structural overcapacity by segment and shall estimate the long-term profitability by segment. The reports shall be made publicly available.
3. With regard to the assessment referred to in the second subparagraph of paragraph 2, Member States shall base their analysis on the balance between the fishing capacity of their fleets and their fishing opportunities. Separate assessments shall be drawn up for fleets operating in the outermost regions and for vessels operating exclusively outside Union waters.
4. If the assessment clearly demonstrates that the fishing capacity is not effectively balanced with fishing opportunities, the Member State shall prepare and include in its report an action plan for the fleet segments with identified structural overcapacity. The action plan shall set out the adjustment targets and tools to achieve a balance and a clear time-frame for its implementation.
On a yearly basis, the Commission shall prepare a report for the European Parliament and for the Council on the balance between the fishing capacity of the Member States' fleets and their fishing opportunities, in accordance with the guidelines referred to in the first subparagraph of paragraph 2. The report shall include action plans referred to in the first subparagraph of this paragraph. The first report shall be submitted by 31 March 2015.
Failure to make the report referred to in paragraph 2, and/or failure to implement the action plan referred to in the first subparagraph of this paragraph, may result in a proportionate suspension or interruption of relevant Union financial assistance to that Member State for fleet investment in the fleet segment or segments concerned in accordance with a future Union legal act establishing the conditions for the financial support for maritime and fisheries policy for the period 2014-2020.
5. No exit from the fleet supported by public aid shall be permitted unless preceded by the withdrawal of the fishing licence and the fishing authorisations.
6. The fishing capacity corresponding to the fishing vessels withdrawn with public aid shall not be replaced.
7. Member States shall ensure that from 1 January 2014 the fishing capacity of their fleets does not exceed at any time the fishing capacity ceilings set out in Annex II.
Article 23
Entry/Exit scheme
1. Member States shall manage entries into their fleets and exits from their fleets in such a way that the entry into the fleet of new capacity without public aid is compensated for by the prior withdrawal of capacity without public aid of at least the same amount.
2. The Commission may adopt implementing acts laying down implementing rules for the application of this Article. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 47(2).
3. No later than 30 December 2018, the Commission shall evaluate the Entry/Exit scheme in the light of the evolving relationship between fleet capacity and prospected fishing opportunities, and propose, where appropriate, an amendment to that scheme.
Article 24
Fishing fleet registers
1. Member States shall record the information on ownership, on vessel and gear characteristics and on the activity of Union fishing vessels flying their flag that is necessary for the management of measures established under this Regulation.
2. Member States shall submit to the Commission the information referred to in paragraph 1.
3. The Commission shall maintain a Union fishing fleet register containing the information that it receives pursuant paragraph 2. It shall provide public access to the Union fishing fleet register, while ensuring that personal data is adequately protected.
4. The Commission shall adopt implementing acts, establishing technical operational requirements for the recording, format and transmission modalities of the information referred to in paragraphs 1, 2 and 3. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 47(2).
PART V
SCIENTIFIC BASE FOR FISHERIES MANAGEMENT
Article 25
Data requirements for fisheries management
1. Member States shall, in accordance with the rules adopted in the area of data collection, collect biological, environmental, technical, and socio-economic data necessary for fisheries management, manage those data and make them available to end-users, including bodies designated by the Commission. The acquisition and management of such data shall be eligible for funding through the European Maritime and Fisheries Fund in accordance with a future Union legal act establishing the conditions for the financial support for maritime and fisheries policy for the period 2014-2020. Those data shall, in particular, enable the assessment of:
(a)
the state of exploited marine biological resources;
(b)
the level of fishing and the impact that fishing activities have on the marine biological resources and on the marine ecosystems; and
(c)
the socio-economic performance of the fisheries, aquaculture and processing sectors within and outside Union waters.
2. The collection, management and use of data shall be based on the following principles:
(a)
accuracy and reliability, and collection in a timely manner;
(b)
the use of coordination mechanisms with a view to avoiding duplication of data collection for different purposes;
(c)
safe storage and protection of collected data in computerised databases, and their public availability where appropriate, including at aggregated level, whilst ensuring confidentiality;
(d)
access by the Commission, or by bodies designated by it, to the national databases and systems used for processing the collected data for the purpose of verification of the existence and quality of the data;
(e)
the availability in a timely manner of the relevant data and the respective methodologies by which they are obtained, for bodies with a research or management interest in the scientific analysis of data in the fisheries sector and for any interested parties, save in circumstances where protection and confidentiality are required under applicable Union law.
3. Every year, Member States shall submit to the Commission a report on the execution of their national data collection programmes and shall make it publicly available.
The Commission shall assess the annual report on data collection after consulting its scientific advisory body and, where appropriate, regional fisheries management organisations (RFMOs) to which the Union is a contracting party or observer and relevant international scientific bodies.
4. Member States shall ensure the national coordination of the collection and management of scientific data for fisheries management, including socio-economic data. To this end, they shall designate a national correspondent and organise an annual national coordination meeting. The Commission shall be informed of the national coordination activities and shall be invited to the coordination meetings.
5. In close cooperation with the Commission, Member States shall coordinate their data collection activities with other Member States in the same region, and shall make every effort to coordinate their actions with third countries having sovereignty or jurisdiction over waters in the same region.
6. The collection, management and use of data shall be carried out in a cost-effective manner.
7. Failure by a Member State to collect and/or to provide data in a timely manner to end-users may result in a proportionate suspension or interruption of relevant Union financial assistance to that Member State, in accordance with a future Union legal act establishing the conditions for the financial support for maritime and fisheries policy for the period 2014-2020.
Article 26
Consulting scientific bodies
The Commission shall consult appropriate scientific bodies. STECF shall be consulted, where appropriate, on matters pertaining to the conservation and management of living marine resources, including biological, economic, environmental, social and technical considerations. Consultations of scientific bodies shall take into account the proper management of public funds, with the aim of avoiding duplication of work by such bodies.
Article 27
Research and Scientific Advice
1. Member States shall carry out fisheries and aquaculture research and innovation programmes. They shall coordinate their fisheries research innovation and scientific advice programmes with other Member States, in close cooperation with the Commission, in the context of the Union research and innovation frameworks, involving, where appropriate, the relevant Advisory Councils. Those activities shall be eligible for funding through the Union budget in accordance with the relevant Union legal acts.
2. Member states shall, with the involvement of the relevant stakeholders, utilising inter alia available Union financial resources and coordinating with one another, ensure availability of relevant competences and human resources to be involved in the scientific advisory process.
PART VI
EXTERNAL POLICY
Article 28
Objectives
1. In order to ensure sustainable exploitation, management and conservation of marine biological resources and the marine environment, the Union shall conduct its external fisheries relations in accordance with its international obligations and policy objectives, as well as the objectives and principles set out in Articles 2 and 3.
2. In particular, the Union shall:
(a)
actively support and contribute to the development of scientific knowledge and advice;
(b)
improve policy coherence of Union initiatives, with particular regard to environmental, trade and development activities and strengthen consistency of actions taken in the context of development cooperation and scientific, technical and economic cooperation;
(c)
contribute to sustainable fishing activities that are economically viable and promote employment within the Union;
(d)
ensure that Union fishing activities outside Union waters are based on the same principles and standards as those applicable under Union law in the area of the CFP, while promoting a level-playing field for Union operators vis-à-vis third-country operators;
(e)
promote and support, in all international spheres, action necessary to eradicate IUU-fishing;
(f)
promote the establishment and the strengthening of compliance committees of RFMOs, periodical independent performance reviews and appropriate remedial actions, including effective and dissuasive penalties, which are to be applied in a transparent and non-discriminatory manner.
3. The provisions of this Part shall be without prejudice to specific provisions adopted under Article 218 of the Treaty.
TITLE I
International fisheries organisations
Article 29
Union activities in international fisheries organisations
1. The Union shall actively support and contribute to the activities of international organisations dealing with fisheries, including RFMOs.
2. The positions of the Union in international organisations dealing with fisheries and in RFMOs shall be based on the best available scientific advice so as to ensure that fishery resources are managed in accordance with the objectives laid down in Article 2, in particular paragraph 2 and point (c) of paragraph 5 thereof. The Union shall seek to lead the process of strengthening the performance of RFMOs so as to better enable them to conserve and manage marine living resources under their purview.
3. The Union shall actively support the development of appropriate and transparent mechanisms for the allocation of fishing opportunities.
4. The Union shall foster cooperation among RFMOs and consistency between their respective regulatory frameworks, and shall support the development of scientific knowledge and advice to ensure that their recommendations are based on such scientific advice.
Article 30
Compliance with international provisions
The Union shall, including through the European Fisheries Control Agency ("the Agency"), cooperate with third countries and international organisations dealing with fisheries, including RFMOs, to strengthen compliance with measures, especially those to combat IUU fishing, in order to ensure that measures adopted by such international organisations are strictly adhered to.
TITLE II
Sustainable fisheries partnership agreements
Article 31
Principles and objectives of Sustainable fisheries partnership agreements
1. Sustainable fisheries partnership agreements with third countries shall establish a legal, environmental, economic and social governance framework for fishing activities carried out by Union fishing vessels in third country waters.
Such frameworks may include:
(a)
development and support for the necessary scientific and research institutions;
(b)
monitoring, control and surveillance capabilities;
(c)
other capacity building elements concerning the development of a sustainable fisheries policy of the third country.
2. For the purpose of ensuring the sustainable exploitation of surpluses of marine biological resources, the Union shall endeavour to ensure that the Sustainable fisheries partnership agreements with third countries are of mutual benefit to the Union and to the third country concerned, including its local population and fishing industry and that they contribute to continuing the activity of Union fleets and seek to obtain an appropriate share of the available surplus, commensurate with the Union fleets' interest.
3. For the purpose of ensuring that Union vessels fishing under Sustainable fisheries partnership agreements operate, where appropriate, under similar standards to those applicable to Union fishing vessels fishing in Union waters, the Union shall endeavour to include in Sustainable fisheries partnership agreements appropriate provisions on obligations to land fish and fishery products.
4. Union fishing vessels shall only catch surplus of the allowable catch as referred to in Article 62(2) and (3) of the UNCLOS, and identified, in a clear and transparent manner, on the basis of the best available scientific advice and of the relevant information exchanged between the Union and the third country about the total fishing effort on the affected stocks by all fleets. Concerning straddling or highly migratory fish stocks, the determination of the resources available for access should take due account of scientific assessments conducted at the regional level as well as conservation and management measures adopted by relevant RFMOs.
5. Union fishing vessels shall not operate in the waters of the third country with which a Sustainable fisheries partnership agreement is in force unless they are in possession of a fishing authorisation which has been issued in accordance with that agreement.
6. The Union shall ensure that Sustainable fisheries partnership agreements include a clause concerning respect for democratic principles and human rights, which constitutes an essential element of such agreements.
Those agreements shall also, to the extent possible, include:
(a)
a clause prohibiting the granting of more favourable conditions to other fleets fishing in those waters than those granted to Union economic actors, including conditions concerning the conservation, development and management of resources, financial arrangements, and fees and rights relating to the issuing of fishing authorisations;
(b)
an exclusivity clause relating to the rule provided for in paragraph 5.
7. Efforts shall be made at Union level to monitor the activities of Union fishing vessels that operate in non-Union waters outside the framework of Sustainable fisheries partnership agreements.
8. Member States shall ensure that Union fishing vessels flying their flag and operating outside Union waters are in a position to provide detailed and accurate documentation of all fishing and processing activities.
9. A fishing authorisation, as referred to in paragraph 5, shall be granted to a vessel which has left the Union fishing fleet register and which has subsequently returned to it within 24 months, only if the owner of that vessel has provided to the competent authorities of the flag Member State all data required to establish that, during that period, the vessel was operating in a manner fully consistent with the standards applicable to a vessel flagged in the Union.
Where the state granting the flag during the period that the vessel was off the Union fishing fleet register became recognised under Union law as a non-cooperating state with regard to combating, deterring and eliminating IUU fishing, or as a state allowing for non-sustainable exploitation of living marine resources, such fishing authorisation shall only be granted if it is established that the vessel's fishing operations ceased and the owner took immediate action to remove the vessel from the register of that state.
10. The Commission shall arrange for independent ex-ante and ex-post evaluations of each protocol to a Sustainable fisheries partnership agreement, and make them available to the European Parliament and to the Council in good time before it submits to the Council a recommendation to authorise the opening of negotiations for a successor protocol. A summary of such evaluations shall be made publicly available.
Article 32
Financial assistance
1. The Union shall provide financial assistance to third countries through Sustainable fisheries partnership agreements in order to:
(a)
support part of the cost of access to the fisheries resources in third country waters; the part of the cost of access to the fisheries resources to be paid by Union vessel owners shall be assessed for each Sustainable fisheries partnership agreement or a Protocol to it and shall be fair, non-discriminatory and commensurate with the benefits provided through the access conditions;
(b)
establish the governance framework, including the development and maintenance of the necessary scientific and research institutions, promote consultation processes with interest groups, and monitoring, control and surveillance capability and other capacity building items relating to the development of a sustainable fisheries policy driven by the third country. Such financial assistance shall be conditional upon the achievement of specific results and complementary to and consistent with the development projects and programmes implemented in the third country in question.
2. Under each Sustainable fisheries partnership agreement, the financial assistance for sectoral support shall be decoupled from payments for access to fisheries resources. The Union shall require the achievement of specific results as a condition for payments under the financial assistance, and shall closely monitor progress.
TITLE III
Management of stocks of common interest
Article 33
Principles and objectives of management of stocks of common interest to the Union and third countries and agreements on exchange and joint management
1. Where stocks of common interest are also exploited by third countries, the Union shall engage with those third countries with a view to ensuring that those stocks are managed in a sustainable manner that is consistent with this Regulation, and in particular with the objective laid down in Article 2(2). Where no formal agreement is reached, the Union shall make every effort to reach common arrangements for fishing of such stocks with a view to making the sustainable management possible, in particular, concerning the objective in Article 2(2), thereby promoting a level-playing field for Union operators.
2. In order to ensure a sustainable exploitation of stocks shared with third countries and to guarantee stability of the fishing operations of its fleets, the Union shall, in accordance with UNCLOS, endeavour to establish bilateral or multilateral agreements with third countries for the joint management of stocks, including the establishment, where appropriate, of access to waters and resources and conditions for such access, the harmonisation of conservation measures and the exchange of fishing opportunities.
PART VII
AQUACULTURE
Article 34
Promoting sustainable aquaculture
1. With a view to promoting sustainability and contributing to food security and supplies, growth and employment, the Commission shall establish non-binding Union strategic guidelines on common priorities and targets for the development of sustainable aquaculture activities. Such strategic guidelines shall take account of the relative starting positions and different circumstances throughout the Union and shall form the basis for multiannual national strategic plans, and shall aim at:
(a)
improving the competitiveness of the aquaculture industry and supporting its development and innovation;
(b)
reducing the administrative burden and making the implementation of Union law more efficient and responsive to the needs of stakeholders;
(c)
encouraging economic activity;
(d)
diversification and improvement of the quality of life in coastal and inland areas;
(e)
integrating aquaculture activities into maritime, coastal and inland spatial planning.
2. By 30 June 2014, Member States shall establish a multiannual national strategic plan for the development of aquaculture activities on their territory.
3. The multiannual national strategic plan shall include the Member State's objectives and the measures and the timetables necessary to achieve them.
4. Multiannual national strategic plans shall, in particular, have the following aims:
(a)
administrative simplification, in particular regarding evaluations and impact studies and licenses;
(b)
reasonable certainty for aquaculture operators in relation to access to waters and space;
(c)
indicators for environmental, economic and social sustainability;
(d)
assessment of other possible cross-border effects, especially on marine biological resources and marine ecosystems in neighbouring Member States;
(e)
the creation of synergies between national research programmes and collaboration between the industry and the scientific community;
(f)
the promotion of the competitive advantage of sustainable, high quality food;
(g)
the promotion of aquaculture practices and research with a view to enhancing positive effects on the environment and on the fish resources, and to reducing negative impacts, including reducing pressure on fish stocks used for feed production, and increasing resource efficiency.
5. Member States shall exchange information and best practices through an open method of coordination of the national measures contained in multiannual national strategic plans.
6. The Commission shall encourage the exchange of information and best practices among Member States and shall facilitate the coordination of national measures foreseen in the multiannual national strategic plan.
PART VIII
COMMON MARKET ORGANISATION
Article 35
Objectives
1. A common organisation of the markets in fishery and aquaculture products (the common market organisation) shall be established to:
(a)
contribute to the achievement of the objectives set out in Article 2, and in particular to the sustainable exploitation of living marine biological resources;
(b)
enable the fishery and aquaculture industry to apply the CFP at the appropriate level;
(c)
strengthen the competitiveness of the Union fishery and aquaculture industry, in particular producers;
(d)
improve the transparency and stability of the markets, in particular as regards economic knowledge and understanding of the Union markets for fishery and aquaculture products along the supply chain, ensure that the distribution of added value along the sector's supply chain is more balanced, improve consumer information and raise awareness, by means of notification and labelling that provides comprehensible information;
(e)
contribute to ensuring a level-playing field for all products marketed in the Union by promoting sustainable exploitation of fisheries resources;
(f)
contribute to ensuring that consumers have a diverse supply of fishery and aquaculture products;
(g)
provide the consumer with verifiable and accurate information regarding the origin of the product and its mode of production, in particular through marking and labelling.
2. The common market organisation shall apply to the fishery and aquaculture products listed in Annex I to Regulation (EU) No 1379/2013 of the European Parliament and of the Council (24), which are marketed in the Union.
3. The common market organisation shall include, in particular:
(a)
the organisation of the industry including market stabilization measures;
(b)
the production and marketing plans of fishery and aquaculture producer organisations;
(c)
common marketing standards;
(d)
consumer information.
PART IX
CONTROL AND ENFORCEMENT
Article 36
Objectives
1. Compliance with the CFP rules shall be ensured through an effective Union fisheries control system, including the fight against IUU fishing.
2. Control and enforcement of the CFP shall in particular be based on and shall include the following:
(a)
a global, integrated and common approach;
(b)
cooperation and coordination between Member States, the Commission and the Agency;
(c)
cost-efficiency and proportionality;
(d)
the use of efficient control technologies for the availability and quality of data on fisheries;
(e)
a Union framework for control, inspection and enforcement;
(f)
a risk-based strategy focused on systematic and automated cross-checks of all available relevant data;
(g)
the development of a culture of compliance and co-operation among all operators and fishermen.
The Union shall adopt appropriate measures with regard to third countries which allow non-sustainable fishing.
3. Member States shall adopt appropriate measures for ensuring control, inspection and enforcement of activities carried out within the scope of the CFP, including the establishment of effective, proportionate and dissuasive penalties.
Article 37
Expert group on compliance
1. An expert group on compliance shall be established by the Commission to assess, facilitate and strengthen the implementation of, and compliance with, the obligations under the Union fisheries control system.
2. The expert group on compliance shall be composed of representatives of the Commission and the Member States. At the request of the European Parliament, the Commission may invite the European Parliament to send experts to attend meetings of the expert group. The Agency may assist the expert group on compliance meetings as an observer.
3. The expert group shall in particular:
(a)
regularly review issues of compliance and implementation under Union fisheries control system and identify possible difficulties of common interest in implementation of the CFP rules;
(b)
formulate advice in relation to the implementation of the CFP rules, including prioritisation of Union financial assistance; and
(c)
exchange information on control and inspection activities, including the fight against IUU fishing.
4. The European Parliament and the Council shall be kept fully informed on a regular basis by the expert group on compliance activities referred to in paragraph 3.
Article 38
Pilot projects on new control technologies and data management systems
The Commission and the Member States may carry out pilot projects on new control technologies and systems for data management.
Article 39
Contribution to control, inspection, enforcement and data collection costs
Member States may require their operators to contribute proportionally to the operational costs of implementing the Union fisheries control system and of data collection.
PART X
FINANCIAL INSTRUMENTS
Article 40
Objectives
Union financial assistance may be granted to contribute to the achievement of the objectives set out in Article 2.
Article 41
Conditions for financial assistance to Member States
1. Subject to the conditions to be specified in the applicable Union legal acts, Union financial assistance to Member States shall be conditional upon compliance with the CFP rules by Member States.
2. Non-compliance by Member States with the CFP rules may result in the interruption or suspension of payments or in the application of a financial correction to Union financial assistance under the CFP. Such measures shall be proportionate to the nature, gravity, duration and repetition of the non-compliance.
Article 42
Conditions for financial assistance to operators
1. Subject to the conditions to be specified in the applicable Union legal acts, Union financial assistance to operators shall be conditional upon compliance with the CFP rules by operators.
2. Subject to specific rules to be adopted, serious infringements by operators of the CFP rules shall result in temporary or permanent bans on access to the Union financial assistance and/or the application of financial reductions. Such measures, taken by the Member State, shall be dissuasive, effective and proportionate to the nature, gravity, duration and repetition of serious infringements.
3. Member States shall ensure that Union financial assistance is granted only if no penalties for serious infringements have been imposed on the operator concerned within a period of one year prior to the date of application for Union financial assistance.
PART XI
ADVISORY COUNCILS
Article 43
Establishment of Advisory Councils
1. Advisory Councils shall be established for each of the geographical areas or fields of competence set out in Annex III, in order to promote a balanced representation of all stakeholders in accordance with Article 45(1) and to contribute to the achievement of the objectives set out in Article 2.
2. In particular, the following new Advisory Councils shall be established, in accordance with Annex III:
(a)
an Advisory Council for the outermost regions, divided into three sections for each of the following sea basins: West Atlantic, East Atlantic and Indian Ocean;
(b)
an Advisory Council for aquaculture;
(c)
an Advisory Council for markets;
(d)
an Advisory Council for the Black Sea.
3. Each Advisory Council shall establish its rules of procedure.
Article 44
Tasks of Advisory Councils
1. When applying this Regulation, the Commission shall, where relevant, consult the Advisory Councils.
2. Advisory Councils may:
(a)
submit recommendations and suggestions on matters relating to the management of fisheries and the socio-economic and conservation aspects of fisheries and aquaculture to the Commission and to the Member State concerned, and, in particular, recommendations on how to simplify rules on fisheries management;
(b)
inform the Commission and Member States of problems relating to the management and the socio-economic and conservation aspects of fisheries and, where appropriate, of aquaculture in their geographical area or field of competence and propose solutions to overcome those problems;
(c)
contribute, in close cooperation with scientists, to the collection, supply and analysis of data necessary for the development of conservation measures.
If an issue is of common interest to two or more Advisory Councils, they shall coordinate their positions with a view to adopting joint recommendations on that issue.
3. Advisory Councils shall be consulted on joint recommendations pursuant to Article 18. They may also be consulted by the Commission and by Member States in respect of other measures. Their advice shall be taken into account. Those consultations shall be without prejudice to the consultation of STECF or other scientific bodies. The opinions of the Advisory Councils may be submitted to all Member States concerned and to the Commission.
4. The Commission and, where relevant, the Member State concerned shall reply within two months to any recommendation, suggestion or information received pursuant to paragraph 1. Where the final measures that are adopted diverge from the Advisory Councils' opinions, recommendations and suggestions received pursuant to paragraph 1, the Commission or the Member State concerned shall state detailed reasons for the divergence.
Article 45
Composition, functioning and funding of Advisory Councils
1. Advisory Councils shall be composed of:
(a)
organisations representing the fisheries and, where appropriate, aquaculture operators, and representatives of the processing and marketing sectors;
(b)
other interest groups affected by the CFP (e.g. environmental organisations and consumer groups).
2. Each Advisory Council shall consist of a general assembly and an executive committee, including, as appropriate, a secretariat and working groups to deal with issues of regional cooperation pursuant to Article 18, and shall adopt the measures necessary for its functioning.
3. Advisory Councils shall function and receive financing as provided for in Annex III.
4. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 46, laying down detailed rules on the functioning of Advisory Councils.
PART XII
PROCEDURAL PROVISIONS
Article 46
Exercise of delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 11(2), Article 15(2), (3), (6), (7) and Article 45(4) shall be conferred on the Commission for a period of five years from 29 December 2013. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 11(2), Article 15(2), (3), (6), (7) and Article 45(4) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 11(2), Article 15(2), (3), (6), (7) and Article 45(4) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 47
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by a Committee for fisheries and aquaculture. That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Where the committee delivers no opinion on a draft implementing act to be adopted pursuant to Article 23, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third subparagraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
3. Where reference is made to this paragraph, Article 8 of Regulation (EU) No 182/2011, in conjunction with Article 5 thereof, shall apply.
PART XIII
FINAL PROVISIONS
Article 48
Repeals and amendments
1. Regulation (EC) No 2371/2002 is repealed.
References to the repealed Regulation shall be construed as references to this Regulation.
2. Decision 2004/585/EC is repealed with effect from the entry into force of the rules adopted under Article 45(4) of this Regulation.
3. Article 5 of Council Regulation (EC) No 1954/2003 (25) shall be deleted.
4. Council Regulation (EC) No 639/2004 (26) is repealed.
5. In Article 105 of Regulation (EC) No 1224/2009, the following paragraph is inserted:
"3a. By way of derogation from paragraphs 2 and 3, no multiplying factor shall be applied to catches which are subject to an obligation to land in accordance with Article 15 of the Regulation (EU) No 1380/2013 of the European Parliament and of the Council (27), provided that the extent of overfishing relative to the permitted landings does not exceed 10 %.
Article 49
Review
The Commission shall report to the European Parliament and to the Council on the functioning of the CFP by 31 December 2022.
Article 50
Annual report
The Commission shall report annually to the European Parliament and to the Council on the progress on achieving maximum sustainable yield and on the situation of fish stocks, as early as possible following the adoption of the yearly Council Regulation fixing the fishing opportunities available in Union waters and, in certain non-Union waters, to Union vessels.
Article 51
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 January 2014.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 11 December 2013.