ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 231/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на освобождаванията, общите условия във връзка с дейността, депозитарите, ливъриджа, прозрачността и надзора
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010 (1), и по-специално член 3, параграф 6, член 4, параграф 3, член 9, параграф 9, член 12, параграф 3, член 14, параграф 4, член 15, параграф 5, член 16, параграф 3, член 17, член 18, параграф 2, член 19, параграф 11, член 20, параграф 7, член 21, параграф 17, член 22, параграф 4, член 23, параграф 6, член 24, параграф 6, член 25, параграф 9, член 34, параграф 2, член 35, параграф 11, член 36, параграф 3, член 37, параграф 15, член 40, параграф 11, член 42, параграф 3 и член 53, параграф 3 от нея,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2011/61/ЕС оправомощава Комисията да приема делегирани актове, определящи по-специално правилата относно изчисляването на прагове и ливъридж, условията във връзка с дейността на лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (по-долу „ЛУАИФ“), включително управлението на риска и ликвидността, оценяването и делегирането, подробни изисквания относно функциите и задълженията на депозитарите на алтернативни инвестиционни фондове (по-долу „АИФ“), правилата за прозрачност и специфичните изисквания по отношение на трети държави. От съществено значение е всички тези допълващи правила да започнат да се прилага едновременно с Директива 2011/61/ЕС, така че наложените на ЛУАИФ нови изисквания да бъдат ефективно приведени в действие. Разпоредбите на настоящия регламент са тясно обвързани помежду си, тъй като те се отнасят до издаването на разрешения, текущата дейност и прозрачността на ЛУАИФ, управляващи и/или предлагащи АИФ в Съюза, и съответно неразривно свързани с елементи от процеса на предприемане и осъществяване на дейност по управление на активи. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, включително установените извън Съюза инвеститори, е уместно всички делегирани актове, изисквани съгласно Директива 2011/61/ЕС, да бъдат включени в един регламент.
(2)
За да се насърчи целостта на вътрешния пазар и да се осигури правна сигурност на участниците в него, в т.ч. институционални инвеститори, компетентни органи и други заинтересовани страни, е важно чрез приемането на регламент да бъде гарантирано, че целите на Директива 2011/61/ЕС ще бъдат постигнати в еднаква степен във всички държави членки. Чрез своята правна форма регламентът ще осигури съгласувана рамка за всички участници на пазара и ще предостави оптимални гаранции за равнопоставеност, еднакви условия на конкуренция и подходящи съвместни стандарти за защита на инвеститорите. Освен това той гарантира прякото прилагане на подробни единни правила по отношение на дейността на ЛУАИФ, които по своя характер са пряко приложими, и следователно не налагат по-нататъшно транспониране на национално равнище. Използването на регламент позволява в допълнение да се избегне отложеното прилагане на Директива 2011/61/ЕС в държавите членки.
(3)
Тъй като в делегирания регламент се определят задачите и отговорностите на „управителния орган“ и на „висшето ръководство“, е важно да се поясни значението на тези понятия, особено фактът, че даден управителен орган може да обхваща няколко висши ръководни поста. Освен това, тъй като настоящият регламент въвежда също понятието „надзорна функция“, в определението за управителен орган следва да се поясни, че това е органът, който обхваща управленската функция, в случай че надзорните и управленските функции са разделени в съответствие с националното дружествено право. Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ да предоставят определена информация на компетентните органи, включително процента на активите на АИФ, които са обект на специални процедури поради нисколиквидния си характер. Настоящият регламент изяснява значението на тези специални процедури, за да бъдат ЛУАИФ наясно точно каква информация следва да предоставят на компетентните органи.
(4)
Директива 2011/61/ЕС предвижда облекчен режим, приложим за тези ЛУАИФ, които управляват портфейли от АИФ, чиито общи размери на управлявани активи не надвишават съответните прагове. Необходимо е да се поясни начинът, по който следва да се изчислява общата стойност на управляваните активи. В тази връзка е особено важно да се посочат стъпките, необходими за изчисляване на общата стойност на активите, да се определи ясно кои активи не се включват в изчислението, да се изясни начинът на оценяване на активите, придобити чрез използване на ливъридж, както и да се осигурят правила за разглеждане на случаите на кръстосани участия между АИФ, управлявани от едно ЛУАИФ.
(5)
Общата стойност на управляваните активи трябва да се изчислява поне веднъж годишно, като се използва актуална информация. Поради това стойността на активите следва да бъде определена през дванадесетте месеца, предхождащи датата на изчисляване на общата стойност на управляваните активи, и възможно най-близо до тази дата.
(6)
За да се гарантира, че ЛУАИФ продължават да спазва условията за прилагане на по-лекия режим, предвиден в Директива 2011/61/ЕС, следва да се въведе процедура, която позволява да се извършва текущо наблюдение на общата стойност на управляваните активи. При оценка на вероятността от превишаване на прага или на необходимостта от допълнителни изчисления ЛУАИФ може да отчитат видовете управлявани АИФ и различните класове активи, в които се инвестира.
(7)
Ако престанат да спазват свързаните с праговете условия, ЛУАИФ следва да уведомят своя компетентен орган и в срок от 30 календарни дни да поискат съответното разрешение. Когато обаче превишението или спадането под праговете настъпва случайно в рамките на дадена календарна година и тези ситуации се считат за временни, ЛУАИФ не следва да бъдат задължени да искат съответното разрешение. В тези случаи ЛУАИФ следва да уведомят компетентния орган за превишаването на прага и да обяснят защо считат, че това превишение е с временен характер. Ситуация, която продължава повече от три месеца, не може да се счита за временна. При оценяване на временния характер на ситуацията ЛУАИФ следва да вземат предвид очаквания обем на сделките по записване и обратно изкупуване или ако е приложимо, акумулирането и разпределението на капитал. В рамките на тази оценка ЛУАИФ не следва да използват очакваното развитие на пазарите.
(8)
Не е необходимо данните, използвани от ЛУАИФ при изчисляване на общата стойност на управляваните активи, да бъдат предоставяни на разположение на обществеността или на инвеститорите. Компетентните органи обаче трябва да са в състояние да потвърдят, че ЛУАИФ изчислява правилно и следи общата стойност на управляваните активи, включително оценката на случаите, при които общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг, и следователно трябва при поискване да получава достъп до тези данни.
(9)
От съществено значение е ЛУАИФ, които се ползват от облекчения режим по Директива 2011/61/ЕС, да предоставят на компетентните органи актуална информация към момента на регистрация. Не всички видове ЛУАИФ могат да разполагат с актуализирани документи за предлагане, в които са отразени най-актуалните събития по отношение на управляваните от тях АИФ, и за тези ЛУАИФ може да бъде практически по-целесъобразно да излагат необходимата информация в отделен документ, описващ инвестиционната стратегия на фонда. Това може да се отнася за фондовете за дялово участие или за рисков капитал, които често набират средства чрез договаряне с потенциални инвеститори.
(10)
Не следва да се счита, че АИФ, притежаващ единствено акции на дружества, които са допуснати до търговия на регулиран пазар, използва ливъридж, освен когато акциите са придобити чрез заем. Когато същият АИФ закупува опции върху индекс на капиталови инструменти, следва да се счита, че той използва ливъридж, тъй като е била увеличена експозицията на АИФ към дадената инвестиция.
(11)
За да се осигури съгласуваното прилагане на задълженията на ЛУАИФ за предоставяне на обективен преглед на използвания ливъридж, е необходимо да се предвидят два метода за изчисляване на ливъридж. Проучванията на пазара показаха, че най-добрите резултати могат да бъдат постигнати чрез комбиниране на т.нар. „брутен“ метод и метода на „задълженията“.
(12)
За да получат подходящата информация за мониторинг на системните рискове и да придобият пълна представа за използването на ливъридж от ЛУАИФ, на компетентните органи и инвеститорите следва да бъде предоставяна информация относно експозициите на ЛУАИФ, изчислени както по брутния, така и по метода на задълженията, и поради това всички ЛУАИФ следва да изчисляват експозициите си по двата метода. Брутният метод показва общата експозиция на АИФ, докато методът на задълженията разкрива използваните от ЛУАИФ техники за хеджиране и нетиране; следователно и двата метода трябва да се разглеждат заедно. По-специално, полезна информация може да бъде получена от степента на отклонение при изчисляване на общата експозиция по брутния метод и по метода на задълженията. Ако е необходимо, за да се гарантира, че всяко увеличение на експозицията на АИФ бива адекватно отразено, Комисията може да приеме допълнителни делегирани актове относно допълнителен незадължителен метод за изчисляване на ливъридж.
(13)
При изчисляване на експозицията следва първоначално да бъдат включени всички позиции на АИФ, в т.ч. къси и дълги активи и пасиви, заеми, дериватни инструменти и всички други увеличаващи експозициите техники, при които рисковете и печалбите от активите или пасивите се поемата от АИФ, както и всички други позиции, които формират нетната стойност на активите.
(14)
Сключените от АИФ кредитни споразумения следва да бъдат изключени, ако са с временен характер и са свързани и изцяло покрити от капиталови ангажименти на инвеститорите. Не следва да се счита, че револвиращите кредитни инструменти са с временен характер.
(15)
Освен чрез брутния метод всички ЛУАИФ следва да изчисляват експозициите и посредством метода на задълженията. В съответствие с метода на задълженията дериватните финансови инструменти следва да се преобразуват в еквивалентни позиции в базовите активи. Когато обаче АИФ инвестират в определени деривати, за да компенсират пазарния риск на други активи, в които АИФ са инвестирали, тези деривати следва при определени условия да не бъдат преобразувани в еквивалентни позиции в базовите активи, тъй като експозициите по двете инвестиции се компенсират. Такъв например би бил случаят, когато АИФ инвестира в определен индекс и притежава дериватен суапов инструмент, заменящ промяната в стойността на този индекс с промяната в стойността на друг индекс, което би било аналогично на притежаването на експозиция към втория индекс и следователно нетната стойност на активите на АИФ няма да зависи от промяната в стойността на първия индекс.
(16)
При изчисляване на експозициите по метода на задълженията деривативите, отговарящи на посочените в настоящия регламент критерии, не създават допълнителни експозиции. Следователно, ако АИФ инвестира във фючърсни договори върху индекс и притежава касова позиция, равна на общата базова пазарна стойност на фючърсните договори, това би било аналогично на пряка инвестиция в акциите от индекса и следователно фючърсният договор върху индекс не следва да бъде вземан под внимание при изчисляване на експозицията на АИФ.
(17)
При изчисляване на експозициите по метода на задълженията на ЛУАИФ следва да бъде позволено да отчитат споразуменията за нетиране и хеджиране, при условие че изпълняват свързаните с метода на задълженията критерии.
(18)
Изискването, според което споразуменията за нетиране трябва да се отнасят до един и същ базов актив, следва да бъде стриктно тълкувано, така че активите, които ЛУАИФ счита за еквивалентни или с висока степен на корелация, например различни класове акции или облигации, емитирани от един емитент, не следва да се считат за идентични за целите на споразуменията за нетиране. С определението на споразуменията за нетиране се цели да се гарантира, че ще бъдат взети предвид само онези сделки, при които се компенсират свързаните с други сделки рискове и не остава съществен остатъчен риск. За споразумения за нетиране не следва да се считат комбинациите от сделки, с които се цели генериране на макар и малки печалби чрез намаляване на някои рискове при запазване на други, както и арбитражните инвестиционни стратегии, целящи генериране на печалба чрез използване на ценовите различия между дериватни инструменти върху един и същ базов актив, но с различни падежи.
(19)
Практиката при управление на портфейла, с която се цели намаляване на дюрационния риск чрез съчетаване на инвестиции в облигации с дълъг матуритет с лихвен суап или намаляване на дюрацията на портфейл от облигации на АИФ чрез откриване на къса позиция във фючърсни договори върху облигации, представителни за лихвения риск на портфейла (дюрационно хеджиране), следва да се разглежда като споразумение за хеджиране, при условие че то отговаря на критериите за хеджиране.
(20)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на значителните рискове, свързани с инвестиция в добре диверсифициран портфейл от акции, чрез поемането на къса позиция във фючърс върху борсов индекс, когато съставът на портфейла от акции е много близък до този на борсовия индекс и между възвръщаемостта на портфейла и индекса съществува висока степен на корелация и когато късата позиция във фючърса върху борсов индекс позволява неоспоримо намаление на свързания с портфейла от акции общ пазарен риск, а специфичният риск е незначителен, като например бета-хеджиране на добре диверсифициран портфейл от акции, при което специфичният риск се счита за незначителен, отговаря на критериите за хеджиране.
(21)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на риска, свързан с инвестиция в облигации с фиксиран лихвен процент, чрез комбиниране на дълга позиция в суап за кредитно неизпълнение и лихвен суап, заменящ фиксирания лихвен процент с подходящ референтен процент на паричния пазар плюс лихвен спред, представлява споразумение за хеджиране, при което по принцип са спазени всички критерии за хеджиране по метода на задълженията.
(22)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на свързания с определена акция риск чрез поемането на къса позиция посредством дериватен договор върху друга акция, силно корелираща с първата акция, не отговаря на критериите за хеджиране. Въпреки че тази стратегия се основава на поемането на противоположни позиции в един и същ клас активи, тя не хеджира специфичния риск, свързан с инвестицията в определена акция. Поради това тя не следва да се счита за споразумение за хеджиране, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(23)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели поддържане на алфа-коефициента на кошница от акции (обхващаща ограничен брой акции) чрез комбиниране на инвестициите в тази кошница от акции с бета-коригираната къса позиция във фючърс върху борсов индекс, не отговаря на критериите за хеджиране. Тази стратегия не цели компенсиране на значителните рискове, свързани с инвестицията в тази кошница от акции, а компенсиране на бета-коефициента (пазарния риск) на тази инвестиция и поддържане на алфа-коефициента. Алфа-коефициентът на кошницата от акции може да доминира над бета-коефициента и по този начин да доведе до загуби на равнище АИФ. По тази причина тази стратегия не следва да се счита за споразумение за хеджиране.
(24)
При стратегията за арбитраж на сливането се съчетават къса позиция в акция с дълга позиция в друга акция. С тази стратегия се цели хеджиране на бета-коефициента (пазарния риск) на позициите и генериране на възвръщаемост, свързана с относителната промяна в цената на двете акции. Аналогично, алфа-коефициентът на кошницата от акции може да доминира над бета-коефициента и по този начин да доведе до загуби на равнище АИФ и тази стратегия не следва да се счита за споразумение за хеджиране, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(25)
Стратегия, с която се цели хеджиране на дълга позиция в акция или облигация със закупена кредитна защита на същия емитент, се отнася до два различни класа активи и поради това не следва да се счита за споразумение за хеджиране.
(26)
При използването на методи, водещи до увеличаване на експозицията на АИФ, ЛУАИФ следва да спазват общи принципи, като например да отчитат както правната форма, така и същността на сделката. Особено по отношение на сделките по обратно изкупуване ЛУАИФ следва да вземат предвид дали рисковете и печалбите от съответните активи са прехвърлени или остават за АИФ. ЛУАИФ следва също да проучат базовите активи, стоящи в основата на дериватните инструменти или други договорни споразумения, за да определят евентуалните бъдещи ангажименти на АИФ, произтичащи от тези сделки.
(27)
Тъй като при метода на задълженията лихвените проценти с различни срокове до падеж се разглеждат като различни базови активи, АИФ, които в съответствие със своята основна инвестиционна политика инвестират предимно в лихвени деривати, могат да използват правила за нетиране на дюрацията, за да бъде отчетена корелацията между падежните интервали на кривата на лихвения процент. Когато установяват своята инвестиционна политика и профил на риска, АИФ следва да могат да определят нивото на лихвения риск и следователно да посочат своята целева дюрация. При вземането на инвестиционни решения АИФ следва да отчитат предварително определената целева дюрация. Когато дюрацията на портфейла се отклонява от целевата дюрация, стратегията не следва да се разглежда като споразумение за нетиране на дюрацията, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(28)
Правилата за нетиране на дюрацията позволяват дълги позиции да бъдат нетирани с къси позиции, чиито базови активи са различни лихвени проценти. Падежните интервали са разделени на две, седем и петнадесет години. Нетиране на позициите се позволява във всеки един падежен интервал.
(29)
Нетиране на позиции между два различни падежни интервала следва да бъде частично позволено. За да бъде позволено частично нетиране, спрямо нетираните позиции трябва да бъдат наложени санкции. Те следва да бъдат под формата на проценти, зависещи от средната корелация между падежните интервали за две, пет, десет и тридесет години от кривата на лихвения процент. С нарастване на разликата между падежите на позициите се повишава и необходимостта от санкциониране на тяхното нетиране и следователно процентите трябва да бъдат увеличени.
(30)
Позициите, чиято модифицирана дюрация надвишава значително модифицираната дюрация на съвкупния портфейл, не съответстват на инвестиционната стратегия на АИФ и тяхното пълно нетиране не следва да бъде допускано. Следователно няма да се допуска къса позиция с падеж 18 месеца (от падежен интервал 1) да бъде нетирана с дълга позиция с падеж 10 години (от падежен интервал 3), ако целевата дюрация на АИФ е около 2 години.
(31)
При изчисляване на експозицията АИФ могат първо да установят споразуменията за хеджиране. Дериватните инструменти, които са част от тези споразумения, се изключват от изчисляването на глобалната експозиция. При споразуменията за хеджиране АИФ следва да разчитат на точни изчисления. При изчисляване на хеджирането АИФ не следва да използват правила за нетиране на дюрацията. Правилата за нетиране на дюрацията могат да се използват за трансформиране на останалите лихвени деривати в техните еквивалентни позиции от базови активи.
(32)
Съгласно Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ трябва да гарантират, че евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, която може да бъде породена в резултат на осъществяваните от тях дейности, са покрити в подходяща степен посредством допълнителен собствен капитал или чрез застраховка за професионална отговорност. Единното прилагане на тази разпоредба изисква да бъде постигнато общоприето разбиране на евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, които трябва да бъдат обхванати. Общата спецификация на рисковете, свързани с породената от професионална небрежност на ЛУАИФ отговорност, следва да определи характеристиките на съответните рискови събития и да установи обхвата на потенциалната професионална отговорност, включително щетите или загубите, причинени от лица, пряко извършващи дейности, за които ЛУАИФ носи правна отговорност, като например управители, служители и персонал на ЛУАИФ, както и лица, извършващи дейности по силата на споразумение за делегиране с ЛУАИФ. В съответствие с разпоредбите на Директива 2011/61/ЕС отговорността на ЛУАИФ не следва да бъде засегната от делегиране или вторично делегиране на правомощия и ЛУАИФ следва да предоставят необходимото покритие за професионалните рискове, свързани с тези трети страни, с които те са правно обвързани.
(33)
За осигуряването на общоприето разбиране на общата спецификация следва да се използва списък с примери като отправна точка за установяването на евентуални рискови събития, свързани с професионалната отговорност. Този списък следва да включва широк набор от събития, породени от небрежност, грешки или пропуски, като например загуба на документи, удостоверяващи правото на собственост върху инвестиции, въвеждане в заблуждение или нарушение на различните задължения или задачи на ЛУАИФ. Той следва да включва и пропуски при предотвратяването, чрез подходящи системи за вътрешен контрол, на измами в рамките на организацията на ЛУАИФ. Вредата, причинена от факта, че дадена инвестиция не е преминала през необходимата комплексна проверка и впоследствие се оказва измамна, спада към професионалната отговорност на ЛУАИФ и следва да бъде обхваната по подходящ начин. При все това загубите, настъпили поради обезценяването на инвестиция вследствие на неблагоприятни пазарни условия, не следва да бъдат обхванати. Списъкът следва да включва и неправомерно извършени оценки, които следва да се третират като пропуски при оценяването в нарушение на член 19 от Директива 2011/61/ЕС и съответните делегирани актове.
(34)
В съответствие със своите задължения по управление на риска ЛУАИФ следва да разполагат с подходящи качествени механизми за вътрешен контрол с цел избягване или намаляване на оперативните пропуски, включително свързани с професионалната отговорност рискове. Поради това в рамките на своята политика за управление на риска ЛУАИФ следва да имат подходящи политики и процедури за управление на операционния риск, съответстващи на естеството, мащаба и сложността на тяхната дейност. Тези процедури и политики следва при всички положения да позволяват изграждането на вътрешна база данни за загубите, служеща за оценяване на профила на операционния риск.
(35)
За да се гарантира, че допълнителният собствен капитал и застраховката за професионална отговорност покриват по целесъобразен начин евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, следва да бъдат установени минимални количествени критерии, определящи подходящото ниво на покритие. Тези количествени критерии следва да бъдат установени от ЛУАИФ като определен процент от стойността на портфейлите на управляваните АИФ, изчислени като сума от абсолютната стойност на всички активи на всички управлявани АИФ, независимо от това дали те са придобити чрез използването на ливъридж, или със средства на инвеститорите. В тази връзка дериватните инструменти следва да се оценяват по тяхната пазарна стойност, защото това е цената, по която те биха могли да бъдат заменени. По своя характер покритието, осигурено чрез застраховка за професионална отговорност, е по-несигурно отколкото покритие чрез допълнителен собствен капитал и поради това следва да се прилагат различни проценти за двата различни инструмента, използвани за покриване на риска.
(36)
За да се гарантира, че застраховката за професионална отговорност покрива ефективно възникналите вследствие на застрахователните събития загуби, тя следва да бъде извършена от застрахователно предприятие, което е получило разрешение да предоставя застраховка за професионална отговорност. Това са застрахователни предприятия от и извън ЕС, на които е позволено да предоставят такава застрахователна услуга съгласно правото на Съюза или националното право.
(37)
С цел осигуряване на известна гъвкавост при изготвянето на подходяща застраховка за професионална отговорност следва да бъде позволено на ЛУАИФ и застрахователното предприятие да договорят клауза, съгласно която определена сума от настъпилата загуба ще се поема първо ЛУАИФ (фиксирано самоучастие). Когато е договорено такова фиксирано самоучастие, ЛУАИФ следва да осигури собствен капитал, съответстващ на фиксирания размер на загубата, която ще се поема от ЛУАИФ. Този собствен капитал следва да допълва началния капитал на ЛУАИФ и собствения капитал, осигурен от ЛУАИФ съгласно член 9, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС.
(38)
По правило адекватността на покритието, предоставено чрез допълнителен собствен капитал или застраховка за професионална отговорност, следва да се преразглежда най-малко веднъж годишно. Въпреки това ЛУАИФ следва да разполагат с процедури, които осигуряват текущ мониторинг на общата стойност на портфейлите на управляваните АИФ и текущи корекции на размера на покритието на рискове, свързани с професионалната отговорност, при установяване на значителни несъответствия. Освен това компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ могат да намалят или увеличат минимално изисквания допълнителен собствен капитал, след като бъде отчетен рисковият профил на ЛУАИФ, данните за загубата му от отминали периоди и адекватността на неговия допълнителен собствен капитал или застраховка за професионална отговорност.
(39)
Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ да действат в най-добрия интерес на АИФ, на инвеститорите в АИФ и на целостта на пазара. Поради това ЛУАИФ следва да прилагат подходящи политики и процедури, които им позволяват да предотвратяват злоупотреби, като избор на пазарен момент или късно търгуване. При избора на пазарен момент се използват неактуални или остарели цени за ценни книжа от портфейла, които влияят върху нетната стойност на активите на АИФ, или в рамките на няколко дни се закупуват и изкупуват обратно дялове от АИФ, като се извлича полза от начина, по който АИФ изчисляват активите си. Късното търгуване предполага възлагане на поръчки за покупка или обратно изкупуване на дялове от АИФ след определения момент на приключване на търговия, но по цени към момент на приключване. Тези злоупотреби вредят на интересите на дългосрочните инвеститори, тъй като намаляват техните печалби, и оказват отрицателно въздействие върху възвръщаемостта на АИФ, тъй като повишават трансакционните разходи и пречат на управлението на портфейла. ЛУАИФ следва също така да установят подходящи процедури, осигуряващи ефективното управление на АИФ, и следва да действат по начин, предотвратяващ начисляването на излишни разходи за АИФ и техните инвеститори.
(40)
В съответствие с подхода, прилаган от управляващите ПКИПЦК лица, ЛУАИФ следва да полагат висока степен на старание при избора и мониторинга на инвестициите. Те трябва да разполагат с необходимия професионален експертен опит и знания относно активите, в които средствата на АИФ биват инвестирани. За да се гарантира, че инвестиционните решения се вземат в съответствие с инвестиционната стратегия и, където е приложимо, с праговете на риска на управляваните АИФ, ЛУАИФ следва да установят и прилагат писмени политики и процедури за комплексна проверка. Тези политики и процедури се преразглеждат и актуализират редовно. Когато ЛУАИФ инвестират в специфични видове активи с голяма дюрация или в по-слабо ликвидни активи като недвижимо имущество или дружествени дялове, изискванията за комплексна проверка следва да се прилага и за етапа на договаряне. Дейностите, извършвани от ЛУАИФ преди сключване на споразумението, следва да бъдат подробно документирани, за да бъде удостоверена тяхната съгласуваност с икономическия и финансов план и следователно с дюрацията на АИФ. ЛУАИФ следва да съхраняват протоколите от съответните заседания, подготвителната документация и икономическия и финансов анализ, изготвени с цел оценка на осъществимостта на проекта и договорните ангажименти.
(41)
Изискването към ЛУАИФ да действат с необходимите умения, грижа и внимание следва да се прилага също в случаите, когато ЛУАИФ определят основен борсов посредник или контрагент. ЛУАИФ следва да избират и определят само тези основни борсови посредници и контрагенти, които подлежат на постоянен надзор, финансово стабилни са и разполагат с необходимата организационна структура в съответствие с услугите, които трябва да бъдат предоставени на ЛУАИФ или на АИФ. За да бъде осигурена подходящата защита на интересите на инвеститорите, е необходимо да се уточни, че един от критериите, по които ще се оценява финансовата стабилност, е дали основните борсови посредници или контрагенти подлежат на съответното пруденциално регулиране, включително адекватни капиталови изисквания и ефективен надзор.
(42)
В съответствие с Директива 2011/61/ЕС, която изисква ЛУАИФ да действа честно, коректно и с необходимите умения, лицата, които на практика управляват дейността на ЛУАИФ, и членовете на управителния орган или на висшето ръководство, при липсата на управителен орган, следва да притежават необходимите за изпълнението на своите задължения знания, умения и опит, т.е. да разбират рисковете, свързани с дейността на ЛУАИФ. В съответствие със Зелената книга на Комисията относно корпоративното управление във финансовия сектор (2) лицата, които на практика управляват стопанската дейност на ЛУАИФ, следва също да отделят достатъчно време за изпълнението на задълженията си в ЛУАИФ и да действат честно, почтено и независимо, за да могат, наред с другото, правилно да оценяват и да оспорват решенията на висшето ръководство.
(43)
За да гарантират правилното изпълнение на съответните дейности, ЛУАИФ следва да наемат персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за осъществяване на възложените му задачи.
(44)
ЛУАИФ, които предоставят услуги по управление на индивидуални портфейли, следва да спазват правилата по отношение на финансовите стимули, установени в Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 г. за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (3). От съображения за съгласуваност тези принципи следва да се прилагат и за ЛУАИФ, които предоставят услуги по колективно управление и предлагане на портфейли. Наличието, естеството и размерът на таксата, комисионата или стимула или, когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата следва да бъдат ясно оповестени в годишния отчет на ЛУАИФ.
(45)
Инвеститорите в АИФ следва да се ползват от защита, подобна на тази на клиентите на ЛУАИФ, на които ЛУАИФ предоставят услуги по индивидуално управление на портфейла, като в такъв случай те трябва да прилагат правилата за най-добро изпълнение, изложени в Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (4) и Директива 2006/73/ЕО. Разликите между различните видове активи, в които се инвестират АИФ, следва обаче да бъдат взети предвид, тъй като принципът на най-доброто изпълнение не е подходящ, когато например ЛУАИФ инвестират в недвижими имоти или дружествени дялове и инвестицията е направена след продължително договаряне на условията по споразумението. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, ЛУАИФ следва да може да удостовери пред компетентните органи и одиторите тази липса на алтернативи.
(46)
От съображения за съгласуваност с изискванията, които се прилагат към управляващите ПКИПЦК лица, при извършването на колективно управление на портфейл ЛУАИФ следва да спазват правила за обработката на поръчки и за обединяването и разпределянето на поръчки за търговия. Тези правила обаче не следва да се прилагат, когато инвестицията в активи е направена след продължително договаряне на условията по споразумението, като например инвестиции в недвижими имоти, дружествени дялове или некотирани дружества, тъй като в такива случаи не се изпълнява поръчка.
(47)
От съществено значение е да се посочат случаите, при които има вероятност да настъпи конфликт на интереси, особено когато е налице възможност за реализиране на финансови печалби или избягване на финансови загуби или когато съществуват финансови или други стимули, влияещи върху поведението на ЛУАИФ по начин, облагодетелстващ конкретни интереси в ущърб на интересите на други страни, като например друг АИФ, неговите клиенти, предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) или други клиенти на ЛУАИФ.
(48)
В установената от ЛУАИФ политика по отношение на конфликтите на интереси следва да се посочат случаите, при които извършваните от ЛУАИФ дейности могат да представляват конфликти на интереси, водещи или не до потенциални рискове от нарушаване на интересите на АИФ или на техните инвеститори. При установяването на тези случаи ЛУАИФ следва да вземат предвид не само дейността по колективно управление на портфейли, но също така и другите дейности, за чието провеждане те са получили разрешение, включително дейностите на техните подизпълнители, вторични подизпълнители, външни оценители или контрагенти.
(49)
В съответствие с подхода, приложим спрямо дружествата, управляващи ПКИПЦК, посочен в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (5), и спрямо инвестиционните посредници от Директива 2004/39/ЕО, ЛУАИФ следва да приемат процедури и мерки, гарантиращи че заинтересованите лица, участващи в различни стопански дейности, които могат да доведат до евентуални конфликти на интереси, се ползват с независимост при извършването на тези дейности, която отговаря на мащаба и дейностите на ЛУАИФ.
(50)
От съществено значение е да се осигури обща рамка, съгласно която да бъдат управлявани и оповестявани евентуалните конфликти на интереси. Подробните стъпки и процедури, които трябва да се спазват в такива случаи, следва да бъдат уточнени във въведената от ЛУАИФ политика по отношение на конфликтите на интереси.
(51)
Един от основните елементи на система за управление на риска е поддържането на постоянна функция по управление на риска. С оглед на съгласуваността нейните задачи и отговорности следва да бъдат подобни на възложените на постоянното звено за управление на риска в управляващите ПКИПЦК дружества съгласно Директива 2010/43/ЕС на Комисията от 1 юли 2010 г. за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания, конфликтите на интереси, правилата за поведение, управлението на риска и съдържанието на споразумението между депозитар и управляващо дружество (6). На тази функция следва да бъде отредена първостепенна роля при формулиране на политика за управление на риска на АИФ, както и при мониторинга и оценката на риска, за да се гарантира, че нивото на риска постоянно съответства на рисковия профил на АИФ. Постоянната функция по управление на риска има необходимите правомощия, достъп до цялата необходима информация и редовни контакти с висшето ръководство и управителния орган на ЛУАИФ, като им предоставя актуализирана информация, която позволява предприемане на незабавни коригиращи мерки при необходимост.
(52)
Политиката за управление на риска е друг стълб на системата за управление на риска. Тази политика следва да бъде надлежно документирана и по подходящ начин да разяснява по-специално мерките и процедурите, използвани за измерване и управление на риска, гаранциите за независимостта на функцията по управление на риска, техниките, използвани за управление на риска, както и данните за разпределението на отговорностите в рамките на ЛУАИФ при управление на риска и оперативните процедури. За да гарантира нейната ефективност, висшето ръководство следва да преразглежда политиката за управление на риска най-малко веднъж годишно.
(53)
Както се изисква в Директива 2011/61/ЕС, функцията по управление на риска следва да бъде функционално и йерархично отделена от оперативните звена. Поради това следва да се поясни, че това отделяне следва да обхваща цялата структура до управителния орган на ЛУАИФ и че лицата, участващи във функцията по управление на риска, не трябва да извършват несъвместими задачи или да бъдат поднадзорни на лица, отговорни за несъвместими функции.
(54)
От съществено значение е да се посочат гаранциите, които трябва да бъдат използвани от ЛУАИФ, с цел осигуряване на независимостта на функцията по управление на риска и конкретно да се уточни, че на лицата, изпълняващи функцията по управление на риска, не следва да се възлагат несъвместими задължения, че те следва да вземат решения въз основа на данни, които могат да оценят по подходящ начин, и че процесът на вземане на решения следва да подлежи на преразглеждане.
(55)
Въпреки че Директива 2011/61/ЕС не налага ограничения по отношение на инвестициите на АИФ, рисковете, поети от всеки АИФ, не могат да бъдат ефективно управлявани, ако ЛУАИФ не установят предварително прагове на риска. Праговете на риска следва да бъдат съобразени с рисковия профил на АИФ и да бъдат оповестени пред инвеститорите в съответствие с Директива 2011/61/ЕС.
(56)
От съображения за съгласуваност изискванията за установяване, измерване и мониторинг на риска са основани на сходните разпоредби по Директива 2010/43/ЕС. ЛУАИФ следва да вземат целесъобразни мерки по отношение на възможните слабости в своите техники за измерване на риска и модели на риска чрез извършване на стрес тестове, бек-тестове и сценариен анализ. Когато стрес тестовете и сценарийният анализ разкриват слабости по отношение на конкретна комбинация от обстоятелства, ЛУАИФ следва да предприеме незабавни мерки и коригиращи действия.
(57)
Директива 2011/61/ЕС изисква от Комисията да посочи системите и процедурите за управление на ликвидността, които позволяват на ЛУАИФ да наблюдават риска по отношение на ликвидността на АИФ, освен при неизползващи ливъридж АИФ от затворен тип, и да обезпечат съответствието на ликвидния профил на инвестициите на АИФ с поетите задължения. Следователно от съществено значение е да се определят основните общи изисквания към всички ЛУАИФ, чието прилагане следва да бъде съобразено с размера, структурата и естеството на АИФ, управлявани от съответните ЛУАИФ.
(58)
ЛУАИФ следва да могат да удостоверят пред съответните им компетентни органи, че са въвели подходящи и ефективни политики и процедури за управление на ликвидността. Това изисква да бъде отделено дължимото внимание на естеството на АИФ, включително вида на съответните базови активи и размера на ликвидния риск, на който АИФ е изложен, на мащаба и сложността на АИФ или на сложността на процеса на ликвидация или продажба на активи.
(59)
Системите и процедурите за управление на ликвидността могат да позволят на ЛУАИФ да прилагат инструменти и мерки, необходими за справяне с проблемите, свързани с неликвидните активи и тяхната оценка при изпълнение на искания за обратно изкупуване. Тези инструменти и мерки могат да включват, когато това е разрешено от националното законодателство, ограничения при обратното изкупуване („gates“), частично обратно изкупуване, временни заеми, срокове за предизвестие и групи от ликвидни активи. Сметките от типа „side-pockets“, както и другите механизми, при които определени активи на АИФ подлежат на подобни договорености между АИФ и неговите инвеститори, следва да се разглеждат като „специални процедури“, тъй като те засягат специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в АИФ. Спирането на АИФ не следва да се счита за специална процедура, тъй като това се прилага за всички активи на АИФ и за всички инвеститори в АИФ. Използването на инструменти и специални процедури за управление на ликвидността следва също да бъде обвързано с конкретни обстоятелства и следва да е съобразено с естеството, мащаба и инвестиционната стратегия на АИФ.
(60)
Изискването за мониторинг на управлението на ликвидността на базовите предприятия за колективно инвестиране, в които инвестират АИФ, заедно с изискванията за установяване на инструменти и мерки за управление на ликвидния риск и за установяване, управление и мониторинг на конфликтите на интереси между инвеститорите не следва да се прилагат за ЛУАИФ, които управляват АИФ от затворен тип, независимо от това дали се счита, че те използват ливъридж. Освобождаването от тези свързани с обратното изкупуване изисквания за управление на ликвидността следва да бъде съобразено с разликите между общите условия на обратно изкупуване за инвеститорите в АИФ от затворен и отворен тип.
(61)
За някои видове ЛУАИФ използването на минимални прагове по отношение на ликвидността или неликвидността на АИФ може да представлява ефективен инструмент за мониторинг. Само по себе си надхвърлянето на прага може да не налага действие от страна на ЛУАИФ при отчитане на фактите и обстоятелствата, както и на допустимите отклонения, установени от ЛУАИФ. Следователно праговете могат на практика да бъдат използвани при мониторинга на среднодневния обем на обратно изкупените дялове спрямо дневната ликвидност на фонда за същия период. Те биха могли да се използват и за мониторинг на концентрацията на инвеститорите в подкрепа на сценариите при стрес тест. Тези прагове биха могли да задействат осъществяването на постоянен мониторинг или коригиращи мерки в зависимост от обстоятелствата.
(62)
Стрес тестовете следва по целесъобразност да симулират недостиг на ликвидни активи, както и нетипични по обем искания за обратно изкупуване. Актуалните и очакваните бъдещи обеми на записване и обратно изкупуване следва да бъдат взети предвид заедно с въздействието на очакваните показатели на АИФ на фона на показателите на другите фондове, опериращи в тази област. В симулираните сценарии при стрес теста ЛУАИФ следва да анализират периода от време, необходим за изпълнение на исканията за обратно изкупуване. ЛУАИФ следва също така да подлагат на стрес тестове пазарни фактори като например промени във валутните курсове, които могат съществено да повлияят върху кредитния профил на ЛУАИФ или на АИФ, а следователно и върху изискванията към обезпечението. В своя подход по отношение на стрес тестовете и сценарийния анализ ЛУАИФ следва да отчитат чувствителността на оценката при неблагоприятни пазарни условия.
(63)
Честотата на провеждане на стрес тестове следва да зависи от естеството на АИФ, инвестиционната стратегия, ликвидния профил, вида инвеститори и политиката за обратно изкупуване на АИФ. Очаква се обаче тези тестове да бъдат извършвани най-малко веднъж годишно. Когато стрес тестовете предполагат значително по-висок от очаквания ликвиден риск, ЛУАИФ следва да действат в най-добрия интерес на всички инвеститори в АИФ, като вземат предвид ликвидния профил на активите на АИФ, равнището на исканията за обратно изкупуване и ако е уместно - адекватността на политиките и процедурите за управление на ликвидността.
(64)
Директива 2011/61/ЕС изисква Комисията да определи начина на съгласуване на инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване. Съгласуваност между тези три елемента ще бъде осигурена, когато инвестициите на инвеститорите могат да бъдат изкупени обратно в съответствие с политиката за обратно изкупуване на АИФ, която следва да обхваща условията за обратно изкупуване както при обичайни, така и при извънредни обстоятелства, по начин, осигуряващ справедливо третиране на инвеститорите.
(65)
Директива 2011/61/ЕС изисква междусекторна съгласуваност и премахване на несъответствията между интересите на инициаторите, които преструктурират кредити в търгуеми ценни книжа, и ЛУАИФ, които инвестират в тези ценни книжа или финансови инструменти от името на АИФ. За да се постигне тази цел, бяха взети предвид съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (7), определящи количествените и качествените изисквания към инвеститорите, изложени на кредитен риск във връзка със секюритизация, инициатори и спонсори. Тъй като както настоящият регламент, така и съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО имат за цел съгласуване на интересите на инициатора или спонсора и на инвеститорите, от съществено значение е формулировките в двата правни акта да бъдат използвани последователно и поради това бе направена препратка към определенията от Директива 2006/48/ЕО. Като се има предвид, че Комитетът на европейските банкови надзорници - предшественикът на Европейския банков орган, предостави подробни насоки относно тълкуването на съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО (8), постигането на междусекторна съгласуваност изисква настоящите разпоредби, целящи хармонизиране на интересите на инициаторите, спонсорите и ЛУАИФ, да бъдат тълкувани в светлината на тези насоки.
(66)
От съществено значение е трансакциите, които преобразуват заеми в търгуеми ценни книжа, да не бъдат структурирани по начин, позволяващ да се избегне прилагането на изискванията, свързани с инвестиции в секюритизационни позиции. Поради това позоваването на инвестиция в търгуеми ценни книжа или други финансови инструменти, основани на преструктурирани заеми, не следва да се тълкува стриктно като правно валидно и обвързващо прехвърляне на право на собственост върху такива инструменти, а като инвестиция в материален или икономически смисъл, така че всякакви други форми на синтетични инвестиции да бъдат обхванати и да подлежат на тези специфични изисквания. За да бъдат избегнати недоразуменията и да се хармонизира терминологията с използваната в банковото законодателство, вместо „инвестиция в търгуеми ценни книжа или други финансови инструменти, основани на преструктурирани заеми“, следва да бъде използван понятието „поемане на експозиция към кредитен риск по секюритизация“.
(67)
Изискванията, които трябва да бъдат изпълнени от институциите, действащи като инициатори, спонсори или първоначални кредитори по секюритизация, биват пряко налагани по силата на Директива 2006/48/ЕО. Поради това е важно да се постановят съответните задължения на ЛУАИФ, поемащи експозиция към секюритизации. Затова ЛУАИФ следва да поемат експозиция към секюритизации, само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор е оповестил изрично пред ЛУАИФ запазването на значителен икономически интерес в базовия актив, т.нар. изискване за запазване. Освен това ЛУАИФ следва да гарантират, че са спазени различните качествени изисквания, наложени на спонсорите и инициаторите по силата на Директива 2006/48/ЕО. Освен това самите ЛУАИФ следва да отговарят на качествени изисквания, позволяващи им да познават задълбочено и в детайли секюритизацията и нейните базови експозиции. За тази цел ЛУАИФ следва да взима своето инвестиционно решение, единствено след като са извършили внимателна комплексна проверка, която им е осигурила адекватна информация и познания относно съответната секюритизация.
(68)
Съществуват обстоятелства, при които дадени лица отговарят на определението за инициатор или спонсор, или изпълняват ролята на първоначален кредитор; въпреки това друго лице, което не отговаря на определението за спонсор или инициатор и не изпълнява ролята на оригинален кредитор - но чиито интереси са почти оптимално съгласувани с тези на инвеститорите - може да се стреми към покриване на изискването за запазване. С оглед постигане на правна сигурност не следва от това лице да се изисква да отговаря на изискването за запазване, ако то вече е било изпълнено от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор.
(69)
При неспазване на изискването за запазване или на качествените изисквания ЛУАИФ следва да обмислят предприемането на коригиращи действия, като например хеджиране, продажба или намаляване на експозицията или установяване на контакт със страната, която нарушава изискването за запазване, с оглед възстановяване на съответствието. Тези коригиращи действия трябва винаги да са в интерес на инвеститорите, без да налагат преки задължения за продажба на активи, непосредствено след като нарушението е било установено, за да бъдат избегнати спешните принудителни продажби. ЛУАИФ следва да вземат предвид нарушението, когато обмислят извършването на нова инвестиция в друга сделка, в която участва нарушилата изискването за запазване страна.
(70)
С цел изпълнение на изискванията по Директива 2011/61/ЕС за определяне на вътрешни процедури и организационни механизми, които всяко ЛУАИФ следва да прилага, на ЛУАИФ следва да бъде наложено да изградят добре документирана организационна структура, в която са набелязани ясно отговорностите и определени контролните механизми и която осигурява добър обмен на информация между всички участващи страни. ЛУАИФ следва също да въведат системи за съхраняване на информация и за гарантиране на непрекъснатостта на дейността. При въвеждането на тези процедури и структури ЛУАИФ следва да вземат предвид принципа на пропорционалност, който позволява процедурите, механизмите и организационната структура да бъдат съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ, както и с естеството и обхвата на дейностите, извършвани в хода на тяхната стопанска дейност.
(71)
Оповестяването на информация пред инвеститорите е от първостепенно значение за защитата на тези инвеститори и поради това ЛУАИФ следва да прилагат подходящи политики и процедури, за да се гарантира, че приложимите за определен АИФ условия на обратно изкупуване се оповестяват достатъчно подробно и явно пред инвеститорите както преди самата инвестиция, така и при настъпване на съществени промени. Това би могло да включва оповестяване на сроковете за предизвестие при обратно изкупуване, подробности относно сроковете на блокиране („lock-up periods“), обстоятелствата, при които обичайните механизми за обратно изкупуване може да не се прилагат или да бъдат временно преустановени, както и подробности относно всички мерки, които могат да бъдат разгледани от управителния орган, като например ограничения при обратното изкупуване („gates“) и сметки от типа „side-pockets“, тъй като те оказват въздействие върху специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в съответния АИФ.
(72)
С оглед гарантиране на правилното изпълнение на съответните дейности ЛУАИФ следва по-конкретно да използват подходящи електронни системи, за да изпълнят изискванията за регистриране на трансакциите от портфейла или поръчките за записване и за обратно изкупуване, както и да установят, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, които осигуряват изчисляването на нетната стойност на активите в съответствие с изискванията по Директива 2011/61/ЕС и настоящия регламент.
(73)
За да се осигури съгласуваност с изискванията, наложени на управляващите ПКИПЦК лица с Директива 2009/65/ЕО, на управителния орган, висшето ръководство или при необходимост на надзорната функция на ЛУАИФ следва да бъдат възложени сходни задачи, във връзка с които следва да бъдат разпределени съответните отговорности. Това разпределение на отговорностите следва обаче да съответства на ролята и отговорностите на управителния орган, на висшето ръководство и на надзорната функция съгласно приложимото национално законодателство. Към висшето ръководство може да спадат всички или част от членовете на управителния орган.
(74)
Изискването за установяване на постоянна и ефективна функция по съответствието следва да се спазва постоянно от ЛУАИФ, независимо от размера и сложността на тяхната дейност. Елементите на техническата организация и личния състав, ангажиран с функцията по съответствието, следва обаче да бъдат съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ, както и с естеството и обхвата на неговите услуги и дейности. ЛУАИФ не следва да бъдат задължени да създават независимо звено, следящо за спазване на съответствието, ако това изискване е непропорционално с оглед на размера на ЛУАИФ или на естеството, мащаба и сложността на неговата стопанска дейност.
(75)
Стандартите за оценка се различават между различните юрисдикции и категории активи. Настоящият регламент следва да допълни съвместните общи правила и да определи критерии за ЛУАИФ при разработването и прилагането на подходящи и съгласувани политики и процедури за точна и независима оценка на активите на АИФ. Политиките и процедурите следва да описват задълженията, ролята и отговорностите на всички участващи в оценяването страни, включително на външните оценители.
(76)
Стойността на активите може да бъде определена по различни начини, например чрез препратка към наблюдаваните цени на действащ пазар или приблизителна оценка, която използва други методи на оценяване в съответствие с националното законодателство, устава или учредителните документи на АИФ. Тъй като стойността на отделните активи и пасиви може да бъде определена по различни методи и да бъде извлечена от различни източници, ЛУАИФ следва да определят и опишат използвания от тях метод на оценяване.
(77)
Когато за оценяване на активите се използва модел, процедурите и политиките за оценка следва да посочват основните характеристики на модела. Преди да бъде използван, този модел следва да премине процес на утвърждаване, провеждан от вътрешно или външно лице, което не е участвало в разработването на модела. Счита се, че дадено лице отговаря на изискванията за провеждане на процес по утвърждаване на модел, използван за оценяване на активи, ако то притежава необходимата компетентност и опит в оценяването на активи посредством такива модели; това лице може да бъде одитор.
(78)
Тъй като средата, в която работят АИФ, е динамична и инвестиционните стратегии може да претърпят промени с течение на времето, процедурите и политиките за оценяване следва да се преразглеждат поне веднъж годишно и при всички положения преди АИФ да започне да използва нова инвестиционна стратегия или нов вид актив. Всяка промяна в процедурите и политиките за оценяване, включително методи на оценяване, следва да се извършва по предварително определена процедура.
(79)
ЛУАИФ следва да гарантират, че отделните активи на АИФ са били оценени правилно в съответствие с процедурите и политиките за оценяване. Рискът от неправилно оценяване е по-висок за някои активи, най-вече сложни и неликвидни финансови инструменти. В тази връзка ЛУАИФ следва да въведат необходимите контролни механизми, осигуряващи подходяща степен на обективност при оценката на активите на АИФ.
(80)
Изчисляването на нетната стойност на активите на дял или акция се регламентира от националното законодателство и/или устава или учредителните документи на фонда. Настоящият регламент обхваща само процедурата, а не методологията на изчисление. ЛУАИФ могат сами да изчисляват нетната стойност на активите на дял или акция в рамките на административните функции, които изпълняват за АИФ. Като алтернатива може да бъде посочена трета страна, която да изпълнява административните функции, включително изчислението на нетната стойност на активите. За целите на Директива 2011/61/ЕС не следва да се счита, че трета страна, извършваща изчислението на нетната стойност на активите на АИФ, е външен оценител, доколкото тя не оценява индивидуалните активи, включително тези, за които се налага субективна преценка, а при изчислението използва стойности, които са получени от ЛУАИФ, ценови източници или външен оценител.
(81)
Съществуват процедури за оценка, които могат да се извършват ежедневно, като например оценка на финансовите инструменти, но също така има процедури за оценка, които не могат да се извършват с честотата на емитиране, записване, обратно изкупуване и обезсилване, например при оценка на недвижимата собственост. Честотата на оценяване на активите, притежавани от фонд от отворен тип, следва да е съобразена с разликите в процедурите за оценка на видовете активи, притежавани от АИФ.
(82)
В Директива 2011/61/ЕС са установени строги изисквания и ограничения, които трябва да бъдат спазени, когато ЛУАИФ възнамеряват да делегират изпълнението на функции. ЛУАИФ продължат да носят във всеки един момент цялата отговорност за доброто изпълнение на делегираните функции и тяхната съвместимост с Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ. ЛУАИФ следва поради това да гарантират, че подизпълнителят използва и прилага такива стандарти за качество, каквито и самите ЛУАИФ биха прилагали. Също така, ако е необходимо да се гарантира, че делегираните функции се изпълняват винаги съгласно високи стандарти, ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да прекратят делегирането и споразумението за делегиране, което налага предоставяне на гъвкави права на прекратяване на ЛУАИФ. Изискванията и ограниченията по отношение на делегирането следва да се прилагат към посочените в приложение I към Директива 2011/61/ЕС функции по управление, докато помощните задачи, като административни или технически функции, подпомагащи управленската дейност, например логистична подкрепа под формата на почистване, кетъринг и доставка на основни услуги или продукти, не следва да бъдат считани за делегиране на функциите на ЛУАИФ. Други примери за технически или административни функции са покупката на стандартен, предлаган в търговската мрежа софтуер и ползването на услуги на доставчици на софтуер по ad hoc оперативна помощ във връзка с предлагани в търговската мрежа система или по предоставяне на човешки ресурси под формата на временно заети лица или на услуги по администриране на заплатите.
(83)
Целият процес на делегиране следва да се основава на обективни критерии, за да се гарантира високо равнище на защита на инвеститорите в допълнение към по-високата ефективност на осъществяване на дейност на ЛУАИФ. Когато оценяват тези критерии, компетентните органи следва да отчитат структурата на делегирането и нейното въздействие върху структурата на ЛУАИФ, както и взаимодействието между делегираните дейности и дейностите, които продължават да се извършват от ЛУАИФ.
(84)
За да се установи дали лицето, което на практика управлява дейността на подизпълнителя, има достатъчно добра репутация, следва да се провери начинът, по който то осъществява дейността си, и наличието на нарушения във връзка с неговите финансови операции. При оценка на изискването за достатъчно добра репутация следва да бъде взета предвид всяка друга приложима информация относно личните качества, която може да повлияе неблагоприятно върху способността на лицето да осъществява дейност, като например съмнения относно неговата честност и почтеност.
(85)
Не се счита, че инвестиционните дружества, получили разрешение в съответствие с Директива 2009/65/ЕО, са предприятия, които са получили разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подлежат на надзор, тъй като те нямат право да участват в дейности, различни от колективното управление на портфейли по тази директива. Аналогично, вътрешно управляваните АИФ не следва да бъдат класифицирани като такива предприятия, тъй като те не следва да извършват друга дейност, освен вътрешното управление на АИФ.
(86)
Когато делегирането обхваща управление на портфейли или управление на риска, което представлява основна дейност на ЛУАИФ и поради това е особено важно за защитата на инвеститорите и системния риск, в допълнение към изискванията по член 20, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ и надзорният орган по отношение на предприятието от третата държава следва да са сключили основано на писмен договор споразумение за сътрудничество. Споразумението следва да бъде прието преди делегирането. Елементите на това споразумение следва да отчитат съществуващите международни стандарти.
(87)
Писмените договори следва да предоставят на компетентните органи правото да извършват проверки на място, включително когато изискват надзорният орган по отношение на предприятието от третата държава, на което са делегирани функции, да извърши проверки на място и когато искат разрешение от надзорния орган на третата държава сами да извършат проверка или да придружат служителите на надзорния орган на третата държава, за да ги подпомогнат в осъществяването на проверки на място.
(88)
Въз основа на задълженията, установени в Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ следва винаги да действат в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ. Поради това делегирането следва да бъде допустимо, само когато не възпрепятства ЛУАИФ да действат или да управляват АИФ в най-добрия интерес на инвеститорите.
(89)
За да се поддържа високо ниво на защита на инвеститорите, при всяко делегиране следва да бъдат отчетени възможните случаи на конфликт на интереси. Няколко критерия следва да бъдат определени за установяване на ситуациите, които биха довели до съществен конфликт на интереси. Този списък на критерии не следва да се приема за изчерпателен, т.е. за целите на Директива 2011/61/ЕС са от значение и несъществени конфликти на интереси. Ето защо следва да се счита, че осъществяването на функцията по съответствието или на одитната функция влиза в конфликт с дейностите по управление на портфейла, а поддържането на пазара или поемането на емисии - с управлението на портфейла или на риска. Това задължение не засяга задължението на подизпълнителя да осигурява функционалното и йерархично отделяне на функциите по управление на риска от управлението на портфейла в съответствие с разпоредбите по член 15 от Директива 2011/61/ЕС.
(90)
Изискванията по отношение на делегиране на изпълнението на функции от името на ЛУАИФ следва да се прилагат mutatis mutandis, когато подизпълнителят делегира вторично всяка от делегираните му функции, а също и при всички допълнителни случаи на вторично делегиране.
(91)
За да се гарантира, че при всички положения функциите по управление на инвестициите се изпълняват от ЛУАИФ, не трябва да се допуска такова делегиране на техните функции, при което по същество те вече не може да бъдат считани за лица, управляващи АИФ, т.е. те се превръщат в т.нар. дружества „пощенска кутия“. ЛУАИФ следва постоянно да разполагат с необходимите ресурси, позволяващи ефективен контрол на делегираните функции. От своя страна ЛУАИФ трябва да изпълняват функциите по управление на инвестициите, да притежават необходимите познания и ресурси, да запазват правомощията за вземане на решения, попадащи сред отговорностите на висшето ръководство, и да изпълняват функциите на висшето ръководство, които могат да включват изпълнение на общата инвестиционна политика и инвестиционни стратегии.
(92)
Оценката на структурата по делегиране е сложна задача, която трябва да се основава на редица критерии, за да могат компетентните органи да формират своята оценка. Необходимо е в комбинацията от критерии да бъде отчетено разнообразието от фондови структури и инвестиционни стратегии в целия Съюз. ЕОЦКП може да разработи насоки, за да се гарантира последователната оценка на структурите по делегиране в рамките на Съюза.
(93)
Комисията извършва мониторинг на начина на прилагане на критериите и тяхното влияние върху пазарите. Комисията прави преглед на ситуацията след две години и, ако е необходимо, предприема подходящи мерки за допълнително уточняване на условията, при които се смята, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и вече не може да бъдат считано за лице, управляващо АИФ.
(94)
За да се гарантира високо ниво на защита на инвеститорите, в Директива 2011/61/ЕС е установен обширен набор от изисквания относно депозитаря на АИФ. Съответните конкретни права и задължения на депозитаря, на ЛУАИФ и/или на АИФ и на третите страни следва да бъдат изрично посочени. Писменият договор следва да включва всички елементи, необходими за подходящото съхраняване на всички активи на АИФ от депозитаря или от трето лице, на което са делегирани функции по съхранение в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, и за правилното осъществяване на надзорните и контролните функции на депозитаря. За да може депозитарят да оценява и наблюдава свързания с отговорното пазене риск, договорът следва да съдържа достатъчно подробна информация относно категориите активи, в които може да инвестират АИФ, и да обхваща географските региони, в които АИФ планират да инвестират. Договорът следва да съдържа също информация за поетапна процедура. Следователно депозитарят следва да предупреди ЛУАИФ за всеки съществен риск, установен в системата за сетълмент на даден пазар. По отношение на прекратяването на договора следва да се отчете фактът, че прекратяването на договора представлява крайна мярка за депозитаря, ако не е удовлетворен от съществуващата степен на защита на активите. Той следва също да предотвратява моралния риск, при който ЛУАИФ би взел инвестиционни решения, пренебрегвайки свързаните с отговорното пазене рискове, тъй като отговорността ще бъде поета в повечето случаи от депозитаря. За да се поддържа високо ниво на защита на инвеститорите, изискването за установяване на подробни правила за мониторинг на трети страни следва да се прилага спрямо цялата верига от услуги по отговорно пазене.
(95)
Депозитар, който е установен в трета държава, следва да подлежи на публично пруденциално регулиране и пруденциален надзор от страна на надзорен орган, който е натоварен с осъществяването на текущ надзор, провеждането на разследвания и налагането на санкции. Когато надзорът върху депозитаря се осъществява от няколко надзорни органа, един от тях следва да действа като лице за контакт за целите на Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове и мерки за прилагане.
(96)
Оценката на правото на третата държава съгласно член 21, параграф 6, последна алинея от Директива 2011/61/ЕС следва да бъде направена от Европейската комисия чрез сравняване на критериите за издаване на разрешение и текущите условия във връзка с дейността, приложими спрямо депозитаря в третата държава, със съответните изисквания, приложими съгласно правото на Съюза спрямо кредитните институции и/или инвестиционните посредници, относно достъпа до осъществяване на депозитарна дейност и извършване на депозитарни функции, с цел да се установи дали местните критерии пораждат същото въздействие като установените с правото на Съюза. Депозитар, който не е кредитна институция или инвестиционен посредник, но е обект на пруденциален надзор и е лицензиран в трета държава, може да бъде оценен от Европейската комисия, с цел да се установи дали съответните разпоредби на правото на третата държава пораждат същото въздействие като разпоредбите, установени от правото на Съюза относно кредитните институции и/или инвестиционните посредници.
(97)
За да може депозитарят при всички случаи да получи ясна представа за всички входящи и изходящи парични потоци на АИФ, ЛУАИФ следва да гарантират, че депозитарят своевременно получава точна информация за всички парични потоци, включително от всяка трета страна, при която е открита парична сметка на АИФ.
(98)
С оглед осъществяването на целесъобразен мониторинг на паричните потоци на АИФ депозитарят е задължен да гарантира, че са въведени и ефективно прилагани процедури за целесъобразен мониторинг на паричните потоци на АИФ, които биват периодично преразглеждани. Депозитарят следва по-специално да провери процедурата по равнение, за да се увери, че процедурата е подходяща за АИФ и се провежда на подходящи интервали, отчитайки естеството, мащаба и сложността на АИФ. При тази процедура следва например да се сравнят отделните движения, отчетени в банковите извлечения, с паричните потоци, регистрирани по сметките на АИФ. Когато равнението се извършва ежедневно, както е при повечето АИФ от отворен тип, депозитарят следва също да извършва равнението ежедневно. Депозитарят следва конкретно да следи за откритите в рамките на процедурите по равнение несъответствия и за предприетите коригиращи мерки, за да може своевременно да уведоми ЛУАИФ за всяка аномалия, която не е била отстранена, и да извърши цялостен преглед на процедурите по равнение. Този преглед следва да се извършва най-малко веднъж годишно. Депозитарят следва също своевременно да идентифицира значителните парични потоци и по-специално тези, които биха могли да несъответстват на операциите на АИФ, като промени в позициите от активи на АИФ или в записванията и обратното изкупуване, и следва периодично да получава извлечения от паричните сметки и да проверява съответствието между собствените си данни по паричните позиции и тези на ЛУАИФ. Депозитарят следва да актуализира своите регистри в съответствие с член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС.
(99)
Депозитарят трябва да гарантира, че всички плащания, извършени от или от името на инвеститорите при записването на акции или дялове от АИФ, са били получени и заведени по една или повече парични сметки в съответствие с Директива 2011/61/ЕС. ЛУАИФ следва да гарантират, че депозитарят разполага със съответната информация, която му е необходима за целесъобразния мониторинг на плащанията, получени от инвеститорите. ЛУАИФ трябва да гарантират, че тази информация достига своевременно до депозитаря, когато третата страна е получила поръчка за обратно изкупуване или емитиране на акции или дяловете от АИФ. Поради това лицето, което отговаря за записването и обратното изкупуване на акции или дялове от АИФ, следва в края на работния ден да предаде тази информация на депозитаря, за да се избегне злоупотребата с плащания на инвеститорите
(100)
В зависимост от вида си активите могат или да бъдат държани на отговорно пазене, например финансови инструменти, които могат да бъдат вписани по сметка за финансови инструменти, или да бъдат физически предадени на депозитаря в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, или да подлежат на проверка на собствеността и водене на регистри. Депозитарят следва да държи на отговорно пазене всички финансови инструменти на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да бъдат регистрирани или заведени по сметка пряко или непряко на името на депозитаря или на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, особено на равнище централен депозитар на ценни книжа. Освен това на отговорно пазене се държат тези финансови инструменти, които са единствено пряко регистрирани при самия емитент или негов агент на името на депозитаря или на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене. Тези финансови инструменти, които в съответствие с приложимото национално законодателство, са единствено регистрирани на името на АИФ при емитента или негов агент, например инвестиции на фондове за дялово участие и рисков капитал в некотирани дружества, не следва да се държат на отговорно пазене. Всички финансови инструменти, които могат да бъдат физически предадени на депозитар, следва да се държат на отговорно пазене. Когато са изпълнени условията, при които финансовите инструменти трябва да бъдат държани на отговорно пазене, финансовите инструменти, които са предоставени като обезпечение на трета страна или са предоставени от трета страна в полза на АИФ, трябва също да бъда държани на отговорно пазене от самия депозитар или от трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, при условие че те са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Също така финансовите инструменти, които са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за които АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е дал съгласието си за повторна използване от страна на депозитаря, остават на отговорно пазене до упражняване на правото на повторно използване.
(101)
Спрямо финансовите инструменти, които са държани на отговорно пазене, следва във всеки един момент да бъдат полагани дължимите грижи и защита. За да се осигури правилната оценка на свързания с отговорното пазене риск, при полагане на дължимите грижи депозитарят следва конкретно да е наясно кои трети страни участват по веригата от услуги по отговорно пазене, да гарантира, че задълженията за извършване на комплексна проверка и отделяне се спазват по цялата верига, да гарантира, че разполага с необходимите права за достъп до счетоводните отчети и документацията на третите страни, на които са делегирани функции по отговорно пазене, да осигури съблюдаването на тези изисквания и да документира всички тези задължения, като предоставя достъп и докладва тези документи пред ЛУАИФ.
(102)
С цел да се избегне заобикалянето на изискванията на Директива 2011/61/ЕС, депозитарят следва да прилага задълженията за съхранение спрямо базовите активи на финансовите структури и/или правно-организационните структури, контролирани пряко или непряко от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Този подход на прозрачност не следва да се прилага за фонд, инвестиращ в други фондове, или структура от типа главен фонд - захранващи фондове, при условие че те използват депозитар, съхраняващ по подходящ начин активите на фонда.
(103)
Депозитарят следва във всеки един момент да има цялостен поглед върху всички държани на отговорно пазене активи, които не са финансови инструменти. Тези активи биха подлежали на задължението за проверка на собствеността и водене на регистри съгласно Директива 2011/61/ЕС. Такива са например материалните активи, които не могат да бъдат класифицирани като финансови инструменти съгласно Директива 2011/61/ЕС или не могат да бъдат физически предадени на депозитаря, в т.ч. финансови договори, например деривати, парични депозити или инвестиции в частни дружества и дружествени дялове.
(104)
За да бъде напълно сигурен, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, действително е собственик на активите, депозитарят следва да се увери, че е получил цялата информация, която счита за необходима, за да се убеди, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, притежава правото на собственост върху актива. Тази информация може да бъде копие на официален документ, удостоверяващ, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е собственик на актива, или всяко документално и надеждно доказателство, което депозитарят счита за подходящо. При необходимост депозитарят следва да поиска допълнителни доказателства от АИФ или ЛУАИФ или според случая от трета страна.
(105)
Депозитарят следва да води регистър за всички активи, за които е убеден, че са собственост на АИФ. Той може да установи процедура за получаване на информация от трети страни, като по отношение на АИФ, които рядко сключват сделки и/или чиито сделки подлежат на предхождащо сетълмента договаряне, се допускат процедури, с които се гарантира, че активите не може да бъдат прехвърлени без депозитарят или третата страна, на която са делегирани функции по съхранение, да бъдат информирани за тези сделки. Изискването третата страна да предоставя достъп до документални доказателства за всяка сделка би било подходящо за по-често търгуващите АИФ, например които инвестират в котирани деривати.
(106)
За да се гарантира, че депозитарят е в състояние да изпълнява своите задължения, е необходимо да се изяснят задачите, предвидени в член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС, и по-специално второто ниво на осъществяваните от депозитаря контролни функции. Тези задачи не следва да възпрепятстват депозитаря от провеждането на предварителни проверки, когато той счита това за уместно и в съгласие с ЛУАИФ. С цел да се гарантира, че депозитарят е в състояние да изпълнява своите задължения, той следва да установи своя собствена поетапна процедура, регламентираща случаите на разкриване на нередности. Тази процедура следва да гарантира уведомяването на компетентните органи за всяко съществено нарушение. Определените с настоящия регламент надзорни отговорности на депозитарите по отношение на трети страни не засягат отговорностите на ЛУАИФ по Директива 2011/61/ЕС.
(107)
Депозитарят следва да проверява съответствието между броя емитирани дялове или акции и получените приходи от записване. Освен това, за да гарантира, че плащанията, извършени след записване от страна на инвеститорите, са получени, депозитарят следва също да осигури извършването на равнение между поръчките за и приходите от записването. Същото равнение следва да се извърши и по отношение на поръчките за обратно изкупуване. Депозитарят следва още да провери дали броят дялове или акции по сметките на АИФ отговаря на броя на нереализираните дялове или акции в регистъра на АИФ. Депозитарят следва да адаптира процедурите си съобразно честотата на записване и обратно изкупуване.
(108)
Депозитарят следва да предприеме всички необходими стъпки, за да гарантира, че съответните процедури и политики за оценка на активите на АИФ биват ефективно прилагани, като извършва извадкови проверки или съпоставя във времето промяната на изчислената нетна стойност на активите спрямо сравнителен показател. При установяване на своите процедури депозитарят следва да има ясна представа за методите на оценяване на активите на АИФ, използвани от ЛУАИФ или външния оценител. Честотата на тези проверки следва да бъде съгласувана с честота на оценяване на активите на АИФ.
(109)
По силата на своите надзорни задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС депозитарят следва да въведе процедура за последваща проверка дали АИФ спазва приложимото законодателство и разпоредби, както и своя устав и учредителни документи. Това включва проверка дали инвестициите на АИФ съответстват на неговите инвестиционни стратегии, описани в устава и документите за предлагане на АИФ, и осигуряване спазването на съществуващите инвестиционни ограничения на АИФ. Депозитарят следва да следи сделките на АИФ, като проучва необичайните между тях. Ако не бъдат спазени праговете или ограниченията, установени в приложимото национално законодателство и нормативни актове или в устава и учредителните документи на АИФ, депозитарят следва например да получи указания от ЛУАИФ за отмяна на сделката, която е била в нарушение, за негова собствена сметка. Настоящият регламент не възпрепятства депозитаря от приемане на предварителен подход, когато той счита това за уместно и в съгласие с ЛУАИФ.
(110)
Депозитарят следва да гарантира, че в съответствие с Директива 2011/61/ЕС приходите се изчисляват акуратно. За тази цел депозитарят трябва да гарантира, че разпределението на приходите е целесъобразно, а при установяването на грешка, че ЛУАИФ ще предприеме подходящите коригиращи мерки. След като това бъде гарантирано, депозитарят следва да провери пълнотата и точността на разпределението на приходите и по-специално на изплащането на дивиденти.
(111)
Когато съгласно Директива 2011/61/ЕС се делегират функции по съхранение, свързани с други активи, е вероятно делегирането в повечето случаи да засегне и административни функции. Следователно, когато депозитарят делегира функции по съхранение, от него ще се изисква да въведе и прилага подходяща документирана процедура, осигуряваща във всеки един момент спазването от страна на подизпълнителя на изискванията по член 21, параграф 11, буква г) от Директива 2011/61/ЕС. За да се осигури необходимото ниво на защита на активите, е необходимо да се определят някои принципи, които следва да се прилагат по отношение на делегирането на функции по съхранение. При делегиране на отговорно пазене е важно да се определят някои основни принципи, които трябва ефективно да се прилагат в рамките на процеса на делегиране. Тези принципи не следва да се считат за изчерпателни нито по отношение определянето на всички елементи на прилаганите от депозитаря необходими умения, грижа и внимание, нито по отношение установяването на всички стъпки, които депозитарят следва да предприеме във връзка с тези принципи. Задължението за текущ мониторинг върху третата страна, на която са делегирани функции по съхранение, следва да се състои от проверка дали тази трета страна извършва правилно всички делегирани функции и дали съблюдава договора за делегиране. Третата страна следва да действа честно, добросъвестно и в най-добър интерес на АИФ и неговите инвеститори съгласно регулаторните и надзорните изисквания и да прилага необходимата грижа, внимание и умения, които при сравними обстоятелства обикновено се очакват от упражняващите тази финансова професия субекти, които са доказали своята предпазливост. Депозитарят следва, inter alia, да разгледа елементите, оценени по време на процеса на избор и определяне, като ги поставя в перспектива, сравнявайки ги с развитието на пазара. Редовният преглед следва да отразява обстоятелствата, така че депозитарят да може да оцени по подходящ начин рисковете, свързани с решението за поверяване на активи на трета страна. Честотата на прегледа следва да бъде адаптирана, така че винаги да се запазва съответствието с пазарните условия и приложимите рискове. За да може депозитарят да реагира ефективно на евентуална несъстоятелност на третата страна, той следва да планира действията при непредвидени ситуации, включително разработване на алтернативни стратегии или по целесъобразност евентуален избор на алтернативни доставчици. Въпреки че тези мерки могат да намалят свързания с отговорното пазене риск, поет от депозитаря, те не променят задължението за възстановяване на финансовите инструменти или за изплащане на съответната сума при тяхната загуба, което зависи от това дали са изпълнени изискванията по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС.
(112)
Когато делегира функции по съхранение, депозитарят следва да гарантира, че са изпълнени изискванията по член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС и активите на АИФ, които са клиенти на депозитаря, са целесъобразно отделени. С това задължение следва конкретно да се гарантира, че активите на АИФ няма да бъдат загубени при несъстоятелност на третата страна, на която са делегирани функции по съхранение. С цел този риск да бъде сведен до минимум в държавите, в които законодателството в областта на несъстоятелността не признава последствията от отделянето, депозитарят следва да предприеме допълнителни мерки. Депозитарят може да оповести това пред АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за да бъдат тези аспекти на свързания с отговорното пазене риск надлежно отчетени при инвестиционното решение, или да предприеме такива мерки, които са позволени в местните юрисдикции и предоставят максимална защита от неплатежоспособност съгласно местното законодателство. Освен това депозитарят би могъл да забрани временните дефицити по клиентските активи, да използва буфери или да приеме правила, забраняващи нетирането на кредитни и дебитни клиентски салда. Въпреки че тези мерки могат да намалят свързания с отговорното пазене риск, поет от депозитаря при делегиране на функции по отговорно пазене, те не променят задължението за възстановяване на финансовите инструменти или за изплащане на съответната сума при тяхната загуба, което зависи от това дали са изпълнени изискванията по Директива 2011/61/ЕС.
(113)
Отговорността на депозитаря по член 21, параграф 12, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС се задейства при загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене при самия депозитар или при трета страна, на която са били делегирани функции по отговорното пазене, при условие че депозитарят не може да докаже, че загубата е резултат от външно събитие, което е извън неговия контрол и чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им. Следва да се прави разлика между тази загуба и инвестиционната загуба, претърпяна от инвеститорите поради намаление в стойността на активите след вземане на инвестиционното решение.
(114)
За да бъде установена като такава, загубата трябва да е окончателна и да няма изгледи за възстановяване на финансовия актив. Поради това случаите, при които даден финансов инструмент само временно не е на разположение или е замразен, следва да не се считат за загуба по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС. От друга страна, съществуват три вида ситуации, при които загубата следва да се счита за окончателна: финансовият инструмент вече не съществува или никога не е съществувал; финансовият инструмент съществува, но АИФ е загубил окончателно правото си на собственост върху него; АИФ има правото на собственост, но вече окончателно не може да прехвърля собствеността или да създава ограничени права на собственост върху финансовия инструмент.
(115)
Счита се, че финансов инструмент вече не съществува, ако например той е загубен вследствие на счетоводна грешка, която не може да бъде коригирана, или ако никога не е съществувал, т.е. собствеността на АИФ е била регистрирана въз основа на фалшифицирани документи. Случаите, при които загубата на финансови инструменти е причинена от измама, следва да се считат за загуба.
(116)
Не може да бъде установена загуба, когато финансовият инструмент е бил заменен от или преобразуван в друг финансов инструмент, например когато акции биват анулирани и заменени с емисия на нови акции при реорганизация на дружество. Не следва да се счита, че АИФ е лишен завинаги от правото си на собственост върху финансов инструмент, ако АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е прехвърлил(о) по законен път собствеността на трета страна. Когато се прави разграничение между юридическата собственост и действителната собственост върху активите, определението за загуба следва да се отнася до загубата на право на действителна собственост.
(117)
Единствено при външно събитие, което е извън неговия контрол и чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им, депозитарят може да избегне подвеждане под отговорност по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС. За да бъде освободен от отговорност, депозитарят следва да докаже, че тези условия са били едновременно изпълнени.
(118)
Първоначално следва да се определи дали довелото до загубата събитие е външно. Отговорността на депозитаря не следва да се влияе от делегирането и поради това едно събитие следва да се счита за външно, ако то не е настъпило в резултат на действие или бездействие от страна на депозитаря или третата страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене. След това следва да се прецени дали събитието е било извън контрола на депозитаря, като се провери дали един предпазлив депозитар би могъл по някакъв начин да предотврати възникването на събитието. Съгласно тези изисквания, както природните явления, така и действията на публичните органи могат да се считат за външни събития извън възможния контрол. Следователно за външно събитие, което е извън възможния контрол, се счита ситуацията, когато при неплатежоспособност на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, законодателството на държавата, в която инструментите са държани на отговорно пазене, не признава последствията от целесъобразно прилагано отделяне. От друга страна, загуба, предизвикана от неприлагане на изискванията за отделяне по член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС, или загуба на активи поради прекъсване на дейността на третата страна вследствие на нейната неплатежоспособност не могат да се считат за външни събития извън възможния контрол.
(119)
И накрая, депозитарят следва да докаже, че загубата би била неизбежна независимо от всички разумни усилия за предотвратяването ѝ. В тази връзка депозитарят следва да информира ЛУАИФ и да предприеме подходящи действия в зависимост от обстоятелствата. Например, когато депозитарят смята, че единственото подходящо действие е да се освободи от финансовите инструменти, той следва надлежно да информира за това ЛУАИФ, което от своя страна трябва да даде писмени указания на депозитаря дали да запази или да се освободи от финансовите инструменти. Всяко указание до депозитаря за запазване на собствеността върху активите следва да бъде своевременно докладвано на инвеститорите в АИФ. ЛУАИФ или АИФ следва да отдели дължимото внимание на препоръките на депозитаря. В зависимост от обстоятелствата, ако въпреки неколкократните предупреждения депозитарят продължава да бъде загрижен относно недостатъчното ниво на защита на финансовия инструмент, той следва да обмисли евентуални допълнителни действия, например прекратяване на договора, като съгласно националното законодателство на АИФ се предоставя време да намери друг депозитар.
(120)
За осигуряване на идентично равнище на защита на инвеститорите същите съображения следва да се прилагат също така спрямо подизпълнители, на които депозитарят договорно е прехвърлил отговорността си. Поради това, за да бъде освободен от отговорност по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, подизпълнителят следва да удостовери, че едновременно изпълнява същите условия.
(121)
На депозитар е разрешено при определени обстоятелства да се освободи от отговорност за загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене от трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене. Такова освобождаване от отговорност може да бъде позволено, когато съществува обективна причина за договаряне на такова освобождаване, която се приема както от депозитаря, така и от АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. За всяко освобождаване от отговорност следва да се установи обективна причина, като се вземат предвид конкретните обстоятелства, при които е било делегирано отговорното пазене.
(122)
При установяване на обективните причини следва да се намери точният баланс, осигуряващ ефективното прилагане на договорното освобождаване при нужда и необходимите гаранции за предотвратяване на злоупотребата с договорното освобождаване от отговорност от страна на депозитаря. Договорното освобождаване от отговорност не следва при никакви обстоятелства да бъде използвано за заобикаляне на изискванията по отношение на отговорността на депозитаря съгласно Директива 2011/61/ЕС. Депозитарят следва да удостовери, че е бил принуден от конкретните обстоятелства да делегира отговорното пазене на трета страна. Договорното освобождаване следва да служи винаги в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в него, а АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, следва ясно да заяви, че също действат в този най-добър интерес. Ситуациите, при които може да се счита, че даден депозитар не е имал друг избор и е трябвало да делегира отговорното пазене на трета страна, трябва да се посочат чрез примерни сценарии.
(123)
За компетентните органи е от съществено значение да получават нужната им подходяща информация, за да упражняват целесъобразен и непрекъснат надзор върху дейностите на ЛУАИФ и свързаните с тях рискове. Освен това, тъй като дейностите на ЛУАИФ биха могли да имат трансгранично въздействие и да повлияят на финансовите пазари, компетентните органи следва да следят отблизо ЛУАИФ и АИФ, за да предприемат действия, необходими за избягване натрупването на системни рискове. С повишаването на прозрачността и съгласуваността посредством разпоредби относно докладването и оповестяването на съответната информация, посочена в мерките за изпълнение, следва да се даде възможност на компетентните органи да установяват и реагират на рискове на финансовите пазари.
(124)
За инвеститорите е от съществено значение да получават необходимото им минимално количество информация относно отделните АИФ, ЛУАИФ и тяхната структура, за да могат да вземат правилното инвестиционно решение, съобразено с техните потребностите и склонност за поемане на риск. Тази информация следва да бъде ясна, надеждна, лесно разбираема и нагледна, като нейната полезност нараства, ако може да бъде съпоставена информацията за отделните ЛУАИФ, АИФ и различните периоди. ЛУАИФ не следва да се ангажира с дейности, които биха могли да попречат на обективното разбиране и практическо използване на информацията преди нейното оповестяване пред инвеститорите, като например разкрасяване на финансовото състояние („window dressing“).
(125)
Необходимо е да се установи рамка, която предвижда минимални стандарти по отношение на изискванията за годишна отчетност, включително ключови елементи и неизчерпателен списък на позиции. Съществените промени в информацията, посочени в член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, следва да бъдат оповестявани в годишния отчет към финансовите отчети. Към неизчерпателния списък от основни позиции могат да се включат допълнителни позиции, редове и общи суми, когато представянето на тези позиции е от полза за разбирането на цялостното финансово състояние или резултати на АИФ. Позиции от несходен характер или функция биха могли да бъдат обединени, при условие че поотделно тези позиции не са съществено значими. Тези позиции могат да бъдат обобщени в категорията „други“, като например „други активи“ или „други пасиви“. Позициите, които не са приложими за даден АИФ, не трябва да бъдат представени. Независимо от счетоводните стандарти, прилагани в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, всички активи следва да бъдат оценявани най-малко веднъж годишно. Счетоводният баланс или отчетът за активите и пасивите по Директива 2011/61/ЕС следва да включва, наред с другото, парични средства и парични еквиваленти. Следователно за целите на изчисляване на експозицията на АИФ паричните еквиваленти следва да се считат за високоликвидни инвестиции.
(126)
По отношение съдържанието и формата на отчета за дейността за финансовата година, който трябва да бъде част от годишния отчет по Директива 2011/61/ЕС, отчетът следва да включва балансиран преглед на дейностите на АИФ, описващ главните рискове, инвестиции или икономически несигурности, пред които фондът е изправен. Това оповестяване не следва да води до публикуване на поверителна информация на АИФ, което би навредило на АИФ и на инвеститорите в него. Поради това, ако публикуването на определена поверителна информация би имало неблагоприятни последствия, тя би могло да се обобщи до равнище, при което тези последствия ще бъдат избегнати, като например няма да е необходимо да се представят показателите или статистически данни на отделно дружество или инвестиция от портфейла, което може да доведе до оповестяване на поверителна информация на АИФ. Тази информация следва да бъде част от отчета за управлението, който обикновено се представя успоредно с финансовите отчети.
(127)
По отношение съдържанието и формата на отчета за възнаграждението, в който информацията е представена на равнище ЛУАИФ, следва да се представи допълнителна информация, включваща разпределението или разбивката на общото възнаграждение за съответния АИФ. Това би могло да се постигне посредством оповестяване на общите данни за възнаграждението на ЛУАИФ, разделени на постоянни и променливи компоненти, декларация, че тези данни се отнасят за цялото ЛУАИФ, а не за АИФ, броя на управляваните от ЛУАИФ АИФ и ПКИПЦК и общия размер на управляваните активи на тези АИФ и ПКИПЦК, с преглед на политиката на възнаграждение и препратка към източника, от който пълната политика на възнаграждение на ЛУАИФ може да бъде получена при поискване от инвеститорите. Допълнителни подробности могат да бъдат предоставени чрез оповестяване на общия размер на променливото възнаграждение, финансирано от АИФ чрез заплащаните от него такси за постигнати резултати или отсрочени възнаграждения. В допълнение към отчета за възнаграждението може да е целесъобразно ЛУАИФ да предостави информация относно финансовите и нефинансовите критерии на политиките и практиките на възнаграждение за отделните категории персонал, за да се даде възможност на инвеститорите да оценят съществуващите стимули.
(128)
Когато АИФ емитира дялове, прехвърлянето на активи по сметки от типа „side-pockets“ следва да се изчисли към момента на прехвърлянето, като броят на дяловете, разпределени за прехвърлянето на активи, се умножава по стойността на един дял. Основата на оценката следва при всякакви обстоятелства да бъде ясно оповестена и да включва датата, на която оценката е била извършена.
(129)
С цел управление на ликвидността на ЛУАИФ следва да бъде позволено да сключват кредитни споразумения от името на управляваните от тях АИФ. Тези споразумения могат да бъдат краткосрочни или с по-дългосрочен характер. Във втория случай е по-вероятно те да са под формата на специални споразумения за управление на неликвидни активи.
(130)
В съответствие с принципа на диференциация и като бъдат отчетени различните видове АИФ, изискванията към ЛУАИФ за оповестяване на информация пред инвеститорите следва да варират според вида АИФ и биха зависили от други фактори като инвестиционна стратегия и състав на портфейла.
(131)
Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ редовно да предоставят определена информация на компетентния орган на своята държава членка по произход за всеки управляван от тях АИФ от ЕС, както и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза. Поради това е важно да се уточни допълнително информацията, която трябва да бъде предоставяна, и честотата на докладване, която зависи от стойността на управляваните активи в портфейлите на АИФ, управлявани от дадено ЛУАИФ. Следва да бъдат предвидени стандартни образци за докладване, които да се попълват от ЛУАИФ за управляваните от него АИФ. Когато лице, получило разрешение да упражнява дейност като ЛУАИФ, предлага АИФ, които се управляват от друго ЛУАИФ, то не действа като лице, управляващо тези АИФ, а като посредник каквито са инвестиционните посредници, попадащи в обхвата на Директива 2004/39/ЕО. Поради това от него не следва да се изисква да докладва за тези АИФ, тъй като това ще доведе до дублиране на докладваната информация. Това изискване за докладване следва обаче да важи за ЛУАИФ от трета държава, които управляват предлагани в Съюза АИФ.
(132)
Предвиденият в настоящия регламент праг се отнася единствено до изискванията за докладване, посочени в член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС. Не следва да се счита, че АИФ, чието съотношение на ливъридж, изчислено по метода на задълженията, не надхвърля три пъти нетната стойност на неговите активи, използва значителен ливъридж. Въпреки това компетентните органи могат да изискват допълнителна информация, когато това е необходимо за ефективния мониторинг на системния риск. С определянето на праг във връзка със задълженията за докладване се гарантира също така, че в целия ЕС информацията, отнасяща се до натрупването на системен риск, се събира по последователен начин и се осигурява сигурност за ЛУАИФ.
(133)
Надзорните правомощия на компетентния орган по член 25, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС се упражняват в рамките на нова система за надзор, която е част от текущите надзорни процеси и оценки на системния риск, на които компетентните органи и европейските надзорни органи подлагат ЛУАИФ във връзка със стабилността и целостта на финансовата система. Компетентните органи следва да използват по подходящ начин информацията, която те получават, и да налагат лимити на използвания от ЛУАИФ ливъридж или други ограничения върху управлението на АИФ, когато считат това за необходимо за осигуряване на стабилността и целостта на финансовата система. Оценката на системния риск вероятно ще се променя в зависимост от икономическата среда, като всяко ЛУАИФ, по отношение на управляваните от него АИФ, има потенциал да бъде системно важна институция. Следователно от основно значение е компетентните органи да получават цялата необходима информация за оценка на тези ситуации по подходящ начин, за да се избегне натрупването на системен риск. Компетентните органи следва да оценяват надлежно информацията и да предприемат необходимите мерки.
(134)
За да могат ЛУАИФ от ЕС да управляват и да предлагат АИФ от трета държава, както и ЛУАИФ от трета държава да управляват и предлагат АИФ в Съюза, Директива 2011/61/ЕС изисква да бъдат сключени подходящи споразумения за сътрудничество със съответните надзорни органи на третата държава, в която е установен АИФ от третата държава и/или ЛУАИФ от третата държава. Тези споразумения за сътрудничество следва да осигуряват най-малко ефикасния обмен на информация, позволяващ на компетентните органи от Съюза да изпълняват своите задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС.
(135)
Споразуменията за сътрудничество следва да позволяват на компетентните органи да изпълняват своите надзорни и правоприлагащи задължения по отношение на лица от трети държави. Поради това споразуменията за сътрудничество следва да установяват ясен и точен режим за достъпа до информация, за провеждането на проверки на място, както и за предоставянето на помощ от органите на трети държави. Споразуменията за сътрудничество следва да гарантират, че получената информация може да бъде споделена с други заинтересовани компетентни органи, както и с ЕОЦКП и ЕССР.
(136)
За да се позволи на компетентните органи, ЛУАИФ и депозитарите да се адаптират към съдържащите се в настоящия регламент нови изисквания, с оглед те да бъдат ефективно и ефикасно прилагани, началната дата за прилагане на настоящия регламент следва да бъде съгласувана с датата за транспониране на Директива 2011/61/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Определения
В допълнение към определенията, установени в член 2 от Директива 2011/61/ЕС, за целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„капиталов ангажимент“ означава договорно задължение на инвеститор да предостави на алтернативен инвестиционен фонд (АИФ) договорена по размер инвестиция по искане на ЛУАИФ;
2)
„заинтересовано лице“ във връзка с ЛУАИФ е едно от следните лица:
а)
директор, съдружник или подобно лице, или управител на ЛУАИФ;
б)
служител на ЛУАИФ или всяко друго физическо лице, чиито услуги са предоставени на разположение или са под контрола на ЛУАИФ и което участва в предоставянето на услуги по колективно управление на портфейли от страна на ЛУАИФ;
в)
физическо или юридическо лице, което участва пряко в предоставянето на услуги на ЛУАИФ по силата на споразумение за делегиране на трети страни за целите на колективното управление на портфейли от страна на ЛУАИФ;
3)
„висше ръководство“ е/са лицето или лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на ЛУАИФ в съответствие с член 8, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС и в зависимост от случая, изпълнителният член или членове на управителния орган;
4)
„управителен орган“ е органът, който носи крайната отговорност за вземане на решения в ЛУАИФ и изпълнява надзорната и управленската функция или само управленската, в случай че двете функции са отделени;
5)
„специална процедура“ е договореност, която възниква като пряко следствие от нисколиквидния характер на активите на АИФ, оказва въздействие върху специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в определен вид дялове или акции на АИФ и представлява индивидуална процедура, отделена от общите права на обратно изкупуване на инвеститорите.
ГЛАВА II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Изчисляване на управляваните активи
(член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 2
Изчисляване на общата стойност на управляваните активи
1. За да се ползва от освобождаването, предвидено в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ трябва:
а)
да установи всички АИФ, по отношение на които е назначен за външно ЛУАИФ, или АИФ, на които е ЛУАИФ, когато правно-организационната форма на АИФ позволява вътрешно управление в съответствие с член 5 от Директива 2011/61/ЕС;
б)
да установи за всеки управляван АИФ портфейла от активи и в съответствие с правилата за оценяване, предвидени в законодателството на държавата, в която АИФ е установен, и/или в устава или учредителните документи на АИФ, да определи съответната стойност на всички управлявани активи, включително всички активи, придобити чрез използване на ливъридж;
в)
да сумира определените стойности на управляваните активи за всички управлявани АИФ и да сравни получената обща стойност на управляваните активи със съответния праг, предвиден в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС.
2. За целите на параграф 1 в изчислението не се включват предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (по-долу „ПКИПЦК“), по отношение на които ЛУАИФ действа като посочено управляващо дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО.
За целите на параграф 1 в изчислението се включват АИФ, управлявани от ЛУАИФ, за които ЛУАИФ е делегирал функции в съответствие с член 20 от Директива 2011/61/ЕС. От изчислението обаче се изключват портфейлите на АИФ, които ЛУАИФ управлява чрез делегиране.
3. С цел изчисляване на общата стойност на управляваните активи всяка позиция в дериватен инструмент, включително всеки включен в прехвърлими ценни книжа дериват, се преобразува в неговата еквивалентна позиция в базовите активи на този дериват, като се използват посочените в член 10 методи на преобразуване. Абсолютната стойност на еквивалентната позиция се използва впоследствие за изчисляване на общата стойност на управляваните активи.
4. Когато даден АИФ инвестира в други АИФ, управлявани от същото външно посочено ЛУАИФ, тази инвестиция може да бъде изключена от изчислението на управляваните от ЛУАИФ активи.
5. Когато едно подразделение на вътрешно или външно управляван АИФ инвестира в друго подразделение на този АИФ, тази инвестиция може да бъде изключена от изчислението на управляваните от ЛУАИФ активи.
6. Общата стойност на управляваните активи се изчислява в съответствие с параграфи 1-4 най-малко веднъж годишно, като се използват най-актуалните стойности на активите. Най-актуалната стойност на активите за всеки АИФ се изготвя през дванадесетте месеца, предхождащи датата за изчисляване на прага съгласно първото изречение от настоящия параграф. ЛУАИФ определя дата за изчисляване на прага и я прилага по последователен начин. Всяка последваща промяна на определената дата трябва да бъде обоснована пред компетентния орган. При избора на дата за изчисляване на прага ЛУАИФ взема предвид момента и честотата на оценяване на управляваните активи.
Член 3
Текущ мониторинг на управляваните активи
ЛУАИФ установява, прилага и използва процедури за текущ мониторинг на общата стойност на управляваните активи. Мониторингът представлява актуален преглед на управляваните активи и включва наблюдение на сделките по записване и обратно изкупуване или по целесъобразност на акумулирането и разпределението на капитал и на стойността на активите, инвестирани за всеки АИФ.
Близостта на общата стойност на управляваните активи до прага, определен в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС, и очакваният обем на сделките по записване и обратно изкупуване трябва да бъдат отчетени, за да се оцени необходимостта от по-често изчисляване на общата стойност на управляваните активи.
Член 4
Случайно превишаване на прага
1. ЛУАИФ разглежда ситуациите, при които общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг, с цел да определи дали те са с временен характер.
2. Когато общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг и ЛУАИФ счита, че превишението не е с временен характер, ЛУАИФ трябва незабавно да уведоми компетентния орган за това и в срок от 30 календарни дни да поиска разрешение в съответствие с член 7 от Директива 2011/61/ЕС.
3. Когато общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг и ЛУАИФ счита, че превишението е с временен характер, ЛУАИФ трябва незабавно да уведоми компетентния орган, декларирайки временния характер на ситуацията. Уведомлението включва допълнителна информация, подкрепяща оценката на ЛУАИФ относно временния характер на ситуацията, включително описание на ситуацията и обяснение на причините, за да се счита тя за временна.
4. Ситуацията не се счита за временна, когато е вероятно тя да продължи за период, надхвърлящ три месеца.
5. Три месеца след датата, на която общата стойност на управляваните активи е надхвърлила съответния праг, ЛУАИФ преизчислява общата стойност на управляваните активи, за да удостовери, че тя е под съответния праг или за да докаже пред компетентния орган, че ситуацията, при която управляваните активи са превишили съответния праг, е преустановена и не е необходимо да иска съответното разрешение.
Член 5
Информация, която се предоставя при регистрация
1. Като част от изискването по член 3, параграф 3, буква б) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ съобщават на компетентните органи общата стойност на управляваните активи, изчислена съгласно посочената в член 2 процедура.
2. Като част от изискването по член 3, параграф 3, буква в) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ предоставят документа за предлагане на всеки АИФ, съответното извлечение от документа за предлагане или общо описание на инвестиционната стратегия. Съответното извлечение от документа за предлагане или описанието на инвестиционната стратегия включват най-малко следната информация:
а)
основните категории активи, в които може да инвестира АИФ;
б)
промишлени, географски или други пазарни сектори или определени класове активи, към които е насочена инвестиционната стратегия;
в)
описание на политиката на АИФ по отношение на заемането на средства и използването на ливъридж.
3. Информацията, която трябва да бъде предоставена от ЛУАИФ съгласно член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, е изброена в член 110, параграф 1 от настоящия регламент. Тя се предоставя чрез стандартните образци за докладване, посочени в приложение IV.
4. Информацията, събирана в съответствие с член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, се споделя между компетентните органи в Съюза, Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) и Европейския съвет за системен риск (ЕССР), когато това е необходимо за изпълнението на техните задължения.
5. Информацията, която се изисквана при регистрация, се актуализира и предоставя на годишна база. По причини, свързани с упражняването на техните правомощия по член 46 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи могат да изискват от ЛУАИФ да предоставят по-често информацията, посочена в член 3 от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 2
Изчисляване на ливъридж
(член 4, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 6
Общи разпоредби относно изчисляването на ливъридж
1. Използваният от АИФ ливъридж се изразява като съотношение между експозицията на АИФ и нетната стойност на неговата активи.
2. ЛУАИФ изчислява експозицията на управляваните АИФ в съответствие с брутния метод, посочен в член 7, и метода на задълженията, посочен в член 8.
За да вземе решение дали тези методи са достатъчни и подходящи за всички видове АИФ, или е необходимо да се разработи допълнителен незадължителен метод за изчисляването на ливъридж, Комисията преразглежда не по-късно от 21 юли 2015 г. изчислителните методи, посочени в първата алинея, отчитайки развитието на пазара.
3. В изчислението се включват експозициите във всички финансови или правно-организационни структури, в които участват трети страни, контролирани от съответния АИФ, когато въпросните структури са създадени специално с цел пряко или непряко увеличение на експозицията на равнище АИФ. За АИФ, чиято основна инвестиционна политика се състои в придобиване на контрол върху некотирани дружества или емитенти, ЛУАИФ не включва в изчислението на ливъриджа експозициите, които съществуват на нивото на тези некотирани дружества и емитенти, при условие че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, не трябва да понесе потенциалните загуби, надхвърлящи неговата инвестиция в съответното дружество или емитент.
4. ЛУАИФ изключват сключените кредитни споразумения, когато те са с временен характер и са изцяло покрити от капиталови ангажименти на инвеститорите в АИФ.
5. ЛУАИФ разполага с надлежно документирани процедури за изчисляване на експозицията на всеки управляван от него АИФ в съответствие с брутния метод и метода на задълженията. Изчислението се прилага последователно във времето.
Член 7
Брутен метод за изчисляване на експозицията на АИФ
Изчислената по брутния метод експозиция на АИФ е сумата на абсолютните стойности на всички позиции, оценени в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове.
Когато изчислява експозицията на АИФ по брутния метод, ЛУАИФ:
а)
изключва стойността на всички парични средства и парични еквиваленти, представляващи високоликвидни инвестиции в основната валута на АИФ, които лесно могат да бъдат превърнати в определен размер парични средства, носят незначителен риск от промяна на стойността и осигуряват възвръщаемост, която не надхвърля възвръщаемостта по тримесечни висококачествени държавни облигации;
б)
преобразува дериватните инструменти в еквивалентната позиция в базовите им активи, като използва посочените в член 10 методи на преобразуване и методите, определени в параграфи 4-9 и 14 от приложение I;
в)
изключва паричните заеми, които остават в парични средства или парични еквиваленти, посочени в буква а), и по които са известни дължимите суми;
г)
включва експозициите, произтичащи от реинвестиране на парични заеми, изразени като по-високата стойност от пазарната стойност на извършената инвестиция или общия размер на заетите парични средства по параграфи 1 и 2 от приложение I;
д)
включва позициите по репо или обратно репо сделки, сделките по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или по други споразумения в съответствие с параграфи 3 и 10-13 от приложение I.
Член 8
Метод на задълженията за изчисляване на експозицията на АИФ
1. Изчислената по метода на задълженията експозиция на АИФ е сумата на абсолютните стойности на всички позиции, оценени в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове, при спазване на посочените в параграфи 2-9 критерии.
2. Когато изчислява експозицията на АИФ по метода на задълженията, ЛУАИФ:
а)
преобразува всяка позиция в дериватен инструмент в еквивалентна позиция в базовите активи на този дериват, като използва посочените в член 10 и параграфи 4-9 и 14 от приложение II методи на преобразуване;
б)
прилага споразумения за нетиране и хеджиране;
в)
изчислява експозицията, създадена чрез реинвестиране на заеми, когато това реинвестиране увеличава експозицията на АИФ, както е описано в параграфи 1 и 2 от приложение I;
г)
включва в изчисленията и други споразумения в съответствие с параграфи 3 и 10-13 от приложение I.
3. За целите на изчисляването на експозицията на АИФ по метода на задълженията:
а)
споразуменията за нетиране включват комбинации от сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа, които се отнасят до един и същ базов актив, независимо от датата на падежа при дериватните инструменти, когато тези сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа са сключени единствено с цел премахване на рисковете по позициите, открити в резултат на други дериватни инструменти или позиции от ценни книжа;
б)
споразуменията за хеджиране включват комбинации от сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа, които не винаги се отнасят до един и същ базов актив, когато тези сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа са сключени единствено с цел компенсиране на рисковете по позициите, открити в резултат на други дериватни инструменти или позиции от ценни книжа.
4. Чрез дерогация от параграф 2, дериватен инструмент не се преобразува в еквивалентна позиция в базовия актив, ако притежава всяка една от следните характеристики:
а)
той заменя резултатите от финансовите активи в портфейла на АИФ с резултатите от други референтни финансови активи;
б)
той компенсира напълно рисковете по заменените активи в портфейла на АИФ, така че резултатите на АИФ да не зависят от резултатите на заменените активи;
в)
в сравнение с прякото притежание на референтните финансови активи той не съдържа никакви допълнителни факултативни елементи, клаузи за използване на ливъридж или други допълнителни рискове.
5. Чрез дерогация от параграф 2 дериватен инструмент не се преобразува в еквивалентна позиция в базовия актив при изчисляване на експозицията по метода на задълженията, ако изпълнява едновременно следните две условия:
а)
АИФ притежава комбинация от свързан с финансов актив дериватен инструмент и парични средства, инвестирани в паричен еквивалент по член 7, буква а), която е еквивалентна на притежаването на дълга позиция в даден финансов актив;
б)
дериватният инструмент не създава допълнителни експозиции, ливъридж или риск.
6. Споразуменията за хеджиране се вземат предвид при изчисляване на експозицията на АИФ само ако изпълняват едновременно следните условия:
а)
участващите в хеджирането позиции нямат за цел да генерират печалба, а общите и специфичните рискове са компенсирани;
б)
съществува доказано намаление на пазарния риск на равнище АИФ;
в)
евентуалните общи и специфични рискове, свързани с дериватните инструменти, са компенсирани;
г)
споразуменията за хеджиране се отнасят за един и същ клас активи;
д)
те са ефективни и при неблагоприятни пазарни условия.
7. При спазване на разпоредбите по параграф 6 в изчислението не се включват дериватни инструменти, които са използвани за хеджиране на валута и не създават допълнителни експозиции, ливъридж или други рискове.
8. ЛУАИФ нетират следните позиции:
а)
между дериватни инструменти, при условие че те се отнасят до един и същ базов актив, дори ако датите им на падежа се различават;
б)
между дериватен инструменти, чийто базов актив е прехвърлима ценна книга, инструмент на паричния пазар или дялове в предприятие за колективно инвестиране, както е посочено в раздел В, точки 1-3 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и същия базов актив.
9. ЛУАИФ, управляващи АИФ, които в съответствие със своята основна инвестиционна политика инвестират предимно в лихвени деривати, могат съгласно член 11 да използват специфични правила за нетиране на дюрацията, за да бъде отчетена корелацията между падежните интервали на кривата на лихвения процент.
Член 9
Методи за увеличаване на експозицията на АИФ
При изчисляване на експозициите ЛУАИФ използват методите, изложени в приложение I, по отношение на посочените в него случаи.
Член 10
Методи на преобразуване за дериватни инструменти
ЛУАИФ използва методите на преобразуване, посочени в приложение II, за посочените в него дериватни инструменти.
Член 11
Правила за нетиране на дюрация
1. При изчисляване на експозицията на АИФ в съответствие с член 8, параграф 9 ЛУАИФ прилагат правила за нетиране на дюрацията.
2. Правилата за нетиране на дюрацията не се използват, когато те биха доведи до въвеждане в заблуждение относно рисковия профил на АИФ. ЛУАИФ, които прилагат тези правила за нетиране, не включват в своята стратегия по отношение на лихвените проценти други източници на риск като например променливост. Следователно в стратегиите за лихвен арбитраж не трябва да се прилагат тези правила за нетиране.
3. Използването на тези правила за нетиране на дюрацията не трябва да води до необосновано високо равнище на ливъридж вследствие на инвестиции в краткосрочни позиции. Краткосрочните лихвени деривати не трябва да бъдат основният източник на печалба за средносрочен АИФ, използващ правилата за нетиране на дюрацията.
4. Лихвените деривати се преобразуват в еквивалентната им позиция в базовия актив и се нетират в съответствие с приложение III.
5. АИФ, който използва правилата за нетиране на дюрацията, може все пак да прилага правилата за хеджиране. Правилата за нетиране на дюрацията може да се прилагат само за лихвените деривати, които не са включени в споразуменията за хеджиране.
РАЗДЕЛ 3
Допълнителен собствен капитал и застраховка за професионална отговорност
(член 9, параграф 7 и член 15 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 12
Рискове, свързани с професионалната отговорност
1. Свързаните с професионалната отговорност рискове, които трябва да бъдат обхванати по член 9, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, представляват рискове от щета или загуби, причинена от съответното лице вследствие на небрежно изпълнение на дейностите, за които ЛУАИФ носи правна отговорност.
2. Рисковете, които съгласно определението по параграф 1 са свързани с професионалната отговорност, включват, наред с другото:
а)
риск от загуба на документи, удостоверяващи собствеността на АИФ върху активи;
б)
риск от въвеждане в заблуждение или подвеждащи твърдения пред АИФ или неговите инвеститори;
в)
риск от действия, грешки или пропуски, водещи до нарушаване на:
i)
законови и регулаторни задължения;
ii)
задължения за полагане на необходимата грижа и умения спрямо АИФ или неговите инвеститори;
iii)
доверителни задължения;
iv)
задължения за поверителност;
v)
устава или учредителните документи на АИФ;
vi)
условията, при които АИФ е определил ЛУАИФ;
г)
риск от пропуски в установяването, прилагането и поддържането на адекватни процедури за предотвратяване на непочтени, измамни или злонамерени действия;
д)
риск от неправомерно извършена оценка на активи или изчисление на цената на дял/акция;
е)
риск от загуби вследствие на прекъсване на дейността, неизправности на системата, пропуски в обработката на трансакции или управлението на процеси.
3. Рисковете, свързани с професионалната отговорност, трябва във всеки един момент да бъдат покрити от необходимия допълнителен собствен капитал, определен в съответствие с член 14, или чрез подходяща застраховка за професионална отговорност, определена в съответствие с член 15.
Член 13
Качествени изисквания относно рисковете, свързани с професионалната отговорност
1. ЛУАИФ прилага ефективни вътрешни политики и процедури за управление на оперативния риск с цел целесъобразно идентифициране, измерване, управление и мониторинг на оперативните рискове, включително свързаните с професионалната отговорност рискове, на които ЛУАИФ е или е логично да бъде изложено. Дейностите по управление на оперативния риск се извършват независимо в рамките на политиката за управление на риска.
2. ЛУАИФ създава база данни за загуби от отминали периоди, в която се регистрират всички претърпени оперативни пропуски, загуби и щети. В тази база данни се регистрират, наред с другото, всички настъпили рискове, свързани с професионалната отговорност, посочени в член 12, параграф 2.
3. При управлението на риска ЛУАИФ използва своята вътрешна база данни за загуби от отминали периоди и по целесъобразност външни данни, сценариен анализ и фактори, отразяващи стопанската среда и системите за вътрешен контрол.
4. Експозициите и претърпените загуби от оперативен риск подлежат на непрекъснат мониторинг и на редовно вътрешно докладване.
5. Политиките и процедурите за управление на оперативния риск на ЛУАИФ са надлежно документирани. ЛУАИФ разполага с механизми за гарантиране на съответствието със своите политики за управление на оперативния риск, както и с ефективни мерки за действие при неспазване на тези политики. ЛУАИФ разполага с процедури за предприемане на подходящи коригиращи действия.
6. Политиките и процедурите за управление на оперативния риск и системите за измерване на риска подлежат на редовен, най-малко ежегоден, преглед.
7. ЛУАИФ поддържа финансови ресурси, които са съобразени с оценката на рисковия му профил.
Член 14
Допълнителен собствен капитал
1. Настоящият член се прилага за ЛУАИФ, които са избрали да покриват рисковете, свързани с професионалната отговорност, чрез допълнителен собствен капитал.
2. ЛУАИФ осигурява допълнителен собствен капитал за покриване на рисковете, свързани с отговорността, породена от професионална небрежност, който е равен най-малко на 0,01 % от стойността на управляваните от него портфейли на АИФ.
Стойността на управляваните портфейли на АИФ представлява сумата от абсолютната стойност на всички активи на всички управлявани от ЛУАИФ АИФ, включително тези придобити чрез използването на ливъридж, като дериватните инструменти се оценяват по тяхната пазарна стойност.
3. Изискваният допълнителен собствен капитал, посочен в параграф 2, се преизчислява в края на всяка финансова година и размерът на допълнителния собствен капитал съответно се коригира.
ЛУАИФ установява, прилага и използва процедури за текущ мониторинг на стойността на портфейлите на управляваните АИФ, изчислена в съответствие с посоченото във втората алинея на параграф 2. Когато упоменатата в първата алинея стойност на портфейлите на управляваните АИФ нарасне значително преди годишното преизчисляване, ЛУАИФ своевременно преизчислява изисквания допълнителен собствен капитал и съответно коригира размера на допълнителния собствен капитал.
4. Компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да разреши на ЛУАИФ да заделя допълнителен собствен капитал, чийто размер е по-нисък от упомената в параграф 2 стойност, само когато той е убеден - въз основа на базата данни на ЛУАИФ за загуби от отминали периоди, съхранявана за период от най-малко три години преди оценката, че ЛУАИФ разполага с необходимия допълнителен собствен капитал, адекватно покриващ свързаните с професионалната отговорност рискове. Разрешеният по-нисък размер на допълнителния собствен капитал не трябва да е по-малък от 0,008 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ.
5. Компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да изиска от ЛУАИФ да разполага с допълнителен собствен капитал, чийто размер е по-висок от упомената в параграф 2 стойност, когато той не е убеден, че ЛУАИФ разполага с необходимия допълнителен собствен капитал, адекватно покриващ свързаните с професионалната отговорност рискове. Компетентният орган посочва причините, поради които счита, че допълнителният собствен капитал на ЛУАИФ е недостатъчен.
Член 15
Застраховка за професионална отговорност
1. Настоящият член се прилага за ЛУАИФ, които са избрали да покриват рисковете, свързани с професионалната отговорност, чрез застраховка за професионална отговорност.
2. ЛУАИФ сключва и поддържа във всеки един момент застраховка за професионална отговорност:
а)
чийто първоначален срок е най-малко една година;
б)
чийто срок за предизвестие при прекратяване е най-малко 90 дни;
в)
която покрива свързаните с професионалната отговорност рискове, посочени в член 12, параграфи 1 и 2;
г)
която е сключена с предприятие от ЕС или от трета държава, получило разрешение да предоставя застраховка за професионална отговорност в съответствие със законодателството на Съюза или националното законодателство;
д)
която се предоставя от трето лице.
Всяко договорено фиксирано самоучастие се покрива изцяло със собствен капитал, допълващ собствения капитал, който трябва да бъде заделен в съответствие с член 9, параграфи 1 и 3 от Директива 2011/61/ЕС.
3. Покритието на застраховката за индивидуална претенция трябва да е най-малко 0,7 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, изчислена съгласно предвиденото по член 14, параграф 2, втора алинея.
4. Покритието на застраховката за претенции на годишна база трябва да е най-малко 0,9 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, изчислена съгласно предвиденото по член 14, параграф 2, втора алинея.
5. ЛУАИФ прави преглед на полицата по застраховката за професионална отговорност и проверява дали спазва задълженията си по настоящия член най-малко веднъж годишно и при всяка промяна, която оказва влияние върху съответствието на полицата с изискванията по настоящия член.
ГЛАВА III
УСЛОВИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
(член 12, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 16
Общи задължения на компетентните органи
Когато оценяват дали ЛУАИФ спазват изискванията по член 12, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи използват най-малко посочените в настоящия раздел критерии.
Член 17
Задължение за действие в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в АИФ и на целостта на пазара
1. ЛУАИФ прилагат политики и процедури, имащи за цел да предотвратят злоупотреби, включително такива, които основателно може да се очаква да засегнат неблагоприятно стабилността и целостта на пазара.
2. ЛУАИФ гарантират, че на управляваните от тях АИФ или на инвеститорите в тези АИФ не се начисляват излишни разходи.
Член 18
Комплексна проверка
1. ЛУАИФ полагат висока степен на старание при избора и текущия мониторинг на инвестициите.
2. ЛУАИФ гарантират, че разполагат с адекватни познания и разбиране на активите, в които инвестира АИФ.
3. ЛУАИФ установяват, прилагат и използват писмени политики и процедури за комплексна проверка и прилагат ефективни организационни мерки за гарантиране, че взетите от името на АИФ инвестиционни решения съответстват на целите, инвестиционната стратегия и по целесъобразност на праговете на риска на АИФ.
4. Политиките и процедурите за комплексна проверка, посочени в параграф 3, се преразглеждат и актуализират редовно.
Член 19
Комплексна проверка при инвестиции в активи с ограничена ликвидност
1. Когато ЛУАИФ инвестират в активи с ограничена ликвидност и тази инвестиция е предшествана от етап на договаряне, в допълнение към изискванията по член 18 ЛУАИФ трябва във връзка с договарянето:
а)
да изготвят и редовно да актуализират бизнес план, съобразен с дюрацията на АИФ и с пазарните условия;
б)
да търсят и избират евентуалните трансакции, които съответстват на посочения в буква а) бизнес план;
в)
да оценяват избраните трансакции с оглед на евентуалните възможности и на свързаните с тях рискове, всички приложими правни, данъчни, финансови или други влияещи върху стойността фактори, човешки и материални ресурси, както и стратегии, включително изходни стратегии;
г)
да извършат комплексна проверка на дейностите, свързани с трансакциите, преди да пристъпят към изпълнение;
д)
да следят изпълнението на посочения в буква а) бизнес план от страна на АИФ.
2. ЛУАИФ съхраняват данни за дейностите, извършвани в съответствие с параграф 1, за период от най-малко пет години.
Член 20
Комплексна проверка при избора и определянето на контрагенти и основни борсови посредници
1. При избора и определянето на контрагенти и основни борсови посредници ЛУАИФ проявяват необходимите умения, грижа и внимание преди и редовно след сключването на договор, отчитайки пълният набор и качеството на техните услуги.
2. При избора на основни борсови посредници или контрагенти на ЛУАИФ или на АИФ по сделка с извънборсови деривати, предоставяне в заем на ценни книжа или по репо сделка, ЛУАИФ гарантират, че тези основни борсови посредници или контрагенти удовлетворяват всяко едно от следните условия:
а)
те подлежат на постоянен надзор от страна на публичен орган;
б)
те са финансово стабилни;
в)
те разполагат с необходимата организационна структура и ресурси за осъществяване на услугите, които трябва да предоставят на ЛУАИФ или АИФ.
3. При оценката на финансовата стабилност, посочена в параграф 2, буква б), ЛУАИФ вземат предвид дали основният борсов посредник или контрагентът подлежи на пруденциално регулиране, включително подходящи капиталови изисквания, и на ефективен надзор.
4. Списъкът на избраните основни борсови посредници се одобрява от висшето ръководство на ЛУАИФ. По изключение могат да бъдат определени основни борсови посредници, които не са включени в списъка, при условие че те отговарят на установените в параграф 2 изисквания и са били одобрени от висшето ръководство. ЛУАИФ трябва да могат да удостоверят причините за подобен избор и комплексната проверка, извършена при избора и мониторинга на невключените в списъка основни борсови посредници.
Член 21
Честност, коректност и необходими умения
Когато установяват дали ЛУАИФ действа честно, коректно и с необходимите умения, компетентните органи оценяват дали са изпълнени най-малко следните условия:
а)
управителният орган на ЛУАИФ притежава необходимите колективни знания, умения и опит, за да може да разбере дейностите на ЛУАИФ, по-специално основните рискове, свързани с тези дейности, и активите, в които е инвестирал АИФ;
б)
членовете на управителния орган отделят достатъчно време за целесъобразното изпълнение на задълженията си в ЛУАИФ;
в)
всеки член на управителния орган действа честно, почтено и независимо;
г)
ЛУАИФ отделя достатъчно ресурси за въвеждане в работния процес и обучение на членовете на управителния орган.
Член 22
Ресурси
1. ЛУАИФ наемат достатъчно персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за изпълнение на възложените им отговорности.
2. За целите на параграф 1, ЛУАИФ вземат предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
Член 23
Равностойно третиране на инвеститорите в АИФ
1. ЛУАИФ гарантират, че техните процедури за вземане на решение и организационна структура, посочени в член 57, осигуряват равностойно третиране на инвеститорите.
2. Всяко одобрено от ЛУАИФ преференциално третиране на един или повече инвеститори не трябва като цяло да поставя другите инвеститори в неизгодно положение.
Член 24
Стимули
1. Счита се, че ЛУАИФ не действат честно, коректно и в съответствие с най-добрия интерес на управляваните от тях АИФ или на инвеститорите в тези АИФ, ако във връзка с дейностите, извършени при изпълнение на посочените в приложение I към Директива 2011/61/ЕС функции, те плащат или получават такса или комисиона, или предоставят или получават непарични стимули, освен:
а)
такса, комисиона или непаричен стимул, платени или предоставени на или от АИФ или лице, действащо от името на АИФ;
б)
такса, комисиона или непаричен стимул, платени или предоставени на или от трета страна или лице, действащо от името на трета страна, когато ЛУАИФ може да докаже, че са изпълнени следните условия:
i)
съществуването, естеството и размерът на таксата, комисионата или стимула или когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата, са ясно оповестени пред инвеститорите в АИФ по изчерпателен, точен и разбираем начин, преди да бъде предоставена съответната услуга;
ii)
плащането на таксата или комисионата или предоставянето на непаричната облага има за цел да подобри качеството на съответната услуга, а не да възпрепятства спазването на задължението на ЛУАИФ да действа в най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или на инвеститорите в АИФ;
в)
подходящи такси, които подпомагат или са необходими за предоставянето на съответната услуга, включително такси за отговорно пазене, такси за сетълмент и обмяна на валута, законови налози или правни такси, и които по своя характер не могат да доведат до конфликти със задълженията на ЛУАИФ да действа честно, коректно и в съответствие с най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или на инвеститорите в АИФ.
2. Оповестяването в обобщена форма на основните условия на споразуменията относно таксите, комисионите или непаричните облаги се счита за задоволително за целите на параграф 1, буква б), подточка i), когато ЛУАИФ е поело ангажимент да оповестява допълнителни подробности по искане на инвеститорите в АИФ и този ангажимент бива спазван.
Член 25
Ефективно използване на ресурси и процедури - обработка на поръчки
1. ЛУАИФ установяват, прилагат и използват процедури и мерки, които осигуряват надлежно, правилно и бързо изпълнение на поръчките от името на АИФ.
2. Посочените в параграф 1 процедури и мерки отговарят на следните изисквания:
а)
те осигурят незабавното и точно регистриране и разпределяне на поръчките, изпълнени от името на АИФ;
б)
те извършват последователно и надлежно сравнимите поръчки на АИФ, освен ако това е трудно осъществимо поради характеристиките на поръчката или съществуващите пазарни условия или ако интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ изискват друго.
3. Финансовите инструменти, паричните суми или други активи, получени при сетълмент на изпълнените поръчки, се превеждат или регистрират незабавно и точно по сметката на съответния АИФ.
4. ЛУАИФ не злоупотребяват с информацията, свързана с неизпълнените поръчки на АИФ, и предприемат всички необходими мерки за предотвратяване на злоупотребата с такава информация от съответните му заинтересовани лица.
Член 26
Задължения за докладване по отношение на изпълнението на поръчки за записване и обратно изкупуване
1. Когато ЛУАИФ изпълняват поръчка на инвеститор за записване или евентуално обратно изкупуване, те незабавно му предоставят на траен носител основната информация относно изпълнението на поръчката или съответно приемането на предложението за записване.
2. Параграф 1 не се прилага, когато потвърждението относно изпълнението на поръчката трябва да бъде предоставено на инвеститора от трето лице и когато потвърждението съдържа основната информация.
ЛУАИФ гарантират, че третото лице съблюдава своите задължения.
3. Основната информация, посочена в параграфи 1 и 2, включва следното:
а)
идентификационни данни на ЛУАИФ;
б)
идентификационни данни на инвеститора;
в)
дата и час на получаване на поръчката;
г)
дата на изпълнение;
д)
идентификационни данни на АИФ;
е)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксите за обратно изкупуване.
4. ЛУАИФ предоставят на инвеститора, при поискване, информация относно статута на поръчката или приемането на предложението за записване, или и двете в зависимост от случая.
Член 27
Изпълнение на решения за търгуване от името на управлявания АИФ
1. ЛУАИФ действат в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ, когато изпълняват решения за търгуване от името на управлявания АИФ в рамките на управлението на техните портфейли.
2. Когато ЛУАИФ купуват или продават финансови инструменти или други активи, за които се прилага принципът на най-доброто изпълнение, както и за целите на параграф 1, те предприемат всички необходими мерки, за да получат възможно най-добрия резултат за управляваните от тях АИФ или инвеститорите в тези АИФ, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността за изпълнение и сетълмент, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с нейното изпълнение. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат следните критерии:
а)
целите, инвестиционната политика и специфичните рискове за АИФ, както е посочено в правилника или устава на АИФ, проспекта или документите за предлагане на АИФ;
б)
характеристиките на поръчката;
в)
характеристиките на финансовите инструменти или другите активи, които са предмет на тази поръчка;
г)
характеристиките на мястото на изпълнение, към което може да бъде отнесена поръчката.
3. ЛУАИФ установяват и изпълняват ефективни организационни мерки за спазване на задължението по параграфи 1 и 2. По-специално ЛУАИФ установяват и прилагат писмена политика за изпълнение, която позволява на АИФ и техните инвеститори да получават възможно най-добрия резултат за поръчките на АИФ в съответствие с параграф 2.
4. ЛУАИФ редовно следят за ефективността на своите организационни мерки и политика за изпълнение на поръчките с оглед установяване и при необходимост отстраняване на слабостите.
5. ЛУАИФ ежегодно преглеждат политиката за изпълнение на поръчките. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на ЛУАИФ да продължи да постига възможно най-добрите резултати за управляваните АИФ.
6. ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да удостоверят, че са изпълнили поръчките от името на АИФ в съответствие със своята политика за изпълнение.
7. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, разпоредбите по параграфи 2-5 не се прилагат. ЛУАИФ трябва обаче да бъдат в състояние да удостоверят, че не съществуват други алтернативни места на изпълнение.
Член 28
Възлагане на поръчки за търгуване от името на АИФ на други изпълняващи субекти
1. Когато ЛУАИФ купува или продава финансови инструменти или други активи, за които се прилага принципът на най-доброто изпълнение, то действа в най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или инвеститорите в АИФ, когато при управлението на техните портфейли възлага поръчки за търгуване от името на АИФ на други изпълняващи субекти.
2. ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки, за да постигнат възможно най-добрия резултат за АИФ или инвеститорите в АИФ, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността за изпълнение и сетълмент, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с нейното изпълнение. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат изискванията по член 27, параграф 2.
ЛУАИФ установяват, прилагат и използват политика, позволяваща им да спазват посоченото в първата алинея задължение. Политиката установява по отношение на всеки клас инструменти субектите, на които могат да бъдат възлагани поръчки. ЛУАИФ сключва споразумения за изпълнение на поръчка, само ако тези споразумения отговарят на задълженията по настоящия член. ЛУАИФ предоставя на инвеститорите в управляваните от него АИФ подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия параграф политика, както и всякакви съществени промени в тази политика.
3. ЛУАИФ редовно следят за ефективността на установената в съответствие с параграф 2 политика и по-специално за качеството на изпълнението от страна на определените в тази политика субекти и при необходимост отстраняват евентуалните слабости.
Освен това ЛУАИФ ежегодно преглеждат тази политика. Такъв преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на ЛУАИФ да продължи да постига възможно най-добрите резултати за управляваните АИФ.
4. ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да удостоверят, че са възлагали поръчки от името на АИФ в съответствие с установената по параграф 2 политика.
5. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, разпоредбите по параграфи 2-5 не се прилагат. ЛУАИФ трябва обаче да бъдат в състояние да удостоверят, че не съществуват други алтернативни места на изпълнение.
Член 29
Обединяване и разпределяне на поръчки за търговия
1. ЛУАИФ може да изпълняват поръчка на АИФ, обединена с поръчка на друг АИФ, ПКИПЦК или клиент или с поръчка, свързана с инвестирането на неговия собствен капитал, когато:
а)
може разумно да се очаква, че обединяването на поръчките няма да накърнява интересите на АИФ, ПКИПЦК или клиентите, чиито поръчки са обединени;
б)
е установена и ефективно се прилага политика за разпределяне на поръчките, която съдържа достатъчно конкретни правила за справедливото разпределяне на обединените поръчки, включително за това как обемът и цената на поръчките определят разпределянето и обработването на частични изпълнения.
2. Когато ЛУАИФ обединява поръчка на АИФ с една или повече поръчки на други АИФ, ПКИПЦК или клиенти и обединената поръчка е частично изпълнена, ЛУАИФ разпределя съответните търговски трансакции в съответствие със своята политика за разпределяне на поръчки.
3. Когато ЛУАИФ обединява трансакциите си за собствена сметка с една или повече поръчки на АИФ, ПКИПЦК или клиенти, ЛУАИФ не трябва да разпределя съответните търговски трансакции по начин, ощетяващ АИФ, ПКИПЦК или клиент.
4. Когато ЛУАИФ обединява поръчка на АИФ, ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за собствена сметка и обединената поръчка е частично изпълнена, ЛУАИФ разпределя съответните търговски трансакции приоритетно на АИФ, ПКИПЦК или клиентите, преди да разпредели трансакциите за своя собствена сметка.
Ако ЛУАИФ обаче е в състояние да обоснове разумно пред АИФ или клиент, че, без да бъде обединена, поръчката нямаше да може да бъде изпълнена при такива изгодни условия или въобще да бъде изпълнена, ЛУАИФ може да разпредели пропорционално трансакцията за своя собствена сметка в съответствие с политиката, посочена в параграф 1, буква б).
РАЗДЕЛ 2
Конфликти на интереси
(член 14 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 30
Видове конфликти на интереси
Когато определят видовете конфликти на интереси, възникващи в хода на управлението на АИФ, ЛУАИФ вземат под внимание конкретно дали ЛУАИФ, заинтересовано лице или лице, пряко или косвено свързано чрез упражняване на контрол върху ЛУАИФ:
а)
може да реализира финансова печалба или да избегне финансова загуба за сметка на АИФ или неговите инвеститори;
б)
има интерес от резултата от предоставяната на АИФ, на неговите инвеститори или на клиент услуга или дейност или от трансакция, извършена от името на АИФ или клиент, който е различен от интереса на АИФ от такъв резултат;
в)
има финансов или друг стимул да предпочете:
-
интереса на ПКИПЦК, на клиент или група от клиенти или на друг АИФ пред интереса на АИФ;
-
интереса на един инвеститор пред интереса на друг инвеститор или група от инвеститори в същия АИФ;
г)
извършва същата дейност за АИФ и за друг АИФ, ПКИПЦК или клиент; или
д)
получава или ще получи от лице, различно от АИФ или неговите инвеститори, стимули във връзка с предоставяните на АИФ дейности по колективно управление на портфейли, под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
Член 31
Политика по отношение на конфликти на интереси
1. ЛУАИФ установява, прилага и използва ефективна политика по отношение на конфликтите на интереси. Тази политика е изготвена в писмена форма и отговаря на размера и организационната структура на ЛУАИФ, както и на естеството, мащаба и сложността на неговата дейност.
Ако ЛУАИФ е член на група, политиката отчита и всички обстоятелства, с които ЛУАИФ е или следва да бъде запознато, които могат да породят конфликти на интереси, произтичащи от структурата и стопанската дейност на другите членове на групата.
2. Политиката по отношение на конфликти на интереси, установена в съответствие с параграф 1, включва следното:
а)
по отношение на извършваните от ЛУАИФ или от негово име дейности, в т.ч. дейности, извършвани от подизпълнител, вторичен подизпълнител, външен оценител или контрагент, определяне на обстоятелствата, които представляват или могат да породят конфликт на интереси, водещ до значителен риск от увреждане на интересите на АИФ или на неговите инвеститори;
б)
процедури, които трябва да бъдат прилагани, и мерки, които трябва да бъдат приети, с цел предотвратяване, управление и мониторинг на такива конфликти на интереси.
Член 32
Конфликти на интереси, свързани с обратното изкупуване
ЛУАИФ, което управлява АИФ от отворен тип, установява, управлява и следи конфликтите на интереси, възникващи между инвеститори, които желаят техните инвестиции да бъдат обратно изкупени, и инвеститори, които желаят да запазят своите инвестиции в АИФ, както и евентуалните конфликти между стимулите за ЛУАИФ да инвестира в неликвидни активи и политиката за обратно изкупуване на АИФ в съответствие с неговите задължения по член 14, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 33
Процедури и мерки за предотвратяване или управление на конфликти на интереси
1. Установените за предотвратяване или управление на конфликти на интереси процедури и мерки имат за цел да гарантират, че заинтересованите лица, участващи в различни дейности, свързани с риск от конфликти на интереси, упражняват тези дейности в степен на независимост, която отговаря на мащаба и дейностите на ЛУАИФ и на групата, към която то принадлежи, както и на значимостта на риска от увреждане на интересите на АИФ или неговите инвеститори.
2. Когато е необходимо и целесъобразно за ЛУАИФ да гарантира изискваната степен на независимост, процедурите, които трябва да бъдат прилагани, и мерките, които трябва да бъдат приети, по член 31, параграф 2, буква б) включват следното:
а)
ефективни процедури за предотвратяване или контрол на обмена на информация между заинтересованите лица, участващи в дейности по колективно управление на портфейли или други дейности по член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 2011/61/ЕС, свързани с риск от конфликт на интереси, когато такъв обмен на информация може да увреди интересите на един или повече АИФ и техните инвеститори;
б)
обособен надзор на заинтересованите лица, чиито основни функции са свързани с извършване на дейности по колективно управление на портфейли от името на клиенти или на инвеститори или по предоставяне на услуги на клиенти или на инвеститори, чиито интереси могат да бъдат в конфликт, или които представляват по друг начин различни интереси, които могат да бъдат в конфликт включително с интересите на ЛУАИФ;
в)
премахване на всякаква пряка връзка между възнаграждението на заинтересованите лица, участващи главно в извършването на дадена дейност, и възнаграждението на различни заинтересовани лица, участващи главно в извършването на друга дейност, или приходите, създадени от тях, когато може да се породи конфликт на интереси относно тези дейности;
г)
мерки за предотвратяване или ограничаване на което и да е лице да упражнява неуместно влияние върху начина, по който заинтересовано лице извършва дейности по колективно управление на портфейли;
д)
мерки за предотвратяване или контрол на едновременно или последователно участие на заинтересовано лице в отделни дейности по колективно управление на портфейли или други дейности по член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 2011/61/ЕС, когато такова участие може да попречи на правилното управление на конфликтите на интереси.
Ако приемането или прилагането на една или няколко от тези мерки и процедури не осигурява необходимата степен на независимост, ЛУАИФ приема такива алтернативни или допълнителни мерки и процедури, каквито са необходими и подходящи за тези цели.
Член 34
Управление на конфликти на интереси
Когато установените от ЛУАИФ организационни или административни механизми не са достатъчни, за да гарантират с необходимата сигурност предотвратяването на рисковете от накърняване на интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ, висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на ЛУАИФ бива незабавно информиран, за да може да вземе всички необходими решения или действия, с които да се гарантира, че ЛУАИФ действа в най-добрия интерес на АИФ или инвеститорите в този АИФ.
Член 35
Мониторинг на конфликти на интереси
1. ЛУАИФ поддържа и редовно актуализира регистър на видовете дейности, извършвани от ЛУАИФ или от негово име, при които е възникнал или - в случай на текуща дейност - може да възникне конфликт на интереси, пораждащ значителен риск от увреждане на интересите на един или няколко АИФ или на техните инвеститори.
2. Висшето ръководство получава редовно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно посочените в параграф 1 дейности.
Член 36
Оповестяване на конфликти на интереси
1. Информацията, която трябва да бъде оповестена пред инвеститорите по член 14, параграфи 1 и 2 от Директива 2011/61/ЕС, се предоставя на инвеститорите на траен носител или посредством интернет страница.
2. Когато посочената в параграф 1 информация се предоставя посредством интернет страница и не е адресирана лично до инвеститора, трябва да бъдат изпълнени следните условия:
а)
инвеститорът е бил уведомен за адреса на интернет страницата и мястото на интернет страницата, от където може да бъде получен достъп до информацията, и е дал съгласието си информацията да бъде предоставена по такъв начин;
б)
информацията трябва да бъде актуална;
в)
информацията трябва да бъде непрекъснато достъпна посредством посочената интернет страница за срок, в рамките на който клиентът може да има основателна причина да я провери.
Член 37
Стратегии за упражняване на право на глас
1. ЛУАИФ разработва подходящи и ефективни стратегии за определяне на времето и начина, по който ще бъде упражнявано правото на глас, притежавано в управляваните от АИФ портфейли, в изключителния интерес на съответния АИФ или неговите инвеститори.
2. В посочената в параграф 1 стратегия се определят мерките и процедурите за:
а)
мониторинг на съответните корпоративни действия;
б)
гарантиране, че упражняването на право на глас е в съответствие с инвестиционните цели и политика на съответния АИФ;
в)
предотвратяване или управление на всякакви конфликти на интереси, възникващи от упражняването на правото на глас.
3. Обобщено описание на стратегиите, както и подробности за действията, предприети въз основа на тези стратегии, се предоставят на инвеститорите при поискване.
РАЗДЕЛ 3
Управление на риска
(член 15 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 38
Системи за управление на риска
За целите на настоящия раздел под системи за управление на риска се разбират системи, състоящи се от съответните елементи на организационната структура на ЛУАИФ, в която централна роля се отрежда на постоянната функцията за управление на риска, от политиките и процедурите, свързани с управлението на риска по всяка инвестиционна стратегия на АИФ, и от организационните мерки, процеси и техники, свързани с оценката и управлението на риска, прилагани от ЛУАИФ по отношение на всеки управляван от него АИФ.
Член 39
Постоянна функция по управление на риска
1. ЛУАИФ установя и поддържа постоянна функция по управление на риска, която:
а)
прилага ефективни политики и процедури за управление на риска, с цел текущо идентифициране, измерване, управление и мониторинг на всички рискове по всяка инвестиционна стратегия на АИФ, на които всеки АИФ е или може да бъде изложен;
б)
гарантира, че оповестеният пред инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС рисков профил на АИФ съответства на праговете на риска, установени в съответствие с член 44 от настоящия регламент;
в)
следи за спазването на установените в съответствие с член 44 прагове на риска и своевременно уведомява управителния орган и функцията по надзора на ЛУАИФ, ако има такава, когато счита, че рисковият профил на АИФ не съответства на тези прагове или вижда значителен риск от възникване на бъдещо несъответствие между тях;
г)
предоставя на управителния орган и функцията по надзора на ЛУАИФ, ако има такава, актуална информация с честота, която съответства на естеството, мащаба и сложността на дейностите на АИФ или на ЛУАИФ, относно:
i)
съответствието и спазването на праговете на риска по член 44 от страна на рисковия профил на АИФ, оповестен в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС;
ii)
адекватността и ефективността на процеса за управление на риска, като конкретно се посочва дали са или ще бъдат предприети съответни коригиращи мерки в случай на действителни или очаквани пропуски;
д)
предоставя на висшето ръководство актуална информация относно текущото ниво на риск, поет от всеки управляван АИФ, и всички действителни или очаквани нарушения на праговете на риска по член 44, с което да осигури предприемането на навременни и подходящи действия.
2. Функцията по управление на риска разполага с необходимите правомощия и достъп до съответната информация, необходима за изпълнение на посочените в параграф 1 задачи.
Член 40
Политика за управление на риска
1. ЛУАИФ изработва, прилага и поддържа подходяща и документирана политика за управление на риска, с помощта на която се установяват всички съответни рискове, на които са изложени или могат да бъдат изложени управляваните от него АИФ.
2. Политиката за управление на риска включва необходимите процедури, които позволяват на ЛУАИФ да оцени за всеки управляван от него АИФ до каква степен е изложен на пазарен риск, ликвиден риск и риск от контрагента, както и на всички други рискове, включително оперативни рискове, които могат да бъдат съществени за всеки управляван от него АИФ.
3. Политиката за управление на риска на ЛУАИФ съдържа най-малко следните елементи:
а)
техники, инструменти и мерки, които позволяват да се постигне съответствие с изискванията на член 45;
б)
техники, инструменти и мерки, които позволят да се оцени и наблюдава ликвидният риск на АИФ при обичайни и при извънредни обстоятелства, включително чрез провеждането на редовни стрес-тестове в съответствие с разпоредбите на член 48;
в)
разпределяне в рамките на ЛУАИФ на свързаните с управление на риска отговорности;
г)
праговете на риска, установени съгласно член 44 от настоящия регламент, както и обосновка на начина, по който те са съобразени с рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС;
д)
условията, съдържанието, честотата и лицата, на които посоченото в член 39 постоянна функция по управление на риска докладва.
4. Политиката за управление на риска включва описание на гаранциите, посочени в член 43, и по-специално:
а)
естеството на евентуални конфликти на интереси;
б)
предприети коригиращи мерки;
в)
причините, поради които се очаква тези мерки да доведат до независима работа на функцията по управление на риска;
г)
начина, по който ЛУАИФ възнамерява да гарантира, че гаранциите са винаги ефективни.
5. Политиката за управление на риска, посочена в параграф 1, е съобразена с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на управлявания от него АИФ.
Член 41
Оценяване, контрол и преглед на политиката за управление на риска
1. ЛУАИФ оценява, контролира и периодично, поне веднъж годишно, прави преглед на:
а)
адекватността и ефективността на политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
б)
степента до която ЛУАИФ съблюдава политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
в)
адекватността и ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите във функционирането на процеса за управление на риска;
г)
постигнатите от функцията по управление на риска резултати;
д)
адекватността и ефективността на мерките, насочени към осигуряване на функционално и йерархично отделяне на функцията по управление на риска в съответствие с член 42.
Висшето ръководство определя в съответствие с принципа на пропорционалност колко често ще се извършва предвидения в първа алинея периодичен преглед, в зависимост от естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на управлявания от него АИФ.
2. В допълнение към периодичния преглед, посочен в параграф 1, системите за управление на риска подлежат на преглед, когато:
а)
са въведени съществени промени в политиките и процедурите за управление на риска и в мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
б)
вътрешни или външни събития показват, че е необходим допълнителен преглед;
в)
са направени съществени промени в инвестиционната стратегия и цели на управлявания АИФ.
3. ЛУАИФ актуализира системите за управление на риска въз основа на резултатите от прегледа, посочен в параграфи 1 и 2.
4. ЛУАИФ уведомява компетентния орган на своята държава членка по произход за всякакви съществени промени в политиката за управление на риска и в мерките, процесите и техниките, посочени в член 45.
Член 42
Функционално и йерархично отделяне на функцията по управление на риска
1. Смята се, че функцията по управление на риска е функционално и йерархично отделена от оперативните подразделения, включително от функцията по управление на портфейла, само когато са изпълнени всички от следните условия:
а)
лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, не са подчинени на лицата, отговарящи за дейността на оперативните подразделения на ЛУАИФ, включително звеното за управление на портфейла;
б)
лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, не са ангажирани с изпълнението на дейностите в рамките на оперативните подразделения, включително на звеното по управление на портфейла;
в)
възнагражденията на лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, се определят в съответствие с постигането на целите на функцията, независимо от работата на оперативните подразделения, включително на функцията по управление на портфейла;
г)
възнагражденията на висшите служители, работещи във функцията за управление на риска, се контролират пряко от комитета по възнагражденията, когато има такъв.
2. Функционалното и йерархично отделяне на функцията по управление на риска в съответствие с параграф 1 се извършва по цялата йерархична структура на ЛУАИФ до управителния орган. Тя подлежи на преглед от управителния орган и от звеното на ЛУАИФ с функции по надзора, ако има такова.
3. Компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ проверяват начина, по който ЛУАИФ изпълнява разпоредбите на параграфи 1 и 2 въз основа на критериите, посочени в член 15, параграф 1, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
Член 43
Гаранции срещу конфликти на интереси
1. Гаранциите срещу конфликти на интереси, посочени в член 15, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, гарантират най-малко, че:
а)
решенията, взети от функцията по управление на риска, се основават на надеждни данни, които се проверяват в необходимата степен от функцията по управление на риска;
б)
възнаграждението на лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, отразява постигането на целите на функцията по управление на риска, независимо от резултатите на оперативните сектори, в които участват;
в)
функцията по управление на риска е предмет на подходящ независим преглед, за да се гарантира, че решенията са вземат независимо;
г)
функцията по управление на риска е представена в управителния орган или звеното по надзор, когато съществува такова, най-малко със същите правомощия както звеното по управление на портфейл;
д)
всички задължения, които влизат в конфликт с работата на функцията, са правилно отделени.
2. Когато е целесъобразно, като се отчитат естеството, мащабът и сложността на дейността на ЛУАИФ, посочените в параграф 1 гаранции предвиждат, че:
а)
извършването на функцията по управление на риска се разглежда редовно от звеното за вътрешен одит или ако не съществува такова - от външно лице, назначено от управителния орган;
б)
в случаите, в които е създаден комитет по риска, той е обезпечен с необходимите ресурси и неговите членове, които не са независими, не оказват неправомерно влияние върху работата на функцията по управление на риска.
3. Управителният орган на ЛУАИФ и звеното по надзора, когато има такова, въвеждат гаранции срещу конфликтите на интереси, посочени в параграфи 1 и 2, редовно правят преглед на тяхната ефективност и своевременно предприемат коригиращи действия за отстраняване на евентуални недостатъци.
Член 44
Прагове на риска
1. ЛУАИФ определя и прилага количествени или качествени, или и двата вида прагове на риска за всеки управляван от него АИФ, като взема предвид всички съответни рискове. Когато са определени само количествени прагове, ЛУАИФ трябва да може да обоснове този подход пред компетентния орган.
2. Качествените и количествените прагове на риска за всеки АИФ обхващат най-малкото следните рискове:
а)
пазарни рискове;
б)
кредитни рискове;
в)
ликвидни рискове;
г)
рискове от контрагента;
д)
оперативни рискове.
3. При определяне на праговете на риска ЛУАИФ взема предвид стратегиите и активите, използвани по отношение на всеки управляван от него АИФ, както и националните норми, приложими за всеки от тези АИФ. Тези прагове на риска са съобразени с рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, и се одобряват от управителния орган.
Член 45
Измерване и управление на риска
1. ЛУАИФ въвежда подходящи и ефективни организационни мерки, процеси и техники с цел да:
а)
установява, измерва, управлява и контролира по всяко време рисковете, на които са или могат да бъдат изложени управляваните от него АИФ;
б)
осигурява спазване на праговете, определени в съответствие с разпоредбите на член 44.
2. Посочените в параграф 1 мерки, процеси и техники са съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на всеки управляван от него АИФ и отговарят на рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС.
3. За целите на параграф 1 ЛУАИФ предприема следните действия за всеки управляван от него АИФ:
а)
въвежда организационни мерки, процеси и техники за измерване на риска, необходими да гарантират, че рисковете, свързани с откритите позиции, и техният принос към общия рисков профил са правилно измерени въз основа на ясни и надеждни данни и че мерките, процесите и техниките за измерване на риска са адекватно документирани;
б)
извършва периодични бек-тестове за преглед на валидността на мерките за измерване на риска, които включват базирани на модел прогнози и оценки;
в)
извършва периодични подходящи стрес-тестове и анализи на сценария с цел да набележи мерки в отговор на рисковете, възникващи от евентуални промени в пазарните условия, които може да повлияят неблагоприятно на АИФ;
г)
гарантира, че настоящото ниво на риск отговаря на праговете на риска в съответствие с член 44;
д)
установява, прилага и поддържа подходящи процедури, които в случай на действителни или очаквани нарушения на праговете на риска от страна на АИФ, водят до своевременни коригиращи действия в интерес на инвеститорите;
е)
осигурява подходящи системи и процедури за управление на ликвидността за всеки АИФ в съответствие с изискванията, определени в член 46.
РАЗДЕЛ 4
Управление на ликвидността
(член 16 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 46
Система и процедури за управление на ликвидността
ЛУАИФ са в състояние да докажат пред компетентните органи на своята държава членка по произход, че са въведени подходяща система и ефективни процедури за управление на ликвидността, както е посочено в член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, съобразени с инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване на дялове от всеки АИФ.
Член 47
Контрол и управление на ликвидния риск
1. Посредством системата и процедурите за управление на ликвидността, посочени в член 46, се гарантира най-малко, че:
а)
ЛУАИФ поддържа равнище на ликвидност в АИФ, съобразено с поетите задължения, което се основава на оценка на относителната ликвидност на активите на АИФ на пазара, като се отчита необходимото време за ликвидация и цената или стойността, на която тези активи могат да бъдат ликвидирани, и степента, до която те се влияят от други пазарни рискове или фактори;
б)
ЛУАИФ контролира ликвидния профил на портфейла от активи на АИФ, като взема предвид пределния дял на отделните активи, които може да имат съществено въздействие върху ликвидността, както и съществените пасиви и задължения, в т.ч. и условни, които АИФ може да има по отношение на поетите задължения. За тази цел ЛУАИФ взема предвид профила на инвеститорите в АИФ, включително вида на инвеститорите, относителния размер на инвестициите и условията на обратно изкупуване на дялове, приложими по отношение на тези инвестиции;
в)
когато АИФ инвестира в други предприятия за колективно инвестиране, ЛУАИФ контролира подхода, възприет от управителите на тези предприятия за колективно инвестиране, по отношение на управлението на ликвидността, включително като прави периодични прегледи с цел да наблюдава промените на клаузите за обратно изкупуване на базовите дялове в предприятия за колективно инвестиране, в които инвестира АИФ. При спазване на разпоредбите на член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС това задължение не се прилага, когато другите предприятия за колективно инвестиране, в които инвестира АИФ, се търгуват активно на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО или на еквивалентен пазар на трета страна;
г)
ЛУАИФ прилага и поддържа подходяща мерки и процедури за измерване на ликвидността, за да оцени количествените и качествените рискове по позициите и по планираните инвестиции, които имат съществено въздействие върху ликвидния профил на портфейла на активите на АИФ, за да може тяхното въздействие върху цялостния профил на ликвидността да бъде измерено по подходящ начин. Използваните за целта процедури гарантират, че ЛУАИФ притежава необходимите познания и разбиране за ликвидността на активите, в които е инвестирал или възнамерява да инвестира АИФ, включително, когато е приложимо, за обема на търговията и чувствителността на цените и/или за спредовете на отделните активи при обичайни и извънредни обстоятелства, свързани с ликвидността;
д)
ЛУАИФ разглежда и привежда в действие инструменти и процедури, включително специални процедури, необходими за управлението на ликвидния риск на всеки управляван от него АИФ. За всеки управляван от него АИФ ЛУАИФ определя случаите, при които тези инструменти и мерки могат да се използват при обичайни и извънредни обстоятелства, като взема предвид справедливото третиране на всички инвеститори на АИФ във връзка с всеки управляван от него АИФ. ЛУАИФ може да използва подобни инструменти и процедури само при тези обстоятелства и ако съответните оповестявания са направени в съответствие с член 108.
2. ЛУАИФ документира своите политики и процедури за управление на ликвидността, както е посочено в параграф 1, като ги преразглежда най-малко веднъж годишно и ги актуализира с всяко изменение или нова процедура.
3. В системата и процедурите си за управление на ликвидността, посочени в параграф 1, ЛУАИФ включва подходящи поетапни мерки с цел да реагира при очаквани или действителни затруднения с ликвидността или друго влошаване на ситуацията на АИФ.
4. Параграф 1, буква д) не се прилага, когато ЛУАИФ управлява АИФ от затворен тип, използващ ливъридж.
Член 48
Прагове при управлението на ликвидност и стрес-тестове
1. Като имат предвид естеството, мащаба и сложността на всеки управляван от тях АИФ, ЛУАИФ, когато е уместно, прилагат и поддържат адекватни прагове за ликвидност или неликвидност на АИФ, съответстващи на поетите от фонда задължения и политиката за обратно изкупуване на дялове и в съответствие с изискванията, определени в член 44, свързани с количествените и качествените прагове на риска.
ЛУАИФ следят за спазването на тези прагове и когато те са надвишени или има вероятност да бъдат надвишени, те определят изисквания (или необходимия) курс на действие. При определяне на подходящи действия ЛУАИФ преценяват адекватността на политиките и процедурите за управление на ликвидността, целесъобразността на ликвидния профил на активите на АИФ и влиянието на нетипични нива на искове за обратно изкупуване.
2. ЛУАИФ редовно провеждат стрес-тестове при обичайни и извънредни условия, свързани с ликвидността, с помощта на които оценяват ликвидния риск на всеки управляван от тях АИФ. Тестовете за устойчивост:
а)
се извършват въз основа на надеждна и актуална информация, в количествено изражение или в случаите, когато това не е подходящо - в качествено изражение;
б)
когато е уместно, се симулира недостиг на ликвидност на активите на АИФ и нетипични искания за обратно изкупуване;
в)
обхващат пазарни рискове и свързани с тях евентуални последици, включително искане за допълнително изплащане (margin calls), изисквания за обезпечения и кредитни линии;
г)
отразяват чувствителността на оценяването при неблагоприятни пазарни условия;
д)
се извършват с честота, която е съобразена с естеството на АИФ, като се вземат предвид инвестиционната стратегия, ликвидният профил, видът на инвеститорите и политиката за обратно изкупуване на дялове на АИФ, но поне веднъж годишно.
3. ЛУАИФ действат в най-добрия интерес на инвеститорите съобразно резултатите от стрес-тестовете.
Член 49
Съответствие между инвестиционна стратегия, ликвиден профил и политика за обратно изкупуване
1. За целите на член 16, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС се счита, че между инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване на дялове на всеки управляван АИФ съществува съответствие, когато инвеститорите могат да поискат техните инвестиции да бъдат обратно изкупени по начин, отговарящ на справедливото третиране на всички инвеститори на АИФ и в съответствие с политиката за обратно изкупуване на АИФ и неговите задължения.
2. При оценяването на съответствието между инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване ЛУАИФ взема предвид и въздействието, което обратното изкупуване може да окаже върху базисните цени или спредовете на отделните активи на АИФ.
РАЗДЕЛ 5
Инвестиране в секюритизационни позиции
(член 17 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 50
Определения
За целите на настоящия раздел:
а)
„секюритизация“ означава секюритизация по смисъла на член 4, параграф 36 от Директива 2006/48/ЕО;
б)
„секюритизационна позиция“ означава секюритизационна позиция по смисъла на член 4, параграф 40 от Директива 2006/48/ЕО;
в)
„спонсор“ означава спонсор по смисъла на член 4, параграф 42 от Директива 2006/48/ЕО;
г)
„транш“ означава транш по смисъла на член 4, параграф 39 от Директива 2006/48/ЕО.
Член 51
Изисквания за запазен интерес
1. ЛУАИФ откриват експозиция към кредитния риск, свързан със секюритизация от името на един или повече управлявани от тях АИФ, само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор изрично е оповестил на ЛУАИФ, че запазва постоянно значителен нетен икономически интерес, който по принцип не трябва да бъде по-малък от 5 %.
За запазване на значителен нетен икономически интерес от най-малко 5 % се смята само някое от следните:
а)
запазване на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на всеки от траншовете, продадени или прехвърлени на инвеститори;
б)
в случай на секюритизация на револвиращи експозиции - запазване на интереса на инициатора в размер не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
в)
запазване на произволно избрани експозиции, съответстващи на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, ако в противен случай тези експозиции биха били секюритизирани при секюритизацията, при условие че броят на потенциално секюритизираните експозиции при инициирането е не по-малък от 100;
г)
запазване на транша за първа загуба и при необходимост на други траншове със същия или по-висок рисков профил от траншовете, прехвърлените или продадените на инвеститори, и чийто падеж не настъпва по-рано от падежа на траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, така че запазването да се равнява общо на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
д)
запазване на експозицията за първа загуба в размер на не по-малко от 5 % от всяка секюритизирана експозиция в схемата на секюритизация.
Нетният икономически интерес се изчислява при инициирането и се поддържа постоянно. По отношение на нетния икономически интерес, включително запазените позиции, интерес или експозиции, не може да се извършва редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции или други действия за хеджиране и той не може да бъде продаван. Нетният икономически интерес се определя по номиналната стойност на задбалансовите позиции.
Не се допуска многократно прилагане на изискванията за запазване при никоя схема за секюритизация.
2. Параграф 1 не се прилага, ако секюритизираните експозиции представляват вземания или условни вземания към институциите, посочени в член 122а, параграф 3, първа алинея от Директива 2006/48/ЕО, или са изцяло, безусловно и неотменяемо гарантирани от тези институции, и не се прилага за сделките, изброени в член 122а, параграф 3, втора алинея от Директива 2006/48/ЕО.
Член 52
Качествени изисквания относно спонсорите и инициаторите
Преди ЛУАИФ да открие експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече от управляваните от него АИФ, той гарантира, че спонсорът и инициаторът:
а)
предоставят кредити въз основа на разумни и ясно определени критерии и имат ясно определен процес за одобряване, изменение, подновяване и рефинансиране на кредити за експозиции, които предстоят да бъдат секюритизирани, какъвто прилагат и по отношение на експозициите, които държат;
б)
са въвели и прилагат ефективни системи за управление на текущото администриране и наблюдение на техните рискови кредитни портфейли и експозиции, включително и за идентифициране и управление на проблемни кредити и за извършване на адекватни корекции на стойността и заделяне на провизии;
в)
адекватно диверсифицират всеки кредитен портфейл въз основа на целевия пазар и на цялостната кредитна стратегия;
г)
имат писмена политика за кредитния риск, която включва прагове за поемане на риск и политика по провизиране и описва по какъв начин този риск се измерва, наблюдава и контролира;
д)
предоставят лесен достъп до всички данни от съществено значение относно кредитното качество и резултатите от отделните базисни експозиции, паричните потоци и обезпечението на секюритизационните експозиции и такава информация, която е необходима за извършване на цялостни и добре информирани стрес-тестове на паричните потоци и на стойността на обезпеченията в подкрепа на базисните експозиции. За тази цел данните от съществено значение се определят към датата на секюритизацията, а при необходимост и след това с оглед на естеството на секюритизацията;
е)
предоставят лесен достъп до всички други данни от съществено значение, необходими на ЛУАИФ да спази изискванията, определени в член 53;
ж)
оповестяват размера на техния запазен нетен икономически интерес, както е посочено в член 51, както и всички въпроси, които биха могли да попречат на поддържането на задължителния минимален нетен икономически интерес, както е посочено в същия член.
Член 53
Качествени изисквания относно ЛУАИФ, притежаващи експозиции в секюритизации
1. Преди да бъдат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, а по целесъобразност и след това, ЛУАИФ доказват на компетентните органи за всяка от секюритизационните си позиции, че познават комплексно и задълбочено тези позиции и са приложили формалните политики и процедури за анализиране и вписване, подходящи за рисковия профил на съответните инвестиции на АИФ в секюритизирани позиции:
а)
информацията, оповестена от инициаторите или спонсорите съгласно член 51, в която се посочва нетният икономически интерес, поддържан постоянно от тях в схемата за секюритизация;
б)
рисковите параметри на отделната секюритизационна позиция;
в)
рисковите параметри на базовите експозиции, съставляващи секюритизационната позиция;
г)
репутацията и понесените загуби от страна на инициаторите или спонсорите при предишни секюритизации в съответните класове базови експозиции, съставляващи секюритизационната позиция;
д)
декларациите и оповестената информация от страна на инициаторите или спонсорите, или техните представители или консултанти за извършения от тях надлежен комплексен анализ по отношение на секюритизираните експозиции и - в съответните случаи - по отношение на качеството на обезпечението на секюритизираните експозиции;
е)
по целесъобразност - методологията и концепциите, на които се основава оценката на обезпеченията на секюритизираните експозиции, както и приетите от инициатора или спонсора правила за гарантиране на независимостта на оценителя;
ж)
всички структурни елементи на схемата за секюритизация, които могат значително да повлияят на представянето на секюритизационната позиция на АИФ, като договорните условия за разпределяне на приходите към различните траншове на секюритизацията и свързаните с тях задействащи механизми, кредитни улеснения, ликвидни улеснения, фактори, влияещи на пазарната стойност, и специфични за сделката определения за неизпълнение.
2. Когато ЛУАИФ е открил експозиция, която представлява значителна стойност от кредитния риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, той редовно провежда стрес-тестове, подходящи за такива секюритизационни позиции в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) от Директива 2011/61/ЕС. Стрес-тестът е съобразен с естеството, мащаба и сложността на риска, който е присъщ на секюритизационните позиции.
ЛУАИФ въвеждат официални процедури за наблюдение в съответствие с принципите, установени в член 15 от Директива 2011/61/ЕС, съобразени с рисковия профил на АИФ, по отношение на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, за да наблюдават постоянно и своевременно информацията за представянето на експозициите, свързани с тези секюритизационни позиции. Тази информация включва (ако е свързана с конкретния вид секюритизация и без да се ограничава само до описаната тук информация) вида експозиция, процента на заеми с повече от 30, 60 и 90 дни на просрочие, проценти на неизпълнение, процент на предплащане, заемите, предмет на принудително изпълнение, вида на обезпечението и каква част от него се дава под наем, честотата на разпределение на кредитните оценки или други мерки, свързани с качеството на кредита в базисните експозиции, секторна и географска диверсификация, честотата на разпределение на съотношенията заем/стойност в граници, които позволяват да се направи лесно подходящ анализ на чувствителността. Когато самите базови експозиции представляват секюритизационни позиции, ЛУАИФ разполагат с посочената в настоящата алинея информация не само по отношение на базовите секюритизационни траншове, например името и кредитното качество на емитента, но и по отношение на характеристиките и показателите на базовите пулове, съставляващи тези секюритизационни траншове.
ЛУАИФ прилагат същите стандарти за анализ на дяловите участия и/или записаните емисии в секюритизации, които са закупили от трети лица.
3. За целите на съответния риск и управлението на ликвидността ЛУАИФ, които откриват експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, правилно идентифицират, измерват, наблюдават, управляват, контролират и докладват рисковете, които възникват поради несъответствия между активите и пасивите на съответния АИФ, риска от концентрация или инвестиционния риск, произтичащ от тези инструменти. ЛУАИФ гарантират, че рисковият профил на тези секюритизационни позиции съответства на размера и цялостната структура на портфейла, инвестиционните стратегии и целите на съответния АИФ, както е предвидено в устава на АИФ или в учредителните документи, проспекта и документите за предлагане.
4. ЛУАИФ гарантират в съответствие с изискванията, установени в член 18 от Директива 2011/61/ЕС, че е налице адекватна степен на вътрешно отчитане пред висшето ръководство, така че висшето ръководство да е напълно информирано при съществено поемане на експозиция във връзка със секюритизации, и че рисковете, произтичащи от тези експозиции, се управляват по задоволителен начин.
5. В докладите и оповестяванията, които се подават в съответствие с членове 22, 23 и 24 от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ включват подходяща информация за експозициите към кредитен риск от секюритизация и техните процедури за управление на риска в тази област.
Член 54
Коригиращо действие
1. Когато, след като са открили експозиция към секюритизация, ЛУАИФ установят, че определянето и оповестяването на запазения интерес не отговарят на предвидените в настоящия регламент изисквания, те предприемат такива коригиращи действия, които са в най-добрия интерес на инвеститорите в съответния АИФ.
2. ЛУАИФ предприемат такива коригиращи действия, които са в най-добрия интерес на инвеститорите в съответния АИФ, когато към даден момент след поемане на експозицията запазеният интерес падне под 5 % и това не се дължи на естествения механизъм на плащане на сделката.
Член 55
Клауза за запазване на придобитите права
Членове 51-54 се прилагат по отношение на нови схеми за секюритизация, емитирани на или след 1 януари 2011 г. Членове 51-54 се прилагат след 31 декември 2014 г. по отношение на съществуващите схеми за секюритизация в случай на прибавяне на нови базисни експозиции или тяхната замяна след тази дата.
Член 56
Тълкуване
При липса на специално тълкувание, дадено от ЕОЦКП или от Съвместния комитет на Европейските надзорни органи, разпоредбите на настоящия раздел се тълкуват съобразно съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО, както и насоките към член 122а на Директивата за капиталовите изисквания от 31 декември 2010 г. (9), издадени от Комитета на европейските банкови надзорници, и техните последващи изменения
РАЗДЕЛ 6
Организационни изисквания - общи принципи
(членове 12 и 18 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 57
Общи изисквания
1. ЛУАИФ:
а)
въвеждат, прилагат и поддържат процедури за вземане на решения и организационна структура, в която ясно са определени и документирани йерархичните връзки и са разпределени функциите и отговорностите;
б)
гарантират, че заинтересованите лица са запознати с процедурите, които трябва да се спазват за правилното изпълнение на своите служебни задължения;
в)
въвеждат, прилагат и поддържат адекватни механизми за вътрешен контрол, предназначени да осигурят спазването на решенията и процедурите на всички равнища в ЛУАИФ;
г)
въвеждат, прилагат и поддържат ефективно вътрешно докладване и съобщаване на информация на всички съответни нива в ЛУАИФ и ефективен информационен обмен с всяка заинтересована трета страна;
д)
поддържат подходяща и стриктна документация за своята стопанска дейност и вътрешна организация.
ЛУАИФ вземат предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат системи и процедури, които осигуряват сигурността, целостта и поверителността на информацията, като се има предвид естеството на въпросната информация.
3. ЛУАИФ установяват, прилагат и поддържат адекватна политика за непрекъснатост на стопанската дейност, която има за цел, в случай на прекъсване на работата на техните системи и процедури, да предпази основната информация и функции, както и да поддържа услугите и дейностите или, когато това е невъзможно, своевременното възстановяване на информацията и функциите и своевременното възобновяване на техните услуги и дейности.
4. ЛУАИФ установяват, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, както и правила за оценяване, които им дават възможност при искане от компетентния орган да му предоставят своевременно финансови отчети, които дават вярна и точна представа за тяхното финансово състояние и които отговарят на всички приложими счетоводни стандарти и норми.
5. ЛУАИФ въвеждат подходящи политики и процедури, за да гарантират, че политиките за обратно изкупуване на АИФ се оповестяват достатъчно подробно на инвеститорите преди да инвестират в АИФ и в случай на съществени промени.
6. ЛУАИФ наблюдават и редовно оценяват адекватността и ефективността на своите системи, механизми за вътрешен контрол и процедури, установени в съответствие с параграфи 1-5, и предприемат подходящи мерки за отстраняване на пропуски.
Член 58
Обработване на електронни данни
1. ЛУАИФ правят всичко необходимо за осигуряването на електронни системи, които да способстват за своевременното и правилно регистриране на всяка портфейлна трансакция или на записване за нова емисия или обратно изкупуване, когато е приложимо.
2. ЛУАИФ осигуряват висока степен на сигурност по време на обработката на електронните данни, както и целостта и поверителността на записаната информация, когато е необходимо.
Член 59
Счетоводни процедури
1. ЛУАИФ използват счетоводни политики и процедури, както се посочва в член 57, параграф 4, за да осигурят защитата на инвеститорите. Счетоводното отчитане се извършва по начин, който позволява всички активи и пасиви на АИФ да бъдат директно идентифицирани по всяко време. Ако даден АИФ има различни инвестиционни подразделения, се поддържат отделни сметки за тези инвестиционни подразделения.
2. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат политики и процедури за отчитане и оценяване, за да гарантират, че нетната стойност на активите на всеки АИФ е точно изчислена въз основа на приложимите счетоводни норми и стандарти.
Член 60
Контрол от страна на управителния орган, висшето ръководство и звеното по надзора
1. При вътрешното разпределение на функциите ЛУАИФ гарантират, че управителният орган, висшето ръководство и звеното по надзора, ако има такова, отговарят за спазването от страна на ЛУАИФ на задълженията му съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство:
а)
отговаря за изпълнението на общата инвестиционна политика за всеки управляван от него АИФ, както е описано съответно в устава или учредителните инструменти, проспекта или документите за предлагане на фонда;
б)
контролира одобрението на инвестиционните стратегии за всеки управляван от него АИФ;
в)
гарантира, че са установени и се прилагат политиките и процедурите за оценяване по член 19 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
гарантира, че ЛУАИФ има постоянно действащо и ефективно звено за проверка на съответствието, дори ако тази функция се изпълнява от трета страна;
д)
осигурява и проверява периодично дали общата инвестиционна политика, инвестиционните стратегии и праговете на риска за всеки управляван АИФ се прилагат и спазват правилно и ефективно, дори ако функцията по управление на риска се изпълнява от трети страни;
е)
одобрява и преглежда периодично адекватността на вътрешните процедури за вземането на инвестиционни решения за всеки управляван от него АИФ, за да гарантира, че тези решения отговарят на одобрените инвестиционни стратегии;
ж)
одобрява и разглежда периодично политиката за управление на риска и процедурите, процесите и техниките за прилагане на тази политика, включително системата за ограничаване на риска за всеки управляван от него АИФ;
з)
отговаря за изготвянето и прилагането на политиката на възнаграждения в съответствие с приложение II към Директива 2011/61/ЕС.
3. ЛУАИФ гарантира също така, че висшето му ръководство и когато е уместно, неговият управителен орган или звеното по надзора:
а)
оценяват и периодично разглеждат ефективността на политиките, организацията и процедурите, установени с цел спазване на задълженията по Директива 2011/61/ЕС;
б)
вземат подходящи мерки за отстраняване на слабостите.
4. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство получава редовно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно съответствието, вътрешния одит и управлението на риска, в които се посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на пропуски.
5. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство получава редовно доклади относно изпълнението на инвестиционните стратегии и на вътрешните процедури за вземане на инвестиционни решения, посочени в параграф 2, букви б)-д).
6. ЛУАИФ гарантира, че управителният орган или звеното по надзора, ако има такова, получава редовно писмени доклади по въпросите, посочени в параграф 4.
Член 61
Постоянно звено за проверка на съответствието
1. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат адекватни политики и процедури, предназначени да установят всякакъв риск от неспазване от страна на ЛУАИФ на задълженията му по силата на Директива 2011/61/ЕС, и свързаните с това рискове, и въвеждат адекватни мерки и процедури, за да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно правомощията си съгласно същата директива.
ЛУАИФ взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. ЛУАИФ установява и поддържа постоянно и ефективно действащо звено за проверка на съответствието, което функционира независимо и има следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно да оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с параграф 1 мерки, политики и процедури, както и на действията, предприети за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЛУАИФ;
б)
да консултира заинтересованите лица, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите, и да им оказва помощ при спазване на задълженията на ЛУАИФ съгласно Директива 2011/61/ЕС.
3. С цел да се даде възможност на посоченото в параграф 2 звено да изпълнява задължения си правилно и независимо, ЛУАИФ гарантира, че:
а)
звеното за проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до всякаква важна информация;
б)
служителят за проверка на съответствието е назначен и отговаря за звеното за проверка на съответствието, както и за редовното докладване, но най-малко веднъж годишно, пред висшето ръководство относно въпросите на съответствието, като при необходимост посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на установени пропуски;
в)
лицата в звеното за проверка на съответствието не участват в изпълнението на услугите или дейностите, които наблюдават;
г)
възнаграждението на служителя за проверка на съответствието и другите лица в звеното за проверка на съответствието се определя по начин, който не засяга и не е вероятно да засегне тяхната обективност.
ЛУАИФ обаче не е длъжен да спазва буква в) или г) от първа алинея, ако може да докаже, че с оглед естеството, размера или сложността на неговата стопанска дейност, както и на естеството и обхвата на извършваните от него услуги и дейности, това изискване не е оправдано и че звеното му за проверка на съответствието продължава да работи ефективно.
Член 62
Постоянно звено за вътрешен одит
1. ЛУАИФ, когато е уместно и съобразено с естеството, мащаба и сложността на дейността им, както и естеството и обхвата на дейностите по колективно управление на портфейли, извършвани в хода на тази стопанска дейност, установяват и поддържат звено за вътрешен одит, което е отделено и независимо от другите звена и дейности на ЛУАИФ.
2. Звеното за вътрешен одит, посочено в параграф 1:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който проверява и оценява адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите за вътрешен контрол на ЛУАИФ;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява съответствието с препоръките по буква б);
г)
докладва по въпроси, свързани с вътрешния одит.
Член 63
Лични сделки
1. За всяко съответно лице, което участва в дейности, които могат да доведат до конфликт на интереси или което има достъп до вътрешна информация по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (10) или друга поверителна информация, свързана с АИФ или сделки със или за даден АИФ, ЛУАИФ въвежда, прилага и поддържа адекватни процедури, целта на които е да попречат на тези лица:
а)
да извършват лична сделка с финансови инструменти или други активи, която отговаря на един от следните критерии:
i)
сделката е предмет на член 2, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО;
ii)
сделката е свързана със злоупотреба или с неправомерно разкриване на поверителна информация;
iii)
сделката е в нарушение или има вероятност да наруши задължение на ЛУАИФ съгласно Директива 2011/61/ЕС;
б)
да консултират или да насърчават, освен в рамките на изпълнение на служебните им задължения или на договор за предоставяне на услуги, всяко друго лице да сключи лична сделка, посочена в буква а), подточки i) и ii), или която по друг начин би представлявала неправилно използване на информацията, свързана с висящи поръчки;
в)
да разкриват, освен в рамките на изпълнение на служебните им задължения или на договор за предоставяне на услуги и без да се засяга член 3, буква а) от Директива 2003/6/ЕО - всякаква информация или становище на друго лице, ако съответното лице знае или основателно би следвало да знае, че в резултат на такова разкриване това лице ще предприеме или има вероятност да предприеме едно от следните действия:
i)
да извърши лична сделка, посочена в буква а), подточки i) и ii), с финансови инструменти или други активи или която по друг начин би представлява неправилно използване на информацията, свързана с висящи поръчки;
ii)
да консултира или да насърчи друго лице да сключи такава лична сделка.
2. Мерките, посочени в параграф 1, имат за цел по-специално да гарантират, че:
а)
всяко съответно лице е запознато с ограниченията по отношение на личните сделки, предвидени в параграф 1, и с мерките, установени от ЛУАИФ във връзка с личните сделки и разкриването на информация по силата на параграф 1;
б)
ЛУАИФ е информирано незабавно за всяка лична сделка, сключена от съответно лице по параграф 1, чрез съобщение за такава сделка или чрез други процедури, които позволяват на ЛУАИФ да установи тези сделки;
в)
се води регистър на личните сделки, за които ЛУАИФ е информиран или които е установил, включително всяко разрешение или забрана във връзка с такава сделка.
За целите на буква б) от първа алинея когато някои дейности на ЛУАИФ се изпълняват от трети страни, ЛУАИФ гарантира, че субектът, извършващ дейността, поддържа регистър на личните сделки, извършени от съответното лице, обхванато от параграф 1, и при поискване незабавно предоставя тази информация на ЛУАИФ.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за лични сделки:
а)
извършени като част от услуга за неограничено управление на портфейл, когато във връзка със сделката няма предварителна комуникация между управителя на портфейла и съответното лице или друго лице, за чиято сметка се извършва сделката;
б)
с ПКИПЦК или АИФ, които са предмет на надзора съгласно законодателството на държава членка, което изисква равностойно равнище на разпределение на риска сред техните активи, когато заинтересованото лице и другото лице, за чиято сметка се извършват сделката, не участват в управлението на това предприятие.
4. За целите на параграф 1 лична сделка също така включва сделка с финансов инструмент или други актив, извършена от името или за сметка на:
а)
заинтересовано лице;
б)
всяко лице, с което заинтересованото лице има семейна връзка или с което заинтересованото лице е в тесни връзки;
в)
лице, чието отношение със заинтересованото лице е такова, че заинтересованото лице има пряк или косвен съществен интерес от резултата от сделката, различен от такса или комисиона за извършването на търговията.
Член 64
Вписване на портфейлни трансакции
1. За всяка портфейлна трансакция, свързана с управляван от него АИФ, ЛУАИФ вписва незабавно информация, която е достатъчна за възстановяване на подробностите по отношение на поръчката и на извършената трансакция или на споразумението.
2. По отношение на портфейлни трансакции, извършени на място за изпълнение, посоченият в параграф 1 запис включва следната информация:
а)
името или друго обозначаване на АИФ и на лицето, действащо от името на АИФ;
б)
активът;
в)
количеството, при необходимост;
г)
видът на поръчката или трансакцията;
д)
цената;
е)
за поръчки - датата и точното време на предаване на поръчката, както и името или друго обозначаване на лицето, на което е предадена поръчката, или за трансакции - датата и точното време на решението за търгуване и извършване на трансакцията;
ж)
когато е приложимо, името на лицето, предаващо поръчката или извършващо трансакцията;
з)
причините за отмяна на поръчката, когато е приложимо;
и)
за извършени трансакции - контрагентът и идентификация на мястото на извършване на поръчката.
3. По отношение на портфейлни трансакции от АИФ, извършени извън място за изпълнение, посоченият в параграф 1 запис включва следната информация:
а)
името или друго обозначаване на АИФ;
б)
правната и друга документация, която е основание за портфейлната трансакция, включително по-специално изпълненото споразумение;
в)
цената.
4. За целите на параграфи 2 и 3 мястото на извършване на трансакция включва системен интернализатор, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 7 от Директива 2004/39/ЕО, регулиран пазар, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 14 от посочената директива, многостранна търговска система, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 15 от посочената директива, създател на пазарна ликвидност, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 8 от посочената директива, или друго предоставящо ликвидност лице или предприятие, което в трета страна извършва функция, подобна на функциите, изпълнявани от някое от изброените по-горе.
Член 65
Вписване на поръчките за записване и за обратно изкупуване
1. ЛУАИФ предприемат всички разумни стъпки, за да гарантират, че получените записвания за нова емисия на АИФ и, когато е приложимо, поръчки за обратно изкупуване се вписват без неоправдано забавяне след получаването на такава поръчка.
2. Този запис съдържа информация за следното:
а)
съответното АИФ;
б)
лицето, даващо или предаващо поръчката;
в)
лицето, получаващо поръчката;
г)
датата и часът на поръчката;
д)
условията и начинът на плащане;
е)
видът на поръчката;
ж)
датата на извършване на поръчката;
з)
броят на заявените или обратно изкупените дялове или акции или съответните суми;
и)
продажната или когато е приложимо, цената на обратно изкупуване на всеки дял или акция, или когато е приложимо, размерът на заявения и платен капитал;
й)
общата стойност на записваните или откупените дялове;
к)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксата за обратно изкупуване.
Информацията по букви и), й) и к) се записва веднага щом стане налична.
Член 66
Изисквания относно поддържането на записите
1. ЛУАИФ гарантират, че всички записи, изисквани по членове 64 и 65, се запазват за период от поне пет години.
Въпреки това компетентните органи могат да изискат от ЛУАИФ да гарантира, че някой или всички от тези записи се съхраняват за по-дълъг период от време, като се взема предвид естеството на актива или портфейлната трансакция, ако това е необходимо, за да може компетентният орган да упражнява своите функции по надзора съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. След прекратяване на разрешение на ЛУАИФ за упражняване на дейност записите се запазват поне за оставащия период от петгодишния срок по параграф 1. Компетентните органи могат да изискат записите да бъдат съхранени за по-дълъг период.
Ако ЛУАИФ прехвърли отговорностите си по отношение на АИФ на друго ЛУАИФ, то гарантира, че записите по параграф 1 са достъпни за другото ЛУАИФ.
3. Записите се съхраняват на носител, който позволява съхранение на информацията за бъдещи справки от компетентния орган, и в такъв формат и по начин, които:
а)
позволяват на компетентния орган лесен достъп и възпроизвеждане на всички основни етапи от обработка на всяка портфейлна трансакция;
б)
позволяват извършването на корекции или други изменения, като съдържанието на записите преди такива корекции и изменения може да бъдат лесно установено;
в)
не позволяват никакви други манипулации или промени.
РАЗДЕЛ 7
Оценяване
(член 19 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 67
Политики и процедури по оценяване на активите на АИФ
1. ЛУАИФ установяват, поддържат, прилагат и разглеждат за всеки управляван от тях АИФ политики и процедури в писмена форма, с които се осигурява стабилен, прозрачен, разбираем и съответно документиран процес за оценяване. Политиката и процедурите за оценяване обхващат всички съществени аспекти на процеса на оценяване и процедурите за оценяване и контрол по отношение на съответния АИФ.
Без да се засягат изискванията на националното право и устава на АИФ и учредителните документи, ЛУАИФ гарантира, че по отношение на управляваните от него АИФ се прилагат справедливи, подходящи и прозрачни методи за оценяване. С политиките и процедурите по оценяване се установяват и изпълняват методите за оценяване, използвани за всеки вид актив, в който АИФ може да инвестира в съответствие с приложимото национално законодателство, устава на АИФ и учредителните документи. ЛУАИФ не може да инвестира в конкретен вид актив за първи път, освен ако е определен съответен метод или методи за оценяване за този конкретен вид актив.
Политиките и процедурите, с които се определят методите за оценяване, включват входящи данни, модели и критериите за подбор за ценообразуване и източници на пазарни данни. В тях се предвижда, че, когато е възможно и уместно, цените се получават от независими източници. Процесът на подбор на конкретна методика включва оценка на съответните налични методики, като се отчете чувствителността им към измененията на променливите величини и начинът, по който специфичните стратегии определят относителната стойност на активите в портфейла.
2. В политиките по оценяване се определят задълженията, ролите и отговорностите на всички заинтересовани страни в процеса на оценяване, включително на висшето ръководство на ЛУАИФ. Процедурите отразяват организационната структура, както е посочена в политиките по оценяване.
В политиките и процедурите по оценяване се разглежда най-малко следното:
а)
компетентността и независимостта на персонала, който оценява на практика активите;
б)
специфичните инвестиционни стратегии на АИФ и активите, в които АИФ може да инвестира;
в)
контролът върху избора на входящи данни, източниците и методите, използвани при оценяването;
г)
поетапни процедури за премахване на разликите в резултатите, получени при оценяване на стойността на активите;
д)
оценяване на корекции във връзка с размера и ликвидността на позиции или с промени в пазарните условия, в зависимост от случая;
е)
подходящото време за счетоводното приключване за целите на оценяването;
ж)
подходящата честота на оценяване на активите.
3. Когато е назначен външен оценител, в политиките и процедурите по оценяване се определя процедурата за обмен на информация между ЛУАИФ и външния оценител, за да се гарантира, че е предоставена цялата информация, необходима за извършване на оценяването.
С политиките и процедурите по оценяване се гарантира, че ЛУАИФ провежда първоначално и периодично комплексни проверки на третите страни, на които е възложил оценяването.
4. Когато самото ЛУАИФ извършва оценяването, политиките включват описание на гаранциите за функционално независимото изпълнение на задачата по оценяване в съответствие с член 19, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС. Тези гаранции предвиждат мерки за предотвратяване или ограничаване на действията на което и да е лице за упражняване на непозволено влияние върху начина, по който дадено лице извършва оценяването.
Член 68
Използване на модели за оценяване на активи
1. Ако за оценяване на активите на АИФ се използва модел, той и основните му характеристики се обясняват и обосноват в политиките и процедурите по оценяване. Причината за избора на модела, основните данни, използваните в модела допускания и обосновката за тяхното използване, както и ограниченията на базиращата се на модела оценка се отбелязват по подходящ начин.
2. С политиките и процедурите по оценяване се гарантира, че преди да се използва даден модел, той се утвърждава от лице с достатъчно опит, което не е участвало в изработването на модела. Процесът на утвърждаване се документира по подходящ начин.
3. Моделът подлежи на предварително одобрение от висшето ръководство на ЛУАИФ. Когато моделът е използван от ЛУАИФ, което само извършва оценяването, въпреки одобрението от висшето ръководство компетентният орган има право да изиска моделът да бъде заверен от външен оценител или одитор съгласно член 19, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 69
Последователно прилагане на политиките и процедурите по оценяване
1. ЛУАИФ гарантира, че политиките и процедурите по оценяване, както и определените методики за оценяване се прилагат последователно.
2. Политиките и процедурите по оценяване, както и определените методики се прилагат по отношение на всички активи в рамките на АИФ, като се има предвид инвестиционната стратегия, вида актив и, ако е приложимо, използването на различни външни оценители.
3. Ако не се налага извършаване на актуализация, политиките и процедурите се прилагат последователно във времето и източниците и правилата за оценяване остават непроменени във времето.
4. Процедурите по оценяване и определените методики на оценяване се прилагат последователно за всички АИФ, управлявани от ЛУАИФ, като се вземат под внимание инвестиционните стратегии и видовете активи, държани от АИФ, и, ако е приложимо, използването на различни външни оценители.
Член 70
Периодичен преглед на политиките и процедурите по оценяване
1. В политиките по оценяване се предвижда извършването на периодичен преглед на политиките и процедурите, включително на методиките за оценяване. Прегледът се провежда най-малко веднъж годишно и преди АИФ да започне да прилага нова инвестиционна стратегия или да придобие нов вид актив, който не е обхванат от действащата политика по оценяване.
2. В политиките и процедурите по оценяване се посочва как може да бъде извършена промяна в политиката по оценяване, включително в методиката, и в какви случаи това би било подходящо. Препоръките за промени в политиките и процедурите се представят на висшето ръководство, което преглежда и одобрява всяка промяна.
3. Функцията по управление на риска, посочена в член 38, разглежда и ако е необходимо, предоставя подходяща подкрепа относно политиките и процедурите за оценяване на активи.
Член 71
Преглед на отделни стойности на активи
1. ЛУАИФ гарантира, че всички активи, държани от АИФ, са справедливо и правилно оценени. ЛУАИФ документира по видове активи начина, по който са оценени уместността и точността на отделните стойности. ЛУАИФ е в състояние по всяко време да докаже, че портфейлите на управляваните от него АИФ са правилно оценени.
2. В политиките и процедурите за оценяване се установява процес на преразглеждане на индивидуалните стойности на активите, когато съществува значителен риск от неправилно оценяване, например в следните случаи:
а)
оценката се основава на цени, предоставени само от един единствен контрагент или брокер;
б)
оценката се основава на неликвидни борсови цени;
в)
оценката е повлияна от страни, свързани с ЛУАИФ;
г)
оценката е повлияна от други субекти, които могат да имат финансови интереси от представянето на АИФ;
д)
оценката се основава на цени, предоставени от контрагента, който е инициатор на инструмент, по-специално когато инициаторът финансира също позицията на АИФ в инструмента;
е)
оценката е повлияна от едно или повече лица в рамките на ЛУАИФ.
3. В политиките и процедурите по оценяване се описва процесът на извършване на преглед, включително достатъчно и подходящи проверки и контрол върху обосноваността на индивидуалните стойности. Обосноваността се оценява от гледна точка на наличието на подходяща степен на обективност. Тези проверки и контрол включват поне:
а)
проверка на стойностите чрез сравняването им със ценовите котировки на контрагенти и във времето;
б)
валидиране на стойностите чрез сравнение на реализираните цени с последните балансови стойности;
в)
отчитане на репутацията, последователността и качеството на източника на оценяване;
г)
сравнение със стойностите, генерирани от трета страна;
д)
проверка и документиране на изключенията;
е)
отбелязване и проучване на всякакви разлики, които изглеждат необичайни или се различават от показателя за оценка, установен за вида актив;
ж)
изпитване на неактуализирани цени и имплицитни параметри;
з)
сравнение с цените на всички свързани активи или техните хеджирани стойности;
и)
преглед на входящите данни, използвани от модела за ценообразуване, по-специално тези, към които получените чрез модела цени показват значителна чувствителност.
4. Политиките и процедурите по оценяване включват подходящи поетапни мерки за преодоляване на различията или други проблеми при оценяване на активите.
Член 72
Изчисляване на нетната стойност на активи на дял или акция
1. ЛУАИФ гарантира, че за всеки управляван от него АИФ нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява при всяко емитиране, записване, обратно изкупуване или обезсилване на дялове или акции, но най-малко веднъж годишно.
2. ЛУАИФ гарантира, че процедурите и методите за изчисляване на нетната стойност на активите на дял или акция са изцяло документирани. ЛУАИФ редовно проверява процедурите и методите за изчисляване, както и тяхното прилагане, като съответно актуализира документацията.
3. ЛУАИФ гарантират, че в случай на неправилното изчисление на нетната стойност на актив съществуват коригиращи процедури.
4. ЛУАИФ гарантира, че броят на емитираните дялове или акции подлежи на редовни проверки, поне толкова често, колкото се изчислява цената на дял или акция.
Член 73
Професионални гаранции
1. Външните оценители предоставят, при поискване, професионални гаранции, с които доказват своята способност да изпълняват задачите по оценяване. Външните оценители предоставят професионалните гаранции в писмена форма.
2. Професионалните гаранции съдържат доказателства за квалификацията и способността на външния оценител да извърши точна и независима оценка, включително най-малко доказателства за:
а)
наличието на достатъчен персонал и технически ресурси;
б)
адекватни процедури, гарантиращи точна и независима оценка;
в)
адекватни познания и разбиране на инвестиционната стратегия на АИФ и на активите, които външният оценител трябва да оцени;
г)
достатъчно добра репутация и достатъчен опит в оценяването.
3. Когато външният оценител подлежи на задължителна професионална регистрация към компетентния орган или друг орган на държавата, в която е установен, в професионалната гаранция се посочва името на този орган или субект, включително съответните данни за контакт. В професионалната гаранция се посочват ясно законовите или подзаконовите разпоредби или норми за професионално поведение, които са задължителни за външния оценител.
Член 74
Честота на оценяването на активи, държани от АИФ от отворен тип
1. Оценяването на финансовите инструменти, държани от АИФ от отворен тип, се извършва всеки път, когато нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява в съответствие с член 72, параграф 1.
2. Оценяването на други активи, държани от АИФ от отворен тип, се извършва най-малко веднъж годишно и всеки път, когато има доказателства, че последно определената стойност вече не е справедлива или вярна.
РАЗДЕЛ 8
Делегиране на функциите на ЛУАИФ
(член 20, параграфи 1, 2, 4 и 5 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 75
Общи принципи
Когато делегират задачата за извършване от тяхно име на една или повече функции, ЛУАИФ спазват в частност следните общи принципи:
а)
структурата по делегиране не позволява на ЛУАИФ да избегне отговорностите или задълженията си;
б)
задълженията на ЛУАИФ по отношение на АИФ и неговите инвеститори не се променят в резултат от делегирането;
в)
условията, които ЛУАИФ трябва да спазва, за да получи разрешение и да извършва дейности в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, не са нарушени;
г)
процедурите по делегиране са под формата на писмено споразумение, сключено между ЛУАИФ и подизпълнителя;
д)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят изпълнява делегираните функции ефективно и в съответствие с действащите законови и регулаторни изисквания, и трябва да определи методи и процедури за текущ преглед на услугите, предоставяни от подизпълнителя. ЛУАИФ предприема подходящо действие, ако изглежда, че подизпълнителят не може да изпълнява функциите ефективно и в съответствие с действащите законови и нормативни изисквания;
е)
ЛУАИФ контролира ефективно работата на подизпълнителя и управлява рисковете, свързани с делегирането. За тази цел ЛУАИФ разполага по всяко време с необходимите експертни знания и ресурси за контрол на делегираните задачи. ЛУАИФ включва в споразумението правото да получава информация, да извършва проверки, правото на приемане и достъп, както и правото да издава инструкции и да контролира подизпълнителя. ЛУАИФ гарантира също така, че подизпълнителят контролира правилно изпълнението на делегираните задачи и управлява адекватно свързаните с делегирането рискове;
ж)
ЛУАИФ гарантира, че непрекъснатостта и качеството на делегираните функции или на делегираната задача по изпълнение на функциите се запазват и в случай на прекратяване на делегирането или чрез прехвърляне на делегираните функции или на делегираната задача по изпълнение на функциите към друга трета страна, или чрез поемане на тяхното изпълнение;
з)
съответните права и задължения на ЛУАИФ и на подизпълнителя са ясно разграничени и изложени в споразумението. По-специално ЛУАИФ гарантира договорно правото си да издава указания и да прекратява споразумението, правото си да получава информация, както и правото си да извършва проверки и правото на достъп до счетоводната документация и до помещенията. В споразумението се отбелязва, че подизпълнителят може да делегира задачи на друг подизпълнител само със съгласието на ЛУАИФ;
и)
когато делегирането е свързано с управлението на портфейл, то е в съответствие с инвестиционната политика на АИФ. Подизпълнителят получава инструкции от ЛУАИФ как да прилага инвестиционната политика и ЛУАИФ постоянно следи дали подизпълнителят ги спазва;
й)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разкрива пред ЛУАИФ всяка промяна, която може да има съществено въздействие върху способността на подизпълнителя да изпълнява възложените функции ефективно и в съответствие с приложимите законови и нормативни изисквания;
к)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят пази всяка поверителна информация, свързана с ЛУАИФ, с АИФ, засегнат от делегирането, и с инвеститорите в този АИФ;
л)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят изработва, прилага и поддържа план за действие за възстановяване при бедствени ситуации и периодично изпробва системите за архивиране на данни, като взема предвид делегираните функции.
Член 76
Обективни причини за делегиране
1. ЛУАИФ предоставя на компетентните органи подробно описание, обяснение и доказателство за обективните причини, довели до делегирането. При оценяване на това дали цялата структура по делегирането се основава на обективни причини по смисъла на член 20, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, се разглеждат следните критерии:
а)
оптимизиране на стопанските функции и процеси;
б)
икономии на разходи;
в)
експертният опит на подизпълнителя по отношение на администриране или на конкретни пазари или инвестиции;
г)
достъпът на подизпълнителя до световни търговски инструменти.
2. По искане от страна на компетентните органи ЛУАИФ предоставя допълнителни разяснения и документи, доказващи, че цялата структура по делегирането се основава на обективни причини.
Член 77
Характеристики на подизпълнителя
1. Подизпълнителят разполага с достатъчно ресурси и наема достатъчно персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за правилното изпълнение на делегираните задачи, и има подходяща организационна структура, подпомагаща изпълнението на делегираните задачи.
2. Лицата, които действително извършват делегираните от ЛУАИФ дейности имат достатъчно опит, подходящи теоретични знания и практически опит в съответните функции. Професионалната им подготовка и естеството на функциите, които са изпълнявали в миналото, са подходящи за извършване на дейността.
3. Няма да се счита, че лицата, които действително управляват стопанската дейност на подизпълнителя, имат достатъчно добра репутация, ако съществува изобличаваща информация относно оценката за добра репутация и за доброто изпълнение на делегираните задачи, или ако има друга съществена информация, която се отразява върху тяхната добра репутация. Тази изобличаваща информация включва, но не се ограничава до престъпления, съдебни производства или административни санкции, които са от значение за изпълнението на делегираните задачи. Специално внимание трябва да се отдели на всички престъпления, свързани с финансови дейности, включително, но не само задължения, свързани с предотвратяване на изпирането на пари, непочтеност, измама или финансови престъпления, несъстоятелност или неплатежоспособност. Друга полезна информация включва информация, която показва, че лицето не е надеждно или почтено.
Когато професионални услуги, предоставяни от подизпълнителя, са регулирани в рамките на Съюза, изискванията, посочени в първа алинея, се считат за изпълнени, когато съответният надзорен орган е преразгледал критерия за „добра репутация“ в рамките на процедурата за издаване на разрешително за извършване на дейност, освен ако няма доказателства за противното.
Член 78
Делегиране на управлението на портфейл и управлението на риск
1. Настоящият член се прилага при делегиране на управлението на портфейл или управлението на риск.
2. Следните субекти се считат, че са получели разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подложат на надзор в съответствие с член 20, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
управляващи дружества, получили разрешение по Директива 2009/65/ЕО;
б)
инвестиционни посредници, получили разрешение по Директива 2004/39/ЕО да извършват управление на портфейл;
в)
кредитни институции, лицензирани съгласно Директива 2006/48/ЕО, които имат разрешение по силата на Директива 2004/39/ЕО да извършват услуги по управление на портфейли;
г)
външни ЛУАИФ, получили разрешение по Директива 2011/61/ЕС;
д)
субекти на трети страни, получили разрешение или регистрирани за целите на управлението на активи и действително контролирани от компетентния орган на тези държави.
3. Когато за подизпълнител е определено предприятие от трета държава, трябва да бъдат изпълнени следните условия в съответствие с член 20, параграф 1, буква г) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
наличието на писмено споразумение между компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на предприятието подизпълнител;
б)
по отношение на предприятието подизпълнител споразумението по буква а) позволява на компетентните органи да:
i)
получат при поискване важна информация, необходима за изпълнение на техните надзорни функции, както е предвидено в Директива 2011/61/ЕС;
ii)
да получат достъп до документи, които са от значение за изпълнението на надзорните им задачи и се съхраняват в третата държава;
iii)
да извършват проверки на място в помещенията на предприятието подизпълнител. Практическите процедури за проверките на място се описват подробно в писменото споразумение;
iv)
да получават във възможно най-кратки срокове информация от надзорния орган в третата държава с цел разследване на предполагаеми нарушения на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ;
v)
да си сътрудничат при принудително изпълнение в съответствие с националното и международното право, приложими по отношение на надзорния орган на третата държава и компетентните органи на ЕС в случаи на нарушение на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и на мерките за нейното прилагане и съответното национално право.
Член 79
Ефективен надзор
Приема се, че делегирането възпрепятства ефективния контрол от страна на ЛУАИФ, когато:
а)
ЛУАИФ, неговите одитори и компетентните органи не разполагат с ефективен достъп до информацията, свързана с възложените функции, и до служебните помещения на подизпълнителя, или компетентните органи не са в състояние да упражняват тези права на достъп;
б)
подизпълнителят не си сътрудничи с компетентните органи на ЛУАИФ във връзка с делегираните функции;
в)
ЛУАИФ не предоставя на компетентните органи при поискване цялата необходима информация, за да могат органите да контролират дали изпълнението на делегираните функции съответства на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и мерките по прилагането ѝ.
Член 80
Конфликт на интереси
1. В съответствие с член 20, параграф 2, буква б) от Директива 2011/61/ЕС критериите, спрямо които се преценява дали делегирането е в конфликт с интересите на ЛУАИФ или на инвеститор в АИФ, включват поне следното:
а)
когато ЛУАИФ и подизпълнителят са членове на една и съща група или имат други договорни отношения, степента до която подизпълнителят контролира ЛУАИФ или разполага с възможността да влияе на действията му;
б)
когато подизпълнителят и инвеститор в съответния АИФ са членове на една и съща група или имат други договорни отношения, степента до която инвеститорът контролира подизпълнителя или има възможността да влияе върху действията му;
в)
вероятността подизпълнителят да получи финансова печалба или да избегне финансова загуба за сметка на АИФ или на инвеститорите в АИФ;
г)
вероятността подизпълнителят да има интерес от резултата от услуга или дейност, предоставяна на ЛУАИФ или на АИФ;
д)
вероятността подизпълнителят да има финансов или друг стимул да предпочете интереса на друг клиент пред интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ;
е)
вероятността подизпълнителят да получава или да получи в бъдеще от лице, различно от ЛУАИФ, облага по отношение на дейностите по колективно управление на портфейл, предоставени на ЛУАИФ и на управляваните от него АИФ, под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
2. Функцията по управление на портфейл или риск може да се счита за функционално и йерархично отделена от други потенциално конфликтни задачи само когато са изпълнени следните условия:
а)
лицата, заети с изпълнение на задачите по управление на портфейла, не са ангажирани в изпълнението на потенциално несъвместими задачи, например свързани с упражняване на контрол;
б)
лицата, заети с изпълнението на задачи по управление на риска, не са ангажирани в изпълнението на потенциално конфликтни задачи, като оперативни задачи;
в)
лицата, заети с изпълнение на функции по управление на риска, не са обект на надзор от лицата, отговарящи за изпълнение на оперативните задачи;
г)
разделянето се гарантира по цялата йерархична структура на подизпълнителя до управителния орган и се разглежда от управителния орган и от звеното по надзора на подизпълнителя, когато има такова.
3. Приема се, че евентуални конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкривани на инвеститорите в АИФ само ако:
а)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят предприема всички разумни стъпки, за да установи, управлява и наблюдава потенциални конфликти на интереси, които могат да възникнат между него и ЛУАИФ, АИФ или инвеститорите в АИФ. ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разполага с процедури, съответстващи на изискваните съгласно членове 31-34;
б)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разкрива пред него потенциалните конфликти на интереси, както и процедурите и мерките, които трябва да приеме с цел преодоляване на такива конфликти на интереси, и ЛУАИФ ги оповестява пред АИФ и инвеститорите в АИФ в съответствие с член 36.
Член 81
Съгласие и уведомяване за възлагане на вторичен подизпълнител
1. Подизпълнителят може да възложи на друг подизпълнител, след като ЛУАИФ е изразил съгласието си в писмена форма.
Общо съгласие, дадено предварително от ЛУАИФ, не се счита за съгласие в съответствие с член 20, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС.
2. Съгласно член 20, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС уведомлението съдържа подробности за подизпълнителя, името на компетентния орган, ако вторичният подизпълнител е получил разрешение или е регистриран, вторично делегираните функции, засегнатите от вторичното възлагане АИФ, копие от писменото съгласие на ЛУАИФ и датата, на която вторичното възлагане влиза в сила.
Член 82
Случаи, в които вече не се смята,че дружество „пощенска кутия“ и ЛУАИФ управляват АИФ
1. Счита се, че ЛУАИФ се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и не може вече да управлява АИФ поне в една от следните ситуации:
а)
ЛУАИФ не разполага повече с необходимите експертни познания и ресурси да упражнява ефективен контрол върху делегираните задачи и да управлява свързаните с делегирането рискове;
б)
ЛУАИФ няма вече правомощия за вземане на решения в ключови области, които попадат под отговорността на висшето ръководство, или вече няма правомощия да изпълнява висши ръководни функции, по-специално във връзка с изпълнението на общата инвестиционна политика и инвестиционните стратегии;
в)
ЛУАИФ губи договорните си права да разпитва или проверява подизпълнителите си, да има достъп до тях или да издава указания или упражняването на тези права става невъзможно на практика;
г)
ЛУАИФ делегира изпълнението на функции по управление на инвестиции, до степен, която значително превишава упражняваните от самото ЛУАИФ функции по управление на инвестиции. При оценяването на степента на делегиране компетентните органи оценяват цялата структура по делегирането, като вземат под внимание не само активите, управлявани чрез делегиране, но и следните качествени критерии:
i)
видовете активи, в които е инвестирал АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и значението, което управляваните чрез делегиране активи имат за профила на риска и за възвръщаемостта на АИФ;
ii)
значението на активите, управлявани чрез делегиране, за постигането на инвестиционните цели на АИФ;
iii)
географския и секторния обхват на инвестициите на АИФ,
iv)
рисковия профил на АИФ;
v)
вида на инвестиционните стратегии на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
vi)
видовете на делегираните задачи спрямо запазените задачи; както и
vii)
съвкупността от подизпълнители и техните вторични подизпълнители, тяхната географска сфера на действие и корпоративната им структура, включително дали за подизпълнител е определен субект, принадлежащ към същата корпоративна група като ЛУАИФ.
2. Комисията следи прилагането на настоящия член в контекста на развитието на пазара. Комисията извършва преглед на ситуацията след две години и, ако е необходимо, предприема подходящи мерки за допълнително уточняване на условията, при които се смята, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и вече не може да бъдат считано за лице, управляващо АИФ.
3. ЕОЦКП може да издаде насоки, за да се гарантира последователната оценка на структурите по делегиране в рамките на Съюза.
ГЛАВА IV
ДЕПОЗИТАР
РАЗДЕЛ 1
Особености на писмения договор
(член 21, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 83
Договорни особености
1. Между депозитаря, от една страна, и ЛУАИФ и/или АИФ, от друга страна се сключва договор, с които депозитарят се определя в съответствие с член 21, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС и който включва най-малко следните елементи:
а)
описание на услугите, които ще бъдат предоставяни от депозитаря, както и процедурите, които трябва да бъдат приети за всеки вид актив, в който АИФ може да инвестира, и които впоследствие се поверяват на депозитаря;
б)
описание на начина, по който функцията по съхранението и надзора трябва да бъде извършена, в зависимост от вида активи и географските региони, в които АИФ планира да инвестира. По отношение на задълженията по отговорно пазене в описанието се включват списъци със страните и процедурите за добавяне и/или премахване на страни от този списък. Това е в съответствие с информацията, предоставена в устава на АИФ, в учредителните документи и в документите за предлагането по отношение на активите, в които АИФ може да инвестира;
в)
заявление, в което се посочва, че отговорността на депозитаря не се променя от делегирането на функциите по отговорно пазене освен ако се е отказал от отговорността си в съответствие с член 21, параграф 13 или 14 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
срокът на валидност и условията за изменение и прекратяване на договора, включително ситуациите, които могат да доведат до прекратяване на договора, и подробности относно процедурата по прекратяване и, ако е приложимо, процедурите, посредством които депозитарят следва да предаде цялата съществена информация на своя правоприемник;
д)
задълженията за поверителност, приложими по отношение на страните съгласно съответните законови и подзаконови разпоредби. Тези задължения не възпрепятстват възможността на компетентните органи да имат достъп до важни документи и информация;
е)
средствата и процедурите, посредством които депозитарят предава на ЛУАИФ или на АИФ цялата информация, необходима за изпълнение на техните задължения, включително упражняването на всички права, свързани с активи, и за да могат ЛУАИФ и АИФ да имат своевременна и точна представа за сметките на АИФ;
ж)
средствата и процедурите, посредством които ЛУАИФ или АИФ предават цялата необходима информация или гарантират, че депозитарят има достъп до цялата информация, от която се нуждае, за да изпълнява своите задължения, включително процедурите, гарантиращи, че депозитарят ще получава информация от други лица, назначени от АИФ или ЛУАИФ;
з)
информация дали депозитарят или трета страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, може повторно да използва активите, които са ѝ поверени, и условията, свързани с такава повторна употреба, ако има такива;
и)
процедурите, които се прилагат при планирането на изменение на устава на АИФ, учредителните документи или документите за предлагане, като подробно се описват ситуациите, при които депозитарят следва да бъде информиран или при които е необходимо предварително съгласие на депозитаря, за да се пристъпи към изменението;
й)
цялата необходима информация, която трябва да се обмени между АИФ, ЛУАИФ, трета страна, действаща от името на АИФ, или ЛУАИФ, от една страна, и депозитаря, от друга страна, свързана с продажбата, записването, обратното изкупуване, емитирането, анулирането и откупуването на дялове или акции от АИФ;
к)
цялата необходима информация, която трябва да се обмени между АИФ, ЛУАИФ, трета страна, действаща от името на АИФ или ЛУАИФ, и депозитаря, свързана с изпълнението от депозитаря на функцията по надзор и контрол;
л)
когато страните по договора възнамеряват да възложат на трета страна да изпълнява техните съответни задължения - ангажимент редовно да предоставят подробности на избраната трета страна и, при поискване, информация относно критериите, използвани при избора на третата страна, и предвидените стъпки за контрол на дейностите, извършвани от избраната трета страна;
м)
информация относно задачите и отговорностите на страните по споразумението по отношение на задълженията в областта на предотвратяване изпирането на пари и борбата с финансовия тероризъм;
н)
информация за всички парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и процедурите, гарантиращи, че депозитарят ще бъде информиран при отварянето на нова сметка на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
о)
подробности относно поетапните процедури на депозитаря, включително идентифициране на лицата в АИФ и/или ЛУАИФ, към които депозитарят трябва да се обърне, когато започва такава процедура;
п)
ангажимент от страна на депозитаря да уведомява ЛУАИФ, когато научи, че разделението на активите не е или вече не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност на третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в дадена юрисдикция, в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС;
р)
процедурите, гарантиращи, че във връзка със задълженията си депозитарят може да прави запитвания относно дейността на ЛУАИФ и/или на АИФ, и да оценява качеството на предадената информация, включително чрез получаване на достъп до счетоводните книги на АИФ и/или ЛУАИФ или чрез посещения на място;
с)
процедурите, гарантиращи, че ЛУАИФ и/или АИФ може да разглежда работата на депозитаря във връзка с договорните му задължения.
2. Подробностите на средствата и процедурите, посочени в букви а)-с), се описват в договора за определяне на депозитар или във всяко последващо изменение на договора.
3. Договорът за избор на депозитаря или последващото изменение на договора, посочено в параграф 2, се изготвя в писмена форма.
4. Страните могат да се споразумеят да предават по електронен път цялата или част от информацията, която се обменя между тях, при условие че е гарантирано нейното правилно документиране.
5. Не е необходимо отделно писмено споразумение да се сключва за всеки АИФ, освен ако не е предвидено друго в националното законодателство; съществува възможност ЛУАИФ и депозитарят да сключат рамково споразумение, в което са изброени АИФ, управлявани от ЛУАИФ, по отношение на които се прилага споразумението.
6. Националното право, приложимо към договора, с който се определя депозитарят и всяко последващо споразумение, следва да бъдат уточнени.
РАЗДЕЛ 2
Общи критерии за оценка на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитарите в трети държави
(член 21, параграф 6, буква б) от Директива 2011/61/ЕС)
Член 84
Критерии за оценка на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитар в трета държава
За целите на член 21, параграф 6, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, ефективността на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитар в трета държава, преценка дали те имат същия ефект като регулирането, предвидено в правото на Съюза, и ефективното му прилагане се оценяват по следните критерии:
а)
депозитарят трябва да получи разрешение и подлежи на текущ надзор от публичния компетентен орган, който разполага с адекватни ресурси за изпълнение на задачите си;
б)
в законодателството на третата държава са определени критерии за издаване на разрешение за упражняване на дейност на депозитар, които имат същия ефект като критериите, предвидени за упражняване на дейността на кредитни институции или инвестиционни посредници в рамките на Съюза;
в)
капиталовите изисквания, наложени на депозитаря в третата държава, имат същите последици като тези, прилагани в Съюза, в зависимост от това дали депозитарят е по същество еднакъв с кредитна институция или инвестиционен посредник в Съюза;
г)
оперативните условия, приложими по отношение на депозитаря в трета държава, имат същите последици като предвидените за кредитни институции или инвестиционни посредници в Съюза, в зависимост от естеството на депозитаря;
д)
изискванията по отношение на изпълнение на специфичните задължения като депозитар на АИФ, установени в законодателството на третата държава, имат същите последици като предвидените в член 21, параграфи 7-15 от Директива 2011/61/ЕС, мерките за нейното прилагане и съответното национално законодателство;
е)
в законодателството на третата държава се предвижда прилагането на достатъчно възпиращи правоприлагащи действия в случай на нарушение от страна на депозитаря на изискванията и условията, посочени в букви а)-д).
РАЗДЕЛ 3
Функции на депозитаря, задължения за надлежна проверка и за разделяне на активите
(член 21, параграфи 7-9 и член 21, параграф 11, буква в) и буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС)
Член 85
Наблюдение на паричните потоци - общи изисквания
1. Когато парична сметка се поддържа или открива при един от субектите, посочени в член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, на името на АИФ, на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, ЛУАИФ гарантира, че депозитарят получава при поемане на задълженията си и непрекъснато след това цялата информация, необходима за изпълнение на задълженията му.
2. За да има достъп до цялата информация, свързана с паричните сметки на АИФ, и да получи ясна представа за всички парични потоци на АИФ, депозитарят най-малко:
а)
бива информиран при назначаването му за всички съществуващи парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
б)
бива информиран при откриването на всяка нова парична сметка от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
в)
получава цялата информация, свързана с паричните сметки, открити при субект на трета страна, директно от тези трети страни.
Член 86
Наблюдение на паричните потоци на АИФ
Депозитарят гарантира ефективното и правилно наблюдение на паричните потоци на АИФ и по-специално той най-малко:
а)
гарантира, че всички парични средства на АИФ са осчетоводени по сметки, открити при субекти, посочени в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, на съответните пазари, на които паричните сметки се изискват за целите на дейностите на АИФ, като тези субекти са обект на пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза, прилагат се ефективно и са в съответствие с принципите, установени в член 16 от Директива 2006/73/ЕО;
б)
прилага ефективни и подходящи процедури за равнение на всички движения на паричните потоци и прави такива равнения ежедневно или, в случай на редки движения на паричните потоци - когато движението на паричните потоци е факт;
в)
прилага подходящи процедури за определяне в края на работния ден на значителните парични потоци и по-специално тези, които могат да бъдат несъвместими с дейностите на АИФ;
г)
преразглежда периодично адекватността на тези процедури, включително чрез пълен преглед поне веднъж годишно на процедурата за равнение и гарантира, че паричните сметки, открити на името на АИФ, на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, са включени в процедурата за равнение;
д)
следи текущо резултатите от процедурата по равнение и действията, предприети в резултат на несъответствия от процедурите за равнение и уведомява ЛУАИФ, ако дадено несъответствие не е било отстранено без неоправдано забавяне, а също така компетентните органи, ако ситуацията не може да бъде изяснена и/или коригирана;
е)
проверява съответствието между собствената си документация за паричните позиции с тази на ЛУАИФ. ЛУАИФ гарантира, че всички указания и цялата информация, свързана с паричната сметка, открита в трета страна, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят е в състояние да извършва своя собствена процедура по равнение.
Член 87
Задачи във връзка записвания на дялове или акции
ЛУАИФ гарантира, че депозитарят предоставя информация относно плащанията, извършени от или от името на инвеститорите при записването на дялове или акции на АИФ в края на всеки работен ден, когато ЛУАИФ, АИФ или страна, действаща от негово име като посредник, отговарящ за администрирането на ценни книжа, получи такива плащания или нареждане от инвеститора. ЛУАИФ гарантира, че депозитарят получава всякаква друга важна информация, която му е необходима, за да гарантира, че плащанията се осчетоводяват по парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря в съответствие с разпоредбите на член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 88
Финансови инструменти, които се държат на отговорно пазене
1. Финансови инструменти, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които не могат да бъдат физически предадени на депозитаря, се включват в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря, когато са изпълнени всички от следните изисквания:
а)
те са прехвърляеми ценни книжа, включително такива, които съдържат внедрени деривати, посочени в последната алинея на член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО и член 10 от Директива 2007/16/ЕО на Комисията (11), инструменти на паричния пазар или дялове на предприятия за колективно инвестиране;
б)
те могат да бъдат регистрирани или държани в сметка пряко или косвено на името на депозитаря.
2. На отговорно пазене не могат да се държат финансови инструменти, които в съответствие с приложимото национално законодателство са само пряко регистрирани на името на АИФ със самия емитент или неговия агент, като лице по вписванията или посредник, отговарящ за администрирането на ценни книжа.
3. Финансови инструменти, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да бъдат физически предадени на депозитаря, винаги се включват в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря.
Член 89
Задължения по съхраняване на активите, държани на отговорно пазене
1. С цел да спази задълженията, предвидени в член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС по отношение на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, депозитарят гарантира най-малко, че:
а)
финансовите инструменти са надлежно регистрирани в съответствие с член 21, параграф 8, буква а), подточка ii) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
записите и разделените сметки се поддържат по начин, осигуряващ тяхната точност, и по-специално отразяват съответствието с финансовите инструменти и паричните средства, държани за АИФ;
в)
равнението се прави редовно между вътрешните сметки и документацията на депозитаря и тези на всяка трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
във връзка с финансовите инструменти, държани на отговорно пазене, се упражнява надлежна грижа с цел да се осигури висока степен на защита на инвеститорите;
д)
всички рискове, свързани с отговорното пазене по веригата на попечителските услуги, се оценяват и наблюдават и ЛУАИФ е информиран за всеки установен съществен риск;
е)
въведени са адекватни организационни мерки, за да се сведе до минимум рискът от загуба или намаляване на финансовите инструменти или на права във връзка с тези финансови инструменти в резултат на измама, лошо управление, неподходяща регистрация или небрежност;
ж)
проверява се правото на собственост на АИФ върху активите или правото на собственост на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
2. Изискванията на параграф 1, букви б)-д) от настоящия член продължават да се прилагат по отношение на депозитар, който е делегирал функциите по отговорно пазене на трета страна в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС. Той следва също да гарантира, че третата страна изпълнява изискванията на параграф 1, букви б)-ж) от настоящия член и задължението за разделяне, посочено в член 99.
3. Задълженията на депозитаря по съхраняване, посочени в параграфи 1 и 2, се прилагат прозрачно за базови активи, държани от финансови и/или правно-организационни структури, пряко или косвено контролирани от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
Изискването, посочено в първа алинея, не се прилага по отношение на фондове, инвестиращи в други инвестиционни фондове (fund of funds), или фондове, организирани на принципа „основен фонд и захранващи фондове“ (master-feeder structures), когато базовите фондове имат депозитар, който държи на отговорно пазене активите на тези фондове.
Член 90
Задължения по съхраняване при проверката на собствеността и водене на регистри
1. ЛУАИФ предоставя на депозитаря, при поемане на неговите задължения и текущо след това, цялата информация, необходима на депозитаря да изпълнява своите задължения съгласно член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, и гарантира, че депозитарят получава цялата необходима информация от трети страни.
2. С оглед спазване на задълженията, посочени в член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят най-малко:
а)
има достъп, без излишно забавяне, до цялата важна информация, която му е необходима, за да може да изпълнява задълженията си по проверка на собствеността и водене на регистри, включително съответната информация, която трети страни трябва да предоставят на депозитаря;
б)
притежава достатъчна и надеждна информация, която потвърждава правото на собственост на АИФ или правото на собственост на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, върху активите;
в)
поддържа регистър за активите, за които е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост. За да изпълни това свое задължение, депозитарят:
i)
вписва в регистъра, под името на този АИФ, активите, включително техните съответни условни суми, за които е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост;
ii)
в състояние е да представи по всяко време всеобхватен и актуален опис на активите на АИФ, включително техните съответни условни суми.
За целите на параграф 2, буква в), подточка ii) депозитарят гарантира, че е въвел процедури, така че регистрираните активи не могат да бъдат записани, прехвърлени, обменени или доставени без депозитаря или неговия подизпълнител да бъде уведомен за тези сделки, и депозитарят има достъп, без неоправдано забавяне, до документни доказателства за всяка сделка и позиция от съответната трета страна. ЛУАИФ гарантира, че съответната трета страна предоставя на депозитаря, без необосновано забавяне, удостоверения или други писмени доказателства при всяка продажба или придобиване на активи или при корпоративно действие, произтичащо от емитирането на финансови инструменти, и поне веднъж годишно.
3. Във всеки случай депозитарят гарантира, че ЛУАИФ разполага и прилага подходящи процедури, чрез които проверява дали активите, придобити от управлявания от него АИФ, са надлежно регистрирани на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и проверява съответствието между позициите в документацията на ЛУАИФ и активите, за които депозитарят е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост. ЛУАИФ гарантира, че всички указания и приложима информация, свързана с активите на АИФ, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят да може да извършва собствена проверка или процедура по равнение.
4. Депозитарят изготвя и прилага поетапни процедура за случаите, когато се установи несъответствие, включваща уведомяване на ЛУАИФ и компетентните органи, ако ситуацията не може да бъде изяснена и/или коригирана.
5. Посочените в параграфи 1-4 задължения на депозитаря за водене на регистър се прилагат на прозрачен принцип върху базови активи, държани от финансови и/или правно-организационни структури, учредени от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, с цел инвестиране в базовите активи и които се контролират пряко или косвено от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
Изискването, посочено в първа алинея, не се прилага по отношение на фондове, инвестиращи в други инвестиционни фондове, или фондове, организирани на принципа „основен и захранващи фондове“, когато базовите фондове имат депозитар, който изпълнява функциите по проверка на собствеността и водене на регистър за активите на този фонд.
Член 91
Задължения на основните борсови посредници за докладване
1. Когато основен борсов посредник е назначен, ЛУАИФ гарантира, че, считано от датата на назначаване, е сключено споразумение, съгласно което основният борсов посредник е длъжен да предоставя на депозитаря в частност декларация на траен носител, съдържаща следната информация:
а)
стойностите на елементите, изброени в параграф 3, в края на всеки работен ден;
б)
подробности относно всякакви други въпроси, които са необходими, за да се гарантира, че депозитарят на АИФ получава актуална и точна информация относно стойността на активите, чието съхранение му е възложено в съответствие с член 21, параграф 11 на Директива 2011/61/ЕС.
2. Декларацията, посочена в параграф 1, се предоставя на депозитаря на АИФ не по-късно от края на следващия работен ден, за който тя се отнася.
3. Елементите, посочени в параграф 1, буква а), включват:
а)
общата стойност на активите, държани от основния борсов посредник за АИФ, когато функциите по съхранение са делегирани в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, стойността на всеки от следните елементи:
i)
парични заеми, отпуснати на АИФ, и начислените по тях лихви;
ii)
ценни книжа, които трябва да бъдат доставени отново от АИФ при открити къси позиции, сключени от името на АИФ;
iii)
текущи суми за сетълмент, които трябва да бъдат платени от АИФ по силата на фючърсни договори;
iv)
паричните постъпления от къса продажба, държани от основния борсов посредник във връзка с къси позиции, сключени от името на АИФ;
v)
маржове на парични средства, държани от основния борсов посредник във връзка с открити фючърсни договори, сключени от името на АИФ. Това задължение е в допълнение към задълженията по членове 87 и 88;
vi)
пазарна стойност на експозиции при приключване на извънборсова трансакция, сключена от името на АИФ;
vii)
общата стойност на обезпечените задължения на АИФ спрямо основния борсов посредник; както и
viii)
всички други активи, свързани с АИФ;
б)
стойността на други активи, посочени в член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, държани като обезпечение от основния борсов посредник във връзка с обезпечени сделки, сключени по силата на споразумение за услуги на основен борсов посредник;
в)
стойността на активите на АИФ, във връзка с които основният борсов посредник е упражнил правото на ползване;
г)
списък на всички институции, в които основният борсов посредник държи или може да държи парични средства на АИФ в сметка, открита на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, в съответствие с член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 92
Задължения по надзор - общи изисквания
1. В момента на неговото назначаване депозитарят оценява рисковете, свързани с естеството, мащаба и сложността на стратегията на АИФ и организацията на ЛУАИФ, за да изработи процедури по надзора, които са подходящи за АИФ и активите, в които той инвестира, и които след това въвежда и прилага. Тези процедури се актуализират редовно.
2. При изпълнението на своите задължения по надзора съгласно член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС депозитарят извършва последващи проверки и проверки на процесите и процедурите, за които отговарят ЛУАИФ, АИФ или определена трета страна. При всички обстоятелства депозитарят гарантира, че съществува подходяща процедура за проверка и равнение, която е въведена, прилага се и често се преразглежда. ЛУАИФ гарантира, че всички указания, свързани с активи и дейности на АИФ, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят да може да провежда собствена проверка или процедура по равнение.
3. Депозитарят въвежда ясна и подробна поетапна процедура за справяне със ситуации, при които в хода на изпълнение на задълженията си по надзора е констатирал потенциални пропуски, като при поискване предоставя на компетентните органи на ЛУАИФ подробности за процедурата.
4. Когато депозитарят започва да изпълнява задълженията си и текущо след това, ЛУАИФ му предоставя цялата информация, от която депозитарят се нуждае, за да изпълнява задълженията си съгласно член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС, включително информацията, която трябва да се предоставя на депозитаря от трети страни. ЛУАИФ гарантира по-специално, че депозитарят има достъп до счетоводните книги и извършва проверки на място в помещенията на ЛУАИФ и в помещенията на всеки доставчик на услуги, назначен от АИФ или ЛУАИФ, като например администратори или външни оценители, и/или разглежда доклади и отчети от признати външни заверки, извършени от независими квалифицирани одитори или други експерти, с цел да осигури адекватността и целесъобразността на действащите процедури.
Член 93
Задължения във връзка със записвания и откупувания
За да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят изпълнява следните изисквания:
1)
Депозитарят гарантира, че АИФ, ЛУАИФ или посоченият субект е въвел, изпълнява и прилага подходяща и последователна процедура за:
i)
равнение на поръчките за записване с постъпленията от записвания, както и броя на дяловете или акциите, емитирани с получените от АИФ постъпления от записванията;
ii)
равнение на поръчките за обратно изкупуване с платените сделки по обратно изкупуване, както и броя на дялове или акции, отменени с платените от АИФ откупувания;
iii)
редовна проверка на целесъобразността на процедурата по равнение.
За целите на подточки i), ii) и iii) депозитарят редовно проверява по-специално съответствието между общия брой на дяловете или акциите по сметките на АИФ и общия брой на акциите или дяловете в обращение, които се съдържат в регистъра на АИФ.
2)
Депозитарят гарантира и редовно проверява съответствието на процедурите по продажба, емисия, обратно изкупуване, откупуване и анулиране на акции или дялове на АИФ с приложимото национално право и с устава или учредителните документи на АИФ и проверява дали тези процедури се прилагат ефективно.
3)
Честотата, с която депозитарят извършва проверките, съответства на честотата на записванията и обратното изкупуване.
Член 94
Задължения по оценяване на акции/дялове
1. С цел да спази изискванията на член 21, параграф 9, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят:
а)
проверява текущо наличието и прилагането на подходящи и съгласувани процедури за оценка на активите на АИФ в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС, с мерките за нейното прилагане, устава на АИФ и учредителните документи, както и
б)
гарантира, че политиките и процедурите за оценяване се прилагат ефективно и редовно се преразглеждат.
2. Депозитарят извършва процедурите толкова често, колкото това е предвидено в политиката по оценяване на АИФ, определена в член 19 от Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ.
3. Когато депозитарят смята, че изчисляването на стойността на акциите или дяловете на АИФ не е било направено в съответствие с приложимото законодателство или устава на АИФ, или с член 19 от Директива 2011/61/ЕС, той уведомява ЛУАИФ и/или АИФ и гарантира, че се предприемат навременни коригиращи действия в най-добрия интерес на инвеститорите в АИФ.
4. Когато външен оценител е назначен, депозитарят проверява дали назначението на външния оценител е в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ.
Член 95
Задължения за изпълнение на указанията на ЛУАИФ
С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят най-малко:
а)
изработва и прилага подходящи процедури, за проверка на спазването от АИФ или ЛУАИФ на приложимите законови и подзаконови актове, както и на устава на АИФ и учредителните документи. По-специално депозитарят следи за спазването от АИФ на ограниченията относно инвестициите и праговете за използване на ливъридж, посочени в документите за предлагане на АИФ. Тези процедури са съобразени с естеството, мащаба и сложността на АИФ;
б)
изработва и прилага поетапна процедура, ако АИФ е нарушил един от праговете или ограниченията, посочени в буква а).
Член 96
Задължения за навременен сетълмент на трансакции
1. С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква г) от Директива 2011/61/ЕС депозитарят въвежда процедура за констатиране на всяка ситуация, при която възнаграждение, свързано с операции, включващи активите на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, не е преведено на АИФ в обичайните срокове, уведомява ЛУАИФ и, когато ситуацията не е била отстранена, изисква възстановяване на финансовите инструменти от страна на контрагента, когато това е възможно.
2. Когато трансакциите не се извършват на регулиран пазар, обичайните срокове се оценяват предвид условията, свързани с трансакциите (договори за извънборсови деривати или инвестиции в недвижимо имущество или в частни дружества).
Член 97
Задължения, свързани с разпределянето на прихода на АИФ
1. С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква д) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят:
а)
гарантира, че изчисляването на нетния приход, деклариран от ЛУАИФ, се прилага в съответствие с устава на АИФ, учредителните документи и приложимото национално законодателство;
б)
гарантира, че са предприети подходящи мерки, когато одиторите на АИФ са изразили резерви по отношение на годишните финансови отчети. АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, предоставя на депозитаря цялата информация относно изразените във финансовите отчети резерви; както и
в)
проверява пълнотата и точността на плащанията на дивиденти, след като те са декларирани от ЛУАИФ, и, когато е уместно, на натрупаната лихва.
2. Когато депозитарят счита, че приходът не е бил изчислен в съответствие с приложимото право и с устава или учредителните документи на АИФ, той уведомява ЛУАИФ и/или АИФ и гарантира, че своевременно са били взети коригиращи мерки в най-добрия интерес на инвеститорите в АИФ.
Член 98
Надлежна проверка
1. С цел да изпълни задълженията, предвидени в член 21, параграф 11, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят въвежда и прилага подходящо документирана процедура за надлежна проверка на избора и текущия контрол на подизпълнителя. Тази процедура се преразглежда редовно, поне веднъж годишно, и при поискване се предоставя на разположение на компетентните органи.
2. При избора и назначаването на трета страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят упражнява всички надлежни умения, грижа и старание, за да се гарантира, че поверяването на финансови инструменти на тази трета страна осигурява адекватно ниво на защита. Той най-малко:
а)
оценява регулаторната и правната уредба, включително риска на държавата, риска при попечителство и привеждането в сила на договорите на третата страна. Тази оценка по-специално дава възможност депозитарят да определи потенциалните последици от несъстоятелност на третата страна върху активите и правата на АИФ. Ако депозитарят разбере, че разделението на активи не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност поради законодателството на държавата, в която се намира третата страна, той незабавно уведомява за това ЛУАИФ;
б)
оценява дали практиките, процедурите и вътрешният контрол на третата страна са адекватни, за да се гарантира, че финансовите инструменти на АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, подлежат на грижи и закрила от висок стандарт;
в)
оценява дали финансовата стабилност и репутацията на третата страна са в съответствие с делегираните задачи. Тази преценка се основава на информацията, предоставена от евентуалната трета страна, както и други данни и информация, когато е налична;
г)
гарантира, че въпросната трета страна разполага с оперативните и технологични възможности да изпълнява делегираните задачи по отговорно пазене със задоволителна степен на защита и сигурност.
3. Депозитарят упражнява всички надлежни умения, грижа и старание при периодичния преглед и непрекъснато наблюдение, за да гарантира, че съответната трета страна продължава да спазва критериите, предвидени в параграф 1 от настоящия член, и условията, определени в член 21, параграф 11, буква г) от Директива 2011/61/ЕС. За тази цел депозитарят най-малко:
а)
наблюдава работата на третата страна и спазването от нейна страна на стандартите на депозитаря;
б)
гарантира, че въпросната трета страна упражнява високо ниво на грижи, предпазливост и старание при изпълнение на своите задачи по отговорно пазене и по-специално, че ефективно отделя финансовите инструменти в съответствие с изискванията на член 99;
в)
разглежда рисковете от попечителството, свързани с решението активите да се възложат на трета страна, и без неоправдано забавяне уведомява АИФ или ЛУАИФ за всяка промяна в тези рискове. Тази преценка се основава на информация, предоставена от третата страна, и други налични данни и информация. По време на сътресения на пазара или когато е установен риск, този преглед се извършва по-често и в по-голям обхват. Ако депозитарят узнае, че разделението на активи вече не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност поради законодателството на държавата, в която се намира третата страна, тя незабавно уведомява за това ЛУАИФ.
4. Когато третата страна допълнително делегира някоя от функциите, които са ѝ делегирани, условията и критериите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат mutatis mutandis.
5. Депозитарят следи за спазването на член 21, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС.
6. Депозитарят разработва планове за действие в непредвидени ситуации за всеки пазар, на който определя трета страна да изпълнява задълженията по съхраняване в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС. Такъв план за действие в извънредни ситуации включва определяне на алтернативен доставчик, ако има такива.
7. Ако подизпълнителят вече не отговаря на изискванията, депозитарят взема мерки, включително прекратяване на договора, които са в най-добрия интерес на АИФ и неговите инвеститори.
Член 99
Задължение по разделяне
1. Когато функциите по съхранение са възложени изцяло или частично на трета страна, депозитарят гарантира, че третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, действа в съответствие със задължението за разделяне на активите, предвидено в член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС, като проверява дали третата страна:
а)
води необходимата отчетност, за да може по всяко време и незабавно да бъдат разграничавани активите на АИФ, които са клиенти на депозитаря, от собствените му активи, активите на други клиенти, активите, държани от депозитаря за негова собствена сметка, и активите, държани за клиентите на депозитаря, които не са АИФ;
б)
поддържа отчетност по начин, осигуряващ нейната точност, и по-специално съответствие с активите, съхранявани за клиентите на депозитаря;
в)
редовно извършва равнение на своите вътрешни сметки и записи с тези на третата страна, на която е делегирал функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11, трета алинея от Директива 2011/61/ЕС;
г)
въвежда подходящи организационни мерки, за да се сведе до минимум рискът от загуба или намаляване на финансовите инструменти или на права във връзка с тези финансови инструменти в резултат на злоупотреба с финансови инструменти, измама, лошо управление, неподходящо водене на регистри или небрежност;
д)
когато третата страна е субект, посочен в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, който подлежи на ефективно пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза и се прилагат ефективно, депозитарят взема необходимите мерки, за да гарантира, че паричните средства на АИФ се държат в сметка или сметки в съответствие с член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
2. Когато депозитарят е делегирал функциите по отговорно пазене на трета страна в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, контролът върху спазването от третата страна на задълженията по разделяне на активите има за цел да гарантира, че финансовите инструменти на клиентите са защитени от неплатежоспособност на тази трета страна. Ако съгласно приложимото право, включващо по-специално правото, уреждащо собствеността или несъстоятелността, изискванията, посочени в параграф 1, не са достатъчни, за да се постигне тази цел, депозитарят преценява какви допълнителни мерки трябва да се вземат с цел да се сведе до минимум рискът от загуба и да се поддържа необходимата степен на защита.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, е решила да делегира всички или част от своите функции по съхранение на друга трета страна в съответствие с член 21, параграф 11, трета алинея от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 4
Загуба на финансови инструменти, освобождаване от отговорност и обективни причини
(член 21, параграфи 12 и 13 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 100
Загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене
1. Смята се, че е настъпила загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, когато по отношение на финансов инструмент, държан на отговорно пазене от депозитаря или от трета страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, е изпълнено някое от следните условия:
а)
декларираното право на собственост на АИФ е доказано за невалидно, защото или е престанало да съществува, или никога не е съществувало;
б)
АИФ е окончателно лишен от правото си на собственост върху финансовия инструмент;
в)
АИФ безспорно не е в състояние пряко или косвено да се разпорежда с финансовия инструмент.
2. Установяването от ЛУАИФ на загубата на финансов инструмент се извършва по документиран процес, който е на разположение на компетентните органи. След като загубата е установена, инвеститорите се уведомяват незабавно посредством траен носител.
3. Финансов инструмент, държан на отговорно пазене, не се счита за загубен по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, когато АИФ е окончателно лишен от правото си на собственост по отношение на конкретен инструмент, но този инструмент се замества със или е преобразувани в друг финансов инструмент или инструменти.
4. В случай на несъстоятелност на третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, загубата на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, се установява от ЛУАИФ, ако едно от условията, посочени в параграф 1 е изпълнено със сигурност.
Най-късно в края на процедурата по несъстоятелност трябва да има правна сигурност по отношение на това дали някое от условията, определени в параграф 1, е изпълнено. ЛУАИФ и депозитарят следят отблизо производството по несъстоятелност, за да преценят дали всички или някои от финансовите инструменти, възложени на третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, са реално загубени.
5. Загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, е налице, независимо от това дали условията, посочени в параграф 1, са изпълнени вследствие на измама, небрежност или друго преднамерено или неумишлено поведение.
Член 101
Освобождаване от отговорност съгласно член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС.
1. Депозитарят не попада под отговорността, предвидена в член 21, параграф 12, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС, при условие че може да докаже, че са изпълнени всички от следните условия:
а)
събитието, довело до загубата, не е резултат от действие или бездействие на депозитаря или на трета страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
не съществува разумна възможност депозитарят да предотврати възникването на събитието, което е довело до загубата, въпреки че е предприел всички предпазни мерки, характерни за надлежен депозитар, както е отразено в общите практики в сектора;
в)
депозитарят не е могъл да предотврати загубата, въпреки стриктната и изчерпателна надлежна проверка.
Това условие може да се счита за изпълнено, когато депозитарят е гарантирал, че депозитарят и третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, са предприели всички от следните действия:
i)
създаване, въвеждане, прилагане и поддържане на структури и процедури и осигуряване на експертен опит, които са подходящи и съобразени с естеството и сложността на активите на АИФ, с цел да се установи навреме и да се следят редовно външни събития, които могат да доведат до загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене;
ii)
текущо оценяване на това, дали някое от събитията, посочени в подточка i), представляват значителен риск от загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене;
iii)
информиране на ЛУАИФ за констатираните значителни рискове и предприемане на подходящи действия, ако има такива, за да се предотврати или смекчи загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, когато са установени действителни или евентуални външни събития, за които се смята, че представляват значителен риск от загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене.
2. Изискванията, посочени в параграф 1, букви а) и б), се считат за изпълнени в следните случаи:
а)
природни явления извън човешкия контрол или влияние;
б)
приемането на закон, указ, наредба, решение или заповед от правителство или държавен орган, включително съд или трибунал, които засягат финансовите инструменти, държани на отговорно пазене;
в)
война, бунтове или други големи внезапни драстични промени.
3. Изискванията, посочени в параграф 1, букви а) и б), не се считат за изпълнени в случай на счетоводна грешка, оперативна грешка, измама, неприлагане на изискването за отделяне на нивото на депозитаря или на третата страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС.
4. Настоящият член се прилага mutatis mutandis по отношение на подизпълнителя, когато депозитарят е сключил договор за прехвърляне на своята отговорност в съответствие с член 21, параграфи 13 и 14 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 102
Обективни причини за депозитаря да сключи договор за освобождаване от отговорност
1. Обективни причини за сключване на договор за освобождаване от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13 от Директива 2011/61/ЕС са:
а)
ограничени до точни и конкретни обстоятелства, характерни за дадена дейност;
б)
в съответствие с политиките и решенията на депозитаря.
2. Обективните причини се определят всеки път, когато депозитарят възнамерява да се освободи от отговорност.
3. Смята се, че депозитарят има обективни причини за сключване на договор за освобождаване от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13 от Директива 2011/61/ЕС, когато депозитарят може да докаже, че няма друга възможност, освен да делегира задълженията си по отговорно пазене на трета страна. По-специално такъв е случаят, когато:
а)
правото на третата страна изисква определени финансови инструменти да се държат на отговорно пазене от местен субект и съществуват местни субекти, които отговарят на критериите за делегиране, определени в член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС; или
б)
ЛУАИФ настоява за поддържане на инвестиция в дадена юрисдикция въпреки предупрежденията на депозитаря, че това води до повишен риск.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОЗРАЧНОСТ, ЛИВЪРИДЖ, ПРАВИЛА, СВЪРЗАНИ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ, И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПОТЕНЦИАЛНИТЕ ПОСЛЕДИЦИ ОТ ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Годишен доклад, оповестяване на информация на инвеститорите и докладване пред компетентните органи
(член 22, параграф 2, букви а)-д), член 23, параграф 4 и член 24, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 103
Общи принципи за годишния доклад
Цялата информация, предоставена в годишния доклад, включително информацията, посочена в настоящия раздел, се представя по начин, който осигурява важна по същество, надеждна, сравнима и разбираема информация. Годишният доклад съдържа информацията, която е необходима на инвеститорите във връзка с отделните структури на АИФ.
Член 104
Съдържание и форма на счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите и отчета за приходите и разходите
1. Счетоводният баланс или отчетът за активите и пасивите съдържа най-малко следните елементи и съответните позиции съгласно член 22, параграф 2, буква а) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
„активи“, включващи ресурсите, контролирани от АИФ в резултат на минали събития, от които се очаква АИФ да получи бъдещи икономически изгоди. Активите се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„инвестиции“, включващи, но не само, дългови и капиталови ценни книжа, недвижими имоти и собственост и техните деривати;
ii)
„пари и парични еквиваленти“, включващи, но не само, касови наличности, безсрочни депозити и отговарящи на условията краткосрочни ликвидни инвестиции;
iii)
„вземания“, включващи, но не само вземания по отношение на дивиденти и лихви, продадени инвестиции, суми, дължими от брокери, и „предоставени аванси“, включително, но не само суми, платени предварително във връзка с разходи на АИФ;
б)
„пасиви“, включващи настоящи задължения на АИФ, произтичащи от минали събития, уреждането на които се очаква да доведе до изходящ поток на ресурси от АИФ, носещи икономически ползи. Пасиви се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„задължения“, включващи, но не само, суми, платими във връзка с покупката на инвестиции или обратно изкупуване на дялове или акции в АИФ, и суми, дължими на брокери и „начислени разходи“, включително, но не само, задължения за управленските такси, консултантски такси, такси за постигнати резултати, лихви и други разходи, направени в хода на операциите на АИФ;
ii)
„заеми“, включващи, но не само суми, дължими на банки и други контрагенти;
iii)
„други пасиви“, включващи, но не само суми, дължими на контрагентите за обезпечение при връщането на ценни книжа, предоставени в заем, отложени приходи и платими дивиденти и разпределения;
в)
„нетни активи“, представляващи остатъчния дял в активите на АИФ след приспадане на всички негови пасиви.
2. Отчетът за приходите и разходите съдържа най-малко следните елементи и съответните позиции:
а)
„приход“, представляващ всяко увеличение на икономическите ползи през отчетния период под формата на входящ поток или увеличение на активите, или намаление на пасивите, което води до увеличение на нетните активи, различни от увеличенията, свързани с вноските на инвеститорите. Приходът се класифицира допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„инвестиционен приход“, който може да бъде допълнително класифициран като:
-
„приход от дивиденти“ по отношение на дивидентите по капиталови инвестиции, на които АИФ има право,
-
„приход от лихви“ по отношение на лихви по дългови инвестиции и парични средства, на които АИФ има право,
-
„приход от отдаване под наем“, свързан с прихода от наеми от инвестиции в недвижима собственост, на който АИФ има право;
ii)
„реализирана печалба от инвестиции“, която представлява печалба от освобождаването от инвестиции;
iii)
„нереализирана печалба от инвестиции“, която представлява печалба от преоценката на инвестиции; както и
iv)
„друг приход“, включващ, но не само, приходи от такси от ценни книжа, предоставени в заем, и от други източници;
б)
„разходи“, представляващи намаления на икономическите ползи през отчетния период под формата на изходящи потоци или изчерпване на активи или натрупването на пасиви, което води до намаляване на нетните активи, различни от тези, свързани с разпределянето към инвеститорите. Разходите се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
-
„такси за инвестиционно консултиране или управление“, които представляват договорни такси, дължими на консултанта или ЛУАИФ,
-
„други разходи“, включително, но без да се ограничава до административни такси, професионални хонорари, попечителски такси и лихва. Отделни позиции, ако са съществени по характер, следва да се оповестяват отделно,
-
„реализирана загуба от инвестиции“, която представлява загуба от освобождаването от инвестициите,
-
„нереализирана загуба от инвестиции“, която представлява загуба от преоценката на инвестиции;
в)
„нетен приход или нетен разход“, което в зависимост от случая представлява превишението на прихода над разхода или на разхода над прихода.
3. Структурата, номенклатурата и терминологията на позициите е в съответствие с приложимите счетоводни стандарти или с приетите от АИФ правила, както и със законодателството приложимо на територията, на която е установен АИФ. Тези позиции могат да бъдат изменени или допълнени, за да се гарантира съответствие с гореизложеното.
4. Допълнителни позиции, заглавия и междинни сборове се представят, когато такова представяне е важно за разбиране на финансовото състояние на АИФ в счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите или за разбирането на финансовите резултати на АИФ в съдържанието и формата на отчета за приходите и разходите. При необходимост допълнителната информация се представя в пояснителните бележки към финансовите отчети. Целта на бележките е да представят текстово описание или разбивка на позициите, представени в първичните отчети, и информация за позициите, които не отговарят на условията за признаване в тези отчети.
5. Всеки съществен клас от сходни позиции се представя отделно. Отделни позиции, ако са съществени, се оповестяват. Съществеността се оценява в съответствие с изискванията на приетата отчетна рамка.
6. Представянето и класификацията на позициите в счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите се запазват от един отчетен или счетоводен период за следващия период, освен ако е очевидно, че друго представяне или класификация ще бъдат по-подходящи, когато например промяна в инвестиционната стратегия води до различни търговски модели или счетоводен стандарт налага промяна в представянето.
7. По отношение на съдържанието и формата на отчета за приходите и разходите, посочени в приложение IV, всички позиции приходи и разходи се признават в даден период в отчета за приходите и разходите, освен ако даден счетоводен стандарт, приет от АИФ, не изисква друго.
Член 105
Доклад за дейностите през финансовата година
1. Докладът за дейността през финансовата година включва най-малко:
а)
преглед на инвестиционните дейности по време на годината или периода и преглед на портфейла на АИФ в края на годината или в края на периода;
б)
преглед на резултатите от представянето на АИФ през годината или периода;
в)
съществени промени, както е определено по-долу в информацията, посочена в член 23 от Директива 2011/61/ЕС, които не са представени във финансовите отчети.
2. Докладът включва справедлив и балансиран преглед на дейностите и резултатите от представянето на АИФ, като съдържа и описание на главните рискове и инвестиционната или икономическа несигурност, пред които може да е изправен АИФ.
3. Анализът включва основни финансови и нефинансови показатели за представяне, свързани с този АИФ, доколкото това е необходимо за разбирането на инвестиционните дейности на АИФ или неговите резултати. Информацията, представена в доклада, е в съответствие с националните норми на държавата, в която е установен АИФ.
4. Информацията в доклада за дейността през финансовата година е част от доклада на съвета на директорите или на управителите на инвестиции, тъй като той обикновено се представя заедно с финансовите отчети на АИФ.
Член 106
Съществени промени
1. Всякакви промени в информацията се считат за съществени по смисъла на член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ако има значителна вероятност, че разумен инвеститор, като се запознае с тази информация, би преразгледал своята инвестиция в АИФ, включително, тъй като тази информация може да се отрази на способността на инвеститора да упражни правата си във връзка с инвестицията или по друг начин да накърни интересите на един или повече инвеститори в АИФ.
2. С цел да спази разпоредбите на член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ преценява промените в информацията, посочена в член 23 от Директива 2011/61/ЕС, през финансовата година в съответствие с параграф 1 от настоящия член.
3. Информацията се оповестява в съответствие с изискванията на счетоводните стандарти и счетоводните норми, приети от АИФ, заедно с описание на всяко евентуално или очаквано въздействие върху АИФ и/или инвеститорите в АИФ. Допълнителни оповестявания се правят, когато спазването на конкретни изисквания на счетоводните стандарти и счетоводните норми може да се окаже недостатъчно, за да могат инвеститорите да разберат ефекта от промяната
4. Когато информацията, която трябва да бъде оповестена в съответствие с параграф 1, не е обхваната от приложимите за АИФ счетоводни стандарти или неговите счетоводни норми, се предоставя описание на съществените промени заедно с всяко евентуално или очаквано въздействие върху АИФ и/или инвеститорите в АИФ.
Член 107
Оповестяване на възнаграждения
1. Когато се предоставя информация, изисквана съгласно член 22, параграф 2, буква д) от Директива 2011/61/ЕС, се посочва дали общото възнаграждение е свързано с някое от следните:
а)
общото възнаграждение по отношение на целия персонал на ЛУАИФ, като се посочва броят на бенефициерите;
б)
общото възнаграждение на персонала на ЛУАИФ, който изцяло или частично участва в дейностите на АИФ, като се посочва броят на бенефициерите;
в)
делът на общото възнаграждение на персонала на ЛУАИФ, който може да бъде отнесен към АИФ, като се посочва броят на бенефициерите.
2. Когато е уместно, в общия размер на възнагражденията за финансовата година се посочва и натрупаната лихва, платена от АИФ.
3. Когато информацията се разкрива на равнището на ЛУАИФ, се предоставя разпределение или разбивка за всеки АИФ, доколкото тази информация е налице или е леснодостъпна. Като част от това оповестяване се включва описание на начина, по който е направено разпределението или разбивката.
4. ЛУАИФ предоставя обща информация относно финансовите и нефинансовите критерии на политиките и практиките за определяне на възнагражденията за съответните категории персонал, за да даде възможност на инвеститорите да оценят съществуващите стимули. В съответствие с принципите, посочени в приложение II към Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ оповестява най-малко информацията, необходима, за да се разбере рисковият профил на АИФ и мерките, които приема, за да избегне или управлява конфликтите на интереси.
Член 108
Периодично оповестяване на информация пред инвеститорите
1. Информацията, посочена в член 23, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, се представя по ясен и разбираем начин.
2. Когато оповестява процента на активите на АИФ, които подлежат на специални процедури поради неликвидния им характер в съответствие с член 23, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ:
а)
предоставя преглед на всички специални процедури, включително дали те се отнасят до видове сметки, използвани за разделяне на неликвидни активи от по-ликвидни инвестиции (side pockets), ограничения върху откупувания (gates) или други подобни механизми, методологията за оценяване, прилагана към активите, които са предмет на такива условия, и начинът, по който се прилагат таксите за управление и за постигнати резултати по отношение на тези активи;
б)
оповестява тази информация като част от периодичното докладване във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Процентът на активите на АИФ, които подлежат на специалните процедури, посочени в член 1, параграф 5, се изчислява като нетната стойност на тези активи, които са предмет на специални процедури, се разделя на нетната стойност на активите на съответния АИФ.
3. За всеки нов подход за управление на ликвидността на АИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ:
а)
за всеки управляван от тях АИФ, който не е от затворен тип и не използва ливъридж, уведомят инвеститорите, когато правят промени в системите и процедурите за управление на ликвидността, посочени в член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, които са от съществено значение по смисъла на член 106, параграф 1;
б)
незабавно уведомяват инвеститорите, когато активират механизми за разделяне на неликвидни активи от по-ликвидни инвестиции като (side pockets), ограничения върху откупуванията (gates) или други подобни специални процедури или когато решат да преустановят обратното изкупуване;
в)
правят преглед на промените в правилата относно ликвидността, независимо дали последните представляват специални процедури. Когато е приложимо, в прегледа се включват условията, при които е разрешено обратно изкупуване, и обстоятелствата, при които се прилага преценка на ръководството. Също така се включва всяко гласуване или други ограничения, които могат да бъдат упражнявани, продължителността на периода на блокиране (lock-up) или разпоредба относно „първи по ред“ или „процентно изискване“ във връзка с ограниченията при обратно изкупуване (gates) и при преустановяване на обратното изкупуване.
4. При оповестяването на рисковия профил на АИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС се посочват:
а)
мерки за оценка на чувствителността на портфейла на АИФ към най-важните рискове, на които АИФ е или може да бъде изложен;
б)
ако установените от ЛУАИФ прагове на риска са били или е вероятно да бъдат надвишени и когато тези прагове са били превишени, описание на обстоятелствата и предприетите коригиращи мерки.
Информацията се оповестява на инвеститорите като част от периодичното докладване във връзка с АИФ, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или по едно и също време с проспекта и документа за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад, предоставян в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
5. В системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, се посочват основните характеристики на системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ за управление на рисковете, на които е или може да бъде изложен всеки управляван от тях АИФ. В случай на промяна оповестяването включва информация, свързана с промяната и очаквания от нея ефект върху АИФ и неговите инвеститори.
Информацията се оповестява като част от периодичното докладвана във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 109
Редовно оповестяване на информация пред инвеститорите
1. Информацията, посочена в член 23, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС, се представя по ясен и разбираем начин.
2. Информация за промени в максималното равнище на ливъридж, изчислен в съответствие с брутния метод и метода на задълженията, и всички права за повторно използване на обезпечение или на гаранция по силата на договорености във връзка с ливъридж, се предоставя без необосновано забавяне и включва:
а)
първоначалното и преразгледаното максимално равнище на ливъридж, изчислен в съответствие с членове 7 и 8, при който равнището на ливъридж се изчислява като експозиция, разделена на нетната стойност на активите на АИФ;
б)
естеството на предоставените права за повторно използване на обезпечение;
в)
естеството на предоставените гаранции, и
г)
подробни данни за промените при всички доставчици на услуги, които се отнасят до една от точките по-горе.
3. Информация за общия размер на ливъриджа, изчислен в съответствие с използваните от АИФ брутен метод и метод на задълженията се оповестява като част от периодичното докладвана във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 110
Докладване пред компетентните органи
1. С цел да бъдат изпълнени изискванията на член 24, параграф 1, втора алинея и на член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ предоставя следната информация, когато докладва пред компетентните органи:
а)
основните инструменти, с които търгува, включително разбивка на финансовите инструменти и другите активи, включително инвестиционните стратегии на АИФ и географската и секторната ориентация на инвестициите му;
б)
пазарите, на които участва или на които търгува активно;
в)
диверсификацията на портфейла на АИФ, включително, но не само, основните му експозиции и най-важните концентрации.
Информацията се предоставя във възможно най-кратък срок и не по-късно от един месец след края на срока, посочен в параграф 3. Когато АИФ е фонд, инвестиращ в други фондове, ЛУАИФ може да удължи срока с 15 дни.
2. За всеки от управляваните от тях АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза, ЛУАИФ предоставят на компетентните органи на тяхната държава членка по произход следната информация в съответствие с член 24, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС:
а)
процента на активите на АИФ, които подлежат на специалните процедури, посочени в член 1, параграф 5 от настоящия регламент, поради неликвидния им характер, както е посочено в член 23, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
всички нови подходи за управление на ликвидността на АИФ;
в)
системите за управление на риска, използвани от ЛУАИФ за управление на пазарния риск, ликвидния риск, риска от контрагента и на други рискове, включително оперативния риск;
г)
текущия рисков профил на АИФ, включително:
i)
пазарния рисков профил на инвестициите на АИФ, включително очакваната възвръщаемост и волатилността на АИФ в нормални пазарни условия;
ii)
ликвидния профил на инвестициите на АИФ, включително ликвидния профил на активите на АИФ, профила на сроковете на обратно изкупуване и условията на финансиране, предоставяно от контрагенти на АИФ;
д)
информация за основните категории активи, в които е инвестирал АИФ, включително съответните пазарна стойност на къса позиция и пазарна стойност на дълга позиция, оборота и показателите от представянето по време на отчетния период; както и
е)
резултатите от провежданите периодично стрес-тестове при обичайни и извънредни обстоятелства, извършени в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) и член 16, параграф 1, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се докладва, както следва:
а)
на всеки шест месеца от ЛУАИФ, управляващи портфейли на АИФ, чиито управлявани активи, изчислени в съответствие с член 2, надвишават общо прага съответно от 100 млн. евро или 500 млн. евро, предвидени в член 3, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2011/61/ЕС, но не надвишават 1 млрд. евро за всеки от управляваните от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза;
б)
на всеки три месеца от ЛУАИФ, управляващи портфейли от АИФ, чиито управлявани активи, изчислени в съответствие с член 2, надвишават общо 1 млрд. евро за всеки един от управляваните от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза;
в)
на всеки три месеца от ЛУАИФ, които са предмет на изискванията, посочени в буква а) от настоящия параграф, за всеки АИФ, чийто управлявани активи, включително активи, придобити чрез използването на ливъридж, надвишават общо 500 млн. евро за този АИФ;
г)
годишно от ЛУАИФ по отношение на всеки управляван от тях АИФ, който не използва ливъридж и който, в съответствие с основната си инвестиционна политика, инвестира в дружества и емитенти, които не са допуснати за търговия на организиран пазар, за да придобие контрол.
4. Чрез дерогация от параграф 3 компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да сметне за подходящо и необходимо за упражняване на функциите си да изиска цялата или част от информацията да бъде докладвана по-често.
5. ЛУАИФ, управляващи един или повече АИФ, за които са преценили, че използват ливъридж в значителна степен в съответствие с член 111 от настоящия регламент, представят информацията, изисквана съгласно член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, едновременно с информацията, изисквана съгласно параграф 2 от настоящия член.
6. ЛУАИФ предоставят информацията, посочена в параграфи 1, 2 и 5, в съответствие със стандартния образец за докладване, посочен в приложение IV.
7. В съответствие с член 42, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС за ЛУАИФ извън ЕС, всяко позоваване на компетентните органи на държавата членка по произход, означава компетентният орган на референтната държава членка.
Член 111
Използване на ливъридж в значителна степен
1. Приема се, че ливъридж се използва в значителна степен за целите на член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, когато експозицията на АИФ, изчислена в съответствие с метода на задълженията съгласно член 8 от настоящия регламент, надхвърля три пъти нетната стойност на неговите активи.
2. Когато изискванията, посочени в параграф 1 от настоящия член, са изпълнени, ЛУАИФ предоставят информация в съответствие с член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС на компетентните органи на техните държави членки по произход, в съответствие с принципите, определени в член 110, параграф 3 от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 2
ЛУАИФ, управляващи АИФ, които използват ливъридж
(член 25, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 112
Ограничения върху управлението на АИФ
1. Определените в настоящия член принципи се прилагат, за да се уточнят обстоятелствата, при които компетентните органи упражняват своите правомощия да налагат на ЛУАИФ ограничения върху използването на ливъридж или други ограничения.
2. Когато се прави оценка на информацията, получена съгласно член 7, параграф 3, член 15, параграф 4, член 24, параграф 4 или 5 от Директива 2011/61/ЕС, компетентният орган взема предвид степента, в която използването на ливъридж от дадено ЛУАИФ или неговото взаимодействие с група от ЛУАИФ или други финансови институции може да допринесат за натрупване на систематичен риск във финансовата система или на риск от създаване на нестабилност на пазарите.
3. При оценката си компетентните органи вземат под внимание най-малко следните аспекти:
а)
обстоятелствата, при които експозицията на АИФ или няколко АИФ, включително тези експозиции, произтичащи от финансиране или инвестиционни позиции, поети от ЛУАИФ за негова сметка или от името на АИФ, биха могли да представляват важен източник на пазарен риск, ликвиден риск или риск от контрагента за финансовата институция;
б)
обстоятелствата, при които дейността на ЛУАИФ или неговото взаимодействие, например, с група от ЛУАИФ или други финансови институции, по-специално по отношение на вида на активите, в които инвестира АИФ, и използваните от ЛУАИФ техники чрез използването на ливъридж допринасят или биха могли да допринесат до срив в цените на финансовите инструменти или други активи по начин, който заплашва жизнеспособността на такива финансови инструменти или други активи;
в)
критерии, като вида на АИФ, инвестиционната стратегия на ЛУАИФ по отношение на управляваните АИФ, пазарните условия, в които действат ЛУАИФ и АИФ, и всякакви възможни проциклични ефекти, които биха могли да произтекат от налагането от компетентните органи на прагове или други ограничения за използването на ливъридж от съответното ЛУАИФ;
г)
критерии, като например размера на АИФ или няколко АИФ и всяко свързано с него въздействие върху конкретен пазарен сектор, концентрациите на риск в определени пазари, на които АИФ или няколко АИФ инвестират, риск от разрастване на проблема от пазар, на който е бил установен риск, към други пазари; проблеми с ликвидността на определени пазари в даден момент, мащабът на несъответствието актив/пасив в инвестиционната стратегия на даден ЛУАИФ или необичайни движения на цените на активите, в които АИФ може да инвестира.
РАЗДЕЛ 3
Специални правила, отнасящи се за трети държави
(член 34, параграф 1, член 35, параграф 2, член 36, параграф 1, член 37, параграф 7, буква г), член 40, параграф 2, буква а) и член 42, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 113
Общи изисквания
1. Договореностите за сътрудничество обхващат всички възможни ситуации и участници, предвидени в глава VII от Директива 2011/61/ЕС, като се взема предвид местонахождението на ЛУАИФ и на АИФ, както и дейността на ЛУАИФ.
2. Договорености за сътрудничество се сключват в писмена форма.
3. С договореностите за сътрудничество се определя конкретна рамка за консултации, сътрудничество и обмен на информация за целите на надзора и правоприлагането между компетентните органи на ЕС и надзорните органи на третата държава.
4. В договореностите за сътрудничество се съдържа специална клауза, предвиждаща предаване на информация, получена от компетентен орган от Съюза от надзорен орган в трета държава, на други компетентни органи на Съюза, на ЕОЦКП или на ЕССР, както се изисква в Директива 2011/61/ЕС.
Член 114
Механизми, инструменти и процедури
1. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да се даде възможност на компетентните органи от Съюза да имат достъп до цялата информация, необходима за изпълнението на техните задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да се даде възможност за извършване на проверки на място, когато такива се налагат, за да може компетентният орган от Съюза да изпълни задълженията си съгласно Директива 2011/61/ЕС. Проверки на място се извършват пряко от компетентния орган от Съюза или от компетентния орган на третата държава с помощта на компетентния орган от Съюза.
3. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да може компетентният орган на третата държава да съдейства на компетентните органи от Съюза, когато това е необходимо, да наложат в съответствие с приложимото за този орган национално и международно право, принудително изпълнение на законодателството на Съюза и националното правоприлагащо законодателство, когато са нарушени от субект, установен в третата държава.
Член 115
Защита на данните
Договореностите за сътрудничество гарантират, че предаването на трети държави на данни и анализи на данни се осъществява само в съответствие с член 52 от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 4
Обмен на информация относно евентуални последствия за системата от дейността на ЛУАИФ
(член 53, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 116
Обмен на информация относно евентуални последствия за системата от дейността на ЛУАИФ
За целите на член 53 от Директива 2011/61/ЕС компетентните органи на държавите членки, които отговарят за издаване на разрешение или за надзора над ЛУАИФ съгласно посочената директива, обменят с компетентните органи на други държави членки, с ЕОЦКП и ЕССР най-малко:
а)
информацията, получена съгласно член 110, когато тази информация може да бъда важна за наблюдението и реакцията при евентуални последици от дейностите на отделни ЛУАИФ или няколко ЛУАИФ заедно за стабилността на значими за системата финансови институции и правилното функциониране на пазарите, на които ЛУАИФ развиват дейност;
б)
информацията, получена от органите на трети държави, когато това е необходимо за наблюдението на систематични рискове;
в)
анализ на информацията, посочена в букви а) и б), и оценка на всяка ситуация, при която се смята, че дейността на едно или повече контролирани ЛУАИФ или на един или повече АИФ под тяхно ръководство допринася за натрупване на систематичен риск във финансовата система, на риск от нестабилност на пазарите или на рискове за дългосрочния растеж на икономиката;
г)
предприетите мерки, когато дейността на един или повече контролирани ЛУАИФ или на един или повече АИФ под тяхното ръководство представлява систематичен риск или застрашава правилното функциониране на пазарите, на които те извършват дейност.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 117
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 22 юли 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
COMMISSION DELEGATED REGULATION (EU) No 231/2013
of 19 December 2012
supplementing Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council with regard to exemptions, general operating conditions, depositaries, leverage, transparency and supervision
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on Alternative Investment Fund Managers and amending Directives 2003/41/EC and 2009/65/EC and Regulations (EC) No 1060/2009 and (EU) No 1095/2010 (1), and in particular Article 3(6), Article 4(3), Article 9(9), Article 12(3), Article 14(4), Article 15(5), Article 16(3), Article 17, Article 18(2), Article 19(11), Article 20(7), Article 21(17), Article 22(4), Article 23(6), Article 24(6), Article 25(9), Article 34(2), Article 35(11), Article 36(3), Article 37(15), Article 40(11), Article 42(3) and Article 53(3) thereof,
Having regard to the opinion of the European Central Bank,
Whereas:
(1)
Directive 2011/61/EU empowers the Commission to adopt delegated acts specifying, in particular, the rules relating to calculation of the threshold, leverage, operating conditions for Alternative Investment Fund Managers (hereinafter ‘AIFMs’), including risk and liquidity management, valuation and delegation, requirements detailing the functions and duties of depositaries of Alternative Investment Funds (hereinafter ‘AIFs’), rules on transparency and specific requirements relating to third countries. It is important that all these supplementing rules begin to apply at the same time as Directive 2011/61/EU so that the new requirements imposed on AIFMs can be effectively put into operation. The provisions in this Regulation are closely interrelated, since they deal with the authorisation, ongoing operation and transparency of AIFMs which manage and, as the case may be, or market AIFs in the Union, which are inextricably linked aspects inherent to the taking up and pursuit of the asset management business. To ensure coherence between those provisions, which should enter into force at the same time, and to facilitate a comprehensive view and compact access to them by persons subject to those obligations, including investors that are non-Union residents, it is desirable to include all delegated acts required by Directive 2011/61/EU in a single Regulation.
(2)
It is important to ensure that the objectives of Directive 2011/61/EU are achieved uniformly throughout the Member States, to enhance the integrity of the internal market and offer legal certainty for its participants, including institutional investors, competent authorities and other stakeholders, by adopting a Regulation. The form of a Regulation ensures a coherent framework for all market operators and is the best possible guarantee for a level playing field, uniform conditions of competition and the common appropriate standard of investor protection. Furthermore it ensures the direct applicability of detailed uniform rules concerning the operation of AIFMs, which by their nature are directly applicable and therefore require no further transposition at national level. The recourse to a regulation allows, in addition, to avoid a delayed application of Directive 2011/61/EU in the Member States.
(3)
As the Delegated Regulation specifies the tasks and responsibilities of the ‘governing body’ and of the ‘senior management’ it is important to clarify the meaning of these terms, in particular the fact that a governing body may be comprised of senior managers. Furthermore, as this Regulation introduces also the term ‘supervisory function’ the definition of the governing body should make clear that it is the body which comprises the managerial function in case the supervisory and the managerial functions are separated in accordance with national company law. Directive 2011/61/EU requires AIFMs to provide certain information to competent authorities, including the percentage of the AIF’s assets which are subject to special arrangements arising from their illiquid nature. This Regulation clarifies the meaning of special arrangements so that AIFMs know exactly what information they should provide to competent authorities.
(4)
Directive 2011/61/EU provides for a lighter regime applicable to those AIFMs who manage portfolios of AIFs whose total assets under management do not exceed the relevant thresholds. It is necessary to specify clearly how the total value of assets under management should be calculated. In this context it is essential to define the steps necessary for calculating the total value of assets, to determine clearly which assets are not included in the calculation, to clarify how the assets acquired through the use of leverage should be valued and to provide rules for handling of cases of cross-holding among AIFs managed by an AIFM.
(5)
The total value of assets under management needs to be calculated at least annually and using up-to-date information. The value of assets should therefore be determined in the 12 months preceding the date of calculation of the total value of assets under management and as close as possible to such a date.
(6)
To ensure that an AIFM remains eligible to benefit from the lighter regime provided for in Directive 2011/61/EU, it should put in place a procedure making it possible to observe on an ongoing basis the total value of assets under management. The AIFM may consider the types of AIFs under management and the different classes of assets invested in order to assess the likelihood of breaching the threshold or the need for an additional calculation.
(7)
Where an AIFM no longer meets the conditions related to the thresholds it should notify its competent authority and apply for an authorisation within 30 calendar days. However, where exceeding or falling below the thresholds occurs only occasionally within a given calendar year and such situations are considered as temporary the AIFM should not be obliged to make an application for authorisation. In those cases, the AIFM should inform the competent authority of the breach of the threshold, and explain why it considers such breach to be of a temporary nature. A situation lasting for more than three months cannot be considered as being temporary. When assessing the likelihood of a situation to be temporary, the AIFM should consider anticipated subscription and redemption activity or, where applicable, capital draw-downs and distribution. The AIFM should not use anticipated market movements as part of this assessment.
(8)
Data used by AIFMs to calculate the total value of assets under management do not need to be available to the public or to investors. However, competent authorities must be able to verify that the AIFM is correctly calculating and monitoring the total value of assets under management, including the assessment of occasions when the total value of assets under management temporarily exceeds the relevant threshold and should therefore have access to these data on request.
(9)
It is important that AIFMs benefiting from the provisions of the lighter regime in Directive 2011/61/EU provide the competent authorities with up-to-date information at the time of registration. Not all types of AIFMs may have updated offering documents reflecting the latest developments related to the AIFs they manage and such AIFMs may find it more practical to specify the required information in a separate document describing the funds’ investment strategy. This could be the case of private equity or venture capital funds which often raise money through negotiations with potential investors.
(10)
An AIF which holds only equity shares in listed companies should not be regarded as being leveraged as long as the equity shares are not acquired through borrowing. Where the same AIF purchases options on an equity index, it should be regarded as being leveraged, since it has increased the exposure of the AIF to a given investment.
(11)
In order to ensure a uniform application of AIFM obligations to grant an objective overview of the leverage used, it is necessary to provide two methods to calculate the leverage. As it results from market studies, the best results can be achieved by combining the so-called ‘gross’ and ‘commitment’ methods.
(12)
In order to receive appropriate information for monitoring systemic risks and to gain a complete picture of the use of leverage by the AIFM, information about the exposure of an AIF should be provided to competent authorities and investors both on a gross and on a commitment method basis and all AIFMs should therefore calculate exposure using both the gross and the commitment method. The gross method gives the overall exposure of the AIF whereas the commitment method gives insight in the hedging and netting techniques used by the manager; therefore both methods shall be seen in conjunction. Specifically, the degree to which overall exposure differs between the gross method and the commitment method may provide useful information. If necessary to ensure that any increase of the exposure of AIFs is adequately reflected the Commission may adopt additional delegated acts on an additional and optional method for the calculation of leverage.
(13)
When calculating the exposure, all positions of the AIF should initially be included, including short and long assets and liabilities, borrowings, derivative instruments and any other method increasing the exposure where the risks and rewards of assets or liabilities are with the AIF, and all other positions that make up the net asset value.
(14)
Borrowing arrangements entered into by the AIF should be excluded if they are temporary in nature and relate to and are fully covered by capital commitments from investors. Revolving credit facilities should not be considered being temporary in nature.
(15)
In addition to calculating exposure using the gross method, all AIFMs should calculate exposure using the commitment method. According to the commitment method financial derivative instruments should be converted into equivalent positions in the underlying asset. However, if an AIF invests in certain derivatives in order to off-set the market risk of other assets in which the AIF is invested, under certain conditions, those derivatives should not be converted into an equivalent position in the underlying assets as the exposures of the two investments balance one another. That should be the case where, for instance, an AIF portfolio invests in a certain index and holds a derivative instrument which swaps the performance of that index with the performance of a different index, that should be equivalent to holding exposure to the second index in the portfolio and therefore the AIF’s net asset value would not depend on the performance of the first index.
(16)
When calculating exposure according to the commitment method, derivatives which fulfil the criteria set out in this Regulation do not provide any incremental exposure. Thus, if the AIF invests in index future contracts and holds a cash position equal to the total underlying market value of future contracts, this would be equivalent to directly investing in index shares and therefore the index future contract should not be taken into account for the purpose of calculating the exposure of the AIF.
(17)
When calculating exposure according to the commitment method, AIFMs should be allowed to consider hedging and netting arrangements provided they fulfil the criteria relating to the commitment method.
(18)
The requirement that netting arrangements refer to the same underlying asset should be interpreted strictly so that assets which the AIFM considers as equivalent or highly correlated, such as different share classes or bonds issued by the same issuer, should not be considered as identical for the purposes of netting arrangements. The definition of netting arrangements aims to ensure that only those trades which offset the risks linked to other trades, leaving no material residual risk, are taken into account. Combinations of trades which aim to generate a return, however small, by reducing some risks while keeping others should not be considered as netting arrangements, as with arbitrage investment strategies which aim to generate a return by taking advantage of pricing discrepancies between derivative instruments with the same underlying but different maturities.
(19)
A portfolio management practice which aims to reduce the duration risk by combining an investment in a long-dated bond with an interest rate swap or to reduce the duration of an AIF bond portfolio by concluding a short position on bond future contracts representative of the interest rate risk of the portfolio (duration hedging) should be considered as a hedging arrangement provided that it complies with the hedging criteria.
(20)
A portfolio management practice, which aims to offset the significant risks linked to an investment in a well diversified portfolio of shares by taking a short position on a stock market index future, where the composition of the equity portfolio is very close to that of the stock market index and its return highly correlated to that of the stock market index and where the short position on the stock market index future allows an unquestionable reduction of the general market risk related to the equity portfolio and the specific risk is insignificant, such as a beta-hedging of a well-diversified equity portfolio where the specific risk is considered to be insignificant, should be considered as complying with the hedging criteria.
(21)
A portfolio management practice which aims to offset the risk linked to an investment in a fixed interest rate bond by combining a long position on a credit default swap and an interest rate swap which swaps that fixed interest rate with an interest rate equal to an appropriate money market reference rate plus a spread should be considered as a hedging arrangement where all the hedging criteria of the commitment method are in principle complied with.
(22)
A portfolio management practice which aims to offset the risk of a given share by taking a short position through a derivative contract on a share that is different to but strongly correlated with that first share should not be considered as complying with the hedging criteria. Although such a strategy relies on taking opposite positions on the same asset class, it does not hedge the specific risk linked to the investment in a certain share. Therefore, it should not be considered as a hedging arrangement as laid down in the criteria related to the commitment method.
(23)
A portfolio management practice which aims to keep the alpha of a basket of shares (comprising a limited number of shares) by combining the investment in that basket of shares with a beta-adjusted short position on a future on a stock market index should not be considered as complying with the hedging criteria. Such a strategy does not aim to offset the significant risks linked to the investment in that basket of shares but to offset the beta (market risk) of that investment and keep the alpha. The alpha component of the basket of shares may dominate over the beta component and as such lead to losses at the level of the AIF. For that reason, it should not be considered as a hedging arrangement.
(24)
A merger arbitrage strategy is a strategy that combines a short position on a stock with a long position on another stock. Such a strategy aims to hedge the beta (market risk) of the positions and generate a return linked to the relative performance of both stocks. Similarly, the alpha component of the basket of shares may dominate over the beta component and as such lead to losses at the level of the AIF. It should not be considered as a hedging arrangement as laid down in the criteria related to the commitment method.
(25)
A strategy, which aims to hedge a long position in a stock or bond with purchased credit protection on the same issuer, relates to two different asset classes and therefore should not be considered as a hedging arrangement.
(26)
When using methods which increase the exposure of an AIF, the AIFM should observe general principles such as considering the substance of the transaction in addition to its legal form. Specifically with respect to repurchase transactions, the AIFM should consider whether the risks and rewards of the assets involved are passed or retained by the AIF. The AIFM should also look through derivative instruments or other contractual arrangements to the underlying assets to determine the possible future commitments of the AIF resulting from those transactions.
(27)
As the commitment method leads to interest rates with different maturities being considered as different underlying assets, AIFs that according to their core investment policy primarily invest in interest rate derivatives may use specific duration netting rules in order to take into account the correlation between the maturity segments of the interest rate curve. When setting out its investment policy and risk profile, an AIF should be able to define the level of the interest rate risk and consequently to determine its target duration. The AIF should take into account the predefined target duration when making its investment choices. When the portfolio duration diverges from the target duration, the strategy should not be considered as a duration netting arrangement as laid down in the criteria related to the commitment method.
(28)
The duration netting rules allow long positions to be netted with short positions whose underlying assets are different interest rates. The maturities serving as the thresholds of the maturity ranges are two years, seven years and 15 years. Within each maturity range, netting positions should be allowed.
(29)
Netting positions between two different maturity ranges should be partially allowed. Penalties have to be applied to the netted positions to allow only partial netting. They should be expressed by means of percentages relying on the average correlations between the maturity ranges for two years, five years, 10 years and 30 years of the interest rate curve. The longer the difference between the maturities of the positions, the more their netting must be subject to a penalty, and therefore the percentages must increase.
(30)
Positions whose modified duration is much longer than the whole portfolio’s modified duration are not in line with the investment strategy of the AIF and fully matching them should not be allowed. Thus, it should not be acceptable to match an 18 months maturity short position (set in maturity range 1) with a 10 years maturity long position (set in maturity range 3), if the target duration of the AIF is around two years.
(31)
When calculating the exposure, AIFs can firstly identify the hedging arrangements. The derivatives involved in these arrangements are then excluded from the global exposure calculation. AIFs should use an exact calculation in hedging arrangements. AIFs should not use duration netting rules in the hedging calculation. The duration-netting rules may be used to convert the remaining interest rate derivatives into their equivalent underlying asset positions.
(32)
Pursuant to Directive 2011/61/EU, an AIFM has to ensure that the potential professional liability risks resulting from its activities are appropriately covered either by way of additional own funds or by way of professional indemnity insurance. Uniform application of this provision requires a common understanding of the potential professional liability risks to be covered. The general specification of the risks arising from an AIFM’s professional negligence should determine the features of the relevant risk events and identify the scope of potential professional liability, including damage or loss caused by persons who are directly performing activities for which the AIFM has legal responsibility, such as the AIFM’s directors, officers or staff, and persons performing activities under a delegation arrangement with the AIFM. In line with the provisions of Directive 2011/61/EU, the liability of the AIFM should not be affected by delegation or sub-delegation and the AIFM should provide adequate coverage for professional risks related to such third parties for whom it is legally liable.
(33)
To ensure a common understanding of the general specification, a list of examples should serve as benchmark for identifying potential professional liability risk events. That list should include a wide range of events resulting from negligent actions, errors or omissions, such as the loss of documents evidencing title to investments, misrepresentations, or breach of the various obligations or duties incumbent on the AIFM. It should also include the failure to prevent, by means of adequate internal control systems, fraudulent behaviour within the AIFM’s organisation. Damage resulting from failure to carry out sufficient due diligence on an investment that turned out to be fraudulent would trigger the AIFM’s liability for professional liability and should be appropriately covered. However, losses incurred because an investment has lost value as a result of adverse market conditions should not be covered. The list should also include valuations that are improperly carried out, which should be understood as a valuation failure breaching Article 19 of Directive 2011/61/EU and the corresponding delegated acts.
(34)
In line with their risk management obligations, AIFMs should have appropriate qualitative internal control mechanisms to avoid or mitigate operational failures, including professional liability risks. Therefore, an AIFM should have, as part of its risk management policy, adequate policies and procedures for operational risk management, appropriate to the nature, scale and complexity of its business. Such procedures and policies should in any event enable an internal loss database to be built up to serve for the purpose of assessing the operational risk profile.
(35)
To ensure that additional own funds and professional liability insurance appropriately cover potential professional liability risks, quantitative minimum benchmarks should be established for determining the proper level of coverage. Such quantitative benchmarks should be determined by the AIFM as a specific percentage of the value of portfolios of AIFs managed, calculated as the sum of the absolute value of all assets of all AIFs managed, irrespective of whether they are acquired through use of leverage or with investors’ money. In this context, derivative instruments should be valued at their market price as they could be replaced at that price. As coverage through professional indemnity insurance is by nature more uncertain than coverage provided through additional own funds, different percentages should apply to the two different instruments used for covering professional liability risk.
(36)
To ensure that professional indemnity insurance is effective in covering losses that result from insured events, it should be taken out from an insurance undertaking which is authorised to provide professional indemnity insurance. This includes EU insurance undertakings and non-EU undertakings to the extent that they are permitted to provide such insurance service by Union law or by national law.
(37)
In order to allow some flexibility when devising appropriate professional indemnity insurance, it should be possible for the AIFM and the insurance undertaking to agree on a clause providing that a defined amount will be borne by the AIFM as the first part of any loss (defined excess). Where such a defined excess is agreed, the AIFM should provide own funds corresponding to the defined amount of loss to be borne by the AIFM. Such own funds should be in addition to the initial capital of the AIFM and to the own funds to be provided by the AIFM pursuant to Article 9(3) of Directive 2011/61/EU.
(38)
As a matter of principle, the adequacy of coverage through additional own funds or professional indemnity insurance should be reviewed at least once a year. However, the AIFM should have procedures in place that ensure ongoing monitoring of the total value of AIF portfolios managed and ongoing adjustments to the amount of coverage of professional liability risks should there be significant mismatches identified. Furthermore, the competent authority of the home Member State of an AIFM may lower or increase the minimum requirement for additional own funds, after taking into account the risk profile of the AIFM, its loss history and the adequacy of its additional own funds or professional indemnity insurance.
(39)
Directive 2011/61/EU requires AIFMs to act in the best interests of AIFs, the investors in the AIFs and the integrity of the market. AIFMs should therefore apply appropriate policies and procedures which allow them to prevent malpractices such as market timing or late trading. Market timers take advantage of out of date or stale prices for portfolio securities that impact the calculation of AIF’s net asset value (NAV) or buy and redeem units of the AIF within a few days, thereby exploiting the way the AIF calculates its NAV. Late trading involves placing of orders to buy or redeem units of AIFs after a designated cut off point but the price received is the one of the cut off point. Both malpractices harm the interests of long term investors as they dilute their return and have detrimental effects on AIF’s returns as they increase transaction costs and disrupt portfolio management. AIFMs should also establish appropriate procedures to ensure that the AIF is managed efficiently and should act in such a way as to prevent undue costs being charged to the AIF and its investors.
(40)
In line with the approach applied to UCITS managers, AIFMs should ensure a high standard of diligence in the selection and monitoring of investments. They should have appropriate professional expertise and knowledge of the assets in which AIFs are invested. In order to ensure that investment decisions are carried out in compliance with the investment strategy and, where applicable, risk limits of the AIFs managed, AIFMs should establish and implement written policies and procedures on due diligence. These policies and procedures should be reviewed and updated on a regular basis. When AIFMs invest in specific types of assets for a long duration, less liquid assets such as real estate or partnership interests, due diligence requirements should apply also to the negotiation phase. The activities performed by the AIFM before closing an agreement should be well documented in order to demonstrate that they are consistent with the economic and financial plan and therefore with the duration of the AIF. AIFMs should maintain minutes of the relevant meetings, the preparatory documentation and the economic and financial analysis conducted for assessing the feasibility of the project and the contractual commitment.
(41)
The requirement that AIFMs act with due skill, care and diligence should also apply where the AIFM appoints a prime broker or counterparty. The AIFM should select and appoint only those prime brokers and counterparties, which are subject to ongoing supervision, are financially sound and have the necessary organisational structure appropriate to the services to be provided to the AIFM or the AIF. In order to ensure that investors’ interests are adequately protected, it is important to clarify that one of the criteria against which financial soundness should be assessed is whether or not prime brokers or counterparties are subject to relevant prudential regulation, including adequate capital requirements, and effective supervision.
(42)
In line with Directive 2011/61/EU, which requires AIFMs to act honestly, fairly and with due skill, persons who effectively direct the business of the AIFM, who are members of the governing body or of the senior management, in the case of entities which do not have a governing body, should possess sufficient knowledge, skills and experience to exercise their tasks, in particular to understand the risks associated with the activity of the AIFM. In line with the Commission’s Green Paper on corporate governance in the financial sector (2), persons who effectively direct the business of the AIFM should also commit sufficient time to perform their functions in the AIFM and act with honesty, integrity and independence of mind to, inter alia, effectively assess and challenge the decisions of the senior management.
(43)
To ensure that the relevant activities are performed properly, AIFMs should employ personnel with the necessary skills, knowledge and expertise to carry out tasks assigned to them.
(44)
AIFMs that provide the service of individual portfolio management have to comply with inducement rules laid down in Commission Directive 2006/73/EC of 10 August 2006 implementing Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council as regards organisational requirements and operating conditions for investment firms and defined terms for the purposes of that Directive (3). For reasons of consistency, those principles should extend to AIFMs that provide the service of collective portfolio management, and marketing. The existence, nature and amount of the fee, commission or benefit, or, where the amount cannot be ascertained, the method of calculating the amount, should be disclosed in the AIFM’s annual report.
(45)
Investors in AIFs should benefit from protection similar to that of AIFM clients to whom AIFMs provide the service of individual portfolio management, as in such a case they have to comply with the best execution rules laid down in Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on markets in financial instruments amending Council Directives 85/611/EEC and 93/6/EEC and Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Council Directive 93/22/EEC (4) and Directive 2006/73/EC. However, the differences between the various types of assets in which AIFs are invested should be taken into account, since best execution is not relevant, for instance, when the AIFM invests in real estate or partnership interests and the investment is made after extensive negotiations on the terms of the agreement. Where there is no choice of different execution venues, the AIFM should be able to demonstrate to the competent authorities and auditors that there is no choice of different execution venues.
(46)
For reasons of consistency with requirements applying to UCITS managers, rules on handling of orders and on aggregation and allocation of trading orders should apply to AIFMs when providing collective portfolio management. However, such rules should not apply where the investment in assets is made after extensive negotiations on the terms of the agreement, such as investment in real estate, partnership interests or non-listed companies as in such cases no order is executed.
(47)
It is important to specify the situations where conflicting interests are likely to occur, in particular where there is a prospect of financial gain or avoidance of financial loss or where financial or other incentives are provided to steer the behaviour of the AIFM in such a way that it favours particular interests at the expense of interests of other parties, such as another AIF, its clients, undertakings for collective investments in transferable securities (UCITS) or other clients of the AIFM.
(48)
The conflicts of interest policy established by the AIFM should identify situations in which activities carried out by the AIFM could constitute conflicts of interest that do or do not lead to potential risks of damage to the AIF’s interests or the interests of its investors. To identify them the AIFM should take into account not only the activity of collective portfolio management but also other activities it is authorised to carry out, including activities of its delegates, sub-delegates, external valuer or counterparty.
(49)
In line with the approach considered in Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) (5) for UCITS management companies and in Directive 2004/39/EC for investment firms, AIFMs should adopt procedures and measures to ensure that relevant persons engaged in different business activities that could involve conflicts of interest carry out these activities at an independent level, appropriate to the size and activities of the AIFM.
(50)
It is essential to provide for a general framework according to which conflicts of interest, if they occur, should be managed and disclosed. The detailed steps and procedures to be followed in such situations should be clarified in the conflicts of interest policy to be established by the AIFM.
(51)
One of the central components of a risk management system is a permanent risk management function. In the interest of consistency, its tasks and responsibilities should be similar in nature to those assigned by Commission Directive 2010/43/EU of 1 July 2010 implementing Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council as regards organisational requirements, conflicts of interest, conduct of business, risk management and content of the agreement between a depositary and a management company (6) to the permanent risk management function in UCITS management companies. This function should have a primary role in shaping the risk policy of the AIF, risk monitoring and risk measuring in order to ensure that the risk level complies on an ongoing basis with the AIF’s risk profile. The permanent risk management function should have the necessary authority, access to all relevant information and regular contacts with the senior management and the governing body of the AIFM in order to provide them with updates so that they can take prompt remedial action where needed.
(52)
The risk management policy forms another pillar of the risk management system. That policy should be appropriately documented and should explain, in particular, measures and procedures employed to measure and manage risks, the safeguards for independent performance of the risk management function, the techniques used to manage risks and the details of the allocation of responsibilities within the AIFM for risk management and operating procedures. In order to ensure its effectiveness, the risk management policy should be reviewed at least annually by the senior management.
(53)
As required by Directive 2011/61/EU, the function of risk management should be functionally and hierarchically separated from the operating units. It should thus be clarified that such separation should be ensured up to the governing body of the AIFM and that those in the risk management function should not carry out any conflicting tasks or be supervised by someone who is in charge of conflicting functions.
(54)
It is essential to specify the safeguards to be employed by the AIFM in any event in order to ensure the independent performance of the risk management function, and in particular, that those performing the risk management function should not be entrusted with conflicting duties, that they should make decisions on the basis of the data which they can appropriately assess and that the decision making process should be capable of being reviewed.
(55)
Although Directive 2011/61/EU does not impose any investment restrictions on AIFs, the risks incurred by each AIF cannot be managed effectively if the risk limits have not been set in advance by AIFMs. The risk limits should be in line with the risk profile of the AIF, and should be disclosed to investors in accordance with Directive 2011/61/EU.
(56)
For consistency reasons, the requirements relating to identification, measuring and monitoring of risk are built on similar provisions of Directive 2010/43/EU. AIFMs should deal appropriately with the possible vulnerability of their risk measurement techniques and models by carrying out stress tests, back tests and scenario analysis. Where stress tests and scenario analysis reveal particular vulnerability to a given set of circumstances, AIFMs should take prompt steps and corrective actions.
(57)
Directive 2011/61/EU requires the Commission to specify the liquidity management systems and procedures enabling the AIFM to monitor the liquidity risk of the AIF, except where the AIF is an un-leveraged closed-ended AIF, and ensure that the liquidity profile of the AIF’s investments complies with its underlying obligations. Therefore, it is important to set out fundamental general requirements addressed to all AIFMs, the application of which should be adapted to the size, structure and nature of the AIFs managed by the AIFM concerned.
(58)
AIFMs should be able to demonstrate to their competent authorities that appropriate and effective liquidity management policies and procedures are in place. That requires due consideration to be given to the nature of the AIF, including the type of underlying assets and the amount of liquidity risk to which the AIF is exposed, the scale and complexity of the AIF or the complexity of the process to liquidate or sell assets.
(59)
Liquidity management systems and procedures can allow AIFMs to apply the tools and arrangements necessary to cope with illiquid assets and related valuation problems in order to respond to redemption requests. Such tools and arrangements may include, where allowed under national law, gates, partial redemptions, temporary borrowings, notice periods and pools of liquid assets. ‘Side pockets’ and other mechanisms where certain assets of the AIF are subject to similar arrangements between the AIF and its investors should be regarded as ‘special arrangements’ as they impact the specific redemption rights of investors in the AIF. The suspension of an AIF should not be considered as a special arrangement as this applies to all of the AIF’s assets and all of the AIF’s investors. The use of tools and special arrangements to manage liquidity should be made dependent on concrete circumstances and should vary according to the nature, scale and investment strategy of the AIF.
(60)
The requirement to monitor the liquidity management of underlying collective investment undertakings in which AIFs invest, along with the requirements to put in place tools and arrangements to manage liquidity risk and identify, manage and monitor conflicts of interest between investors should not apply to AIFMs managing AIFs of the closed-ended type regardless of whether they are deemed to be employing leverage. The exemption from those redemption-related liquidity management requirements should reflect the differences in the general redemption terms of investors in a closed-ended AIF compared to those in an open-ended AIF.
(61)
The use of minimum limits regarding the liquidity or illiquidity of the AIF could provide an effective monitoring tool for certain types of AIFMs. Exceeding a limit may not of itself require action by the AIFM as this depends on the facts and circumstances and the tolerances set by the AIFM. Limits could thus be used in practice in relation to monitoring average daily redemption versus fund liquidity in terms of days over the same period. That could also be used to monitor investor concentration to support stress testing scenarios. Those limits could provide triggers for continued monitoring or remedial action depending on the circumstances.
(62)
The stress tests should, where appropriate, simulate shortage of liquidity of the assets as well as atypical redemption requests. Recent and expected future subscriptions and redemptions should be taken into consideration together with the impact of anticipated AIF performance relative to peers on such activity. The AIFM should analyse the period of time required to meet redemption requests in the stress scenarios simulated. The AIFM should also conduct stress tests on market factors such as foreign exchange movements which could materially impact the credit profile of the AIFM or that of the AIF and as a result collateral requirements. The AIFM should account for valuation sensitivities under stressed conditions in its approach to stress testing or scenario analysis.
(63)
The frequency with which stress tests should be conducted should depend on the nature of the AIF, the investment strategy, liquidity profile, type of investor and redemption policy of the AIF. However, it is expected that those tests will be conducted at least on an annual basis. Where stress tests suggest significantly higher than expected liquidity risk, the AIFM should act in the best interest of all AIF investors taking into consideration the liquidity profile of the AIF’s assets, the level of redemption requests and where appropriate the adequacy of the liquidity management policies and procedures.
(64)
Directive 2011/61/EU requires the Commission to specify how the investment strategy, liquidity profile and redemption policy are to be aligned. The consistency between those three elements is ensured if investors are able to redeem their investments in accordance with the AIF redemption policy, which should cover conditions for redemption in both normal and exceptional circumstances, and in a manner consistent with the fair treatment of investors.
(65)
Directive 2011/61/EU requires cross-sectoral consistency and the removal of misalignment between the interests of originators that repackage loans into tradable securities and AIFMs that invest in those securities or other financial instruments on behalf of AIFs. To achieve that aim, the relevant provisions of Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (7) that lay down the quantitative and qualitative requirements to be met by investors exposed to the credit risk of a securitisation, by originators and by sponsors have been taken into account. As the same objective of aligning the interests of the originator or sponsor and the interests of investors are pursued by this Regulation and the relevant provisions of Directive 2006/48/EC it is essential that the terminology is used consistently in both legal acts, therefore the definitions given in Directive 2006/48/EC are taken as reference. Given that the Committee of European Banking Supervisors, the predecessor of the European Banking Authority, has provided detailed Guidelines for interpreting the relevant provisions of Directive 2006/48/EC (8), achieving cross-sectoral consistency requires the current provisions seeking to align interests between originators, sponsors and AIFMs to be interpreted in light of those Guidelines.
(66)
It is important that transactions that re-package loans into tradable securities are not structured in such a way as to avoid the application of the requirements relating to investments in securitisation positions. Therefore, the reference to an investment in tradable securities or other financial instruments based on repackaged loans should not be interpreted strictly as a legally valid and binding transfer of title with respect to such instruments, but as an investment made in a material economic sense so that any other forms of synthetic investments should be covered and subject to the specific requirements. To avoid misunderstandings and align the language with that used in the banking legislation, the terms ‘assumption of exposure to the credit risk of a securitisation’ should be used instead of ‘investment in tradable securities or other financial instruments based on repackaged loans’.
(67)
The requirements that need to be met by institutions acting as originators, sponsors or original lenders of a securitisation are directly imposed on them by way of Directive 2006/48/EC. It is therefore important to prescribe the corresponding duties of an AIFM assuming exposure to securitisations. Consequently, the AIFM should assume exposure to securitisations only if the originator, sponsor or original lender has explicitly disclosed to the AIFM the retention of a significant economic interest in the underlying asset, known as retention requirement. Furthermore, the AIFM should ensure that various qualitative requirements imposed on the sponsor and originator through Directive 2006/48/EC are met. In addition, the AIFM should itself meet qualitative requirements in order to have a comprehensive and thorough understanding of the securitisation investment and its underlying exposure. To achieve that, AIFMs should make their investment decision only after having conducted careful due diligence from which they should have adequate information on and knowledge of the securitisations concerned.
(68)
There are circumstances in which entities meet the definition of originator or sponsor, or fulfil the role of original lender; however, another entity that neither meets the definition of sponsor or originator, nor fulfils the role of original lender - but whose interests are most optimally aligned with those of investors - may seek to fulfil the retention requirement. For the sake of legal certainty, such other entity should not be required to fulfil the retention requirement if the retention requirement is fulfilled by the originator, sponsor or original lender.
(69)
In case of a breach of the retention requirement or the qualitative requirements the AIFM should consider taking some corrective action, such as hedging, selling or reducing the exposure or approaching the party in breach of the retention requirement with a view to reinstating compliance. Such corrective action should always be in the interest of the investors and should not involve any direct obligation to sell the assets immediately after the breach has become apparent, therefore avoiding a ‘fire sale’. The AIFM should take the breach into account when considering making another investment in a further transaction in which the party in breach of the requirement is involved.
(70)
In order to comply with the requirements of Directive 2011/61/EU to specify internal procedures and organisational arrangements, which each AIFM should apply, AIFMs should be required to establish a well-documented organisational structure that clearly assigns responsibilities, defines control mechanisms and ensures a good flow of information between all parties involved. AIFMs should also establish systems to safeguard information and ensure business continuity. When establishing those procedures and structures, AIFMs should take into account the principle of proportionality which allows procedures, mechanisms and organisational structure to be calibrated to the nature, scale and complexity of the AIFM’s business and to the nature and range of activities carried out in the course of its business.
(71)
Disclosure to investors is of paramount importance to protect those investors, so AIFMs should implement appropriate policies and procedures to ensure that the redemption terms applicable to a particular AIF are disclosed in sufficient detail and with sufficient prominence to investors before they invest and in the event of material changes. That could include disclosure of notice periods in relation to redemptions, details of lock-up periods, an indication of circumstances in which normal redemption mechanisms might not apply or may be suspended, and details of any measures that may be considered by the governing body, such as gates, side pocketing, as they have an impact on the specific redemption rights of investors in the particular AIF.
(72)
To ensure that the relevant activities are performed properly, AIFMs, in particular, should use suitable electronic systems in order to fulfil the recording requirements with regard to portfolio transactions or subscription and redemption orders and establish, implement and maintain accounting policies and procedures to ensure that the calculation of the net asset value is carried out as required in Directive 2011/61/EU and this Regulation.
(73)
In order to ensure consistency with the requirements imposed on UCITS managers by Directive 2009/65/EC, the governing body, the senior management, or, where relevant the supervisory function of the AIFM should be entrusted with similar types of tasks to which adequate responsibilities should be allocated. However, such allocation of responsibilities should be consistent with the role and responsibilities of the governing body, the senior management and the supervisory function under applicable national law. Senior management may include some or all of the members of the governing body.
(74)
The requirement to establish a permanent and effective compliance function should always be fulfilled by the AIFM, irrespective of the size and complexity of its business. However, details of the technical and personnel organisation of the compliance function should be calibrated to the nature, scale and complexity of the AIFM’s business and the nature and range of its services and activities. The AIFM should not have to establish an independent compliance unit if such a requirement would be disproportionate in view of the size of the AIFM or the nature, scale and complexity of its business.
(75)
Valuation standards differ across jurisdictions and asset classes. This Regulation should supplement the common general rules and establish benchmarks for AIFMs when developing and implementing appropriate and consistent policies and procedures for the proper and independent valuation of the assets of AIFs. The policies and procedures should describe the obligations, roles and responsibilities pertaining to all parties involved in the valuation, including external valuers.
(76)
The value of assets can be determined, in different ways, such as by reference to observable prices in an active market or by an estimate using other valuation methodologies according to national law, the AIF rules or its instruments of incorporation. As the value of individual assets and liabilities can be determined by different methodologies and can be taken from different sources, the AIFM should determine and describe the valuation methodologies it uses.
(77)
Where a model is used for valuing assets, the valuation procedures and policies should indicate the main features of the model. Before it is used, that model should be subject to a validation process conducted by an internal or external individual who was not involved in the process of building the model. A person should be considered qualified to conduct a validation process in respect of the model used to value assets if he is in possession of adequate competence and experience in the valuation of assets using such models; such person could be an auditor.
(78)
Since AIFs operate in a dynamic environment where investment strategies may change over time, valuation policies and procedures should be reviewed at least yearly and in any event before AIFs engage with a new investment strategy or a new type of asset. Any change in the valuation policies and procedures, including the valuation methodologies, should follow a predetermined process.
(79)
The AIFM has to ensure that the individual assets of an AIF have been valued properly, in line with the valuation policies and procedures. For some assets, especially complex and illiquid financial instruments, there is a higher risk of inappropriate valuation. To address this type of situation, the AIFM should put in place sufficient controls to ensure that an appropriate degree of objectivity can be attached to the value of the AIF’s assets.
(80)
Calculation of the net asset value per unit or share is subject to national law and, as the case may be, or the fund rules or instruments of incorporation. This Regulation covers only the procedure for the calculation, and not the methodology of the calculation. The AIFM may itself carry out the calculation of the net asset value per unit or share as part of the administration functions it performs for the AIF. Alternatively, a third party may be appointed to perform administration, including calculation of the net asset value. A third party that carries out the calculation of the net asset value for an AIF should not be considered an external valuer for the purposes of Directive 2011/61/EU, as long as it does not provide valuations for individual assets, including those requiring subjective judgement, but incorporates into the calculation process values which are obtained from the AIFM, pricing sources or an external valuer.
(81)
There are valuation procedures that can be performed on a daily basis such as the valuation of financial instruments, but there are also valuation procedures that cannot be carried out with the same frequency as issues, subscriptions, redemptions and cancellations take place, for instance the valuation of real estate. The frequency of valuation of the assets held by an open-ended fund should take into account the differences in the valuation procedures with respect to the types of assets held by the AIF.
(82)
The strict requirements and limitations which have to be complied with when an AIFM intends to delegate the task of carrying out functions are set out in Directive 2011/61/EU. The AIFM remains at all times fully responsible for the proper performance of the delegated tasks and their compliance with Directive 2011/61/EU and its implementing measures. The AIFM should therefore ensure that the delegate performs and applies the quality standards which would be applied by the AIFM itself. Also, if necessary to ensure that delegated functions are performed to a consistently high standard, the AIFM has to be able to terminate the delegation and the delegation arrangement should therefore confer flexible termination rights on the AIFM. The delegation limitations and requirements should apply to the management functions set out in Annex I to Directive 2011/61/EU, whereas supporting tasks like administrative or technical functions assisting the management tasks such as logistical support in the form of cleaning, catering and procurement of basic services or products, should not be deemed to constitute delegation of AIFM functions. Other examples of technical or administrative functions are buying standard software ‘off-the-shelf’ and relying on software providers for ad hoc operational assistance in relation to off-the-shelf systems or providing human resources support such as sourcing of temporary employees or processing of payroll.
(83)
To ensure a high level of investor protection in addition to the increase of the efficiency of the conduct of the business of the AIFM the entire delegation should be based on objective reasons. When assessing these reasons, competent authorities should consider the structure of the delegation and its impact on the structure of the AIFM and the interaction of the delegated activities with the activities remaining with the AIFM.
(84)
In order to assess whether the person who effectively conducts the business of the delegate is of sufficiently good repute, the person’s conduct of business should be verified as well as whether he has committed offences regarding financial activities. Any other relevant information concerning personal qualities which might adversely affect the person’s conduct of business such as doubts in relation to his honesty and integrity should be considered when assessing the requirement of sufficient good repute.
(85)
Investment companies authorised under Directive 2009/65/EC are not deemed to be undertakings which are authorised or registered for the purposes of asset management and subject to supervision because they are not allowed to engage in activities other than collective portfolio management under that Directive. Similarly, an internally managed AIF should not be deemed to be classified as such an undertaking because it should not engage in activities other than the internal management of the AIF.
(86)
Where the delegation concerns portfolio management or risk management, which are the core business of the AIFM and therefore of high relevance with respect to investor protection and systemic risk, in addition to the requirements of Article 20(1)(c) of Directive 2011/61/EU the competent authority of the home Member State of the AIFM and the supervisory authority of the third country undertaking should have concluded a cooperation arrangement based on a written agreement. The arrangement should be in place prior to the delegation. The details of this agreement should take international standards into consideration.
(87)
Written arrangements should confer on competent authorities the right to carry out on-site inspections, including where they request the third-country supervisory authority of the undertaking, to which functions were delegated, to carry out on-site inspections and where they request permission from the third-country supervisory authority to carry out the inspection themselves, or to accompany staff of the third-country supervisory authority in order to assist them in carrying out on-site inspections.
(88)
Based on the obligations laid down in Directive 2011/61/EU, AIFMs should always act in the best interests of the AIFs or the investors in the AIFs they manage. Therefore, delegation should be admissible only if it does not prevent the AIFM from acting or managing the AIF in the best interests of the investors.
(89)
To maintain a high standard of investor protection possible conflicts of interest have to be taken into account for any delegation. Several criteria should set benchmarks for identifying situations which would result in a material conflict of interest. Those criteria should be understood as non-exhaustive and meaning that non-material conflicts of interest are also relevant for the purposes of Directive 2011/61/EU. Thus, the carrying out of compliance or audit functions should be deemed as conflicting with portfolio management tasks, whereas market making or underwriting should be understood as conflicting with portfolio or risk management. That obligation is without prejudice to the obligation of the delegate to separate functionally and hierarchically the tasks of portfolio and risk management from each other according to the provisions of Article 15 of Directive 2011/61/EU.
(90)
The requirements applying to the delegation of the task of carrying out functions on behalf of the AIFM should apply mutatis mutandis where the delegate sub-delegates any of the functions delegated to it and also in the case of any further sub-delegation.
(91)
To ensure that in any event the AIFM performs investment management functions, the AIFM should not delegate its functions to the extent that, in essence, it can no longer be considered to be the manager of the AIF and to the extent that it becomes a letter-box entity. The AIFM should at all times keep sufficient resources to supervise the delegated functions efficiently. The AIFM has to perform itself investment management functions, to have the necessary expertise and resources, to keep the power to take decisions which fall under senior management responsibility and to perform senior management functions, which could include implementation of the general investment policy and investment strategies.
(92)
The assessment of a delegation structure is a complex exercise that has to be based on a series of criteria in order for the competent authorities to form their judgement. The combination is necessary to take into account the variety of fund structures and investment strategies across the Union. ESMA may develop guidelines to ensure a consistent assessment of delegation structures across the Union.
(93)
The Commission shall monitor how the criteria are applied and their impact on the markets. The Commission shall review the situation after two years and, should it prove necessary, shall take appropriate measures to further specify the conditions under which the AIFM shall be deemed to have delegated its functions to such an extent that it becomes a letter box entity and can no longer be considered to be the manager of the AIF.
(94)
Directive 2011/61/EU lays down an extensive set of requirements regarding the depositary of an AIF in order to ensure a high standard of investor protection. The respective concrete rights and obligations of the depositary, the AIFM and, as the case may be, or the AIF and third parties should therefore be set out clearly. The written contract should comprise all details necessary for the appropriate safe-keeping of all the AIF’s assets by the depositary or a third party to whom safe-keeping functions are delegated in accordance with Directive 2011/61/EU and for the depositary to properly fulfil its oversight and control functions. In order to allow the depositary to assess and monitor custody risk, the contract should provide sufficient detail on the categories of assets in which the AIF may invest and cover the geographical regions in which the AIF plans to invest. The contract should also contain details of an escalation procedure. Thus, the depositary should alert the AIFM to any material risk identified in a particular market’s settlement system. With respect to the termination of the contract, it should reflect the fact that the termination of the contract is the depositary’s last resort if it is not satisfied that the assets are sufficiently protected. It should also prevent moral hazard whereby the AIFM would make investment decisions irrespective of custody risks on the basis that the depositary would be liable in most cases. In order to maintain a high standard of investor protection, the requirement laying down the details for the monitoring of third parties should be applied in relation to the whole custody chain.
(95)
A depositary established in a third country should be subject to public prudential regulation and to prudential supervision performed by a supervisory authority which is competent for ongoing supervision, undertaking investigations and imposing sanctions. Where that supervision of the depositary involves multiple supervisory authorities, one supervisory authority should act as the contact point for the purposes of Directive 2011/61/EU and all delegated and implementing measures adopted pursuant to it.
(96)
The assessment of the law of the third country according to Article 21(6) last subparagraph of Directive 2011/61/EU should be made by the European Commission by comparing the authorisation criteria and the ongoing operating conditions applicable to the depositary in the third country with the corresponding requirements applicable under Union law to credit institutions and, as the case may be, or to investment firms for access to the depositary business and performance of the depositary functions, with a view to ascertaining whether the local criteria have the same effect as those established under Union law. A depositary which is subject to prudential oversight and licensed in the third country under a local category other than a credit institution or an investment firm may be assessed by the European Commission with a view to ascertaining whether the relevant provisions of the law of the third country have the same effect as those established by the law of the Union for credit institutions and, as the case may be, or for investment firms.
(97)
In order for the depositary to have a clear overview of all inflows and outflows of cash of the AIF in all instances, the AIFM should ensure that the depositary receives without undue delay accurate information related to all cash flows, including from any third party with which an AIF’s cash account is opened.
(98)
In order for the AIF’s cash flows to be properly monitored the depositary’s obligation consists of making sure that there are procedures in place and effectively implemented to appropriately monitor the AIF’s cash flows and that these procedures are periodically reviewed. In particular, the depositary should look into the reconciliation procedure to satisfy itself that the procedure is suitable for the AIF and performed at appropriate intervals taking into account the nature, scale and complexity of the AIF. Such a procedure should for example compare one by one each cash flow as reported in the bank account statements with the cash flows recorded in the AIF’s accounts. Where reconciliations are performed on a daily basis as for most open-ended AIFs, the depositary should perform its reconciliation also on a daily basis. The depositary should in particular monitor the discrepancies highlighted by the reconciliation procedures and the corrective measures taken in order to notify without undue delay the AIFM of any anomaly which has not been remedied and to conduct a full review of the reconciliation procedures. Such a review should be performed at least once a year. The depositary should also identify on a timely basis significant cash flows and in particular those which could be inconsistent with the AIF’s operations, such as changes in positions in AIF’s assets or subscriptions and redemptions, and it should receive periodically cash account statements and check the consistency of its own records of cash positions with those of the AIFM. The depositary should keep its record up to date in accordance with Article 21(8)(b) of Directive 2011/61/EU.
(99)
The depositary has to ensure that all payments made by or on behalf of investors upon the subscription of shares or units of an AIF have been received and booked in one or more cash accounts in accordance with Directive 2011/61/EU. The AIFM should therefore ensure that the depositary is provided with the relevant information it needs to properly monitor the receipt of investors’ payments. The AIFM has to ensure that the depositary obtains this information without undue delay when the third party receives an order to redeem or issue shares or units of an AIF. The information should therefore be transmitted at the close of the business day from the entity which is responsible for the subscription and redemption of shares or units of an AIF to the depositary in order to avoid any misuse of investors’ payments.
(100)
Depending on the type of assets to be safe-kept, assets are either to be held in custody, as with financial instruments which can be registered in a financial instruments account, or which can be physically delivered to the depositary in accordance with Directive 2011/61/EU, or to be subject to ownership verification and record-keeping. The depositary should hold in custody all financial instruments of the AIF or of the AIFM acting on behalf of the AIF that could be registered or held in an account directly or indirectly in the name of the depositary or a third party to whom custody functions are delegated, notably at the level of the central securities depositary. In addition to these situations those financial instruments are to be held in custody that are only directly registered with the issuer itself or its agent in the name of the depositary or a third party to whom custody functions are delegated. Those financial instruments that in accordance with applicable national law are only registered in the name of the AIF with the issuer or its agent, such as investments in non-listed companies by private equity and venture capital funds, should not be held in custody. All financial instruments which could be physically delivered to the depositary should be held in custody. Provided that the conditions on which financial instruments are to be held in custody are fulfilled, financial instruments which are provided as collateral to a third party or are provided by a third party for the benefit of the AIF have to be held in custody too by the depositary itself or by a third party to whom custody functions are delegated as long as they are owned by the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF. Also, financial instruments owned by the AIF or by the AIFM on behalf of the AIF, for which the AIF, or the AIFM on behalf of the AIF, has given its consent to re-use by the depositary, remain in custody as long as the right of re-use has not been exercised.
(101)
Financial instruments which are held in custody should be subject to due care and protection at all times. To ensure that the custody risk is properly assessed, in exercising due care, the depositary should in particular know which third parties constitute the custody chain, ensure that the due-diligence and segregation obligations have been maintained throughout the whole custody chain, ensure that it has an appropriate right of access to the books and records of third parties to whom custody functions are delegated, ensure compliance with these requirements, document all of these duties and make these documents available to and report to the AIFM.
(102)
In order to avoid circumvention of the requirements of Directive 2011/61/EU, the depositary should apply the safe-keeping duties to the underlying assets of financial structures and, as the case may be, or legal structures controlled directly or indirectly by the AIF or by the AIFM acting on behalf of the AIF. That look-through provision should not apply to funds of funds or master-feeder structures provided they have a depositary which safe-keeps the fund’s assets appropriately.
(103)
The depositary should at all times have a comprehensive overview of all assets that are not financial instruments to be held in custody. Those assets would be subject to the obligation to verify the ownership and maintain a record under Directive 2011/61/EU. Examples of such assets are physical assets which do not qualify as financial instruments under Directive 2011/61/EU or could not be physically delivered to the depositary, financial contracts such as derivatives, cash deposits or investments in privately held companies and interests in partnerships.
(104)
To achieve a sufficient degree of certainty that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF is indeed the owner of the assets, the depositary should make sure it receives all information it deems necessary to be satisfied that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF holds the ownership right over the asset. That information could be a copy of an official document evidencing that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF is the owner of the asset or any formal and reliable evidence that the depositary considers appropriate. If necessary, the depositary should request additional evidence from the AIF or the AIFM or as the case may be from a third party.
(105)
The depositary should keep a record of all assets for which it is satisfied that the AIF holds ownership. It may set up a procedure to receive information from third parties, whereby procedures which ensure that the assets could not be transferred without the depositary or the third party to whom safe-keeping functions are delegated having been informed of such transactions may be feasible in the case of AIFs with infrequent transactions and, as the case may be, or transactions which are subject to pre-settlement negotiation. The requirement to have access to documentary evidence of each transaction from a third party could be appropriate for AIFs with more frequent portfolio trading, such as investments in listed derivatives.
(106)
In order to ensure that the depositary is able to conduct its duties, it is necessary to clarify the tasks provided for in Article 21(9) of Directive 2011/61/EU, and in particular the second layer controls to be undertaken by the depositary. Such tasks should not prevent the depositary from conducting ex-ante verifications where it deems appropriate, and in agreement with the AIFM. In order to ensure that it is able to conduct its duties, the depositary should establish its own escalation procedure to address situations where irregularities have been detected. That procedure should ensure the notification of competent authorities of any material breaches. The oversight responsibilities of the depositary towards third parties specified by this Regulation are without prejudice to the responsibilities incumbent on the AIFM under Directive 2011/61/EU.
(107)
The depositary should check the consistency between the number of units or shares issued and the subscription proceeds received. Moreover, to ensure that payments made by investors upon subscription have been received, the depositary should further ensure that another reconciliation is conducted between the subscription orders and the subscription proceeds. The same reconciliation should be performed with regard to redemption orders. The depositary should also verify that the number of units or shares in the AIF’s accounts matches the number of outstanding units or shares in the AIF’s register. The depositary should adapt its procedures accordingly, taking into account the frequency of subscriptions and redemptions.
(108)
The depositary should take all necessary steps to ensure that appropriate valuation policies and procedures for the assets of the AIF are effectively implemented, through the performance of sample checks or by comparing the consistency of the change in the NAV calculation over time with that of a benchmark. When setting up its procedures, the depositary should have a clear understanding of the valuation methodologies used by the AIFM or the external valuer to value the AIF’s assets. The frequency of such checks should be consistent with the frequency of the AIF’s asset valuation.
(109)
By virtue of its obligation of oversight under Directive 2011/61/EU, the depositary should set up a procedure to verify on an ex-post basis the AIF’s compliance with applicable law and regulations and its rules and instruments of incorporation. This covers areas such as checking that the AIF’s investments are consistent with its investment strategies as described in the AIF’s rules and offering documents and ensuring that the AIF does not breach its investment restrictions, if any. The depositary should monitor the AIF’s transactions and investigate any unusual transactions. If the limits or restrictions set out in the applicable national law or regulations or the AIF rules and instruments of incorporation are breached, the depositary should, for example, obtain an instruction from the AIFM to reverse the transaction that was in breach at its own costs. This Regulation does not prevent the depositary from adopting an ex ante approach where it deems it appropriate and in agreement with the AIFM.
(110)
The depositary should ensure that the income is calculated accurately in accordance with Directive 2011/61/EU. In order to achieve this the depositary has to ensure that the income distribution is appropriate and, where it identifies an error, that the AIFM takes appropriate remedial action. Once the depositary has ensured this, it should verify the completeness and accuracy of the income distribution and in particular of the dividend payments.
(111)
When delegating safe-keeping functions related to other assets according to Directive 2011/61/EU, delegation is likely to concern administrative functions in most cases. Where the depositary delegates record-keeping functions, it would therefore be required to implement and apply an appropriate and documented procedure to ensure that the delegate complies with the requirements of Article 21(11)(d) of Directive 2011/61/EU at all times. In order to ensure a sufficient level of protection of assets, it is necessary to set out certain principles that should be applied in relation to the delegation of safekeeping. For the delegation of custody duties it is important to set out some key principles which have to be effectively applied throughout the delegation process. Those principles should not be taken to be exhaustive, either in terms of setting out all details of the depositary’s exercise of due skill care and diligence, or in terms of setting out all the steps that a depositary should take in relation to these principles themselves. The obligation to monitor on an ongoing basis the third party, to whom safekeeping functions have been delegated should consist of verifying that this third party correctly performs all the delegated functions and complies with the delegation contract. The third party should act honestly, in good faith with a view to the best interests of the AIF and its investors, in compliance with regulatory and supervisory requirements, and should exercise care, diligence and skill that are normally expected from a highly prudent operator of that financial profession in comparable circumstances. The depositary should review, inter alia, elements assessed during the selection and appointment process and put these elements into perspective by comparing them with the development of the market. The form of the regular review should reflect circumstances, so that the depositary is in a position to appropriately assess the risks related to the decision to entrust assets to the third party. The frequency of the review should be adapted so as to always remain consistent with market conditions and associated risks. For the depositary to effectively respond to a possible insolvency of the third party, it should undertake contingency planning, including the design of alternative strategies and the possible selection of alternative providers as may be relevant. While such measures may reduce the custody risk faced by a depositary, they do not alter the obligation to return the financial instruments or pay the corresponding amount should they be lost, which depends on whether or not the requirements of Article 21(12) of Directive 2011/61/EU are fulfilled.
(112)
When delegating safe-keeping functions, the depositary should ensure that the requirements of Article 21(11)(d)(iii) of Directive 2011/61/EU are fulfilled and that the assets of the AIF clients of the depositary are properly segregated. This obligation should particularly ensure that assets of the AIF are not lost due to insolvency of the third party to whom safekeeping functions are delegated. In order to minimise that risk in countries where the effects of segregation are not recognised by insolvency law, the depositary should take further steps. The depositary could make a disclosure to the AIF and the AIFM acting on behalf of the AIF so that such aspects of the custody risk are properly taken into account in the investment decision or take such measures as are possible in the local jurisdictions to make the assets as insolvency-proof as possible according to local law. Furthermore, the depositary could prohibit temporary deficits in client assets, use buffers or put in place arrangements prohibiting the use of a debit balance for one client to offset a credit balance for another. While such measures may reduce the custody risk faced by a depositary when delegating custody functions, they do not alter the obligation to return the financial instruments or pay the corresponding amount where these are lost, which depends on whether or not the requirements of Directive 2011/61/EU are fulfilled.
(113)
The depositary’s liability under Article 21(12) second subparagraph of Directive 2011/61/EU is triggered in the event of the loss of a financial instrument held in custody by the depositary itself or by a third party to whom the custody has been delegated, provided that the depositary does not demonstrate that the loss results from an external event beyond reasonable control, the consequences of which would have been unavoidable despite all reasonable efforts to the contrary. That loss should be distinguished from an investment loss for investors resulting from a decrease in the value of assets as a consequence of an investment decision.
(114)
To be ascertained as such, it is important that the loss is definitive, and there is no prospect of recovering the financial asset. Thus, situations where a financial instrument is only temporarily unavailable or frozen should not count as losses within the meaning of Article 21(12) of Directive 2011/61/EU. In contrast, three types of situations can be identified where the loss should be deemed to be definitive: where the financial instrument no longer exists or never did exist; where the financial instrument exists but the AIF has definitively lost its right of ownership over it; and where the AIF has the ownership right but can no longer transfer title of or create limited property rights in the financial instrument on a permanent basis.
(115)
A financial instrument is deemed no longer to exist for instance when it has disappeared following an accounting error that cannot be corrected, or if it never existed, when the AIF’s ownership was registered on the basis of falsified documents. Situations where the loss of financial instruments is caused by fraudulent conduct should be deemed a loss.
(116)
No loss can be ascertained when the financial instrument has been substituted by or converted into another financial instrument, for example in situations where shares are cancelled and replaced by the issue of new shares in a company reorganisation. An AIF should not be considered as permanently deprived of its right of ownership over the financial instrument if the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF has legitimately transferred ownership to a third party. Where there is a distinction between the legal ownership and the beneficial ownership of the assets, the definition of loss should refer to loss of the beneficial ownership right.
(117)
Only in the case of an external event beyond the reasonable control of the depositary, the consequences of which are unavoidable despite all reasonable efforts to the contrary, could the depositary avoid to be held liable under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU. The cumulative fulfilment of these conditions should be proven by the depositary in order for it to be discharged of liability.
(118)
It should first be determined whether the event which led to the loss was external. The depositary’s liability should not be affected by delegation and therefore an event should be deemed external if it does not occur as a result of any act or omission of the depositary or the third party to whom the custody of financial instruments held in custody has been delegated. Then, it should be assessed whether the event is beyond the reasonable control, by verifying that there was nothing a prudent depositary could reasonably have done to prevent the occurrence of the event. Under these steps both natural events and acts of a public authority may be considered as external events beyond reasonable control. Thus, in the context of the insolvency of a third party to whom custody was delegated, the law of the country where the instruments are held in custody, which does not recognise the effects of an appropriately implemented segregation, is deemed to be an external event beyond reasonable control. In contrast, a loss caused by failure to apply the segregation requirements laid down in Article 21(11)(d) (iii) of Directive 2011/61/EU or the loss of assets because of disruption in the third party’s activity in relation to its insolvency cannot be seen as being external events beyond reasonable control.
(119)
Finally, the depositary should prove that the loss could not have been avoided despite all reasonable efforts to the contrary. In this context, the depositary should inform the AIFM and take appropriate action depending on the circumstances. For instance, in a situation where the depositary believes the only appropriate action is to dispose of the financial instruments, the depositary should duly inform the AIFM, which must in turn instruct the depositary in writing whether to continue holding the financial instruments or to dispose of them. Any instruction to the depositary to continue holding the assets should be reported to the AIF’s investors without undue delay. The AIFM or the AIF should give due consideration to the depositary’s recommendations. Depending on the circumstances, if the depositary remains concerned that the standard of protection of the financial instrument is not sufficient, despite repeated warnings, it should consider further possible action, such as termination of the contract provided the AIF is given a period of time to find another depositary in accordance with national law.
(120)
To ensure the same standard of investor protection, the same considerations should also apply to the delegate to whom a depositary has contractually transferred its liability. Therefore, in order to be discharged of liability under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU the delegate should prove that it fulfils cumulatively the same conditions.
(121)
A depositary is allowed under certain circumstances to discharge itself of liability for the loss of financial instruments held in custody by a third party to which custody was delegated. For such liability discharge to be permitted there must be an objective reason for contracting such discharge that is accepted by both the depositary and the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF. An objective reason should be established for each discharge of liability taking into account the concrete circumstances in which custody has been delegated.
(122)
When considering an objective reason, the right balance should be established to ensure that the contractual discharge can be effectively relied upon if needed and that sufficient safeguards are put in place to avoid any misuse of the contractual discharge of liability by the depositary. The contractual discharge of liability should under no circumstances be used to circumvent the depositary’s liability requirements under Directive 2011/61/EU. The depositary should demonstrate that it was forced by the specific circumstances to delegate custody to a third party. Contracting a discharge should be always in the best interest of the AIF or its investors, and the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF should make it explicit that they act in such best interest. Examples of scenarios should indicate the situations where a depositary may be considered as not having other options but to delegate custody to third parties.
(123)
It is important for competent authorities to obtain appropriate and sufficient information in order to supervise activities of AIFMs and the risks related to them appropriately and consistently. Also, since the activities of AIFMs could have effects across borders and on the financial markets, competent authorities should monitor AIFMs and AIFs closely in order to take appropriate action to avoid the build-up of systemic risks. The increased transparency and consistency through provisions on reporting and disclosing relevant information as outlined in the implementing measures should make it possible for competent authorities to detect and respond to risks in the financial markets.
(124)
It is essential for investors to obtain the minimum information necessary with respect to particular AIFMs and AIFs and their structure in order to be able to take the right investment decision tailored to their needs and risk appetite. That information should be clear, reliable, readily understandable and clearly presented, whereas the usefulness of the information is enhanced when it is comparable from AIFM to AIFM and AIF to AIF and from one period to the next. An AIFM should not engage in activities which might be detrimental to the objective understanding and practical use of the information to investors prior to its disclosure such as window dressing.
(125)
It is necessary to set out a framework which provides for minimum standards with respect to annual reporting requirements, including key elements and a non-exhaustive list of items. Material changes in the information as referred to in Article 22(2)(d) of Directive 2011/61/EU should be disclosed in the annual report within the financial statements. In addition to the non-exhaustive list of underlying line items additional line items, headings and sub totals may be included where the presentation of these items is relevant for the understanding of an AIF’s overall financial position or performance. Items of a dissimilar nature or function could be aggregated provided such items are individually not materially relevant. Those items could be aggregated under ‘other category’ such as ‘other assets’ or ‘other liabilities’. Where line items do not apply to a particular AIF at all, they do not need to be presented. Regardless of the accounting standards followed in accordance with Directive 2011/61/EU, all assets should be valued at least once a year. The balance sheet or the statement of assets and liabilities under Directive 2011/61/EU should include, inter alia, cash and cash equivalents. Thus, cash equivalents should be considered highly liquid investments for the purpose of calculating the exposure of an AIF.
(126)
With respect to the content and format of the report on activities for the financial year which has to be part of the annual report under Directive 2011/61/EU, the report should include a fair and balanced review of the activities of the AIF with a description of the principal risks and investments or economic uncertainties that it faces. That disclosure should not result in the publication of proprietary information of the AIF which would be to the detriment of the AIF and its investors. Therefore, if the publication of particular proprietary information would have such effect, it could be aggregated to a level that would avoid the detrimental effect and would not need to capture, for example, the performance or statistics of an individual portfolio company or investment that could lead to the disclosure of proprietary information of the AIF. This information should form part of the management report in so far as this is usually presented alongside the financial statements.
(127)
With respect to the content and format of the disclosure of remuneration where information is presented at the level of the AIFM, further information should be provided by disclosing an allocation or breakdown of the total remuneration as it relates to the relevant AIF. This could be achieved through disclosure of the total AIFM remuneration data split into fixed and variable components, a statement that these data relate to the entire AIFM, and not to the AIF, the number of AIFs and UCITS funds managed by the AIFM and the total assets under management of such AIFs and UCITS with an overview of the remuneration policy and a reference to where the full remuneration policy of the AIFM is available at the request of investors. Further details may be provided by disclosure of the total variable remuneration funded by the AIF through payment by it of performance fees or carried interest, as the case may be. In addition to the remuneration disclosure, it may be appropriate for AIFMs to provide information relating to the financial and non-financial criteria of the remuneration policies and practices for relevant categories of staff to enable investors to assess existing incentives created.
(128)
Where the AIF issues units, transfers of any assets to side pockets should be calculated, at the time of transfer, based on the number of units allocated on transfer of assets multiplied by the price per unit. The valuation basis should be clearly disclosed in all circumstances and include the date at which the valuation was performed.
(129)
In order to manage liquidity AIFMs should be permitted to enter into borrowing arrangements on behalf of AIFs they manage. Those arrangements can be short term or more permanent. In the latter case it is more likely that such an arrangement would be a special arrangement for the purpose of managing illiquid assets.
(130)
In line with the principle of differentiation, and recognising the diversity of types of AIFs, the disclosure to investors required of an AIFM should vary according to the type of AIF and would depend on other factors such as investment strategy and the portfolio composition.
(131)
Directive 2011/61/EU requires AIFMs to provide certain information on a regular basis to the competent authority of their home Member State for each EU AIFs they manage and for each of the AIF they market in the Union. It is therefore important to further specify the information to be provided and the frequency of the reporting which depend on the value of assets under management in portfolios of AIFs managed by a given AIFM. Pro-forma reporting templates should be provided for and should be completed by the AIFM for the AIFs it manages. Where an entity which is authorised as an AIFM markets AIFs which are managed by other AIFMs, it does not act as the manager of those AIFs but as an intermediary as any investment firm covered by Directive 2004/39/EC. It therefore should not have to report for these AIFs, as this would lead to double- or multiple reporting. This reporting requirement should nevertheless apply to non-EU AIFMs that manage AIFs which are marketed in the Union.
(132)
The threshold provided in this Regulation triggers only reporting requirements laid down in Article 24(4) of Directive 2011/61/EU. An AIF with a leverage ratio calculated in accordance with the commitment method of less than three times its net asset value would not be considered as employing leverage on a substantial basis. However, competent authorities may request additional information where necessary for the effective monitoring of systemic risks. Setting a reporting threshold also ensures that information relating to the build-up of systemic risk is collected throughout the Union in a consistent way and provides certainty to AIFMs.
(133)
A competent authority’s supervisory powers under Article 25(3) of Directive 2011/61/EU are exercised within the new supervisory system, forming part of what are ongoing supervisory processes and systemic risk assessments of AIFMs by competent authorities and the European supervisory authorities, with reference to the stability and integrity of the financial system. Competent authorities should make appropriate use of the information they receive and should impose limits to leverage employed by an AIFM or other restrictions on the management of the AIF with respect to the AIFs managed where they deem this necessary in order to ensure the stability and integrity of the financial system. The assessment of systemic risk is likely to vary depending on the economic environment, whereby any AIFM, with respect to the AIFs it manages, has the potential to be systemically relevant. It is therefore a basic requirement that competent authorities obtain all the information necessary to assess those situations appropriately in order to avoid the build-up of systemic risk. Competent authorities should then assess the information thoroughly and take appropriate measures.
(134)
To allow EU AIFMs to manage and market non-EU AIFs and non-EU AIFMs to manage and market AIFs in the Union, Directive 2011/61/EU requires appropriate cooperation arrangements to be put in place with the relevant supervisory authorities of the third country where the non-EU AIF and, as the case may be, or the non-EU AIFM is established. Such cooperation arrangements should ensure at least an efficient exchange of information that allows Union competent authorities to carry out their duties in accordance with Directive 2011/61/EU.
(135)
Cooperation arrangements should allow competent authorities to carry out their supervisory and enforcement duties in respect of third country entities. Cooperation arrangements should therefore set out a clear concrete framework for access to information, for the carrying out of on-site inspections, and for assistance to be provided by the third country authorities. The cooperation arrangements should make sure that information received may be shared with other competent authorities concerned as well as with ESMA and the ESRB.
(136)
In order to allow competent authorities, AIFMs and depositaries to adapt to the new requirements contained in this Regulation so that they can be applied in an efficient and effective manner, the starting date of application of this Regulation should be aligned with the transposition date of Directive 2011/61/EU,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
DEFINITIONS
Article 1
Definitions
In addition to the definitions laid down in Article 2 of Directive 2011/61/EU, the following definitions apply for the purposes of this Regulation:
(1)
‘capital commitment’ means the contractual commitment of an investor to provide the alternative investment fund (AIF) with an agreed amount of investment on request by the AIFM;
(2)
‘relevant person’ in relation to an AIFM means any of the following:
(a)
a director, partner or equivalent, or manager of the AIFM;
(b)
an employee of the AIFM, or any other natural person whose services are placed at the disposal and under the control of the AIFM and who is involved in the provision of collective portfolio management services by the AIFM;
(c)
a natural or legal person who is directly involved in the provision of services to the AIFM under a delegation arrangement to third parties for the purpose of the provision of collective portfolio management by the AIFM;
(3)
‘senior management’ means the person or persons who effectively conduct the business of an AIFM in accordance with Article 8(1)(c) of Directive 2011/61/EU and, as the case may be, the executive member or members of the governing body;
(4)
‘governing body’ means the body with ultimate decision making authority in an AIFM, comprising the supervisory and the managerial functions, or only the managerial function if the two functions are separated;
(5)
‘special arrangement’ means an arrangement that arises as a direct consequence of the illiquid nature of the assets of an AIF which impacts the specific redemption rights of investors in a type of units or shares of the AIF and which is a bespoke or separate arrangement from the general redemption rights of investors.
CHAPTER II
GENERAL PROVISIONS
SECTION 1
Calculation of assets under management
(Article 3(2) of Directive 2011/61/EU)
Article 2
Calculation of the total value of assets under management
1. In order to qualify for the exemption provided for in Article 3(2) of Directive 2011/61/EU an AIFM shall:
(a)
identify all AIFs for which it is appointed as the external AIFM or the AIF for which it is the AIFM, where the legal form of the AIF permits internal management, in accordance with Article 5 of Directive 2011/61/EU;
(b)
identify for each managed AIF the portfolio of assets and determine in accordance with the valuation rules laid down in the law of the country where the AIF is established and, as the case may be, or in the AIF rules or instruments of incorporation the corresponding value of assets under management, including all assets acquired through use of leverage;
(c)
aggregate the determined values of assets under management for all AIFs managed and compare the resulting total value of assets under management to the relevant threshold laid down in Article 3(2) of Directive 2011/61/EU.
2. For the purposes of paragraph 1, undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) for which the AIFM acts as the designated management company under Directive 2009/65/EC shall not be included in the calculation.
For the purposes of paragraph 1, AIFs managed by the AIFM for which the AIFM has delegated functions in accordance with Article 20 of Directive 2011/61/EU shall be included in the calculation. However, portfolios of AIFs that the AIFM is managing under delegation shall be excluded from the calculation.
3. For the purpose of calculating the total value of assets under management, each derivative instrument position, including any derivative embedded in transferable securities shall be converted into its equivalent position in the underlying assets of that derivative using the conversion methodologies set out in Article 10. The absolute value of that equivalent position shall then be used for the calculation of the total value of assets under management.
4. Where an AIF invests in other AIFs managed by the same externally appointed AIFM, that investment may be excluded from the calculation of the AIFM’s assets under management.
5. Where one compartment within an internally or externally managed AIF invests in another compartment of that AIF, that investment may be excluded from the calculation of the AIFMs assets under management.
6. The total value of assets under management shall be calculated in accordance with paragraphs 1 to 4 at least annually and using the latest available asset values. The latest available asset value for each AIF shall be produced during the 12 months preceding the date of the calculation of the threshold in accordance with the first sentence of this paragraph. The AIFM shall determine a threshold calculation date and apply it in a consistent manner. Any subsequent change to the date chosen must be justified to the competent authority. In selecting the threshold calculation date, the AIFM shall take into account the time and frequency of the valuation of the assets under management.
Article 3
Ongoing monitoring of assets under management
AIFMs shall establish, implement and apply procedures to monitor on an ongoing basis the total value of assets under management. Monitoring shall reflect an up-to-date overview of the assets under management and shall include the observation of subscription and redemption activity or, where applicable, capital draw downs, capital distributions and the value of the assets invested in for each AIF.
The proximity of the total value of assets under management to the threshold set in Article 3(2) of Directive 2011/61/EU and the anticipated subscription and redemption activity shall be taken into account in order to assess the need for more frequent calculations of the total value of assets under management.
Article 4
Occasional breach of the threshold
1. The AIFM shall assess situations where the total value of assets under management exceeds the relevant threshold in order to determine whether or not they are of a temporary nature.
2. Where the total value of assets under management exceeds the relevant threshold and the AIFM considers that the situation is not of a temporary nature, the AIFM shall notify the competent authority without delay stating that the situation is considered not to be of a temporary nature and shall seek authorisation within 30 calendar days in accordance with Article 7 of Directive 2011/61/EU.
3. Where the total value of assets under management exceeds the relevant threshold and the AIFM considers that the situation is of a temporary nature, the AIFM shall notify the competent authority without delay, stating that the situation is considered to be of a temporary nature. The notification shall include supporting information to justify the AIFM’s assessment of the temporary nature of the situation, including a description of the situation and an explanation of the reasons for considering it temporary.
4. A situation shall not be considered of a temporary nature if it is likely to continue for a period in excess of three months.
5. Three months after the date on which the total value of assets under management exceeds the relevant threshold the AIFM shall recalculate the total value of assets under management in order to demonstrate that it is below the relevant threshold or demonstrate to the competent authority that the situation which resulted in the assets under management exceeding the threshold has been resolved and an application for authorisation of the AIFM is not required.
Article 5
Information to be provided as part of registration
1. As part of the requirement in Article 3(3)(b) of Directive 2011/61/EU, AIFMs shall communicate to the competent authorities the total value of assets under management calculated in accordance with the procedure set out in Article 2.
2. As part of the requirement in Article 3(3)(c) of Directive 2011/61/EU AIFMs shall provide for each AIF the offering document or a relevant extract from the offering document or a general description of the investment strategy. The relevant extract from the offering document and the description of the investment strategy shall include at least the following information:
(a)
the main categories of assets in which the AIF may invest;
(b)
any industrial, geographic or other market sectors or specific classes of assets which are the focus of the investment strategy;
(c)
a description of the AIF’s borrowing or leverage policy.
3. Information to be provided by the AIFM under point (d) of Article 3(3) of Directive 2011/61/EU is listed in Article 110(1) of this Regulation. It shall be provided in accordance with the pro-forma reporting template as set out in the Annex IV.
4. Information collected in accordance with Article 3(3)(d) of Directive 2011/61/EU shall be shared between competent authorities in the Union, with the European Securities and Markets Authority (ESMA) and the European Systemic Risk Board (ESRB) where necessary for the fulfilment of their duties.
5. The information required for registration purposes shall be updated and provided on an annual basis. For reasons relating to the exercise of their powers under Article 46 of Directive 2011/61/EU, the competent authorities may require an AIFM to provide the information referred to in Article 3 of Directive 2011/61/EU on a more frequent basis.
SECTION 2
Calculation of leverage
(Article 4(3) of Directive 2011/61/EU)
Article 6
General provisions on the calculation of leverage
1. Leverage of an AIF shall be expressed as the ratio between the exposure of an AIF and its net asset value.
2. AIFMs shall calculate the exposure of the AIFs managed in accordance with the gross method as set out in Article 7 and the commitment method as set out in Article 8.
The Commission shall review, in the light of market developments and no later than 21 July 2015, the calculation methods referred to in the first subparagraph in order to decide whether these methods are sufficient and appropriate for all types of AIFs, or an additional and optional method for calculating leverage should be developed.
3. Exposure contained in any financial or legal structures involving third parties controlled by the relevant AIF shall be included in the calculation of the exposure where the structures referred to are specifically set up to directly or indirectly increase the exposure at the level of the AIF. For AIFs whose core investment policy is to acquire control of non-listed companies or issuers, the AIFM shall not include in the calculation of the leverage any exposure that exists at the level of those non-listed companies and issuers provided that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF does not have to bear potential losses beyond its investment in the respective company or issuer.
4. AIFMs shall exclude borrowing arrangements entered into if these are temporary in nature and are fully covered by contractual capital commitments from investors in the AIF.
5. An AIFM shall have appropriately documented procedures to calculate the exposure of each AIF under its management in accordance with the gross method and the commitment method. The calculation shall be applied consistently over time.
Article 7
Gross method for calculating the exposure of the AIF
The exposure of an AIF calculated in accordance with the gross method shall be the sum of the absolute values of all positions valued in accordance with Article 19 of Directive 2011/61/EU and all delegated acts adopted pursuant to it.
For the calculation of the exposure of an AIF in accordance with the gross method an AIFM shall:
(a)
exclude the value of any cash and cash equivalents which are highly liquid investments held in the base currency of the AIF, that are readily convertible to a known amount of cash, are subject to an insignificant risk of change in value and provide a return no greater than the rate of a three-month high quality government bond;
(b)
convert derivative instruments into the equivalent position in their underlying assets using the conversion methodologies set out in Article 10 and the methods set out in paragraphs (4) to (9) and (14) of Annex I;
(c)
exclude cash borrowings that remain in cash or cash equivalent as referred to in point (a) and where the amounts of that payable are known;
(d)
include exposure resulting from the reinvestment of cash borrowings, expressed as the higher of the market value of the investment realised or the total amount of the cash borrowed as referred to in paragraphs (1) and (2) of Annex I;
(e)
include positions within repurchase or reverse repurchase agreements and securities lending or borrowing or other arrangements in accordance with paragraphs (3) and (10) to (13) of Annex I.
Article 8
Commitment method for calculating the exposure of an AIF
1. The exposure of an AIF calculated in accordance with the commitment method shall be the sum of the absolute values of all positions valued in accordance with Article 19 of Directive 2011/61/EU and its corresponding delegated acts, subject to the criteria provided for in paragraphs 2 to 9.
2. For the calculation of the exposure of an AIF in accordance with the commitment method an AIFM shall:
(a)
convert each derivative instrument position into an equivalent position in the underlying asset of that derivative using the conversion methodologies set out in Article 10 and paragraphs (4) to (9) and (14) of Annex II;
(b)
apply netting and hedging arrangements;
(c)
calculate the exposure created through the reinvestment of borrowings where such reinvestment increases the exposure of the AIF as defined in paragraphs (1) and (2) of Annex I;
(d)
include other arrangements in the calculation in accordance with paragraphs (3) and (10) to (13) of Annex I.
3. For the purposes of calculating the exposure of an AIF according to the commitment method:
(a)
netting arrangements shall include combinations of trades on derivative instruments or security positions which refer to the same underlying asset, irrespective - in the case of derivative instruments - of the maturity date of the derivative instruments and where those trades on derivative instruments or security positions are concluded with the sole aim of eliminating the risks linked to positions taken through the other derivative instruments or security positions;
(b)
hedging arrangements shall include combinations of trades on derivative instruments or security positions which do not necessarily refer to the same underlying asset and where those trades on derivative instruments or security positions are concluded with the sole aim of offsetting risks linked to positions taken through the other derivative instruments or security positions.
4. By way of derogation from paragraph 2, a derivative instrument shall not be converted into an equivalent position in the underlying asset if it has all of the following characteristics:
(a)
it swaps the performance of financial assets held in the AIF’s portfolio for the performance of other reference financial assets;
(b)
it totally offsets the risks of the swapped assets held in the AIF’s portfolio so that the AIF’s performance does not depend on the performance of the swapped assets;
(c)
it includes neither additional optional features, nor leverage clauses nor other additional risks as compared to a direct holding of the reference financial assets.
5. By way of derogation from paragraph 2, a derivative instrument shall not be converted into an equivalent position in the underlying asset when calculating the exposure according to the commitment method if it meets both of the following conditions:
(a)
the combined holding by the AIF of a derivative instrument relating to a financial asset and cash which is invested in cash equivalent as defined in Article 7(a) is equivalent to holding a long position in the given financial asset;
(b)
the derivative instrument shall not generate any incremental exposure and leverage or risk.
6. Hedging arrangements shall be taken into account when calculating the exposure of an AIF only if they comply with all the following conditions:
(a)
the positions involved within the hedging relationship do not aim to generate a return and general and specific risks are offset;
(b)
there is a verifiable reduction of market risk at the level of the AIF;
(c)
the risks linked to derivative instruments, general and specific, if any, are offset;
(d)
the hedging arrangements relate to the same asset class;
(e)
they are efficient in stressed market conditions.
7. Subject to paragraph 6, derivative instruments used for currency hedging purposes and that do not add any incremental exposure, leverage or other risks shall not be included in the calculation.
8. An AIFM shall net positions in any of the following cases:
(a)
between derivative instruments, provided they refer to the same underlying asset, even if the maturity date of the derivative instruments is different;
(b)
between a derivative instrument whose underlying asset is a transferable security, money market instrument or units in a collective investment undertaking as referred to in points 1 to 3 of Section C of Annex I to Directive 2004/39/EC, and that same corresponding underlying asset.
9. AIFMs managing AIFs that, in accordance with their core investment policy, primarily invest in interest rate derivatives shall make use of specific duration netting rules in order to take into account the correlation between the maturity segments of the interest rate curve as set out in Article 11.
Article 9
Methods of increasing the exposure of an AIF
When calculating exposure AIFMs shall use the methods set out in Annex I for the situations referred to therein.
Article 10
Conversion methodologies for derivative instruments
AIFMs shall use the conversion methodologies set out in Annex II for the derivative instruments referred to therein.
Article 11
Duration netting rules
1. Duration netting rules shall be applied by AIFMs when calculating the exposure of AIFs according to Article 8(9).
2. The duration-netting rules shall not be used where they would lead to a misrepresentation of the risk profile of the AIF. AIFMs availing themselves of those netting rules shall not include other sources of risk such as volatility in their interest rate strategy. Consequently, interest rate arbitrage strategies shall not apply those netting rules.
3. The use of those duration-netting rules shall not generate any unjustified level of leverage through investment in short-term positions. Short-dated interest rate derivatives shall not be the main source of performance for an AIF with medium duration which uses the duration netting rules.
4. Interest rate derivatives shall be converted into their equivalent underlying asset position and netted in accordance with Annex III.
5. An AIF making use of the duration-netting rules may still make use of the hedging framework. Duration netting rules may be applied only to the interest rate derivatives which are not included in hedging arrangements.
SECTION 3
Additional own funds and professional indemnity insurance
(Article 9(7) and Article 15 of Directive 2011/61/EU)
Article 12
Professional liability risks
1. The professional liability risks to be covered pursuant to Article 9(7) of Directive 2011/61/EU shall be risks of loss or damage caused by a relevant person through the negligent performance of activities for which the AIFM has legal responsibility.
2. Professional liability risks as defined in paragraph 1 shall include, without being limited to, risks of:
(a)
loss of documents evidencing title of assets of the AIF;
(b)
misrepresentations or misleading statements made to the AIF or its investors;
(c)
acts, errors or omissions resulting in a breach of:
(i)
legal and regulatory obligations;
(ii)
duty of skill and care towards the AIF and its investors;
(iii)
fiduciary duties;
(iv)
obligations of confidentiality;
(v)
AIF rules or instruments of incorporation;
(vi)
terms of appointment of the AIFM by the AIF;
(d)
failure to establish, implement and maintain appropriate procedures to prevent dishonest, fraudulent or malicious acts;
(e)
improperly carried out valuation of assets or calculation of unit/share prices;
(f)
losses arising from business disruption, system failures, failure of transaction processing or process management.
3. Professional liability risks shall be covered at all times either through appropriate additional own funds determined in accordance with Article 14 or through appropriate coverage of professional indemnity insurance determined in accordance with Article 15.
Article 13
Qualitative requirements addressing professional liability risks
1. An AIFM shall implement effective internal operational risk management policies and procedures in order to identify, measure, manage and monitor appropriately operational risks including professional liability risks to which the AIFM is or could be reasonably exposed. The operational risk management activities shall be performed independently as part of the risk management policy.
2. An AIFM shall set up a historical loss database, in which any operational failures, loss and damage experience shall be recorded. This database shall record, without being limited to, any professional liability risks as referred to in Article 12(2) that have materialised.
3. Within the risk management framework the AIFM shall make use of its internal historical loss data and where appropriate of external data, scenario analysis and factors reflecting the business environment and internal control systems.
4. Operational risk exposures and loss experience shall be monitored on an ongoing basis and shall be subject to regular internal reporting.
5. An AIFM’s operational risk management policies and procedures shall be well documented. An AIFM shall have arrangements in place for ensuring compliance with its operational risk management policies and effective measures for the treatment of non-compliance with these policies. An AIFM shall have procedures in place for taking appropriate corrective action.
6. The operational risk management policies and procedures and measurement systems shall be subject to regular review, at least on an annual basis.
7. An AIFM shall maintain financial resources adequate to its assessed risk profile.
Article 14
Additional own funds
1. This Article shall apply to AIFMs that choose to cover professional liability risks through additional own funds.
2. The AIFM shall provide additional own funds for covering liability risks arising from professional negligence at least equal to 0,01 % of the value of the portfolios of AIFs managed.
The value of the portfolios of AIFs managed shall be the sum of the absolute value of all assets of all AIFs managed by the AIFM, including assets acquired through use of leverage, whereby derivative instruments shall be valued at their market value.
3. The additional own funds requirement referred to in paragraph 2 shall be recalculated at the end of each financial year and the amount of additional own funds shall be adjusted accordingly.
The AIFM shall establish, implement and apply procedures to monitor on an ongoing basis the value of the portfolios of AIFs managed, calculated in accordance with the second subparagraph of paragraph 2. Where, before the annual recalculation referred to in the first subparagraph, the value of the portfolios of AIFs managed increases significantly, the AIFM shall without undue delay recalculate the additional own funds requirement and shall adjust the additional own funds accordingly.
4. The competent authority of the home Member State of the AIFM may authorise the AIFM to provide additional own funds lower than the amount referred to in paragraph 2 only if it is satisfied - on the basis of the historical loss data of the AIFM as recorded over an observation period of at least three years prior to the assessment - that the AIFM provides sufficient additional own funds to appropriately cover professional liability risks. The authorised lower amount of additional own funds shall be not less than 0,008 % of the value of the portfolios of AIFs managed by the AIFM.
5. The competent authority of the home Member State of the AIFM may request the AIFM to provide additional own funds higher than the amount referred to in paragraph 2 if it is not satisfied that the AIFM has sufficient additional own funds to appropriately cover professional liability risks. The competent authority shall give reasons why it considers that the AIFM’s additional own funds are insufficient.
Article 15
Professional indemnity insurance
1. This Article shall apply to AIFMs that choose to cover professional liability risks through professional indemnity insurance.
2. The AIFM shall take out and maintain at all times professional indemnity insurance that:
(a)
shall have an initial term of no less than one year;
(b)
shall have a notice period for cancellation of at least 90 days;
(c)
shall cover professional liability risks as defined in Article 12(1) and (2);
(d)
is taken out from an EU or non-EU undertaking authorised to provide professional indemnity insurance, in accordance with Union law or national law;
(e)
is provided by a third party entity.
Any agreed defined excess shall be fully covered by own funds which are in addition to the own funds to be provided in accordance with Article 9(1) and (3) of Directive 2011/61/EU.
3. The coverage of the insurance for an individual claim shall be equal to at least 0,7 % of the value of the portfolios of AIFs managed by the AIFM calculated as set out in the second subparagraph of Article 14(2).
4. The coverage of the insurance for claims in aggregate per year shall be equal to at least 0,9 % of the value of the portfolios of AIFs managed by the AIFM calculated as set out in the second subparagraph of Article 14(2).
5. The AIFM shall review the professional indemnity insurance policy and its compliance with the requirements laid down in this Article at least once a year and in the event of any change which affects the policy’s compliance with the requirements in this Article.
CHAPTER III
OPERATING CONDITIONS FOR AIFMs
SECTION 1
General principles
(Article 12(1) of Directive 2011/61/EU)
Article 16
General obligations for competent authorities
When assessing the AIFM’s compliance with Article 12(1) of Directive 2011/61/EU, the competent authorities shall use at least the criteria laid down in this Section.
Article 17
Duty to act in the best interests of the AIF or the investors in the AIF and the integrity of the market
1. AIFMs shall apply policies and procedures for preventing malpractices, including those that might reasonably be expected to affect adversely the stability and integrity of the market.
2. AIFMs shall ensure that the AIFs they manage or the investors in these AIFs are not charged undue costs.
Article 18
Due diligence
1. AIFMs shall apply a high standard of diligence in the selection and ongoing monitoring of investments.
2. AIFMs shall ensure that they have adequate knowledge and understanding of the assets in which the AIF is invested.
3. AIFMs shall establish, implement and apply written policies and procedures on due diligence and implement effective arrangements for ensuring that investment decisions on behalf of the AIFs are carried out in compliance with the objectives, the investment strategy and, where applicable, the risk limits of the AIF.
4. The policies and procedures on due diligence referred to in paragraph 3 shall be regularly reviewed and updated.
Article 19
Due diligence when investing in assets of limited liquidity
1. Where AIFMs invest in assets of limited liquidity and where such investment is preceded by a negotiation phase, they shall, in relation to the negotiation phase, in addition to the requirements laid down in Article 18:
(a)
set out and regularly update a business plan consistent with the duration of the AIF and market conditions;
(b)
seek and select possible transactions consistent with the business plan referred to in point (a);
(c)
assess the selected transactions in consideration of opportunities, if any, and overall related risks, all relevant legal, tax-related, financial or other value affecting factors, human and material resources, and strategies, including exit strategies;
(d)
perform due diligence activities related to the transactions prior to arranging execution;
(e)
monitor the performance of the AIF with respect to the business plan referred to in point (a).
2. AIFMs shall retain records of the activities carried out pursuant to paragraph 1 for at least five years.
Article 20
Due diligence in the selection and appointment of counterparties and prime brokers
1. When selecting and appointing counterparties and prime brokers, AIFMs shall exercise due skill, care and diligence before entering into an agreement and on an ongoing basis thereafter taking into account the full range and quality of their services.
2. When selecting prime brokers or counterparties of an AIFM or an AIF in an OTC derivatives transaction, in a securities lending or in a repurchase agreement, AIFMs shall ensure that those prime brokers and counterparties fulfil all of the following conditions:
(a)
they are subject to ongoing supervision by a public authority;
(b)
they are financially sound;
(c)
they have the necessary organisational structure and resources for performing the services which are to be provided by them to the AIFM or the AIF.
3. When appraising the financial soundness referred to in paragraph 2(b), the AIFM shall take into account whether or not the prime broker or counterparty is subject to prudential regulation, including sufficient capital requirements, and effective supervision.
4. The list of selected prime brokers shall be approved by the AIFM’s senior management. In exceptional cases prime brokers not included in the list may be appointed provided that they fulfil the requirements laid down in paragraph 2 and subject to approval by senior management. The AIFM shall be able to demonstrate the reasons for such a choice and the due diligence that it exercised in selecting and monitoring the prime brokers which had not been listed.
Article 21
Acting honestly, fairly and with due skills
In order to establish whether an AIFM conducts its activities honestly, fairly and with due skills, competent authorities shall assess, at least, whether the following conditions are met:
(a)
the governing body of the AIFM possesses adequate collective knowledge, skills and experience to be able to understand the AIFM’s activities, in particular the main risks involved in those activities and the assets in which the AIF is invested;
(b)
the members of the governing body commit sufficient time to properly perform their functions in the AIFM;
(c)
each member of the governing body acts with honesty, integrity and independence of mind;
(d)
the AIFM devotes adequate resources to the induction and training of members of the governing body.
Article 22
Resources
1. AIFMs shall employ sufficient personnel with the skills, knowledge and expertise necessary for discharging the responsibilities allocated to them.
2. For the purposes of paragraph 1, AIFMs shall take into account the nature, scale and complexity of their business and the nature and range of services and activities undertaken in the course of that business.
Article 23
Fair treatment of investors in the AIF
1. The AIFM shall ensure that its decision-making procedures and its organisational structure, referred to in Article 57, ensure fair treatment of investors.
2. Any preferential treatment accorded by an AIFM to one or more investors shall not result in an overall material disadvantage to other investors.
Article 24
Inducements
1. AIFMs shall not be regarded as acting honestly, fairly and in accordance with the best interests of the AIFs they manage or the investors in these AIFs if, in relation to the activities performed when carrying out the functions referred to in Annex I to Directive 2011/61/EU, they pay or are paid any fee or commission, or provide or are provided with any non-monetary benefit, other than the following:
(a)
a fee, commission or non-monetary benefit paid or provided to or by the AIF or a person on behalf of the AIF;
(b)
a fee, commission or non-monetary benefit paid or provided to or by a third party or a person acting on behalf of a third party, where the AIFM can demonstrate that the following conditions are satisfied:
(i)
the existence, nature and amount of the fee, commission or benefit, or, where the amount cannot be ascertained, the method of calculating that amount, is clearly disclosed to the investors in the AIF in a manner that is comprehensive, accurate and understandable, prior to the provision of the relevant service;
(ii)
the payment of the fee or commission, or the provision of the non-monetary benefit are designed to enhance the quality of the relevant service and not impair compliance with the AIFM’s duty to act in the best interests of the AIF it manages or the investors in the AIF;
(c)
proper fees which enable or are necessary for the provision of the relevant service, including custody costs, settlement and exchange fees, regulatory levies or legal fees, and which, by their nature, do not give rise to conflicts with the AIFM’s duties to act honestly, fairly and in accordance with the best interests of the AIF it manages or the investors of the AIF.
2. The disclosure of the essential terms of the arrangements relating to the fee, commission or non-monetary benefit in summary form shall be considered as satisfactory for the purposes of point (i) of paragraph 1(b), provided that the AIFM commits to disclose further details at the request of the investor in the AIF it manages and provided that it fulfils this commitment.
Article 25
Effective employment of resources and procedures - handling of orders
1. AIFMs shall establish, implement and apply procedures and arrangements which provide for the prompt, fair and expeditious execution of orders on behalf of the AIF.
2. The procedures and arrangements referred to in paragraph 1 shall satisfy the following requirements:
(a)
they shall ensure that orders executed on behalf of AIFs are promptly and accurately recorded and allocated;
(b)
they shall execute otherwise comparable AIF orders sequentially and promptly unless the characteristics of the order or prevailing market conditions make this impracticable, or the interests of the AIF or of the investors in the AIF require otherwise.
3. The financial instruments, sums of money or other assets received in settlement of the executed orders shall be promptly and correctly delivered to or registered in the account of the relevant AIF.
4. AIFMs shall not misuse information related to pending AIF orders, and shall take all reasonable steps to prevent the misuse of such information by any of their relevant persons.
Article 26
Reporting obligations in respect of execution of subscription and redemption orders
1. Where AIFMs have carried out a subscription or, where relevant, a redemption order from an investor, they shall promptly provide the investor, by means of a durable medium, with the essential information concerning the execution of that order or the acceptance of the subscription offer, as the case may be.
2. Paragraph 1 shall not apply where a third person is required to provide the investor with a confirmation concerning the execution of the order and where the confirmation contains the essential information.
AIFMs shall ensure that the third person complies with its obligations.
3. The essential information referred to in paragraphs 1 and 2 shall include the following information:
(a)
the identification of the AIFM;
(b)
the identification of the investor;
(c)
the date and time of receipt of the order;
(d)
the date of execution;
(e)
the identification of the AIF;
(f)
the gross value of the order including charges for subscription or the net amount after charges for redemptions.
4. AIFMs shall supply the investor, upon request, with information about the status of the order or the acceptance of the subscription offer, or both as the case may be.
Article 27
Execution of decisions to deal on behalf of the managed AIF
1. AIFMs shall act in the best interests of the AIFs or the investors in the AIFs they manage when executing decisions to deal on behalf of the managed AIF in the context of the management of their portfolio.
2. Whenever AIFMs buy or sell financial instruments or other assets for which best execution is relevant, and for the purposes of paragraph 1, they shall take all reasonable steps to obtain the best possible result for the AIFs they manage or the investors in these AIFs, taking into account price, costs, speed, likelihood of execution and settlement, size, nature or any other consideration relevant to the execution of the order. The relative importance of such factors shall be determined by reference to the following criteria:
(a)
the objectives, investment policy and risks specific to the AIF, as indicated in the AIF’s rules or articles of association, prospectus or offering documents of the AIF;
(b)
the characteristics of the order;
(c)
the characteristics of the financial instruments or other assets that are the subject of that order;
(d)
the characteristics of the execution venues to which that order can be directed.
3. AIFMs shall establish and implement effective arrangements for complying with the obligations referred to in paragraphs 1 and 2. In particular, the AIFM shall establish in writing and implement an execution policy to allow AIFs and their investors to obtain, for AIF orders, the best possible result in accordance with paragraph 2.
4. AIFMs shall monitor on a regular basis the effectiveness of their arrangements and policy for the execution of orders with a view to identifying and, where appropriate, correcting any deficiencies.
5. AIFMs shall review their execution policy on an annual basis. A review shall also be carried out whenever a material change occurs that affects the AIFM’s ability to continue to obtain the best possible result for the managed AIFs.
6. AIFMs shall be able to demonstrate that they have executed orders on behalf of the AIF in accordance with their execution policy.
7. Whenever there is no choice of different execution venues paragraphs 2 to 5 shall not apply. However, AIFMs shall be able to demonstrate that there is no choice of different execution venues.
Article 28
Placing orders to deal on behalf of AIFs with other entities for execution
1. Whenever the AIFM buys or sells financial instruments or other assets for which best execution is relevant, it shall act in the best interest of the AIFs it manages or the investors in the AIFs when placing orders to deal on behalf of the managed AIFs with other entities for execution, in the context of the management of their portfolio.
2. AIFMs shall take all reasonable steps to obtain the best possible result for the AIF or the investors in the AIF taking into account price, costs, speed, likelihood of execution and settlement, size, nature or any other consideration relevant to the execution of the order. The relative importance of such factors shall be determined by reference to the criteria laid down in Article 27(2).
AIFMs shall establish, implement and apply a policy to enable them to comply with the obligation referred to in the first subparagraph. The policy shall identify, in respect of each class of instruments, the entities with which the orders may be placed. The AIFM shall only enter into arrangements for execution where such arrangements are consistent with the obligations laid down in this Article. The AIFM shall make available to investors in the AIFs it manages appropriate information on the policy established in accordance with this paragraph and on any material changes to that policy.
3. AIFMs shall monitor on a regular basis the effectiveness of the policy established in accordance with paragraph 2 and, in particular, the quality of the execution by the entities identified in that policy and, where appropriate, correct any deficiencies.
In addition, AIFMs shall review the policy on an annual basis. Such a review shall also be carried out whenever a material change occurs that affects the AIFM’s ability to continue to obtain the best possible result for the managed AIFs.
4. AIFMs shall be able to demonstrate that they have placed orders on behalf of the AIF in accordance with the policy established pursuant to paragraph 2.
5. Whenever there is no choice of different execution venues paragraphs 2 to 5 shall not apply. However, AIFMs shall be able to demonstrate that there is no choice of different execution venues.
Article 29
Aggregation and allocation of trading orders
1. AIFMs can only carry out an AIF order in aggregate with an order of another AIF, a UCITS or a client or with an order made when investing their own funds where:
(a)
it can be reasonably expected that the aggregation of orders will not work overall to the disadvantage of any AIF, UCITS or clients whose order is to be aggregated;
(b)
an order allocation policy is established and implemented, providing in sufficiently precise terms for the fair allocation of aggregated orders, including how the volume and price of orders determines allocations and the treatment of partial executions.
2. Where an AIFM aggregates an AIF order with one or more orders of other AIFs, UCITS or clients and the aggregated order is partially executed, it shall allocate the related trades in accordance with its order allocation policy.
3. Where an AIFM aggregates transactions for its own account with one or more orders of AIFs, UCITS or clients, it shall not allocate the related trades in a way that is detrimental to the AIF, UCITS or a client.
4. Where an AIFM aggregates an order of an AIF, UCITS or another client with a transaction for its own account and the aggregated order is partially executed, it shall allocate the related trades to the AIF, UCITS or to clients in priority over those for own account.
However, if the AIFM is able to demonstrate to the AIF or to the client on reasonable grounds that it would not have been able to carry out the order on such advantageous terms without aggregation, or at all, it may allocate the transaction for its own account proportionally, in accordance with the policy referred to in point (b) of paragraph 1.
SECTION 2
Conflicts of interest
(Article 14 of Directive 2011/61/EU)
Article 30
Types of conflicts of interest
For the purpose of identifying the types of conflicts of interest that arise in the course of managing an AIF, AIFMs shall take into account, in particular, whether the AIFM, a relevant person or a person directly or indirectly linked by way of control to the AIFM:
(a)
is likely to make a financial gain, or avoid a financial loss, at the expense of the AIF or its investors;
(b)
has an interest in the outcome of a service or an activity provided to the AIF or its investors or to a client or of a transaction carried out on behalf of the AIF or a client, which is distinct from the AIF’s interest in that outcome;
(c)
has a financial or other incentive to favour:
-
the interest of a UCITS, a client or group of clients or another AIF over the interest of the AIF,
-
the interest of one investor over the interest of another investor or group of investors in the same AIF;
(d)
carries out the same activities for the AIF and for another AIF, a UCITS or client; or
(e)
receives or will receive from a person other than the AIF or its investors an inducement in relation to collective portfolio management activities provided to the AIF, in the form of monies, goods or services other than the standard commission or fee for that service.
Article 31
Conflicts of interest policy
1. The AIFM shall establish, implement and apply an effective conflicts of interest policy. That policy shall be set out in writing and shall be appropriate to the size and organisation of the AIFM and the nature, scale and complexity of its business.
Where the AIFM is a member of a group, the policy shall also take into account any circumstances of which the AIFM is or should be aware which may give rise to a conflict of interest resulting from the structure and business activities of other members of the group.
2. The conflicts of interest policy established in accordance with paragraph 1 shall include the following:
(a)
with reference to the activities carried out by or on behalf of the AIFM, including activities carried out by a delegate, sub-delegate, external valuer or counterparty, identification of the circumstances which constitute or may give rise to a conflict of interest entailing a material risk of damage to the interests of the AIF or its investors;
(b)
procedures to be followed and measures to be adopted in order to prevent, manage and monitor such conflicts.
Article 32
Conflicts of interest related to the redemption of investments
The AIFM that manages an open-ended AIF shall identify, manage and monitor conflicts of interest arising between investors wishing to redeem their investments and investors wishing to maintain their investments in the AIF, and any conflicts between the AIFM’s incentive to invest in illiquid assets and the AIF’s redemption policy in accordance with its obligations under Article 14(1) of Directive 2011/61/EU.
Article 33
Procedures and measures preventing or managing conflicts of interest
1. The procedures and measures established for the prevention or management of conflicts of interest shall be designed to ensure that the relevant persons engaged in different business activities involving a risk of conflict of interest carry out these activities having a degree of independence which is appropriate to the size and activities of the AIFM and of the group to which it belongs, and to the materiality of the risk of damage to the interests of the AIF or its investors.
2. Where necessary and appropriate for the AIFM to ensure the requisite degree of independence, the procedures to be followed and measures to be adopted in accordance with point (b) of Article 31(2) shall include the following:
(a)
effective procedures to prevent or control the exchange of information between relevant persons engaged in collective portfolio management activities or other activities pursuant to Article 6(2) and (4) of Directive 2011/61/EU involving a risk of conflict of interest where the exchange of information may harm the interest of one or more AIFs or their investors;
(b)
the separate supervision of relevant persons, whose principal functions involve carrying out collective portfolio management activities on behalf of, or providing services to, clients or investors, whose interests may conflict, or who otherwise represent different interests that may conflict, including those of the AIFM;
(c)
the removal of any direct link between the remuneration of relevant persons principally engaged in one activity and the remuneration of, or revenues generated by, different relevant persons principally engaged in another activity, where a conflict of interest may arise in relation to those activities;
(d)
measures to prevent or restrain any person from exercising inappropriate influence over the way in which a relevant person carries out collective portfolio management activities;
(e)
measures to prevent or control the simultaneous or sequential involvement of a relevant person in separate collective portfolio management activities or other activities pursuant to Article 6(2) and (4) of Directive 2011/61/EU where such involvement may impair the proper management of conflicts of interest.
Where the adoption or the application of one or more of those measures and procedures does not ensure the requisite degree of independence, the AIFM shall adopt such alternative or additional measures and procedures as are necessary and appropriate for those purposes.
Article 34
Managing conflicts of interest
Where the organisational or administrative arrangements made by the AIFM are not sufficient to ensure, with reasonable confidence, that risks of damage to the interests of the AIF or investors in the AIF are prevented, the senior management or other competent internal body of the AIFM shall be promptly informed in order to take any necessary decision or action to ensure that the AIFM acts in the best interests of the AIF or the investors in that AIF.
Article 35
Monitoring conflicts of interest
1. The AIFM shall keep and regularly update a record of the types of activities undertaken by or on behalf of the AIFM in which a conflict of interest entailing a material risk of damage to the interests of one or more AIFs or its investors has arisen or, in the case of an ongoing activity, may arise.
2. Senior management shall receive on a frequent basis, and at least annually, written reports on activities referred to in paragraph 1.
Article 36
Disclosure of conflicts of interest
1. The information to be disclosed to investors in accordance with Article 14(1) and (2) of Directive 2011/61/EU shall be provided to investors in a durable medium or by means of a website.
2. Where information referred to in paragraph 1 is provided by means of a website and is not addressed personally to the investor, the following conditions shall be satisfied:
(a)
the investor has been notified of the address of the website, and the place on the website where the information may be accessed, and has consented to the provision of the information by such means;
(b)
the information must be up to date;
(c)
the information must be accessible continuously by means of that website for such period of time as the investor may reasonably need to inspect it.
Article 37
Strategies for the exercise of voting rights
1. An AIFM shall develop adequate and effective strategies for determining when and how any voting rights held in the AIF portfolios it manages are to be exercised, to the exclusive benefit of the AIF concerned and its investors.
2. The strategy referred to in paragraph 1 shall determine measures and procedures for:
(a)
monitoring relevant corporate actions;
(b)
ensuring that the exercise of voting rights is in accordance with the investment objectives and policy of the relevant AIF;
(c)
preventing or managing any conflicts of interest arising from the exercise of voting rights.
3. A summary description of the strategies and details of the actions taken on the basis of those strategies shall be made available to the investors on their request.
SECTION 3
Risk management
(Article 15 of Directive 2011/61/EU)
Article 38
Risk management systems
For the purposes of this Section, risk management systems shall be understood as systems comprised of relevant elements of the organisational structure of the AIFM, with a central role for a permanent risk management function, policies and procedures related to the management of risk relevant to each AIF’s investment strategy, and arrangements, processes and techniques related to risk measurement and management employed by the AIFM in relation to each AIF it manages.
Article 39
Permanent risk management function
1. An AIFM shall establish and maintain a permanent risk management function that shall:
(a)
implement effective risk management policies and procedures in order to identify, measure, manage and monitor on an ongoing basis all risks relevant to each AIF’s investment strategy to which each AIF is or may be exposed;
(b)
ensure that the risk profile of the AIF disclosed to investors in accordance with point (c) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU is consistent with the risk limits that have been set in accordance with Article 44 of this Regulation;
(c)
monitor compliance with the risk limits set in accordance with Article 44 and notify the AIFM’s governing body and, where it exists, the AIFM’s supervisory function in a timely manner when it considers the AIF’s risk profile inconsistent with these limits or sees a material risk that the risk profile will become inconsistent with these limits;
(d)
provide the following regular updates to the governing body of the AIFM and where it exists the AIFM’s supervisory function at a frequency which is in accordance with the nature, scale and complexity of the AIF or the AIFM’s activities:
(i)
the consistency between and compliance with the risk limits set in accordance with Article 44 and the risk profile of the AIF as disclosed to investors in accordance with Article 23(4)(c) of Directive 2011/61/EU;
(ii)
the adequacy and effectiveness of the risk management process, indicating in particular whether appropriate remedial measures have been or will be taken in the event of any actual or anticipated deficiencies;
(e)
provide regular updates to the senior management outlining the current level of risk incurred by each managed AIF and any actual or foreseeable breaches of any risk limits set in accordance with Article 44, so as to ensure that prompt and appropriate action can be taken.
2. The risk management function shall have the necessary authority and access to all relevant information necessary to fulfil the tasks set out in paragraph 1.
Article 40
Risk management policy
1. An AIFM shall establish, implement and maintain an adequate and documented risk management policy which identifies all the relevant risks to which the AIFs it manages are or may be exposed.
2. The risk management policy shall comprise such procedures as are necessary to enable the AIFM to assess for each AIF it manages the exposure of that AIF to market, liquidity and counterparty risks, and the exposure of the AIF to all other relevant risks, including operational risks, which may be material for each AIF it manages.
3. The AIFM shall address at least the following elements in the risk management policy:
(a)
the techniques, tools and arrangements that enable it to comply with Article 45;
(b)
the techniques, tools and arrangements that enable liquidity risk of the AIF to be assessed and monitored under normal and exceptional liquidity conditions including through the use of regularly conducted stress tests in accordance with Article 48;
(c)
the allocation of responsibilities within the AIFM pertaining to risk management;
(d)
the limits set in accordance with Article 44 of this Regulation and a justification of how these are aligned with the risk profile of the AIF disclosed to investors in accordance with Article 23(4)(c) of Directive 2011/61/EU;
(e)
the terms, contents, frequency and addressees of reporting by the permanent risk management function referred to in Article 39.
4. The risk management policy shall include a description of the safeguards referred to in Article 43, in particular:
(a)
the nature of the potential conflicts of interest;
(b)
the remedial measures put in place;
(c)
the reasons why these measures should be reasonably expected to result in independent performance of the risk management function;
(d)
how the AIFM expects to ensure that the safeguards are consistently effective.
5. The risk management policy referred to in paragraph 1 shall be appropriate to the nature, scale and complexity of the business of the AIFM and of the AIF it manages.
Article 41
Assessment, monitoring and review of the risk management systems
1. AIFMs shall assess, monitor and periodically, at least once a year, review:
(a)
the adequacy and effectiveness of the risk management policy and of the arrangements, processes and techniques referred to in Article 45;
(b)
the degree of compliance by the AIFM with the risk management policy and with the arrangements, processes and techniques referred to in Article 45;
(c)
the adequacy and effectiveness of measures taken to address any deficiencies in the performance of the risk management process;
(d)
the performance of the risk management function;
(e)
the adequacy and effectiveness of measures aiming to ensure the functional and hierarchical separation of the risk management function in accordance with Article 42.
The frequency of the periodic review referred to in the first subparagraph shall be decided by the senior management in accordance with the principle of proportionality given the nature, scale and complexity of the AIFM’s business and the AIF it manages.
2. In addition to the periodic review referred to in paragraph 1, the risk management systems shall be reviewed where:
(a)
material changes are made to the risk management policies and procedures and to the arrangements, processes and techniques referred to in Article 45;
(b)
internal or external events indicate that an additional review is required;
(c)
material changes are made to the investment strategy and objectives of an AIF that the AIFM manages.
3. The AIFM shall update the risk management systems on the basis of the outcome of the review referred to in paragraphs 1 and 2.
4. The AIFM shall notify the competent authority of its home Member State of any material changes to the risk management policy and of the arrangements, processes and techniques referred to in Article 45.
Article 42
Functional and hierarchical separation of the risk management function
1. The risk management function shall be considered as functionally and hierarchically separated from the operating units, including the portfolio management function, only where all the following conditions are satisfied:
(a)
persons engaged in the performance of the risk management function are not supervised by those responsible for the performance of the operating units, including the portfolio management function, of the AIFM;
(b)
persons engaged in the performance of the risk management function are not engaged in the performance of activities within the operating units, including the portfolio management function;
(c)
persons engaged in the performance of the risk management function are compensated in accordance with the achievement of the objectives linked to that function, independently of the performance of the operating units, including the portfolio management function;
(d)
the remuneration of senior officers in the risk management function is directly overseen by the remuneration committee, where such a committee has been established.
2. The functional and hierarchical separation of the risk management function in accordance with paragraph 1 shall be ensured throughout the whole hierarchical structure of the AIFM, up to its governing body. It shall be reviewed by the governing body and, where it exists, the supervisory function of the AIFM.
3. The competent authorities of the home Member State of the AIFM shall review the way in which the AIFM has applied paragraphs 1 and 2 on the basis of the criteria laid down in the second subparagraph of Article 15(1) of Directive 2011/61/EU.
Article 43
Safeguards against conflicts of interest
1. The safeguards against conflicts of interest referred to in Article 15(1) of Directive 2011/61/EU shall ensure, at least, that:
(a)
decisions taken by the risk management function are based on reliable data, which are subject to an appropriate degree of control by the risk management function;
(b)
the remuneration of those engaged in the performance of the risk management function reflects the achievement of the objectives linked to the risk management function, independently of the performance of the business areas in which they are engaged;
(c)
the risk management function is subject to an appropriate independent review to ensure that decisions are being arrived at independently;
(d)
the risk management function is represented in the governing body or the supervisory function, where it has been established, at least with the same authority as the portfolio management function;
(e)
any conflicting duties are properly segregated.
2. Where proportionate, taking into account the nature, scale and complexity of the AIFM, the safeguards referred to in paragraph 1 shall also ensure that:
(a)
the performance of the risk management function is reviewed regularly by the internal audit function, or, if the latter has not been established, by an external party appointed by the governing body;
(b)
where a risk committee has been established, it is appropriately resourced and its non-independent members do not have undue influence over the performance of the risk management function.
3. The governing body of the AIFM and, where it exists, the supervisory function shall establish the safeguards against conflicts of interest laid down in paragraphs 1 and 2, regularly review their effectiveness and take timely remedial action to address any deficiencies.
Article 44
Risk limits
1. An AIFM shall establish and implement quantitative or qualitative risk limits, or both, for each AIF it manages, taking into account all relevant risks. Where only qualitative limits are set, the AIFM shall be able to justify this approach to the competent authority.
2. The qualitative and quantitative risk limits for each AIF shall, at least, cover the following risks:
(a)
market risks;
(b)
credit risks;
(c)
liquidity risks;
(d)
counterparty risks;
(e)
operational risks.
3. When setting risk limits, the AIFM shall take into account the strategies and assets employed in respect of each AIF it manages as well as the national rules applicable to each of those AIFs. Those risk limits shall be aligned with the risk profile of the AIF as disclosed to investors in accordance with point (c) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU and approved by the governing body.
Article 45
Risk measurement and management
1. AIFMs shall adopt adequate and effective arrangements, processes and techniques in order to:
(a)
identify, measure, manage and monitor at any time the risks to which the AIFs under their management are or might be exposed;
(b)
ensure compliance with the limits set in accordance with Article 44.
2. The arrangements, processes and techniques referred to in paragraph 1 shall be proportionate to the nature, scale and complexity of the business of the AIFM and of each AIF it manages and shall be consistent with the AIF’s risk profile as disclosed to investors in accordance with point (c) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU.
3. For the purposes of paragraph 1, the AIFM shall take the following actions for each AIF it manages:
(a)
put in place such risk measurement arrangements, processes and techniques as are necessary to ensure that the risks of positions taken and their contribution to the overall risk profile are accurately measured on the basis of sound and reliable data and that the risk measurement arrangements, processes and techniques are adequately documented;
(b)
conduct periodic back-tests in order to review the validity of risk measurement arrangements which include model-based forecasts and estimates;
(c)
conduct, periodic appropriate stress tests and scenario analyses to address risks arising from potential changes in market conditions that might adversely impact the AIF;
(d)
ensure that the current level of risk complies with the risk limits set in accordance with Article 44;
(e)
establish, implement and maintain adequate procedures that, in the event of actual or anticipated breaches of the risk limits of the AIF, result in timely remedial actions in the best interest of investors;
(f)
ensure that there are appropriate liquidity management systems and procedures for each AIF in line with the requirements laid down in Article 46.
SECTION 4
Liquidity management
(Article 16 of Directive 2011/61/EU)
Article 46
Liquidity management system and procedures
AIFMs shall be able to demonstrate to the competent authorities of their home Member State that an appropriate liquidity management system and effective procedures referred to in Article 16(1) of Directive 2011/61/EU are in place taking into account the investment strategy, the liquidity profile and the redemption policy of each AIF.
Article 47
Monitoring and managing liquidity risk
1. The liquidity management system and procedures referred to in Article 46 shall at least, ensure that:
(a)
the AIFM maintains a level of liquidity in the AIF appropriate to its underlying obligations, based on an assessment of the relative liquidity of the AIF’s assets in the market, taking account of the time required for liquidation and the price or value at which those assets can be liquidated, and their sensitivity to other market risks or factors;
(b)
the AIFM monitors the liquidity profile of the AIF’s portfolio of assets, having regard to the marginal contribution of individual assets which may have a material impact on liquidity, and the material liabilities and commitments, contingent or otherwise, which the AIF may have in relation to its underlying obligations. For these purposes the AIFM shall take into account the profile of the investor base of the AIF, including the type of investors, the relative size of investments and the redemption terms to which these investments are subject;
(c)
the AIFM, where the AIF invests in other collective investment undertakings, monitors the approach adopted by the managers of those other collective investment undertakings to the management of liquidity, including through conducting periodic reviews to monitor changes to the redemption provisions of the underlying collective investment undertakings in which the AIF invests. Subject to Article 16(1) of Directive 2011/61/EU, this obligation shall not apply where the other collective investment undertakings in which the AIF invests are actively traded on a regulated market within the meaning of point (14) of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC or an equivalent third country market;
(d)
the AIFM implements and maintains appropriate liquidity measurement arrangements and procedures to assess the quantitative and qualitative risks of positions and of intended investments which have a material impact on the liquidity profile of the portfolio of the AIF’s assets to enable their effects on the overall liquidity profile to be appropriately measured. The procedures employed shall ensure that the AIFM has the appropriate knowledge and understanding of the liquidity of the assets in which the AIF has invested or intends to invest including, where applicable, the trading volume and sensitivity of prices and, as the case may be, or spreads of individual assets in normal and exceptional liquidity conditions;
(e)
the AIFM considers and puts into effect the tools and arrangements, including special arrangements, necessary to manage the liquidity risk of each AIF under its management. The AIFM shall identify the types of circumstances where these tools and arrangements may be used in both normal and exceptional circumstances, taking into account the fair treatment of all AIF investors in relation to each AIF under management. The AIFM may use such tools and arrangements only in these circumstances and if appropriate disclosures have been made in accordance with Article 108.
2. AIFMs shall document their liquidity management policies and procedures, as referred to in paragraph 1, review them on at least an annual basis and update them for any changes or new arrangements.
3. AIFMs shall include appropriate escalation measures in their liquidity management system and procedures, as referred to in paragraph 1, to address anticipated or actual liquidity shortages or other distressed situations of the AIF.
4. Where the AIFM manages an AIF which is a leveraged closed-ended AIF, point (e) of paragraph 1 shall not apply.
Article 48
Liquidity management limits and stress tests
1. AIFMs shall, where appropriate, considering the nature, scale and complexity of each AIF they manage, implement and maintain adequate limits for the liquidity or illiquidity of the AIF consistent with its underlying obligations and redemption policy and in accordance with the requirements laid down in Article 44 relating to quantitative and qualitative risk limits.
AIFMs shall monitor compliance with those limits and where limits are exceeded or likely to be exceeded, they shall determine the required (or necessary) course of action. In determining appropriate action, AIFMs shall consider the adequacy of the liquidity management policies and procedures, the appropriateness of the liquidity profile of the AIF’s assets and the effect of atypical levels of redemption requests.
2. AIFMs shall regularly conduct stress tests, under normal and exceptional liquidity conditions, which enable them to assess the liquidity risk of each AIF under their management. The stress tests shall:
(a)
be conducted on the basis of reliable and up-to-date information in quantitative terms or, where this is not appropriate, in qualitative terms;
(b)
where appropriate, simulate a shortage of liquidity of the assets in the AIF and atypical redemption requests;
(c)
cover market risks and any resulting impact, including on margin calls, collateral requirements or credit lines;
(d)
account for valuation sensitivities under stressed conditions;
(e)
be conducted at a frequency which is appropriate to the nature of the AIF, taking in to account the investment strategy, liquidity profile, type of investor and redemption policy of the AIF, and at least once a year.
3. AIFMs shall act in the best interest of investors in relation to the outcome of any stress tests.
Article 49
Alignment of investment strategy, liquidity profile and redemption policy
1. For the purposes of Article 16(2) of Directive 2011/61/EU, the investment strategy, liquidity profile and redemption policy of each AIF managed by an AIFM shall be considered to be aligned when investors have the ability to redeem their investments in a manner consistent with the fair treatment of all AIF investors and in accordance with the AIF’s redemption policy and its obligations.
2. In assessing the alignment of the investment strategy, liquidity profile and redemption policy the AIFM shall also have regard to the impact that redemptions may have on the underlying prices or spreads of the individual assets of the AIF.
SECTION 5
Investment in securitisation positions
(Article 17 of Directive 2011/61/EU)
Article 50
Definitions
For the purposes of this Section:
(a)
‘securitisation’ means a securitisation within the meaning of Article 4(36) of Directive 2006/48/EC;
(b)
‘securitisation position’ means a securitisation position within the meaning of Article 4(40) of Directive 2006/48/EC;
(c)
‘sponsor’ means a sponsor within the meaning of Article 4(42) of Directive 2006/48/EC;
(d)
‘tranche’ means a tranche within the meaning of Article 4(39) of Directive 2006/48/EC.
Article 51
Requirements for retained interest
1. AIFMs shall assume exposure to the credit risk of a securitisation on behalf of one or more AIFs it manages only if the originator, sponsor or original lender has explicitly disclosed to the AIFM that it retains, on an ongoing basis, a material net economic interest, which in any event shall not be less than 5 %.
Only any of the following shall qualify as retention of a material net economic interest of not less than 5 %:
(a)
retention of no less than 5 % of the nominal value of each of the tranches sold or transferred to the investors;
(b)
in the case of securitisations of revolving exposures, retention of the originator’s interest of no less than 5 % of the nominal value of the securitised exposures;
(c)
retention of randomly selected exposures, equivalent to not less than 5 % of the nominal value of the securitised exposures, where such exposures would otherwise have been securitised in the securitisation, provided that the number of potentially securitised exposures is not less than 100 at origination;
(d)
retention of the first loss tranche and, if necessary, other tranches having the same or a more severe risk profile than those transferred or sold to investors and not maturing any earlier than those transferred or sold to investors, so that the retention equals in total not less than 5 % of the nominal value of the securitised exposures;
(e)
retention of a first loss exposure of not less than 5 % of every securitised exposure in the securitisation.
Net economic interest shall be measured at the origination and shall be maintained on an ongoing basis. The net economic interest, including retained positions, interest or exposures, shall not be subject to any credit risk mitigation or any short positions or any other hedge and shall not be sold. The net economic interest shall be determined by the notional value for off-balance sheet items.
There shall be no multiple applications of the retention requirements for any given securitisation.
2. Paragraph 1 shall not apply where the securitised exposures are claims or contingent claims on or fully, unconditionally and irrevocably guaranteed by the institutions listed in the first subparagraph of Article 122a(3) of Directive 2006/48/EC, and shall not apply to those transactions listed in the second subparagraph of Article 122a(3) of Directive 2006/48/EC.
Article 52
Qualitative requirements concerning sponsors and originators
Prior to an AIFM assuming exposure to the credit risk of a securitisation on behalf of one or more AIFs, it shall ensure that the sponsor and originator:
(a)
grant credit based on sound and well-defined criteria and clearly establish the process for approving, amending, renewing and re-financing loans to exposures to be securitised as they apply to exposures they hold;
(b)
have in place and operate effective systems to manage the ongoing administration and monitoring of their credit risk-bearing portfolios and exposures, including for identifying and managing problem loans and for making adequate value adjustments and provisions;
(c)
adequately diversify each credit portfolio based on the target market and overall credit strategy;
(d)
have a written policy on credit risk that includes their risk tolerance limits and provisioning policy and describes how it measures, monitors and controls that risk;
(e)
grant readily available access to all materially relevant data on the credit quality and performance of the individual underlying exposures, cash flows and collateral supporting a securitisation exposure and such information that is necessary to conduct comprehensive and well informed stress tests on the cash flows and collateral values supporting the underlying exposures. For that purpose, materially relevant data shall be determined as at the date of the securitisation and where appropriate due to the nature of the securitisation thereafter;
(f)
grant readily available access to all other relevant data necessary for the AIFM to comply with the requirements laid down in Article 53;
(g)
disclose the level of their retained net economic interest as referred to in Article 51, as well as any matters that could undermine the maintenance of the minimum required net economic interest as referred to in that Article.
Article 53
Qualitative requirements concerning AIFMs exposed to securitisations
1. Before becoming exposed to the credit risk of a securitisation on behalf of one or more AIFs, and as appropriate thereafter, AIFMs shall be able to demonstrate to the competent authorities for each of their individual securitisation positions that they have a comprehensive and thorough understanding of those positions and have implemented formal policies and procedures appropriate to the risk profile of the relevant AIF’s investments in securitised positions for analysing and recording:
(a)
information disclosed under Article 51, by originators or sponsors to specify the net economic interest that they maintain, on an ongoing basis, in the securitisation;
(b)
the risk characteristics of the individual securitisation position;
(c)
the risk characteristics of the exposures underlying the securitisation position;
(d)
the reputation and loss experience in earlier securitisations of the originators or sponsors in the relevant exposure classes underlying the securitisation position;
(e)
the statements and disclosures made by the originators or sponsors, or their agents or advisors, about their due diligence on the securitised exposures and, where applicable, on the quality of the collateral supporting the securitised exposures;
(f)
where applicable, the methodologies and concepts on which the valuation of collateral supporting the securitised exposures is based and the policies adopted by the originator or sponsor to ensure the independence of the valuer;
(g)
all the structural features of the securitisation that can materially impact the performance of the institution’s securitisation position, such as the contractual waterfall and waterfall related triggers, credit enhancements, liquidity enhancements, market value triggers, and deal-specific definitions of default.
2. Where an AIFM has assumed exposure to a material value of the credit risk of a securitisation on behalf of one or more AIFs, it shall regularly perform stress tests appropriate to such securitisation positions in accordance with point (b) of Article 15(3) of Directive 2011/61/EU. The stress test shall be commensurate with the nature, scale and complexity of the risk inherent in the securitisation positions.
AIFMs shall establish formal monitoring procedures in line with the principles laid down in Article 15 of Directive 2011/61/EU commensurate with the risk profile of the relevant AIF in relation to the credit risk of a securitisation position in order to monitor on an ongoing basis and in a timely manner performance information on the exposures underlying such securitisation positions. Such information shall include (if relevant to the specific type of securitisation and not limited to such types of information further described herein), the exposure type, the percentage of loans more than 30, 60 and 90 days past due, default rates, prepayment rates, loans in foreclosure, collateral type and occupancy, frequency distribution of credit scores or other measures of credit worthiness across underlying exposures, industry and geographical diversification and frequency distribution of loan to value ratios with bandwidths that facilitate adequate sensitivity analysis. Where the underlying exposures are themselves securitisation positions, AIFMs shall have the information set out in this subparagraph not only on the underlying securitisation tranches, such as the issuer name and credit quality, but also on the characteristics and performance of the pools underlying those securitisation tranches.
AIFMs shall apply the same standards of analysis to participations or underwritings in securitisation issues purchased from third parties.
3. For the purposes of appropriate risk and liquidity management, AIFMs assuming exposure to the credit risk of a securitisation on behalf of one or more AIFs shall properly identify, measure, monitor, manage, control and report the risks that arise because of mismatches between the assets and liabilities of the relevant AIF, concentration risk or investment risk arising from these instruments. The AIFM shall ensure that the risk profile of such securitisation positions corresponds to the size, overall portfolio structure, investment strategies and objectives of the relevant AIF as laid down in the AIF rules or instruments of incorporation, prospectus and offering documents.
4. AIFMs shall ensure, in line with the requirements laid down in Article 18 of Directive 2011/61/EU, that there is an adequate degree of internal reporting to the senior management so that senior management is fully aware of any material assumption of exposure to securitisations and that the risks arising from those exposures are adequately managed.
5. AIFMs shall include appropriate information on their exposures to the credit risk of securitisation and their risk management procedures in this area in the reports and disclosures to be submitted in accordance with Articles 22, 23 and 24 of Directive 2011/61/EU.
Article 54
Corrective action
1. AIFMs shall take such corrective action as is in the best interest of the investors in the relevant AIF where they discover, after the assumption of an exposure to a securitisation, that the determination and disclosure of the retained interest did not meet the requirements laid down in this Regulation.
2. AIFMs shall take such corrective action as is in the best interest of the investors in the relevant AIF, where the retained interest becomes less than 5 % at a given moment after the assumption of the exposure and this is not due to the natural payment mechanism of the transaction.
Article 55
Grandfathering clause
Articles 51 to 54 shall apply in relation to new securitisations issued on or after 1 January 2011. Articles 51 to 54 shall, after 31 December 2014, apply in relation to existing securitisations where new underlying exposures are added or substituted after that date.
Article 56
Interpretation
In the absence of specific interpretation given by ESMA or by the Joint Committee of the European Supervisory Authorities, the provisions of this Section shall be interpreted in a consistent manner with the corresponding provisions of Directive 2006/48/EC and with the Guidelines to Article 122a of the Capital Requirements Directive of 31 December 2010 (9) issued by the Committee of European Banking Supervisors and their subsequent amendments.
SECTION 6
Organisational requirements - general principles
(Articles 12 and 18 of Directive 2011/61/EU)
Article 57
General requirements
1. AIFMs shall:
(a)
establish, implement and maintain decision-making procedures and an organisational structure which specifies reporting lines and allocates functions and responsibilities clearly and in a documented manner;
(b)
ensure that their relevant persons are aware of the procedures to be followed for the proper discharge of their responsibilities;
(c)
establish, implement and maintain adequate internal control mechanisms designed to secure compliance with decisions and procedures at all levels of the AIFM;
(d)
establish, implement and maintain effective internal reporting and communication of information at all relevant levels of the AIFM and effective information flows with any third party involved;
(e)
maintain adequate and orderly records of their business and internal organisation.
AIFMs shall take into account the nature, scale and complexity of their business and the nature and range of services and activities undertaken in the course of that business.
2. AIFMs shall establish, implement and maintain systems and procedures that are adequate to safeguard the security, integrity and confidentiality of information, taking into account the nature of the information in question.
3. AIFMs shall establish, implement and maintain an adequate business continuity policy aimed at ensuring, in the event of an interruption to their systems and procedures, the preservation of essential data and functions, and the maintenance of services and activities, or, where that is not possible, the timely recovery of such data and functions and the timely resumption of their services and activities.
4. AIFMs shall establish, implement and maintain accounting policies and procedures and valuation rules that enable them, at the request of the competent authority, to deliver in a timely manner to the competent authority financial reports which reflect a true and fair view of their financial position and which comply with all applicable accounting standards and rules.
5. AIFMs shall implement appropriate policies and procedures to ensure that the redemption policies of the AIF are disclosed to investors, in sufficient detail, before they invest in the AIF and in the event of material changes.
6. AIFMs shall monitor and, on a regular basis, evaluate the adequacy and effectiveness of their systems, internal control mechanisms and arrangements established in accordance with paragraphs 1 to 5, and take appropriate measures to address any deficiencies.
Article 58
Electronic data processing
1. AIFMs shall make appropriate and sufficient arrangements for suitable electronic systems so as to permit the timely and proper recording of each portfolio transaction or subscription or, where relevant, redemption order.
2. AIFMs shall ensure a high standard of security during the electronic data processing and integrity and confidentiality of the recorded information, as appropriate.
Article 59
Accounting procedures
1. AIFMs shall employ accounting policies and procedures as referred to in Article 57(4) so as to ensure the protection of investors. The accounting records shall be kept in such a way that all assets and liabilities of the AIF can be directly identified at all times. If an AIF has different investment compartments, separate accounts shall be maintained for those compartments.
2. AIFMs shall establish, implement and maintain accounting and valuation policies and procedures so as to ensure that the net asset value of each AIF is accurately calculated on the basis of the applicable accounting rules and standards.
Article 60
Control by the governing body, senior management and supervisory function
1. When allocating functions internally, AIFMs shall ensure that the governing body, the senior management and, where it exists, the supervisory function are responsible for the AIFM’s compliance with its obligations under Directive 2011/61/EU.
2. An AIFM shall ensure that its senior management:
(a)
is responsible for the implementation of the general investment policy for each managed AIF, as defined, where relevant, in the fund rules, the instruments of incorporation, the prospectus or the offering documents;
(b)
oversees the approval of the investment strategies for each managed AIF;
(c)
is responsible for ensuring that valuation policies and procedures in accordance with Article 19 of Directive 2011/61/EU are established and implemented;
(d)
is responsible for ensuring that the AIFM has a permanent and effective compliance function, even if this function is performed by a third party;
(e)
ensures and verifies on a periodic basis that the general investment policy, the investment strategies and the risk limits of each managed AIF are properly and effectively implemented and complied with, even if the risk management function is performed by third parties;
(f)
approves and reviews on a periodic basis the adequacy of the internal procedures for undertaking investment decisions for each managed AIF, so as to ensure that such decisions are consistent with the approved investment strategies;
(g)
approves and reviews on a periodic basis the risk management policy and the arrangements, processes and techniques for implementing that policy, including the risk limit system for each AIF it manages;
(h)
is responsible for establishing and applying a remuneration policy in line with Annex II to Directive 2011/61/EU.
3. An AIFM shall also ensure that its senior management and, where appropriate, its governing body or supervisory function:
(a)
assess and periodically review the effectiveness of the policies, arrangements and procedures put in place to comply with the obligations laid down in Directive 2011/61/EU;
(b)
take appropriate measures to address any deficiencies.
4. An AIFM shall ensure that its senior management receives on a frequent basis, and at least annually, written reports on matters of compliance, internal audit and risk management indicating in particular whether appropriate remedial measures have been taken in the event of any deficiencies.
5. An AIFM shall ensure that its senior management receives on a regular basis reports on the implementation of investment strategies and of the internal procedures for taking investment decisions referred to in points (b) to (e) of paragraph 2.
6. An AIFM shall ensure that the governing body or the supervisory function, if any, receives on a regular basis written reports on the matters referred to in paragraph 4.
Article 61
Permanent compliance function
1. AIFMs shall establish, implement and maintain adequate policies and procedures designed to detect any risk of failure by the AIFM to comply with its obligations under Directive 2011/61/EU, and the associated risks, and put in place adequate measures and procedures designed to minimise such risk and to enable the competent authorities to exercise their powers effectively under that Directive.
The AIFM shall take into account the nature, scale and complexity of its business, and the nature and range of services and activities undertaken in the course of that business.
2. An AIFM shall establish and maintain a permanent and effective compliance function which operates independently and has the following responsibilities:
(a)
monitoring and, on a regular basis, evaluating the adequacy and effectiveness of the measures, policies and procedures put in place in accordance with paragraph 1 and the actions taken to address any deficiencies in the AIFM’s compliance with its obligations;
(b)
advising the relevant persons responsible for carrying out services and activities and assisting them in complying with the AIFM’s obligations under Directive 2011/61/EU.
3. In order to enable the compliance function referred to in paragraph 2 to perform its responsibilities properly and independently, the AIFM shall ensure that:
(a)
the compliance function has the necessary authority, resources, expertise and access to all relevant information;
(b)
a compliance officer is appointed and is responsible for the compliance function and for reporting on a frequent basis, and at least annually, to the senior management on matters of compliance, indicating in particular whether appropriate remedial measures have been taken in the event of any deficiencies;
(c)
persons in the compliance function are not involved in the performance of services or activities they monitor;
(d)
the method of determining the remuneration of a compliance officer and other persons in the compliance function do not affect their objectivity and are not likely to do so.
However, the AIFM shall not be required to comply with point (c) or (d) of the first subparagraph where it is able to demonstrate that in view of the nature, scale and complexity of its business, and the nature and range of its services and activities, that the requirement is not proportionate and that its compliance function continues to be effective.
Article 62
Permanent internal audit function
1. AIFMs shall, where appropriate and proportionate in view of the nature, scale and complexity of their business and the nature and range of collective portfolio management activities undertaken in the course of that business, establish and maintain an internal audit function which is separate and independent from the other functions and activities of the AIFM.
2. The internal audit function referred to in paragraph 1 shall:
(a)
establish, implement and maintain an audit plan to examine and evaluate the adequacy and effectiveness of the AIFM’s systems, internal control mechanisms and arrangements;
(b)
issue recommendations based on the results of work carried out in accordance with point (a);
(c)
verify compliance with the recommendations referred to in point (b);
(d)
report internal audit matters.
Article 63
Personal transactions
1. For any relevant person who is involved in activities that may give rise to a conflict of interest, or who has access to inside information within the meaning of Article 1(1) of Directive 2003/6/EC of the European Parliament and of the Council of 28 January 2003 on insider dealing and market manipulation (market abuse) (10) or to other confidential information relating to an AIF or transactions with or for an AIF, an AIFM shall establish, implement and maintain adequate arrangements aimed at preventing such relevant persons from:
(a)
entering into a personal transaction in financial instruments or other assets which fulfils one of the following criteria:
(i)
the transaction is subject to Article 2(1) of Directive 2003/6/EC;
(ii)
the transaction involves the misuse or improper disclosure of confidential information;
(iii)
the transaction conflicts or is likely to conflict with an obligation of the AIFM under Directive 2011/61/EU;
(b)
advising or inducing, other than in the proper course of his employment or contract for services, any other person to enter into a personal transaction referred to in point (a)(i) and (ii), or that would otherwise constitute a misuse of information relating to pending orders;
(c)
disclosing, other than in the normal course of his employment or contract for services and without prejudice to Article 3(a) of Directive 2003/6/EC, any information or opinion to any other person if the relevant person knows, or reasonably ought to know, that as a result of that disclosure that other person would or would be likely to take either of the following steps:
(i)
entering into a personal transaction referred to in point (a)(i) and (ii) in financial instruments or other assets or that would otherwise constitute a misuse of information relating to pending orders;
(ii)
advising or inducing another person to enter into such a personal transaction.
2. The arrangements referred to in paragraph 1 shall in particular be designed to ensure that:
(a)
each relevant person is aware of the restrictions on personal transactions referred to in paragraph 1, and of the measures established by the AIFM in connection with personal transactions and disclosure, pursuant to paragraph 1;
(b)
the AIFM is informed promptly of any personal transaction entered into by a relevant person covered by paragraph 1, either by notification of that transaction or by other procedures enabling the AIFM to identify such transactions;
(c)
a record is kept of the personal transaction notified to the AIFM or identified by it, including any authorisation or prohibition in connection with such a transaction.
For the purposes of point (b) of the first subparagraph, where certain activities of the AIFM are performed by third parties, the AIFM shall ensure that the entity performing the activity maintains a record of personal transactions entered into by any relevant person covered by paragraph 1 and provides that information to the AIFM promptly on request.
3. Paragraphs 1 and 2 shall not apply to personal transactions:
(a)
effected under a discretionary portfolio management service where there is no prior communication in connection with the transaction between the portfolio manager and the relevant person or other person for whose account the transaction is executed;
(b)
in UCITS or AIFs that are subject to supervision under the law of a Member State which requires an equivalent level of risk spreading in their assets, where the relevant person and any other person for whose account the transactions are effected are not involved in the management of that undertaking.
4. For the purpose of paragraph 1, a personal transaction shall also include a transaction in a financial instrument or other asset effected on behalf or for the account of:
(a)
a relevant person;
(b)
any person with whom the relevant person has a family relationship or with whom the relevant person has close links;
(c)
a person whose relationship with the relevant person is such that the relevant person has a direct or indirect material interest in the outcome of the trade, other than a fee or commission for the execution of the trade.
Article 64
Recording of portfolio transactions
1. AIFMs shall make without delay for each portfolio transaction relating to AIFs it manages a record of information which is sufficient to reconstruct the details of the order and the executed transaction or of the agreement.
2. With regard to portfolio transactions on an execution venue, the record referred to in paragraph 1 shall include the following information:
(a)
the name or other designation of the AIF and of the person acting for the account of the AIF;
(b)
the asset;
(c)
where relevant, the quantity;
(d)
the type of the order or transaction;
(e)
the price;
(f)
for orders, the date and exact time of the transmission of the order and the name or other designation of the person to whom the order was transmitted, or for transactions, the date and exact time of the decision to deal and the execution of the transaction;
(g)
where applicable, the name of the person transmitting the order or executing the transaction;
(h)
where applicable, the reasons for the revocation of an order;
(i)
for executed transactions the counterparty and execution venue identification.
3. With regard to portfolio transactions by the AIF outside an execution venue, the record referred to in paragraph 1 shall include the following information:
(a)
the name or other designation of the AIF;
(b)
the legal and other documentation that forms the basis of the portfolio transaction, including in particular the agreement as executed;
(c)
the price.
4. For the purposes of paragraphs 2 and 3, an execution venue shall include a systematic internaliser as referred to in point (7) of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC, a regulated market as referred to in point (14) of Article 4(1) of that Directive, a multilateral trading facility as referred to in point (15) of Article 4(1) of that Directive, a market maker as referred to in point (8) of Article 4(1) of that Directive or other liquidity provider or an entity that performs a similar function in a third country to the functions performed by any of the foregoing.
Article 65
Recording of subscription and redemption orders
1. AIFMs shall take all reasonable steps to ensure that received AIF subscriptions and, where relevant, redemption orders are recorded without undue delay after receipt of any such order.
2. That record shall include information on the following:
(a)
the relevant AIF;
(b)
the person giving or transmitting the order;
(c)
the person receiving the order;
(d)
the date and time of the order;
(e)
the terms and means of payment;
(f)
the type of the order;
(g)
the date of execution of the order;
(h)
the number of units or shares or equivalent amounts subscribed or redeemed;
(i)
the subscription or, where relevant, redemption price for each unit or share or, where relevant, the amount of capital committed and paid;
(j)
the total subscription or redemption value of the units or shares;
(k)
the gross value of the order including charges for subscription, or the net amount after charges for redemption.
Information under points (i), (j) and (k) shall be recorded as soon as available.
Article 66
Recordkeeping requirements
1. AIFMs shall ensure that all required records referred to in Articles 64 and 65 are retained for a period of at least five years.
However, competent authorities may require AIFMs to ensure that any or all of those records are retained for a longer period, taking into account the nature of the asset or portfolio transaction, where it is necessary to enable the authority to exercise its supervisory functions under Directive 2011/61/EU.
2. Following the termination of the authorisation of an AIFM, the records are to be retained at least for the outstanding term of the five-year period referred to in paragraph 1. Competent authorities may require retention for a longer period.
Where the AIFM transfers its responsibilities in relation to the AIF to another AIFM, it shall ensure that the records referred to in paragraph 1 are accessible to that AIFM.
3. The records shall be retained on a medium that allows the storage of information in a way accessible for future reference by the competent authorities, and in such a form and manner that:
(a)
the competent authorities are able to access them readily and to reconstitute each key stage of the processing of each portfolio transaction;
(b)
corrections or other amendments, and the contents of the records prior to such corrections or amendments, may be easily ascertained;
(c)
no other manipulation or alteration is possible.
SECTION 7
Valuation
(Article 19 of Directive 2011/61/EU)
Article 67
Policies and procedures for the valuation of the assets of the AIF
1. AIFMs shall establish, maintain, implement and review, for each AIF they manage, written policies and procedures that ensure a sound, transparent, comprehensive and appropriately documented valuation process. The valuation policy and procedures shall cover all material aspects of the valuation process and valuation procedures and controls in respect of the relevant AIF.
Without prejudice to requirements under national law and the AIF rules and instruments of incorporation, the AIFM shall ensure that fair, appropriate and transparent valuation methodologies are applied for the AIFs it manages. The valuation policies shall identify and the procedures shall implement the valuation methodologies used for each type of asset in which the AIF may invest in accordance with applicable national law, the AIF rules and the instruments of incorporation. The AIFM shall not invest in a particular type of asset for the first time unless an appropriate valuation methodology or methodologies have been identified for that specific type of asset.
The policies and procedures setting out valuation methodologies shall include inputs, models and the selection criteria for pricing and market data sources. They shall provide that prices shall be obtained from independent sources whenever possible and appropriate. The selection process of a particular methodology shall include an assessment of the available relevant methodologies, taking into account their sensitivity to changes in variables and how specific strategies determine the relative value of the assets in the portfolio.
2. The valuation policies shall set out the obligations, roles and responsibilities of all parties involved in the valuation process, including the senior management of the AIFM. The procedures shall reflect the organisational structure as set out in the valuation policies.
The valuation policies and procedures shall address at least the following:
(a)
the competence and independence of personnel who are effectively carrying out the valuation of assets;
(b)
the specific investment strategies of the AIF and the assets the AIF might invest in;
(c)
the controls over the selection of valuation inputs, sources and methodologies;
(d)
the escalation channels for resolving differences in values for assets;
(e)
the valuation of any adjustments related to the size and liquidity of positions, or to changes in the market conditions, as appropriate;
(f)
the appropriate time for closing the books for valuation purposes;
(g)
the appropriate frequency for valuing assets.
3. Where an external valuer is appointed, the valuation policies and procedures shall set out a process for the exchange of information between the AIFM and the external valuer to ensure that all necessary information required for the purpose of performing the valuation task is provided.
The valuation policies and procedures shall ensure that the AIFM conducts initial and periodic due diligence on third parties that are appointed to perform valuation services.
4. Where the valuation is performed by the AIFM itself, the policies shall include a description of the safeguards for the functionally independent performance of the valuation task in accordance with point (b) of Article 19(4) of Directive 2011/61/EU. Such safeguards shall include measures to prevent or restrain any person from exercising inappropriate influence over the way in which a person carries out valuation activities.
Article 68
Use of models to value assets
1. If a model is used to value the assets of an AIF, the model and its main features shall be explained and justified in the valuation policies and procedures. The reason for the choice of the model, the underlying data, the assumptions used in the model and the rationale for using them, and the limitations of the model-based valuation shall be appropriately documented.
2. The valuation policies and procedures shall ensure that before being used a model is validated by a person with sufficient expertise who has not been involved in the process of building that model. The validation process shall be appropriately documented.
3. The model shall be subject to prior approval by the senior management of the AIFM. Where the model is used by an AIFM that performs the valuation function itself, the approval by the senior management shall be without prejudice to the competent authority’s right to require under Article 19(9) of Directive 2011/61/EU that the model be verified by an external valuer or an auditor.
Article 69
Consistent application of valuation policies and procedures
1. An AIFM shall ensure that the valuation policies and procedures and the designated valuation methodologies are applied consistently.
2. The valuation policies and procedures and the designated methodologies shall be applied to all assets within an AIF taking into account the investment strategy, the type of asset and, if applicable, the existence of different external valuers.
3. Where no update is required, the policies and procedures shall be applied consistently over time and valuation sources and rules shall remain consistent over time.
4. The valuation procedures and the designated valuation methodologies shall be applied consistently across all AIFs managed by the same AIFM, taking into account the investment strategies and the types of asset held by the AIFs, and, if applicable, the existence of different external valuers.
Article 70
Periodic review of valuation policies and procedures
1. Valuation policies shall provide for a periodic review of the policies and procedures, including of the valuation methodologies. The review shall be carried out at least annually and before the AIF engages with a new investment strategy or a new type of asset that is not covered by the actual valuation policy.
2. The valuation policies and procedures shall outline how a change to the valuation policy, including a methodology, may be effected and in what circumstances this would be appropriate. Recommendations for changes to the policies and procedures shall be made to the senior management, which shall review and approve any changes.
3. The risk management function referred to in Article 38 shall review and, if needed, provide appropriate support concerning the policies and procedures adopted for the valuation of assets.
Article 71
Review of individual values of assets
1. An AIFM shall ensure that all assets held by the AIF are fairly and appropriately valued. The AIFM shall document by type of asset the way the appropriateness and fairness of the individual values is assessed. The AIFM shall at all times be able to demonstrate that the portfolios of AIFs it manages are properly valued.
2. The valuation policies and procedures shall set out a review process for the individual values of assets, where a material risk of an inappropriate valuation exists, such as in the following cases:
(a)
the valuation is based on prices only available from a single counterparty or broker source;
(b)
the valuation is based on illiquid exchange prices;
(c)
the valuation is influenced by parties related to the AIFM;
(d)
the valuation is influenced by other entities that may have a financial interest in the AIF’s performance;
(e)
the valuation is based on prices supplied by the counterparty who originated an instrument, in particular where the originator is also financing the AIF’s position in the instrument;
(f)
the valuation is influenced by one or more individuals within the AIFM.
3. The valuation policies and procedures shall describe the review process including sufficient and appropriate checks and controls on the reasonableness of individual values. Reasonableness shall be assessed in terms of the existence of an appropriate degree of objectivity. Such checks and controls shall include at least:
(a)
verifying values by a comparison amongst counterparty-sourced pricings and over time;
(b)
validating values by comparison of realised prices with recent carrying values;
(c)
considering the reputation, consistency and quality of the valuation source;
(d)
a comparison with values generated by a third party;
(e)
an examination and documentation of exemptions;
(f)
highlighting and researching any differences that appear unusual or vary by valuation benchmark established for the type of asset;
(g)
testing for stale prices and implied parameters;
(h)
a comparison with the prices of any related assets or their hedges;
(i)
a review of the inputs used in model-based pricing, in particular of those to which the model’s price exhibits significant sensitivity.
4. The valuation policies and procedures shall include appropriate escalation measures to address differences or other problems in the valuation of assets.
Article 72
Calculation of the net asset value per unit or share
1. An AIFM shall ensure that for each AIF it manages the net asset value per unit or share is calculated on the occasion of each issue or subscription or redemption or cancellation of units or shares, but at least once a year.
2. An AIFM shall ensure that the procedures and the methodology for calculating the net asset value per unit or share are fully documented. The calculation procedures and methodologies and their application shall be subject to regular verification by the AIFM, and the documentation shall be amended accordingly.
3. An AIFM shall ensure that remedial procedures are in place in the event of an incorrect calculation of the net asset value.
4. An AIFM shall ensure that the number of units or shares in issue is subject to regular verification, at least as often as the unit or share price is calculated.
Article 73
Professional guarantees
1. External valuers shall provide upon request professional guarantees to demonstrate their ability to perform the valuation function. Professional guarantees to be furnished by external valuers shall be in written form.
2. The professional guarantees shall contain evidence of the external valuer’s qualification and capability to perform proper and independent valuation, including, at least, evidence of:
(a)
sufficient personnel and technical resources;
(b)
adequate procedures safeguarding proper and independent valuation;
(c)
adequate knowledge and understanding of the investment strategy of the AIF and of the assets the external valuer is appointed to value;
(d)
a sufficiently good reputation and sufficient experience with valuation.
3. Where the external valuer is subject to mandatory professional registration with the competent authority or another entity of the state where it is established, the professional guarantee shall contain the name of this authority or entity, including the relevant contact information. The professional guarantee shall indicate clearly the legal or regulatory provisions or rules of professional conduct to which the external valuer is subject.
Article 74
Frequency of valuation of assets held by open-ended AIFs
1. The valuation of financial instruments held by open-ended AIFs shall take place every time the net asset value per unit or share is calculated pursuant to Article 72(1).
2. The valuation of other assets held by open-ended AIFs shall take place at least once a year, and every time there is evidence that the last determined value is no longer fair or proper.
SECTION 8
Delegation of AIFM functions
(Article 20(1), (2), (4) and (5) of Directive 2011/61/EU)
Article 75
General principles
When delegating the task of carrying out one or more functions on their behalf, AIFMs shall comply, in particular, with the following general principles:
(a)
the delegation structure does not allow for the circumvention of the AIFM’s responsibilities or liability;
(b)
the obligations of the AIFM towards the AIF and its investors are not altered as a result of the delegation;
(c)
the conditions with which the AIFM must comply in order to be authorised and carry out activities in accordance with Directive 2011/61/EU are not undermined;
(d)
the delegation arrangement takes the form of a written agreement concluded between the AIFM and the delegate;
(e)
the AIFM ensures that the delegate carries out the delegated functions effectively and in compliance with applicable law and regulatory requirements and must establish methods and procedures for reviewing on an ongoing basis the services provided by the delegate. The AIFM shall take appropriate action if it appears that the delegate cannot carry out the functions effectively or in compliance with applicable laws and regulatory requirements;
(f)
the AIFM supervises effectively the delegated functions and manages the risks associated with the delegation. For this purpose the AIFM shall have at all times the necessary expertise and resources to supervise the delegated functions. The AIFM shall set out in the agreement its right of information, inspection, admittance and access, and its instruction and monitoring rights against the delegate. The AIFM shall also ensure that the delegate properly supervises the performance of the delegated functions, and adequately manages the risks associated with the delegation;
(g)
the AIFM ensures that the continuity and quality of the delegated functions or of the delegated task of carrying out functions are maintained also in the event of termination of the delegation either by transferring the delegated functions or the delegated task of carrying out functions to another third party or by performing them itself;
(h)
the respective rights and obligations of the AIFM and the delegate are clearly allocated and set out in the agreement. In particular, the AIFM shall contractually ensure its instruction and termination rights, its rights of information, and its right to inspections and access to books and premises. The agreement shall make sure that sub-delegation can take place only with the consent of the AIFM;
(i)
where it concerns portfolio management, the delegation is in accordance with the investment policy of the AIF. The delegate shall be instructed by the AIFM how to implement the investment policy and the AIFM shall monitor whether the delegate complies with it on an ongoing basis;
(j)
the AIFM ensures that the delegate discloses to the AIFM any development that may have a material impact on the delegate’s ability to carry out the delegated functions effectively and in compliance with applicable laws and regulatory requirements;
(k)
the AIFM ensures that the delegate protects any confidential information relating to the AIFM, the AIF affected by the delegation and the investors in that AIF;
(l)
the AIFM ensures that the delegate establishes, implements and maintains a contingency plan for disaster recovery and periodic testing of backup facilities while taking into account the types of delegated functions.
Article 76
Objective reasons for delegation
1. The AIFM shall provide the competent authorities with a detailed description, explanation and evidence of the objective reasons for delegation. When assessing whether the entire delegation structure is based on objective reasons within the meaning of Article 20(1)(a) of Directive 2011/61/EU the following criteria shall be considered:
(a)
optimising of business functions and processes;
(b)
cost saving;
(c)
expertise of the delegate in administration or in specific markets or investments;
(d)
access of the delegate to global trading capabilities.
2. Upon request by the competent authorities, an AIFM shall provide further explanations and provide documents proving that the entire delegation structure is based on objective reasons.
Article 77
Features of the delegate
1. A delegate shall have sufficient resources and shall employ sufficient personnel with the skills, knowledge and expertise necessary for the proper discharge of the tasks delegated to it and have an appropriate organisational structure supporting the performance of the delegated tasks.
2. Persons who effectively conduct the activities delegated by the AIFM shall have sufficient experience, appropriate theoretical knowledge and appropriate practical experience in the relevant functions. Their professional training and the nature of the functions they have performed in the past shall be appropriate for the conduct of the business.
3. Persons who effectively conduct the business of the delegate shall not be deemed of sufficiently good repute if they have any negative records relevant both for the assessment of good repute and for the proper performance of the delegated tasks or if there is other relevant information which affects their good reputation. Such negative records shall include but shall not be limited to criminal offences, judicial proceedings or administrative sanctions relevant for the performance of the delegated tasks. Special attention shall be given to any offences related to financial activities, including but not limited to obligations relating to the prevention of money laundering, dishonesty, fraud or financial crime, bankruptcy or insolvency. Other relevant information shall include information such as that indicating that the person is not trustworthy or honest.
Where the delegate is regulated in respect of its professional services within the Union, factors referred to in the first subparagraph shall be deemed to be satisfied when the relevant supervisory authority has reviewed the criterion of ‘good repute’ within the authorisation procedure unless there is evidence to the contrary.
Article 78
Delegation of portfolio or risk management
1. This Article shall apply where the delegation of portfolio management or risk management is concerned.
2. The following entities shall be deemed to be authorised or registered for the purpose of asset management and subject to supervision in accordance with point (c) of Article 20(1) of Directive 2011/61/EU:
(a)
management companies authorised under Directive 2009/65/EC;
(b)
investment firms authorised under Directive 2004/39/EC to perform portfolio management;
(c)
credit institutions authorised under Directive 2006/48/EC having the authorisation to perform portfolio management under Directive 2004/39/EC;
(d)
external AIFMs authorised under Directive 2011/61/EU;
(e)
third country entities authorised or registered for the purpose of asset management and effectively supervised by a competent authority in those countries.
3. Where the delegation is conferred on a third-country undertaking the following conditions shall be fulfilled in accordance with point (d) of Article 20(1) of Directive 2011/61/EU:
(a)
a written arrangement shall exist between the competent authorities of the home Member State of the AIFM and the supervisory authorities of the undertaking to which delegation is conferred;
(b)
with respect to the undertaking to which delegation is conferred, the arrangement referred to in point (a) allows the competent authorities to:
(i)
obtain on request the relevant information necessary to carry out their supervisory tasks as provided for in Directive 2011/61/EU;
(ii)
obtain access to the documents relevant for the performance of their supervisory duties maintained in the third country;
(iii)
carry out on-site inspections on the premises of the undertaking to which functions were delegated. The practical procedures for on-site inspections shall be detailed in the written arrangement;
(iv)
receive as soon as possible information from the supervisory authority in the third country for the purpose of investigating apparent breaches of the requirements of Directive 2011/61/EU and its implementing measures;
(v)
cooperate in enforcement in accordance with the national and international law applicable to the supervisory authority of the third country and the EU competent authorities in cases of breach of the requirements of Directive 2011/61/EU and its implementing measures and relevant national law.
Article 79
Effective supervision
A delegation shall be deemed to prevent the effective supervision of the AIFM where:
(a)
the AIFM, its auditors and the competent authorities do not have effective access to data related to the delegated functions and to the business premises of the delegate, or the competent authorities are not able to exercise those rights of access;
(b)
the delegate does not cooperate with the competent authorities of the AIFM in connection with the delegated functions;
(c)
the AIFM does not make available on request to the competent authorities all information necessary to enable authorities to supervise the compliance of the performance of the delegated functions with the requirements of Directive 2011/61/EU and its implementing measures.
Article 80
Conflicts of interest
1. In accordance with point (b) of Article 20(2) of Directive 2011/61/EU, the criteria to assess whether a delegation conflicts with the interests of the AIFM or the investor in the AIF shall at least include:
(a)
where the AIFM and the delegate are members of the same group or have any other contractual relationship, the extent to which the delegate controls the AIFM or has the ability to influence its actions;
(b)
where the delegate and an investor in the relevant AIF are members of the same group or have any other contractual relationship, the extent to which this investor controls the delegate or has the ability to influence its actions;
(c)
the likelihood that the delegate makes a financial gain, or avoids a financial loss, at the expense of the AIF or the investors in the AIF;
(d)
the likelihood that the delegate has an interest in the outcome of a service or an activity provided to the AIFM or the AIF;
(e)
the likelihood that the delegate has a financial or other incentive to favour the interest of another client over the interests of the AIF or the investors in the AIF;
(f)
the likelihood that the delegate receives or will receive from a person other than the AIFM an inducement in relation to the collective portfolio management activities provided to the AIFM and the AIFs it manages in the form of monies, goods or services other than the standard commission or fee for that service.
2. The portfolio or risk management function may be considered to be functionally and hierarchically separated from other potentially conflicting tasks only where the following conditions are satisfied:
(a)
persons engaged in portfolio management tasks are not engaged in the performance of potentially conflicting tasks such as controlling tasks;
(b)
persons engaged in risk management tasks are not engaged in the performance of potentially conflicting tasks such as operating tasks;
(c)
persons engaged in risk management functions are not supervised by those responsible for the performance of operating tasks;
(d)
the separation is ensured throughout the whole hierarchical structure of the delegate up to its governing body and is reviewed by the governing body and, where it exists, the supervisory function of the delegate.
3. Potential conflicts of interest shall be deemed properly identified, managed, monitored and disclosed to the investors of the AIF only if:
(a)
the AIFM ensures that the delegate takes all reasonable steps to identify, manage and monitor potential conflicts of interest that may arise between itself and the AIFM, the AIF or the investors in the AIF. The AIFM shall ensure that the delegate has procedures in place corresponding to those required under Articles 31 to 34;
(b)
the AIFM ensures that the delegate discloses potential conflicts of interest as well as the procedures and measures to be adopted by it in order to manage such conflicts of interest to the AIFM which shall disclose them to the AIF and the investors in the AIF in accordance with Article 36.
Article 81
Consent and notification of sub-delegation
1. A subdelegation shall become effective where the AIFM demonstrates its consent to it in writing.
A general consent given in advance by the AIFM shall not be deemed consent in accordance with point (a) of Article 20(4) of Directive 2011/61/EU.
2. Pursuant to point (b) of Article 20(4) of Directive 2011/61/EU, the notification shall contain details of the delegate, the name of the competent authority where the sub-delegate is authorised or registered, the delegated functions, the AIFs affected by the sub-delegation, a copy of the written consent by the AIFM and the intended effective date of the sub-delegation.
Article 82
Letter-box entity and AIFM no longer considered to be managing an AIF
1. An AIFM shall be deemed a letter-box entity and shall no longer be considered to be the manager of the AIF at least in any of the following situations:
(a)
the AIFM no longer retains the necessary expertise and resources to supervise the delegated tasks effectively and manage the risks associated with the delegation;
(b)
the AIFM no longer has the power to take decisions in key areas which fall under the responsibility of the senior management or no longer has the power to perform senior management functions in particular in relation to the implementation of the general investment policy and investment strategies;
(c)
the AIFM loses its contractual rights to inquire, inspect, have access or give instructions to its delegates or the exercise of such rights becomes impossible in practice;
(d)
the AIFM delegates the performance of investment management functions to an extent that exceeds by a substantial margin the investment management functions performed by the AIFM itself. When assessing the extent of delegation, competent authorities shall assess the entire delegation structure taking into account not only the assets managed under delegation but also the following qualitative criteria:
(i)
the types of assets the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF is invested in, and the importance of the assets managed under delegation for the risk and return profile of the AIF;
(ii)
the importance of the assets under delegation for the achievement of the investment goals of the AIF;
(iii)
the geographical and sectoral spread of the AIF’s investments;
(iv)
the risk profile of the AIF;
(v)
the type of investment strategies pursued by the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF;
(vi)
the types of tasks delegated in relation to those retained; and
(vii)
the configuration of delegates and their sub-delegates, their geographical sphere of operation and their corporate structure, including whether the delegation is conferred on an entity belonging to the same corporate group as the AIFM.
2. The Commission shall monitor, in the light of market developments, the application of this Article. The Commission shall review the situation after two years and shall, if necessary, take appropriate measures to further specify the conditions under which the AIFM shall be deemed to have delegated its functions to the extent that it becomes a letter box entity and can no longer be considered to be manager of the AIF.
3. ESMA may issue guidelines to ensure a consistent assessment of delegation structures across the Union.
CHAPTER IV
DEPOSITARY
SECTION 1
Particulars of the written contract
(Article 21(2) of Directive 2011/61/EU)
Article 83
Contractual particulars
1. A contract by which the depositary is appointed in accordance with Article 21(2) of Directive 2011/61/EU shall be drawn up between the depositary on the one hand and the AIFM and, as the case may be, or the AIF on the other hand and shall include at least the following elements:
(a)
a description of the services to be provided by the depositary and the procedures to be adopted for each type of asset in which the AIF may invest and which shall then be entrusted to the depositary;
(b)
a description of the way in which the safe-keeping and oversight function is to be performed depending on the types of assets and the geographical regions in which the AIF plans to invest. With respect to the custody duties this description shall include country lists and procedures for adding and, as the case may be, or withdrawing countries from that list. This shall be consistent with the information provided in the AIF rules, instruments of incorporation and offering documents regarding the assets in which the AIF may invest;
(c)
a statement that the depositary’s liability shall not be affected by any delegation of its custody functions unless it has discharged itself of its liability in accordance with Article 21(13) or (14) of Directive 2011/61/EU;
(d)
the period of validity and the conditions for amendment and termination of the contract including the situations which could lead to the termination of the contract and details regarding the termination procedure and, if applicable, the procedures by which the depositary should send all relevant information to its successor;
(e)
the confidentiality obligations applicable to the parties in accordance with relevant laws and regulations. These obligations shall not impair the ability of competent authorities to have access to the relevant documents and information;
(f)
the means and procedures by which the depositary transmits to the AIFM or the AIF all relevant information that it needs to perform its duties including the exercise of any rights attached to assets, and in order to allow the AIFM and the AIF to have a timely and accurate overview of the accounts of the AIF;
(g)
the means and procedures by which the AIFM or the AIF transmits all relevant information or ensures the depositary has access to all the information it needs to fulfil its duties, including the procedures ensuring that the depositary will receive information from other parties appointed by the AIF or the AIFM;
(h)
information on whether or not the depositary, or a third party to whom safe-keeping functions are delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU may re-use the assets it has been entrusted with and, if any, the conditions attached to any such re-use;
(i)
the procedures to be followed when an amendment to the AIF rules, instruments of incorporation or offering documents is being considered, detailing the situations in which the depositary is to be informed, or where the prior agreement of the depositary is needed to proceed with the amendment;
(j)
all necessary information that needs to be exchanged between the AIF, the AIFM, a third party acting on behalf of the AIF or the AIFM, on the one hand, and the depositary, on the other hand, related to the sale, subscription, redemption, issue, cancellation and re-purchase of units or shares of the AIF;
(k)
all necessary information that needs to be exchanged between the AIF, the AIFM, a third party acting on behalf of the AIF or the AIFM and the depositary related to the performance of the depositary’s oversight and control function;
(l)
where the parties to the contract envisage appointing third parties to carry out parts of their respective duties, a commitment to provide, on a regular basis, details of any third party appointed and, upon request, information on the criteria used to select the third party and the steps envisaged to monitor the activities carried out by the selected third party;
(m)
information on the tasks and responsibilities of the parties to the contract in respect of obligations relating to the prevention of money laundering and the financing of terrorism;
(n)
information on all cash accounts opened in the name of the AIF or in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF and the procedures ensuring that the depositary will be informed when any new account is opened in the name of the AIF or in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF;
(o)
details regarding the depositary’s escalation procedures, including the identification of the persons to be contacted within the AIF and, as the case may be, or the AIFM by the depositary when it launches such a procedure;
(p)
a commitment by the depositary to notify the AIFM when it becomes aware that the segregation of assets is not, or is no longer sufficient to ensure protection from insolvency of a third party, to whom safe-keeping functions are delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU in a specific jurisdiction;
(q)
the procedures ensuring that the depositary, in respect of its duties, has the ability to enquire into the conduct of the AIFM and, as the case may be, or the AIF and to assess the quality of information transmitted including by way of having access to the books of the AIF and, as the case may be, or AIFM or by way of on-site visits;
(r)
the procedures ensuring that the AIFM and, as the case may be, or the AIF can review the performance of the depositary in respect of the depositary’s contractual obligations.
2. The details of the means and procedures set out in points (a) to (r) shall be described in the contract appointing the depositary or any subsequent amendment to the contract.
3. The contract appointing the depositary or the subsequent amendment to the contract referred to in paragraph 2 shall be done in writing.
4. The parties may agree to transmit all or part of the information that flows between them electronically provided that proper recording of such information is ensured.
5. Unless otherwise provided by national law, there shall be no obligation to enter into a specific written agreement for each AIF; it shall be possible for the AIFM and the depositary to enter into a framework agreement listing the AIFs managed by that AIFM to which the agreement applies.
6. The national law applicable to the contract appointing the depositary and any subsequent agreement shall be specified.
SECTION 2
General criteria for assessing the prudential regulation and supervision applicable to depositaries in third countries
(Article 21(6)(b) of Directive 2011/61/EU)
Article 84
Criteria for assessing prudential regulation and supervision applicable to a depositary in a third country
For the purposes of point (b) of Article 21(6) of Directive 2011/61/EU, the effectiveness of prudential regulation and supervision applicable to a depositary in a third country whether it has the same effect as that provided for under Union law and its effective enforcement shall be assessed against the following criteria:
(a)
the depositary is subject to authorisation and ongoing supervision by a public competent authority with adequate resources to fulfil its tasks;
(b)
the law of the third country lay down criteria for authorisation as a depositary that have the same effect as those laid down for access to the business of credit institutions or investment firms within the Union;
(c)
the capital requirements imposed on the depositary in the third country have the same effect as those applicable in the Union depending on whether the depositary is of the same nature as an Union credit institution or investment firm;
(d)
the operating conditions applicable to a depositary in the third country have the same effect as those laid down for credit institutions or investment firms within the Union depending on the nature of the depositary;
(e)
the requirements regarding the performance of the specific duties as AIF depositary established in the law of the third country have the same effect as those provided for in Article 21(7) to (15) of Directive 2011/61/EU and its implementing measures and the relevant national law;
(f)
the law of the third country provides for the application of sufficiently dissuasive enforcement actions in the event of breach by the depositary of the requirements and conditions referred to points (a) to (e).
SECTION 3
Depositary functions, due diligence duties and segregation obligation
(Articles 21(7)-(9) and 21(11)(c) and (d)(iii) of Directive 2011/61/EU)
Article 85
Cash monitoring - general requirements
1. Where a cash account is maintained or opened at an entity referred to in Article 21(7) of Directive 2011/61/EU in the name of the AIF, in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF or in the name of the depositary acting on behalf of the AIF, an AIFM shall ensure that the depositary is provided, upon commencement of its duties and on an ongoing basis, with all relevant information it needs to comply with its obligations.
2. In order to have access to all information regarding the AIF’s cash accounts and have a clear overview of all the AIF’s cash flows, a depositary shall at least:
(a)
be informed, upon its appointment, of all existing cash accounts opened in the name of the AIF, or in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF;
(b)
be informed at the opening of any new cash account by the AIF or by the AIFM acting on behalf of the AIF;
(c)
be provided with all information related to the cash accounts opened at a third party entity, directly by those third parties.
Article 86
Monitoring of the AIF’s cash flows
A depositary shall ensure effective and proper monitoring of the AIF’s cash flows and in particular it shall at least:
(a)
ensure that all cash of the AIF is booked in accounts opened with entities referred to in points (a), (b) and (c) of Article 18(1) of Directive 2006/73/EC in the relevant markets where cash accounts are required for the purposes of the AIF’s operations and which are subject to prudential regulation and supervision that has the same effect as Union law, is effectively enforced and is in accordance with the principles laid down in Article 16 of Directive 2006/73/EC;
(b)
implement effective and proper procedures to reconcile all cash flow movements and perform such reconciliations on a daily basis or, in case of infrequent cash movements, when such cash flow movements occur;
(c)
implement appropriate procedures to identify at the close of business day significant cash flows and in particular those which could be inconsistent with the AIF’s operations;
(d)
review periodically the adequacy of those procedures including through a full review of the reconciliation process at least once a year and ensuring that the cash accounts opened in the name of the AIF, in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF or in the name of the depositary acting on behalf of the AIF are included in the reconciliation process;
(e)
monitor on an ongoing basis the outcomes of the reconciliations and actions taken as a result of any discrepancies identified by the reconciliation procedures and notify the AIFM if an irregularity has not been rectified without undue delay and also the competent authorities if the situation cannot be clarified and, as the case may be, or corrected;
(f)
check the consistency of its own records of cash positions with those of the AIFM. The AIFM shall ensure that all instructions and information related to a cash account opened with a third party are sent to the depositary, so that the depositary is able to perform its own reconciliation procedure.
Article 87
Duties regarding subscriptions
An AIFM shall ensure that the depositary is provided with information about payments made by or on behalf of investors upon the subscription of units or shares of an AIF at the close of each business day when the AIFM, the AIF or a party acting on behalf of it, such as a transfer agent receives such payments or an order from the investor. The AIFM shall ensure that the depositary receives all other relevant information it needs to make sure that the payments are then booked in cash accounts opened in the name of the AIF or in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF or in the name of the depositary in accordance with the provisions of Article 21(7) of Directive 2011/61/EU.
Article 88
Financial instruments to be held in custody
1. Financial instruments belonging to the AIF or to the AIFM acting on behalf of the AIF which are not able to be physically delivered to the depositary shall be included in the scope of the custody duties of the depositary where all of the following requirements are met:
(a)
they are transferable securities including those which embed derivatives as referred to in the last subparagraph of Article 51(3) of Directive 2009/65/EC and Article 10 of Commission Directive 2007/16/EC (11), money market instruments or units of collective investment undertakings;
(b)
they are capable of being registered or held in an account directly or indirectly in the name of the depositary.
2. Financial instruments which, in accordance with applicable national law, are only directly registered in the name of the AIF with the issuer itself or its agent, such as a registrar or a transfer agent, shall not be held in custody.
3. Financial instruments belonging to the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF which are able to be physically delivered to the depositary shall always be included in the scope of the custody duties of the depositary.
Article 89
Safekeeping duties with regard to assets held in custody
1. In order to comply with the obligations laid down in point (a) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU with respect to financial instruments to be held in custody, a depositary shall ensure at least that:
(a)
the financial instruments are properly registered in accordance with Article 21(8)(a)(ii) of Directive 2011/61/EU;
(b)
records and segregated accounts are maintained in a way that ensures their accuracy, and in particular record the correspondence with the financial instruments and cash held for AIFs;
(c)
reconciliations are conducted on a regular basis between the depositary’s internal accounts and records and those of any third party to whom custody functions are delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU;
(d)
due care is exercised in relation to the financial instruments held in custody in order to ensure a high standard of investor protection;
(e)
all relevant custody risks throughout the custody chain are assessed and monitored and the AIFM is informed of any material risk identified;
(f)
adequate organisational arrangements are introduced to minimise the risk of loss or diminution of the financial instruments, or of rights in connection with those financial instruments as a result of fraud, poor administration, inadequate registering or negligence;
(g)
the AIF’s ownership right or the ownership right of the AIFM acting on behalf of the AIF over the assets is verified.
2. Where a depositary has delegated its custody functions to a third party in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU, it shall remain subject to the requirements of points (b) to (e) of paragraph 1 of this Article. It shall also ensure that the third party complies with the requirements of points (b) to (g) of paragraph 1 of this Article and the segregation obligations laid down in Article 99.
3. A depositary’s safe-keeping duties as referred to in paragraphs 1 and 2 shall apply on a look-through basis to underlying assets held by financial and, as the case may be, or legal structures controlled directly or indirectly by the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF.
The requirement referred to in the first subparagraph shall not apply to fund of funds structures or master-feeder structures where the underlying funds have a depositary which keeps in custody the assets of these funds.
Article 90
Safekeeping duties regarding ownership verification and record keeping
1. An AIFM shall provide the depositary, upon commencement of its duties and on an ongoing basis, with all relevant information the depositary needs in order to comply with its obligations pursuant to point (b) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU, and ensure that the depositary is provided with all relevant information by third parties.
2. In order to comply with the obligations referred to in point (b) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU, a depositary shall at least:
(a)
have access without undue delay to all relevant information it needs in order to perform its ownership verification and record-keeping duties, including relevant information to be provided to the depositary by third parties;
(b)
possess sufficient and reliable information for it to be satisfied of the AIF’s ownership right or of the ownership right of the AIFM acting on behalf of the AIF over the assets;
(c)
maintain a record of those assets for which it is satisfied that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF holds the ownership. In order to comply with this obligation, the depositary shall:
(i)
register in its record, in the name of the AIF, assets, including their respective notional amounts, for which it is satisfied that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF holds the ownership;
(ii)
be able to provide at any time a comprehensive and up-to-date inventory of the AIF’s assets, including their respective notional amounts.
For the purpose of point (c)(ii) of paragraph 2, the depositary shall ensure that there are procedures in place so that registered assets cannot be assigned, transferred, exchanged or delivered without the depositary or its delegate having been informed of such transactions and the depositary shall have access without undue delay to documentary evidence of each transaction and position from the relevant third party. The AIFM shall ensure that the relevant third party provides the depositary without undue delay with certificates or other documentary evidence every time there is a sale or acquisition of assets or a corporate action resulting in the issue of financial instruments and at least once a year.
3. In any event, a depositary shall ensure that the AIFM has and implements appropriate procedures to verify that the assets acquired by the AIF it manages are appropriately registered in the name of the AIF or in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF, and to check the consistency between the positions in the AIFMs records and the assets for which the depositary is satisfied that the AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF holds the ownership. The AIFM shall ensure that all instructions and relevant information related to the AIF’s assets are sent to the depositary, so that the depositary is able to perform its own verification or reconciliation procedure.
4. A depositary shall set up and implement an escalation procedure for situations where an anomaly is detected including notification of the AIFM and of the competent authorities if the situation cannot be clarified and, as the case may be, or corrected.
5. A depositary’s safe-keeping duties referred to in paragraphs 1 to 4 shall apply on a look-through basis to underlying assets held by financial and, as the case may be, or legal structures established by the AIF or by the AIFM acting on behalf of the AIF for the purposes of investing in the underlying assets and which are controlled directly or indirectly by the AIF or by the AIFM acting on behalf of the AIF.
The requirement referred to in the first subparagraph shall not apply to fund of funds structures and master-feeder structures where the underlying funds have a depositary which provides ownership verification and record-keeping functions for this fund’s assets.
Article 91
Reporting obligations for prime brokers
1. Where a prime broker has been appointed, the AIFM shall ensure that from the date of that appointment an agreement is in place pursuant to which the prime broker is required to make available to the depositary in particular a statement in a durable medium which contains the following information:
(a)
the values of the items listed in paragraph 3 at the close of each business day;
(b)
details of any other matters necessary to ensure that the depositary of the AIF has up-to-date and accurate information about the value of assets the safekeeping of which has been delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU.
2. The statement referred to in paragraph 1 shall be made available to the depositary of the AIF no later than the close of the next business day to which it relates.
3. The items referred to in point (a) of paragraph 1 shall include:
(a)
the total value of assets held by the prime broker for the AIF, where safe-keeping functions are delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU. The value of each of the following:
(i)
cash loans made to the AIF and accrued interest;
(ii)
securities to be redelivered by the AIF under open short positions entered into on behalf of the AIF;
(iii)
current settlement amounts to be paid by the AIF under any futures contracts;
(iv)
short sale cash proceeds held by the prime broker in respect of short positions entered into on behalf of the AIF;
(v)
cash margins held by the prime broker in respect of open futures contracts entered into on behalf of the AIF. This obligation is in addition to the obligations under Articles 87 and 88;
(vi)
mark-to-market close-out exposures of any OTC transaction entered into on behalf of the AIF;
(vii)
total secured obligations of the AIF against the prime broker; and
(viii)
all other assets relating to the AIF;
(b)
the value of other assets referred to in point (b) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU held as collateral by the prime broker in respect of secured transactions entered into under a prime brokerage agreement;
(c)
the value of the assets where the prime broker has exercised a right of use in respect of the AIF’s assets;
(d)
a list of all the institutions at which the prime broker holds or may hold cash of the AIF in an account opened in the name of the AIF or in the name of the AIFM acting on behalf of the AIF in accordance with Article 21(7) of Directive 2011/61/EU.
Article 92
Oversight duties - general requirements
1. At the time of its appointment, the depositary shall assess the risks associated with the nature, scale and complexity of the AIF’s strategy and the AIFM’s organisation in order to devise oversight procedures which are appropriate to the AIF and the assets in which it invests and which are then implemented and applied. Such procedures shall be regularly updated.
2. In performing its oversight duties under Article 21(9) of Directive 2011/61/EU, a depositary shall perform ex-post controls and verifications of processes and procedures that are under the responsibility of the AIFM, the AIF or an appointed third party. The depositary shall in all circumstances ensure that an appropriate verification and reconciliation procedure exists which is implemented and applied and frequently reviewed. The AIFM shall ensure that all instructions related to the AIF’s assets and operations are sent to the depositary, so that the depositary is able to perform its own verification or reconciliation procedure.
3. A depositary shall establish a clear and comprehensive escalation procedure to deal with situations where potential irregularities are detected in the course of its oversight duties, the details of which shall be made available to the competent authorities of the AIFM upon request.
4. An AIFM shall provide the depositary, upon commencement of its duties and on an ongoing basis, with all relevant information it needs in order to comply with its obligations pursuant to Article 21(9) of Directive 2011/61/EU including information to be provided to the depositary by third parties. The AIFM shall particularly ensure that the depositary is able to have access to the books and perform on-site visits on premises of the AIFM and of those of any service provider appointed by the AIF or the AIFM, such as administrators or external valuers and, as the case may be, or to review reports and statements of recognised external certifications by qualified independent auditors or other experts in order to ensure the adequacy and relevance of the procedures in place.
Article 93
Duties regarding subscription and redemptions
In order to comply with point (a) of Article 21(9) of Directive 2011/61/EU the depositary shall meet the following requirements:
(1)
The depositary shall ensure that the AIF, the AIFM or the designated entity has established, implements and applies an appropriate and consistent procedure to:
(i)
reconcile the subscription orders with the subscription proceeds, and the number of units or shares issued with the subscription proceeds received by the AIF;
(ii)
reconcile the redemption orders with the redemptions paid, and the number of units or shares cancelled with the redemptions paid by the AIF;
(iii)
verify on a regular basis that the reconciliation procedure is appropriate.
For the purpose of points (i), (ii) and (iii), the depositary shall in particular regularly check the consistency between the total number of units or shares in the AIF’s accounts and the total number of outstanding shares or units that appear in the AIF’s register.
(2)
A depositary shall ensure and regularly check that the procedures regarding the sale, issue, repurchase, redemption and cancellation of shares or units of the AIF comply with the applicable national law and with the AIF rules or instruments of incorporation and verify that these procedures are effectively implemented.
(3)
The frequency of the depositary’s checks shall be consistent with the frequency of subscriptions and redemptions.
Article 94
Duties regarding the valuation of shares/units
1. In order to comply with point (b) of Article 21(9) of Directive 2011/61/EU the depositary shall:
(a)
verify on an ongoing basis that appropriate and consistent procedures are established and applied for the valuation of the assets of the AIF in compliance with Article 19 of Directive 2011/61/EU and its implementing measures and with the AIF rules and instruments of incorporation; and
(b)
ensure that the valuation policies and procedures are effectively implemented and periodically reviewed.
2. A depositary’s procedures shall be conducted at a frequency consistent with the frequency of the AIF’s valuation policy as defined in Article 19 of Directive 2011/61/EU and its implementing measures.
3. Where a depositary considers that the calculation of the value of the shares or units of the AIF has not been performed in compliance with applicable law or the AIF rules or with Article 19 of Directive 2011/61/EU, it shall notify the AIFM and, as the case may be, or the AIF and ensure that timely remedial action is taken in the best interest of the investors in the AIF.
4. Where an external valuer has been appointed, a depositary shall check that the external valuer’s appointment is in accordance with Article 19 of Directive 2011/61/EU and its implementing measures.
Article 95
Duties regarding the carrying out of the AIFM’s instructions
In order to comply with point (c) of Article 21(9) of Directive 2011/61/EU the depositary shall at least:
(a)
set up and implement appropriate procedures to verify that the AIF and AIFM comply with applicable laws and regulations and with the AIF’s rules and instruments of incorporation. In particular, the depositary shall monitor the AIF’s compliance with investment restrictions and leverage limits set in the AIF’s offering documents. Those procedures shall be proportionate to the nature, scale and complexity of the AIF;
(b)
set up and implement an escalation procedure where the AIF has breached one of the limits or restrictions referred to in point (a).
Article 96
Duties regarding the timely settlement of transactions
1. In order to comply with point (d) of Article 21(9)(of Directive 2011/61/EU the depositary shall set up a procedure to detect any situation where a consideration related to the operations involving the assets of the AIF or of the AIFM acting on behalf of the AIF is not remitted to the AIF within the usual time limits, notify the AIFM and, where the situation has not been remedied, request the restitution of the financial instruments from the counterparty where possible.
2. Where transactions do not take place on a regulated market, the usual time limits shall be assessed with regard to the conditions attached to the transactions (OTC derivative contracts or investments in real estate assets or in privately held companies).
Article 97
Duties related to the AIF’s income distribution
1. In order to comply with point (e) of Article 21(9)(of Directive 2011/61/EU the depositary shall:
(a)
ensure that the net income calculation, once declared by the AIFM, is applied in accordance with the AIF rules, instruments of incorporation and applicable national law;
(b)
ensure that appropriate measures are taken where the AIF’s auditors have expressed reserves on the annual financial statements. The AIF or the AIFM acting on behalf of the AIF shall provide the depositary with all information on reserves expressed on the financial statements; and
(c)
check the completeness and accuracy of dividend payments, once they are declared by the AIFM, and, where relevant, of the carried interest.
2. Where a depositary considers that the income calculation has not been performed in compliance with applicable law or with the AIF rules or instruments of incorporation, it shall notify the AIFM and, as the case may be, or the AIF and ensure that timely remedial action has been taken in the best interest of the AIF’s investors.
Article 98
Due diligence
1. In order to fulfil the obligations laid down in point (c) of Article 21(11) of Directive 2011/61/EU a depositary shall implement and apply an appropriate documented due diligence procedure for the selection and ongoing monitoring of the delegate. That procedure shall be reviewed regularly, at least once a year, and made available upon request to competent authorities.
2. When selecting and appointing a third party, to whom safekeeping functions are delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU, a depositary shall exercise all due skill, care and diligence to ensure that entrusting financial instruments to this third party provides an adequate standard of protection. It shall at least:
(a)
assess the regulatory and legal framework, including country risk, custody risk and the enforceability of the third party’s contracts. That assessment shall in particular enable the depositary to determine the potential implication of an insolvency of the third party for the assets and rights of the AIF. If a depositary becomes aware that the segregation of assets is not sufficient to ensure protection from insolvency because of the law of the country where the third party is located, it shall immediately inform the AIFM;
(b)
assess whether the third party’s practice, procedures and internal controls are adequate to ensure that the financial instruments of the AIF or of the AIFM acting on behalf of the AIF are subject to a high standard of care and protection;
(c)
assess whether the third party’s financial strength and reputation are consistent with the tasks delegated. That assessment shall be based on information provided by the potential third party as well as other data and information, where available;
(d)
ensure that the third party has the operational and technological capabilities to perform the delegated custody tasks with a satisfactory degree of protection and security.
3. A depositary shall exercise all due skill, care and diligence in the periodic review and ongoing monitoring to ensure that the third party continues to comply with the criteria provided for in paragraph 1 of this Article and the conditions set out in point (d) of Article 21(11) of Directive 2011/61/EU. To this end the depositary shall at least:
(a)
monitor the third party’s performance and its compliance with the depositary’s standards;
(b)
ensure that the third party exercises a high standard of care, prudence and diligence in the performance of its custody tasks and in particular that it effectively segregates the financial instruments in line with the requirements of Article 99;
(c)
review the custody risks associated with the decision to entrust the assets to the third party and without undue delay notify the AIF or AIFM of any change in those risks. That assessment shall be based on information provided by the third party and other data and information where available. During market turmoil or when a risk has been identified, the frequency and the scope of the review shall be increased. If the depositary becomes aware that the segregation of assets is no longer sufficient to ensure protection from insolvency because of the law of the country where the third party is located, it shall immediately inform the AIFM.
4. Where the third party further delegates any of the functions delegated to it, the conditions and criteria set out in paragraphs 1, 2 and 3 shall apply mutatis mutandis.
5. A depositary shall monitor compliance with Article 21(4) of Directive 2011/61/EU.
6. A depositary shall devise contingency plans for each market in which it appoints a third party in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU to perform safekeeping duties. Such a contingency plan shall include the identification of an alternative provider, if any.
7. A depositary shall take measures, including termination of the contract, which are in the best interest of the AIF and its investors where the delegate no longer complies with the requirements.
Article 99
Segregation obligation
1. Where safekeeping functions have been delegated wholly or partly to a third party, a depositary shall ensure that the third party, to whom safe-keeping functions are delegated pursuant to Article 21(11) of Directive 2011/61/EU, acts in accordance with the segregation obligation laid down in point (iii) of Article 21(11)(d) of Directive 2011/61/EU by verifying that the third party:
(a)
keeps such records and accounts as are necessary to enable it at any time and without delay to distinguish assets of the depositary’s AIF clients from its own assets, assets of its other clients, assets held by the depositary for its own account and assets held for clients of the depositary which are not AIFs;
(b)
maintains records and accounts in a way that ensures their accuracy, and in particular their correspondence to the assets safe-kept for the depositary’s clients;
(c)
conducts, on a regular basis, reconciliations between its internal accounts and records and those of the third party to whom it has delegated safe-keeping functions in accordance with the third subparagraph of Article 21(11) of Directive 2011/61/EU;
(d)
introduces adequate organisational arrangements to minimise the risk of loss or diminution of financial instruments or of rights in connection with those financial instruments as a result of misuse of the financial instruments, fraud, poor administration, inadequate record-keeping or negligence;
(e)
Where the third party is an entity referred to in points (a), (b) and (c) of Article 18(1) of Directive 2006/73/EC which is subject to effective prudential regulation and supervision that has the same effect as Union law and is effectively enforced, the depositary shall take the necessary steps to ensure that the AIF’s cash is held in an account or accounts in accordance with Article 21(7) of Directive 2011/61/EU.
2. Where a depositary has delegated its custody functions to a third party in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU, the monitoring of the third party’s compliance with its segregation obligations shall ensure that the financial instruments belonging to its clients are protected from any insolvency of that third party. If, according to the applicable law, including in particular the law relating to property or insolvency, the requirements laid down in paragraph 1 are not sufficient to achieve that objective, the depositary shall assess what additional arrangements are to be made in order to minimise the risk of loss and maintain an adequate standard of protection.
3. Paragraphs 1, and 2 shall apply mutatis mutandis when the third party, to whom safe-keeping functions are delegated in accordance with Article 21(11) of Directive 2011/61/EU, has decided to delegate all or part of its safe-keeping functions to another third party pursuant to the third subparagraph of Article 21(11) of Directive 2011/61/EU.
SECTION 4
Loss of financial instruments, liability discharge and objective reasons
(Article 21(12) and (13) of Directive 2011/61/EU)
Article 100
Loss of a financial instrument held in custody
1. A loss of a financial instrument held in custody within the meaning of Article 21(12) of Directive 2011/61/EU shall be deemed to have taken place when, in relation to a financial instrument held in custody by the depositary or by a third party to whom the custody of financial instruments held in custody has been delegated, any of the following conditions is met:
(a)
a stated right of ownership of the AIF is demonstrated not to be valid because it either ceased to exist or never existed;
(b)
the AIF has been definitively deprived of its right of ownership over the financial instrument;
(c)
the AIF is definitively unable to directly or indirectly dispose of the financial instrument.
2. The ascertainment by the AIFM of the loss of a financial instrument shall follow a documented process readily available to the competent authorities. Once a loss is ascertained, it shall be notified immediately to investors in a durable medium.
3. A financial instrument held in custody shall not be deemed to be lost within the meaning of Article 21(12) of Directive 2011/61/EU where an AIF is definitively deprived of its right of ownership in respect of a particular instrument, but this instrument is substituted by or converted into another financial instrument or instruments.
4. In the event of insolvency of the third party to whom the custody of financial instruments held in custody has been delegated, the loss of a financial instrument held in custody shall be ascertained by the AIFM as soon as one of the conditions listed in paragraph 1 is met with certainty.
There shall be certainty as to whether any of the conditions set out in paragraph 1 is fulfilled at the latest at the end of the insolvency proceedings. The AIFM and the depositary shall monitor closely the insolvency proceedings to determine whether all or some of the financial instruments entrusted to the third party to whom the custody of financial instruments has been delegated are effectively lost.
5. A loss of a financial instrument held in custody shall be ascertained irrespective of whether the conditions listed in paragraph 1 are the result of fraud, negligence or other intentional or non-intentional behaviour.
Article 101
Liability discharge under Article 21(12) of Directive 2011/61/EU
1. A depositary’s liability under the second subparagraph of Article 21(12) of Directive 2011/61/EU shall not be triggered provided the depositary can prove that all the following conditions are met:
(a)
the event which led to the loss is not the result of any act or omission of the depositary or of a third party to whom the custody of financial instruments held in custody in accordance with point (a) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU has been delegated;
(b)
the depositary could not have reasonably prevented the occurrence of the event which led to the loss despite adopting all precautions incumbent on a diligent depositary as reflected in common industry practice;
(c)
despite rigorous and comprehensive due diligence, the depositary could not have prevented the loss.
This condition may be deemed to be fulfilled when the depositary has ensured that the depositary and the third party to whom the custody of financial instruments held in custody in accordance with point (a) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU has been delegated have taken all of the following actions:
(i)
establishing, implementing, applying and maintaining structures and procedures and insuring expertise that are adequate and proportionate to the nature and complexity of the assets of the AIF in order to identify in a timely manner and monitor on an ongoing basis external events which may result in loss of a financial instrument held in custody;
(ii)
assessing on an ongoing basis whether any of the events identified under point (i) presents a significant risk of loss of a financial instrument held in custody;
(iii)
informing the AIFM of the significant risks identified and taking appropriate actions, if any, to prevent or mitigate the loss of financial instruments held in custody, where actual or potential external events have been identified which are believed to present a significant risk of loss of a financial instrument held in custody.
2. The requirements referred to in points (a) and (b) of paragraph 1 may be deemed to be fulfilled in the following circumstances:
(a)
natural events beyond human control or influence;
(b)
the adoption of any law, decree, regulation, decision or order by any government or governmental body, including any court or tribunal, which impacts the financial instruments held in custody;
(c)
war, riots or other major upheavals.
3. The requirements referred to in points (a) and (b) of paragraph 1 shall not be deemed to be fulfilled in cases such as an accounting error, operational failure, fraud, failure to apply the segregation requirements at the level of the depositary or a third party to whom the custody of financial instruments held in custody in accordance with point (a) of Article 21(8) of Directive 2011/61/EU has been delegated.
4. This Article shall apply mutatis mutandis to the delegate when the depositary has contractually transferred its liability in accordance with Article 21(13) and (14) of Directive 2011/61/EU.
Article 102
Objective reasons for the depositary to contract a discharge of liability
1. The objective reasons for contracting a discharge pursuant to Article 21(13) of Directive 2011/61/EU shall be:
(a)
limited to precise and concrete circumstances characterising a given activity;
(b)
consistent with the depositary’s policies and decisions.
2. The objective reasons shall be established each time the depositary intends to discharge itself of liability.
3. The depositary shall be deemed to have objective reasons for contracting the discharge of its liability in accordance with Article 21(13) of Directive 2011/61/EU when the depositary can demonstrate that it had no other option but to delegate its custody duties to a third party. In particular, this shall be the case where:
(a)
the law of a third country requires that certain financial instruments be held in custody by a local entity and local entities exist that satisfy the delegation criteria laid down in Article 21(11) of Directive 2011/61/EU; or
(b)
the AIFM insists on maintaining an investment in a particular jurisdiction despite warnings by the depositary as to the increased risk this presents.
CHAPTER V
TRANSPARENCY REQUIREMENTS, LEVERAGE, RULES RELATING TO THIRD COUNTRIES AND EXCHANGE OF INFORMATION ON THE POTENTIAL CONSEQUENCES OF AIFM ACTIVITY
SECTION 1
Annual report, disclosure to investors and reporting to competent authorities
(Article 22(2)(a) to (e) and Articles 23(4) and 24(1)of Directive 2011/61/EU)
Article 103
General principles for the annual report
All information provided in the annual report, including the information specified in this Section, shall be presented in a manner that provides materially relevant, reliable, comparable and clear information. The annual report shall contain the information investors need in relation to particular AIF structures.
Article 104
Content and format of the balance sheet or statement of assets and liabilities and of the income and expenditure account
1. The balance sheet or statement of assets and liabilities shall contain at least the following elements and underlying line items in accordance with point (a) of Article 22(2) of Directive 2011/61/EU:
(a)
‘assets’ comprising the resources controlled by the AIF as a result of past events and from which future economic benefits are expected to flow to the AIF. Assets shall be sub-classified according to the following line items:
(i)
‘investments’, including, but not limited to, debt and equity securities, real estate and property and derivatives;
(ii)
‘cash and cash equivalents’, including, but not limited to, cash-in-hand, demand deposits and qualifying short-term liquid investments;
(iii)
‘receivables’, including, but not limited to, amounts receivable in relation to dividends and interest, investments sold, amounts due from brokers and ‘prepayments’, including, but not limited to, amounts paid in advance in relation to expenses of the AIF;
(b)
‘liabilities’, comprising present obligations of the AIF arising from past events, the settlement of which is expected to result in an outflow from the AIF of resources embodying economic benefits. Liabilities shall be sub-classified according to the following line items:
(i)
‘payables’, including, but not limited to, amounts payable in relation to the purchase of investments or redemption of units or shares in the AIF and amounts due to brokers and ‘accrued expenses’, including, but not limited to, liabilities for management fees, advisory fees, performance fees, interest and other expenses incurred in the course of operations of the AIF;
(ii)
‘borrowings’, including, but not limited to, amounts payable to banks and other counterparties;
(iii)
‘other liabilities’, including, but not limited to, amounts due to counterparties for collateral on return of securities loaned, deferred income and dividends and distributions payable;
(c)
‘net assets’, representing the residual interest in the assets of the AIF after deducting all its liabilities.
2. The income and expenditure account shall contain at least the following elements and underlying line items:
(a)
‘income’, representing any increases in economic benefits during the accounting period in the form of inflows or enhancements of assets or decreases of liabilities that result in increases in net assets other than those relating to contributions from investors. Income shall be sub-classified according to the following line items:
(i)
‘investment income’, which can be further sub-classified as follows:
-
‘dividend income’, relating to dividends on equity investments to which the AIF is entitled,
-
‘interest income’, relating to interest on debt investments and on cash to which the AIF is entitled,
-
‘rental income’, relating to rental income from property investments to which the AIF is entitled;
(ii)
‘realised gains on investments’, representing gains on the disposal of investments;
(iii)
‘unrealised gains on investments’, representing gains on the revaluation of investments; and
(iv)
‘other income’ including, but not limited to, fee income from securities loaned and from miscellaneous sources.
(b)
‘expenses’, representing decreases in economic benefits during the accounting period in the form of outflows or depletions of assets or incurrences of liabilities that result in decreases in net assets, other than those relating to distributions to investors. Expenses shall, be sub-classified according to the following line items:
-
‘investment advisory or management fees’, representing contractual fees due to the advisor or AIFM,
-
‘other expenses’, including, but not limited to, administration fees, professional fees, custodian fees and interest. Individual items, if material in nature, should be disclosed separately,
-
‘realised loss on investments’, representing loss on the disposal of investments,
-
‘unrealised loss on investments’, representing loss on the revaluation of investments;
(c)
‘net income or expenditure’, representing the excess of income over expenditure or expenditure over income, as applicable.
3. The layout, nomenclature and terminology of line items shall be consistent with the accounting standards applicable to or the rules adopted by the AIF, and shall comply with legislation applicable where the AIF is established. Such line items may be amended or extended to ensure compliance with the above.
4. Additional line items, headings and subtotals shall be presented when such presentation is relevant to the understanding of an AIF’s financial position in the balance sheet or statement of assets and liabilities or an AIF’s financial performance in the content and format of the income and expenditure account. Where relevant additional information shall be presented in the notes to the financial statements. The purpose of the notes shall be to provide narrative descriptions or disaggregation of items presented in the primary statements and information about items that do not qualify for recognition in these statements.
5. Each material class of similar items shall be presented separately. Individual items, if material, shall be disclosed. Materiality shall be assessed under the requirements of the accounting framework adopted.
6. The presentation and classification of items in the balance sheet or statement of assets and liabilities shall be retained from one reporting or accounting period to the next unless it is apparent that another presentation or classification would be more appropriate, as when a shift in the investment strategy leads to different trading patterns, or because an accounting standard has required a change in presentation.
7. With respect to the content and format of the income and expenditure account set out to in Annex IV, all items of income and expense shall be recognised in a given period in the income and expenditure account unless an accounting standard adopted by the AIF requires otherwise.
Article 105
Report on the activities of the financial year
1. The report on activities of the financial year shall include at least:
(a)
an overview of investment activities during the year or period, and an overview of the AIF’s portfolio at year-end or period end;
(b)
an overview of AIF performance over the year or period;
(c)
material changes as defined below in the information listed in Article 23 of Directive 2011/61/EU not already present in the financial statements.
2. The report shall include a fair and balanced review of the activities and performance of the AIF, containing also a description of the principal risks and investment or economic uncertainties that the AIF might face.
3. To the extent necessary for an understanding of the AIF’s investment activities or its performance, the analysis shall include both financial and non-financial key performance indicators relevant to that AIF. The information provided in the report shall be consistent with national rules where the AIF is established.
4. The information in the report on the activities of the financial year shall form part of the directors or investment managers report in so far as this is usually presented alongside the financial statements of the AIF.
Article 106
Material changes
1. Any changes in information shall be deemed material within the meaning of point (d) of Article 22(2) of Directive 2011/61/EU if there is a substantial likelihood that a reasonable investor, becoming aware of such information, would reconsider its investment in the AIF, including because such information could impact an investor’s ability to exercise its rights in relation to its investment, or otherwise prejudice the interests of one or more investors in the AIF.
2. In order to comply with point (d) of Article 22(2) of Directive 2011/61/EU, AIFMs shall assess changes in the information referred to in Article 23 of Directive 2011/61/EU during the financial year in accordance with paragraph 1 of this Article.
3. Information shall be disclosed in line with the requirements of the accounting standards and accounting rules adopted by the AIF together with a description of any potential or anticipated impact on the AIF and, as the case may be, or investors in the AIF. Additional disclosures shall be made when compliance with specific requirements of the accounting standards and accounting rules may be insufficient to enable investors to understand the impact of the change.
4. Where the information required to be disclosed in accordance with paragraph 1 is not covered by the accounting standards applicable to an AIF, or its accounting rules, a description of the material change shall be provided together with any potential or anticipated impact on the AIF and, as the case may be, or investors in the AIF.
Article 107
Remuneration disclosure
1. When information required by point (e) of Article 22(2) of Directive 2011/61/EU is given, it shall be specified whether or not the total remuneration relates to any of the following:
(a)
the total remuneration of the entire staff of the AIFM, indicating the number of beneficiaries;
(b)
the total remuneration of those staff of the AIFM who are fully or partly involved in the activities of the AIF, indicating the number of beneficiaries;
(c)
the proportion of the total remuneration of the staff of the AIFM attributable to the AIF, indicating the number of beneficiaries.
2. Where relevant, the total remuneration for the financial year shall also mention the carried interest paid by the AIF.
3. Where information is disclosed at the level of the AIFM, an allocation or breakdown shall be provided in relation to each AIF, in so far as this information exists or is readily available. As part of this disclosure, a description of how the allocation or breakdown has been provided shall be included.
4. AIFMs shall provide general information relating to the financial and non-financial criteria of the remuneration policies and practices for relevant categories of staff to enable investors to assess the incentives created. In accordance with the principles set out in Annex II to Directive 2011/61/EU, AIFMs shall disclose at least the information necessary to provide an understanding of the risk profile of the AIF and the measures it adopts to avoid or manage conflicts of interest.
Article 108
Periodic disclosure to investors
1. The information referred to in Article 23(4) of Directive 2011/61/EU shall be presented in a clear and understandable way.
2. When disclosing the percentage of the AIF’s assets which are subject to special arrangements arising from their illiquid nature in accordance with Article 23(4)(a) of Directive 2011/61/EU the AIFM shall:
(a)
provide an overview of any special arrangements in place including whether they relate to side pockets, gates or other similar arrangements, the valuation methodology applied to assets which are subject to such arrangements and how management and performance fees apply to these assets;
(b)
disclose this information as part of the AIF’s periodic reporting to investors, as required by the AIF’s rules or instruments of incorporation, or at the same time as the prospectus and offering document and - as a minimum - at the same time as the annual report is made available in accordance with Article 22(1) of Directive 2011/61/EU.
The percentage of the AIF’s assets which are subject to special arrangements as defined in Article 1(5) shall be calculated as the net value of those assets subject to special arrangements divided by the net asset value of the AIF concerned.
3. For any new arrangements for managing the liquidity of the AIF in accordance with point (b) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU AIFMs shall:
(a)
for each AIF that they manage which is not an unleveraged closed-ended AIF, notify to investors whenever they make changes to the liquidity management systems and procedures referred to in Article 16(1) of Directive 2011/61/EU which are material in accordance with Article 106(1);
(b)
immediately notify investors where they activate gates, side pockets or similar special arrangements or where they decide to suspend redemptions;
(c)
provide an overview of the changes to arrangements concerning liquidity, whether or not these are special arrangements. Where relevant, the terms under which redemption is permitted and circumstances determining when management discretion applies shall be included. Also any voting or other restrictions exercisable, the length of any lock-up or any provision concerning ‘first in line’ or ‘pro-rating’ on gates and suspensions shall be included.
4. The disclosure of the risk profile of the AIF in accordance with point (c) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU shall outline:
(a)
measures to assess the sensitivity of the AIF’s portfolio to the most relevant risks to which the AIF is or could be exposed;
(b)
if risk limits set by the AIFM have been or are likely to be exceeded and where these risk limits have been exceeded a description of the circumstances and, the remedial measures taken.
The information shall be disclosed as part of the AIF’s periodic reporting to investors, as required by the AIF’s rules or instruments of incorporation or at the same time as the prospectus and offering document and - at a minimum - at the same time as the annual report is made available in accordance with Article 22(1) of Directive 2011/61/EU.
5. The risk management systems employed by the AIFM in accordance with point (c) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU shall outline the main features of the risk management systems employed by the AIFM to manage the risks to which each AIF it manages is or may be exposed. In the case of a change the disclosure shall include the information relating to the change and its anticipated impact on the AIF and its investors.
The information shall be disclosed as part of the AIF’s periodic reporting to investors, as required by the AIF’s rules or instruments of incorporation or at the same time as the prospectus and offering document and - as a minimum - at the same time as the annual report is made available or made public in accordance with Article 22(1) of Directive 2011/61/EU.
Article 109
Regular disclosure to investors
1. The information referred to in Article 23(5) of Directive 2011/61/EU shall be presented in a clear and understandable way.
2. Information on changes to the maximum level of leverage calculated in accordance with the gross and commitment methods and any right of re-use of collateral or any guarantee under the leveraging arrangements shall be provided without undue delay and shall include:
(a)
the original and revised maximum level of leverage calculated in accordance with Articles 7 and 8, whereby the level of leverage shall be calculated as the relevant exposure divided by the net asset value of the AIF;
(b)
the nature of the rights granted for the reuse of collateral;
(c)
the nature of guarantees granted; and
(d)
details of changes in any service providers which relating to one of the items above.
3. Information on the total amount of leverage calculated in accordance with the gross and commitment methods employed by the AIF shall be disclosed as part of the AIF’s periodic reporting to investors, as required by the AIF’s rules or instruments of incorporation, or at the same time as the prospectus and offering document and at least at the same time as the annual report is made available according to Article 22(1) of Directive 2011/61/EU.
Article 110
Reporting to competent authorities
1. In order to comply with the requirements of the second subparagraph of Article 24(1) and of point (d) of Article 3(3) of Directive 2011/61/EU, an AIFM shall provide the following information when reporting to competent authorities:
(a)
the main instruments in which it is trading, including a break-down of financial instruments and other assets, including the AIF’s investment strategies and their geographical and sectoral investment focus;
(b)
the markets of which it is a member or where it actively trades;
(c)
the diversification of the AIF’s portfolio, including, but not limited to, its principal exposures and most important concentrations.
The information shall be provided as soon as possible and not later than one month after the end of the period referred to in paragraph 3. Where the AIF is a fund of funds this period may be extended by the AIFM by 15 days.
2. For each of the EU AIFs they manage and for each of the AIFs they market in the Union, AIFMs shall provide to the competent authorities of their home Member State the following information in accordance with Article 24(2) of Directive 2011/61/EU:
(a)
the percentage of the AIF’s assets which are subject to special arrangements as defined in Article 1(5) of this Regulation arising from their illiquid nature as referred to in point (a) of Article 23(4) of Directive 2011/61/EU;
(b)
any new arrangements for managing the liquidity of the AIF;
(c)
the risk management systems employed by the AIFM to manage the market risk, liquidity risk, counterparty risk and other risks including operational risk;
(d)
the current risk profile of the AIF, including:
(i)
the market risk profile of the investments of the AIF, including the expected return and volatility of the AIF in normal market conditions;
(ii)
the liquidity profile of the investments of the AIF, including the liquidity profile of the AIF’s assets, the profile of redemption terms and the terms of financing provided by counterparties to the AIF;
(e)
information on the main categories of assets in which the AIF invested including the corresponding short market value and long market value, the turnover and performance during the reporting period; and
(f)
the results of periodic stress tests, under normal and exceptional circumstances, performed in accordance with point (b) of Article 15(3) and the second subparagraph of Article 16(1) of Directive 2011/61/EU.
3. The information referred to in paragraphs 1 and 2 shall be reported as follows:
(a)
on a half-yearly basis by AIFMs managing portfolios of AIFs whose assets under management calculated in accordance with Article 2 in total exceed the threshold of either EUR 100 million or EUR 500 million laid down in points (a) and (b) respectively of Article 3(2) of Directive 2011/61/EU but do not exceed EUR 1 billion, for each of the EU AIFs they manage and for each of the AIFs they market in the Union;
(b)
on a quarterly basis by AIFMs managing portfolios of AIFs whose assets under management calculated in accordance with Article 2 in total exceed EUR 1 billion, for each of the EU AIFs they manage, and for each of the AIFs they market in the Union;
(c)
on a quarterly basis by AIFMs which are subject to the requirements referred to in point (a) of this paragraph, for each AIF whose assets under management, including any assets acquired through use of leverage, in total exceed EUR 500 million, in respect of that AIF;
(d)
on an annual basis by AIFMs in respect of each unleveraged AIF under their management which, in accordance with its core investment policy, invests in non-listed companies and issuers in order to acquire control.
4. By way of derogation from paragraph 3, the competent authority of the home Member State of the AIFM may deem it appropriate and necessary for the exercise of its function to require all or part of the information to be reported on a more frequent basis.
5. AIFMs managing one or more AIFs which they have assessed to be employing leverage on a substantial basis in accordance with Article 111 of this Regulation shall provide the information required under Article 24(4) of Directive 2011/61/EU at the same time as that required under paragraph 2 of this Article.
6. AIFMs shall provide the information specified under paragraphs 1, 2 and 5 in accordance with the pro-forma reporting template set out in the Annex IV.
7. In accordance with point (a) of Article 42(1) of Directive 2011/61/EU, for non-EU AIFMs, any reference to the competent authorities of the home Member State shall mean the competent authority of the Member State of reference.
Article 111
Use of leverage on a ‘substantial basis’
1. Leverage shall be considered to be employed on a substantial basis for the purposes of Article 24(4) of Directive 2011/61/EU when the exposure of an AIF as calculated according to the commitment method under Article 8 of this Regulation exceeds three times its net asset value.
2. Where the requirements referred to in paragraph 1 of this Article are fulfilled, AIFMs shall provide information in accordance with Article 24(4) of Directive 2011/61/EU to the competent authorities of their home Member States in accordance with the principles laid down in Article 110(3) of this Regulation.
SECTION 2
AIFMs managing leveraged AIFs
(Article 25(3) of Directive 2011/61/EU)
Article 112
Restrictions on the management of AIFs
1. The principles laid down in this Article shall apply in order to specify the circumstances in which competent authorities exercise their power to impose leverage limits or other restrictions on AIFMs.
2. When assessing the information received under Articles 7(3), 15(4), 24(4) or 24(5) of Directive 2011/61/EU, a competent authority shall take into account the extent to which the use of leverage by an AIFM or its interaction with a group of AIFMs or other financial institutions can contribute to the build-up of systemic risk in the financial system or risks creating disorderly markets.
3. Competent authorities shall take into account at least the following aspects in their assessment:
(a)
the circumstances in which the exposure of an AIF or several AIFs including those exposures resulting from financing or investment positions entered into by the AIFM for its own account or on behalf of the AIFs could constitute an important source of market, liquidity or counterparty risk to a financial institution;
(b)
the circumstances in which the activities of an AIFM or its interaction with, for example, a group of AIFMs or other financial institutions, in particular with respect to the types of assets in which the AIF invests and the techniques employed by the AIFM through the use of leverage, contribute or could contribute to a downward spiral in the prices of financial instruments or other assets in a manner that threatens the viability of such financial instruments or other assets;
(c)
criteria such as the type of AIF, the investment strategy of the AIFM with respect to the AIFs concerned, the market conditions in which the AIFM and the AIF operate and any likely pro-cyclical effects that could result from the imposition by the competent authorities of limits or other restrictions on the use of leverage by the AIFM concerned;
(d)
criteria, such as the size of an AIF or several AIFs and any related impact in a particular market sector, concentrations of risks in particular markets in which the AIF or several AIFs are investing, any contagion risk to other markets from a market where risks have been identified, liquidity issues in particular markets at a given time, the scale of asset/liability mismatch in a particular AIFM investment strategy or irregular movements in the prices of assets in which an AIF may invest.
SECTION 3
Specific rules relating to third countries
(Articles 34(1), 35(2) 36(1), Articles 37(7)(d), 40(2)(a) and Article 42(1) of Directive 2011/61/EU)
Article 113
General requirements
1. Cooperation arrangements shall cover all possible situations and actors envisaged in Chapter VII of Directive 2011/61/EU taking into account the location of the AIFM, the location of the AIF and the activity of the AIFM.
2. Cooperation arrangements shall take a written form.
3. Cooperation arrangements shall establish the specific framework for consultation, cooperation and exchange of information for supervisory and enforcement purposes between EU competent authorities and third country supervisory authorities.
4. Cooperation arrangements shall include a specific clause providing for the transfer of information received by a Union competent authority from a supervisory authority in a third country to other Union competent authorities, to ESMA or to the ESRB as required under Directive 2011/61/EU.
Article 114
Mechanisms, instruments and procedures
1. Cooperation arrangements shall establish the mechanisms, instruments and procedures required for enabling Union competent authorities to have access to all information necessary for the performance of their duties under Directive 2011/61/EU.
2. Cooperation arrangements shall establish the mechanisms, instruments and procedures required for enabling on-site inspections to be carried out where required for the exercise of the Union competent authority’s duties under Directive 2011/61/EU. On-site inspections shall be carried out directly by the Union competent authority or by the third country competent authority with the assistance of the Union competent authority.
3. Cooperation arrangements shall establish the mechanisms, instruments and procedures required for the third country competent authority to assist the Union competent authorities where it is necessary to enforce Union legislation and national implementing legislation breached by an entity established in the third country, in accordance with the national and international law applicable to that authority.
Article 115
Data protection
Cooperation arrangements shall ensure that the transfer to third countries of data and the analysis of data takes place only in accordance with Article 52 of Directive 2011/61/EU.
SECTION 4
Exchange of information on the potential systemic consequences of AIFM activity
(Article 53(1) of Directive 2011/61/EU)
Article 116
Exchange of information on the potential systemic consequences of AIFM activity
For the purposes of Article 53 of Directive 2011/61/EU, the competent authorities of the Member States responsible for the authorisation or supervision of AIFMs under that Directive shall exchange with the competent authorities of other Member States, and with ESMA and the ESRB at least:
(a)
the information received pursuant to Article 110, whenever such information may be relevant for monitoring and responding to the potential implications of the activities of individual AIFMs or several AIFMs collectively for the stability of systemically relevant financial institutions and the orderly functioning of markets on which the AIFMs are active;
(b)
the information received from third country authorities whenever this is necessary for the monitoring of systemic risks;
(c)
the analysis of the information referred to in points (a) and (b) and the assessment of any situation in which the activities of one or more supervised AIFMs or of one or more AIFs under their management are considered to contribute to the build-up of systemic risk in the financial system, to the risk of disorderly markets or to risks for the long-term growth of the economy;
(d)
the measures taken, when the activity of one or more supervised AIFMs or of one or more AIFs under their management present systemic risk or jeopardise the orderly functioning of the markets on which they are active.
CHAPTER VI
FINAL PROVISIONS
Article 117
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 22 July 2013.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 19 December 2012.