ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. července 2010
ve věci státní podpory C 40/07 (ex N 48/07), kterou Rumunsko uplatnilo ve prospěch podniku ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (dříve Petrotub Roman S.A.)
(oznámeno pod číslem K(2010) 4492)
(Pouze rumunské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2013/516/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na ustanovení přílohy VII a dodatku A přílohy VII protokolu o přechodných opatřeních smlouvy o přistoupení Rumunska,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. února 2007 požádala Komise Rumunsko, aby poskytlo informace týkající se prominutí dluhů a úprav splátkového kalendáře u podniku Petrotub Roman S.A. (dále jen „Petrotub“) v souvislosti s jeho privatizací v roce 2003 (po zprivatizování se podnik přejmenoval na Mittal Steel Roman a poté na ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2) (dále jen „AM Roman“)).
(2)
Dopisem ze dne 25. září 2007 oznámila Komise Rumunsku své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (3) ve věci možné podpory v rámci privatizace podniku Petrotub. Rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k tomuto opatření předložily své připomínky.
(3)
Rumunsko předložilo své připomínky dopisem ze dne 26. listopadu 2007, který byl zaevidován téhož dne. Podniky ArcelorMittal (mateřský podnik) a AM Roman (dotyčný dceřiný podnik) předložily své připomínky dopisy ze dne 28. ledna 2008, zaevidovanými dne 29. ledna 2008. Tyto připomínky byly dne 12. února 2008 sděleny Rumunsku. Rumunsko na ně odpovědělo dopisem ze dne 11. března 2008, který byl zaevidován téhož dne.
(4)
Dopisy ze dne 26. února 2009, 8. října 2009 a 29. ledna 2010 požádala Komise o dodatečné informace. Rumunsko odpovědělo dopisy ze dne 27. dubna 2009, 19. října 2009 a 3. února 2010, jež byly všechny zaevidovány ještě téhož dne.
II. POPIS SKUTEČNOSTÍ
1. Podnik
(5)
Podnik AM Roman je výrobce bezešvých ocelových trubek se sídlem ve městě Roman v oblasti Rumunska, která je příjemcem pomoci podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU (5). Před zprivatizováním v roce 2003 byl podnik, který se tehdy jmenoval Petrotub, výrobcem bezešvých ocelových trubek válcovaných za tepla i za studena s průměrem mezi 6 a 620 mm a tloušťkou stěny mezi 0,5 a 70 mm. Tyto výrobky nachází různé využití v odvětvích energetiky (ropy, plynu, chemických látek, jaderné a konvenční energie) a ve strojírenství a stavebnictví. Po privatizaci podnik dál pokračoval v působení na stejném výrobkovém trhu. V současnosti má podnik ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (ze skupiny ArcerlorMittal group) v tomto podniku 69,76% podíl (6).
2. Předmětné opatření
(6)
Dne 23. července 2003 zveřejnil rumunský Úřad pro privatizaci APAPS (dnes AVAS) (7) záměr prodat svůj 70% podíl v podniku Petrotub. Privatizace proběhla prostřednictvím veřejného nabídkového řízení. Dohoda o prodeji byla podepsána s podnikem LNM Holdings NV (dnes ArcelorMittal) dne 28. října 2003 za kupní cenu ve výši 6 milionů USD (5,1 milionu EUR (8)).
(7)
V souvislosti s privatizací souhlasil APAPS jménem rumunského státu s odepsáním dluhů v celkové výši 22,5 milionu EUR a u zbývající částky souhlasil se změnou splátkového kalendáře.
(8)
V roce 1998 uzavřel podnik Petrotub smlouvu na komerční úvěr ve výši [30-50] (9) milionů DEM [15-25 milionů EUR] s dobou trvání do roku 2011 od německé rozvojové banky Kreditanstalt für Wiederaufbau (dále jen „KfW“), jehož smyslem bylo zakoupení nové válcovny od podniku Mannesmann AG. Jednotlivé části finančního balíčku od KfW byly zajištěny státními zárukami poskytnutými Německem a Rakouskem, jakož i bankovní zárukou od rumunské banky Banca Comercială Română (dále jen „BCR“). Protizáruku u státní záruky Německa poskytl rumunský stát. Rumunská protizáruka se týkala 85 % z celkových 30-50 milionů DEM úvěru od KfW. Rumunsko si od podniku Petrotub vyúčtovalo jednorázový poplatek ve výši [3-7 %].
III. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(9)
V rozhodnutí o zahájení řízení sdělila Komise Rumunsku, že základem pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení je oddíl B přílohy VII protokolu smlouvy o přistoupení Rumunska (dále jen „příloha VII“), který pojednává o restrukturalizaci ocelářského průmyslu, a také že při neexistenci specifických ustanovení v příloze VII týkajících se právní situace rumunského výrobce trubek v době privatizace bude Komise existenci a slučitelnost státní podpory poskytnuté podniku AM Roman vyšetřovat na tomto právním základě.
(10)
Komise poznamenala, že pořizovací cena (5,1 milionu EUR) nepokryla ztrátu, která vznikla státu v důsledku prominutí dluhů ve výši 22,5 milionu EUR, s nímž v souvislosti s privatizací souhlasil rumunský Úřad pro privatizaci APAPS.
(11)
Před zahájením formálního vyšetřovacího řízení předložilo Rumunsko zprávu vypracovanou externím poradcem (10), aby dokázalo, že privatizace za daných podmínek byla pro stát tím nejvýhodnějším řešením.
(12)
Zpráva dokládala, že privatizace bude pro rumunský stát tím nejvýhodnějším řešením. V níže uvedené tabulce je obsaženo srovnání částek, které by každá ze státních věřitelských institucí získala buď při privatizaci, nebo při likvidaci (11).
Privatizace
Likvidace
Fond sociálního zabezpečení
[…] milionů EUR
[…] milionů EUR
Fond nezaměstnanosti
[…] milionů EUR
[…] milionů EUR
Zdravotní fond
[…] milionů EUR
[…] milionů EUR
APAPS
[…] milionů EUR
(včetně prodejní ceny ve výši 5,1 milionu EUR)
0
Stát celkem
[4-9] milionů EUR
[19-26] milionů EUR
(13)
Zpráva vycházela z předpokladu, že v případě likvidace by došlo k aktivaci záruky z roku 1998 a stát by (prostřednictvím ministerstva financí) ručil za zbývající částku z úvěru, který si v roce 1998 od KfW vzal podnik Petrotub, tj. za [15-25] milionů EUR. Jinými slovy by stát v případě likvidace nakonec obdržel pouze [2-9] milionů EUR, což je méně ve srovnání s celkovou částkou [4-9] milionů EUR v případě privatizace.
(14)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise měla pochybnosti o tom, zda výsledky v případě privatizace a likvidace měly být odhadnuty pro stát jako celek, což byl návrh odborné zprávy, nebo odděleně pro každého ze státních věřitelů, což by bylo v souladu s rozhodnutím Tribunálu ve věci HAMSA (12).
(15)
Komise mimo jiné zpochybnila, že by při odhadování výsledku likvidace bylo možné zohlednit ztrátu [15-25] milionů EUR jako výsledek aktivace záruky z roku 1998. V souladu s rozhodnutími ve věcech HYTASA (13) a Gröditzer (14) by se mělo rozlišovat mezi závazky, které stát na sebe musí vzít coby akcionář daného podniku, a závazky státu coby orgánu veřejné moci. Z toho plyne, že náklady přijaté orgánem veřejné moci nelze započítávat pro účely odhadování nákladů, které by byl schopen a ochoten na sebe vzít soukromý akcionář. Komise považuje skutečnost, že rumunské ministerstvo financí vydalo podniku Petrotub v roce 1998 státní záruku, za známku toho, že soukromý akcionář by takovou záruku nebyl schopen dát. Ve stejném smyslu je zapotřebí chápat skutečnost, že záruka z roku 1998 byla poskytnuta za podmínek, které by soukromý hospodářský subjekt nemohl přijmout.
IV. PŘIPOMÍNKY RUMUNSKA A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(16)
Ve svých připomínkách ze dne 27. listopadu 2007 Rumunsko především namítalo, že privatizace podniku Petrotub v říjnu 2003 neznamenala pro tento podnik či kupujícího žádnou výhodu, a proto tato operace nepředstavovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(17)
Rumunsko nejprve zdůraznilo, že podnik Petrotub byl prodán v rámci otevřeného, transparentního a bezpodmínečného nabídkového řízení, což podle rumunských orgánů dokazuje, že podnik Petrotub byl prodán za tržní cenu a že kupujícímu tímto nákupem nevznikla žádná výhoda. Zadruhé se Rumunsko domnívá, že postupovalo tak, jak by postupoval každý soukromý prodejce: při výběru mezi privatizací a likvidací si stát zvolil scénář, který byl z čistě finančního hlediska ten nejvýhodnější, aniž by přihlížel k nekomerčním či politickým aspektům, jimiž se jinak vyznačuje postup orgánu veřejné moci.
(18)
Ve spojitosti s tímto druhým tvrzením Rumunsko ukázalo, že podle vnitrostátního práva měl Úřad pro privatizaci AVAS povinnost i pravomoc provést odhad a srovnání výsledků privatizace a likvidace s odkazem na státní rozpočet jako celek. Jinými slovy, úřad pro privatizaci zvolil možnost, která byla pro státní rozpočet jako celek nejvýhodnější, stejně, jak by to učinila velká holdingová společnost zahrnující několik věřitelů. Proto a navzdory názoru Komise by stát nemohl, ba ani nesměl odhadovat výsledky privatizace a likvidace samostatně pro každý z dotčených veřejných subjektů zvlášť.
(19)
Při odhadování výsledků likvidace byl stát navíc oprávněn zohlednit ztrátu spojenou s aktivací záruky z roku 1998, neboť by takovou záruku za daných podmínek podniku Petrotub poskytl i soukromý investor. V době udělení záruky se podnik nenacházel v obtížích a riziková přirážka, která byla podniku Petrotub za záruku vyúčtována, byla odpovídající odměnou akcionáři za záruku ve prospěch podniku, který se v té době nacházel v dobrém stavu.
(20)
Nadto je zapotřebí posuzovat záruku z roku 1998 z hlediska příslušných pravidel státní podpory platných v té době. Sdělení Komise o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů platné v té době vylučovalo dlouhodobé záruky vývozních úvěrů z rozsahu kontrol podle čl. 107 odst. 1 SFEU (tehdy čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES) (15). Rumunsko také zdůraznilo, že v roce 1998, kdy došlo k poskytnutí záruky, byl podnik Petrotub výrobcem trubek a jako takového se jej netýkala definice ESUO ocele, ani ustanovení protokolu č. 2 o oceli ESUO v evropské dohodě o přidružení.
(21)
Podnik AM Roman a jeho mateřský podnik ArcelorMittal argumentaci Rumunska plně podpořily. Podniky rovněž zdůraznily, že podle tehdy platných rumunských právních předpisů a podle pravidel státní podpory evropské dohody o přidružení státní záruka poskytnutá v roce 1998 podniku Petrotub státní podporu nepředstavovala. Záruka z roku 1998 nadto představovala jasně vymahatelný komerční závazek učiněný státem coby většinovým akcionářem dotčeného podniku, a z toho důvodu ji lze započítat do odhadu nákladů na likvidaci. Podnik ArcelorMittal také zdůraznil, že za koupi podniku Petrotub zaplatil tržní cenu, a proto by jakákoliv případná výhoda z privatizace (k níž nedošlo) v každém případě připadla státu coby prodejci.
V. POSOUZENÍ
1. Platné právo a pravomoc Komise
(22)
Toto řízení se zabývá skutečnostmi, k nimž došlo před přistoupením Rumunska k Evropské unii dne 1. ledna 2007. Podnik Petrotub byl zprivatizován v říjnu 2003. V roce 1998 mu nadto rumunský stát poskytl záruku týkající se úvěru ve výši [30-50] milionů DEM od KfW určeného na nákup nové válcovny. Záruka z roku 1998 je s privatizací z roku 2003 spojena, neboť Rumunsko tvrdí, že se v případě likvidace musí její náklady zahrnout do posouzení privatizace z roku 2003 podle kritérií jednání investora v tržním hospodářství.
(23)
Všeobecně se články 107 až 108 SFEU nevztahují na podpory poskytnuté před přistoupením, které se již po přistoupení neuplatní (16). Odchylně od tohoto obecného pravidla - a tedy výjimečně - je Komise na základě přílohy VII smlouvy o přistoupení Rumunska oprávněna k přezkoumání státní podpory poskytnuté Rumunskem před přistoupením k EU v souvislosti s restrukturalizací rumunského ocelářského průmyslu (17).
(24)
V příloze VII jsou obsažena ustanovení umožňující Rumunsku dokončit restrukturalizaci jeho ocelářského průmyslu zahájenou ještě před jeho přistoupením k EU. Tato restrukturalizace rumunského ocelářského odvětví byla prováděna na základě protokolu č. 2 o oceli ESUO přiloženému k evropské dohodě o přidružení (dále jen „protokol č. 2“) a rozšířenému Dodatkovým protokolem podepsaným dne 23. října 2002 (dále jen „Dodatkový protokol“).
(25)
Protokolem č. 2 byla Rumunsku přiznána pětiletá „doba odkladu“, od roku 1993 do roku 1998, aby vzhledem k přistoupení mohlo restrukturalizovat svůj ocelářský průmysl ESUO. Tato „doba odkladu“ byla prodloužena do konce roku 2004 Dodatkovým protokolem schváleným Komisí dne 29. července 2002 a podepsaným dne 23. října 2002. V rámci celé „doby odkladu“, tj. od roku 1993 do konce roku 2004, bylo Rumunsku umožněno poskytovat restrukturalizační podporu ocelářskému odvětví za podmínek stanovených v protokolu č. 2 (rozšířeným Dodatkovým protokolem) a na základě národního restrukturalizačního programu (dále jen NRP“) schváleného Společenstvím. Rumunský NRP byl Radou schválen dne 18. července 2005 (18).
(26)
Příloha VII je „ochranným mechanismem“ umožňujícím Komisi, aby po 1. lednu 2007 (den přistoupení) sledovala podpory, jež Rumunsko ocelářskému odvětví před přistoupením k EU poskytlo na základě protokolu č. 2 (rozšířeného Dodatkovým protokolem) a NRP. Příloha VII navíc dává Komisi pravomoc požadovat zpět podporu, která byla poskytnuta v rozporu s protokolem č. 2 evropské dohody o přidružení a NRP. Příloha VII je tak lex specialis, který výjimečně a odchylně od obecného režimu umožňuje se zpětnou působností kontrolu a přezkoumání státní podpory poskytnuté rumunskému ocelářskému průmyslu před přistoupením Rumunska k EU. V nedávném rozsudku o státní podpoře udělené před přistoupením k EU polským ocelářským podnikům (19) potvrdil Tribunál povahu lex specialis protokolu č. 8 smlouvy o přistoupení Polska k EU, který obsahuje obdobná ustanovení, jako jsou ustanovení v příloze VII.
(27)
V rámci tohoto řízení musí Komise posoudit, zda se oblast působnosti pravomoci týkající se kontroly se zpětnou působností, kterou zmiňuje 23. až 26. bod odůvodnění, vztahuje také na opatření, která Rumunsko poskytlo výrobcům trubek před přistoupením k EU. Za tím účelem musí být vyjasněny právní základy, které se v této věci uplatňují, tedy příloha VII ve spojení s protokolem č. 2 a Dodatkovým protokolem, aby bylo možné určit, zda se jejich ustanovení vztahují na opatření poskytnutá rumunským výrobcům trubek před přistoupením Rumunska k EU.
(28)
Obecnou právní zásadou při výkladu právní předpisů lex specialis, které představují výjimku od obecných právních předpisů, je, že se vykládají striktně. Ze striktního výkladu výše uvedených právních základů (viz níže 29.-43. bod odůvodnění) vyplývá, že pravomoc Komise týkající se výjimečné kontroly se zpětnou působností je omezena na (možná) opatření poskytnutá výrobcům ESUO před přistoupením, to znamená, že se pravomoc nevztahuje na (možná) opatření poskytnutá výrobcům trubek.
(29)
V bodech 12 a 17 přílohy VII jsou stanoveny pravomoci Komise týkající se sledování a kontroly se zpětnou působností v souvislosti s podporou poskytnutou rumunskému ocelářského průmyslu před přistoupením k EU. Bod 12 opravňuje Komisi a Radu až do roku 2009 dohlížet na provádění rumunského NRP v období před přistoupením a po něm. V bodě 17 se Komise opravňuje nařídit navrácení státní podpory poskytnuté v rozporu s body 1 až 3 přílohy VII (jak je uvedeno níže v 30.-32. bodě odůvodnění).
(30)
V bodě 1 přílohy VII se stanoví, že státní podpora poskytnutá Rumunskem na restrukturalizaci „vymezených částí rumunského ocelářského průmyslu“ v letech 1993 až 2004 se považuje za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud: „[…] období stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2 o výrobcích ESUO k evropské dohodě o přidružení […] bylo prodlouženo do dne 31. prosince 2005“; byly splněny podmínky stanovené v NRP; po 1. lednu 2005 nebyly příjemcům NRP poskytnuty žádné další státní podpory a „[…] rumunskému ocelářskému odvětví nebyla po 31. prosinci 2004 vyplacena žádná státní podpora na restrukturalizaci“. Rovněž se zde stanoví, že: „Pro účely těchto ustanovení a dodatku A se státní podporou pro restrukturalizaci rozumí jakékoliv opatření týkající se ocelářských společností, které představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a které nelze považovat za slučitelné se společným trhem v souladu s obvyklými pravidly používanými ve Společenství“.
(31)
V bodě 2 přílohy VII se stanoví, že pouze podniky uvedené na seznamu příjemců NRP (také na seznamu v dodatku A přílohy VII) jsou způsobilé obdržet státní podporu v období 1993 až 2004.
(32)
V bodě 6 přílohy VII se stanoví, že podniky, které nejsou na seznamu příjemců NRP, „nejsou příjemci podpory na restrukturalizaci, ani žádné jiné podpory“, a nepožaduje se od nich, aby snížily svou kapacitu.
(33)
V bodu 1 prvním pododstavci přílohy VII se výslovně odkazuje na čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2 rozšířeného Dodatkovým protokolem podepsaným 23. října 2002. Protokol č. 2 se vztahoval výhradně na ocel ESUO a dokonce uváděl ocelové výrobky ESUO na seznamu v jedné příloze. Tato příloha obsahovala tentýž seznam výrobků ESUO jako příloha I Smlouvy o ESUO, v níž byly z definice „oceli ESUO“ výslovně vyňaty ocelové trubky („trubky (bezešvé či svařované) […] lesklé tyče a odlitky ze železa (trubky, potrubí, armatury a další odlitky ze železa)“).
(34)
Platnost Smlouvy o ESUO skončila dne 23. července 2002. Od tohoto data spadají státní podpory ocelářskému průmyslu do působnosti obecných právních rámců ES. Při té příležitosti bylo rozhodnuto rozšířit definici evropského ocelářského odvětví tak, aby zahrnovala výrobce trubek. To bylo zakotveno v článku 27 a v příloze B víceodvětvového rámce pro regionální podporu velkým investičním projektům (20), které definovaly ocelářské odvětví EU tak, aby zahrnovalo bezešvé trubky a velké svařované trubky (s průměrem větším než 406,4 mm). Tato rozšířená definice ocelářského odvětví byla nato převzata do přílohy I Pokynů k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007-2013 (21) a do čl. 2 bodu 29 obecného nařízení o blokových výjimkách (22).
(35)
Nicméně ani protokol č. 2, ani Dodatkový protokol nebyly výslovně změněny tak, aby obsahovaly tuto rozšířenou definici ocelářského odvětví EU zahrnujícího výrobce trubek. Platnost protokolu č. 2 skončila dne 31. prosince 1997. Dodatkovým protokolem byla platnost protokolu č. 2 prodloužena od 1. ledna 1998 na dalších osm let, příp. do dne přistoupení Rumunska k EU (podle toho, k čemu dojde dříve). Dodatkový protokol hovoří obecně o „ocelových výrobcích“, jeho oblast působnosti je však výslovně svázána s čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2, který se týkal pouze výrobků ESUO. Zejména podle článku 2 Dodatkového protokolu bylo prodloužení platnosti protokolu č. 2 podmíněno tím, že Rumunsko Komisi předloží NRP a plány na restrukturalizaci podniků, které jsou příjemci NRP, přičemž jak NRP, tak tyto plány musely splnit „požadavky čl. 9 odst. 4 protokolu č. 2 evropské dohody o přidružení a musely být posouzeny a schváleny příslušným vnitrostátním orgánem odpovědným za státní podpory (Radou pro hospodářskou soutěž)“.
(36)
Závěrem by proto mělo být, že bod 17 přílohy VII ve výkladu podle bodů 1-2 a 6 přílohy VII, spolu s protokolem č. 2 a Dodatkovým protokolem, Komisi neopravňuje ke kontrole podpor, které Rumunsko před přistoupením k EU -zejména v letech 1993 až 2004 - poskytlo výrobcům trubek.
(37)
Kromě toho, že Komise právně vyložila oblast působnosti příslušných právních základů (tj. přílohy VII, protokolu č. 2 a Dodatkového protokolu - viz výše uvedený 29. až 36. bod odůvodnění), přezkoumala také otázku, zda prováděcí pravidla pro uplatňování ustanovení o státní podpoře obsažená v evropské dohodě o přidružení a protokolu č. 2, tak jak je přijaly Společenství a Rumunsko v roce 2001 (dále jen „prováděcí pravidla“ (23)), jsou relevantní pro určení oblasti působnosti kompetence týkající se kontroly se zpětnou působností, pokud jde o (možná) opatření, která byla poskytnuta rumunským výrobcům trubek před přistoupením k EU.
(38)
Obecnou zásadou je, že prováděcí předpisy obsahují jednací řád, který se nesmí zaměňovat s hmotnými pravidly v oblasti státních podpor obsaženými v evropské dohodě o přidružení a protokolu č. 2 k evropské dohodě o přidružení. Je však třeba poznamenat, že prováděcí pravidla také obsahují podrobná ustanovení o kritériích posouzení slučitelnosti podpory s evropskou dohodou o přidružení a s protokolem č. 2 k evropské dohodě o přidružení.
(39)
Ustanovení čl. 2 odst. 1 první věty prováděcích pravidel stanoví: „Posouzení slučitelnosti poskytnutí jednotlivé podpory a programů podpory s evropskou dohodou o přidružení podle článku 1 probíhá na základě kritérií, která vyplývají z uplatnění pravidel článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství včetně současných a budoucích sekundárních právních předpisů, rámců, pokynů a dalších příslušných administrativních aktů platných ve Společenství, jakož i judikatury Soudu prvního stupně a Soudního dvora Evropských společenství a všech rozhodnutí přijatých Radou přidružení podle čl. 4 odst. 3“. Citovaný právní předpis stanoví obecnou zásadu, že hmotná kritéria pro obecné posouzení slučitelnosti státní podpory s evropskou dohodou o přidružení jsou „evoluční“ povahy v tom smyslu, že zohledňují jakékoliv aktuální změny právních předpisů EU a judikatury.
(40)
Ustanovení čl. 2 odst. 1 druhé věty odkazuje výslovně na kritéria slučitelnosti podle protokolu č. 2: „Pokud jsou poskytnutá podpora či programy podpory určeny pro výrobky, na které se vztahuje protokol č. 2 evropské dohody o přidružení, uplatňuje se první věta tohoto odstavce, za předpokladu, že posouzení nebylo učiněno na základě kritérií vyplývajících z uplatňování pravidel podle článku 87 Smlouvy o založení Evropského společenství, nýbrž na základě kritérií vyplývajících z uplatňování pravidel pro státní podpory podle Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli“. Je třeba poznamenat, že ze znění této věty zřetelně vyplývá, že na rozdíl od případu obecné podpory, na který se vztahuje čl. 2 odst. 1 první věta (viz níže uvedený 41. bod odůvodnění), se pro účely podpory, na kterou se vztahuje protokol č. 2, vyvíjí kritéria slučitelnosti podpory na základě Smlouvy o ESUO. Pokud jde o vývoj těchto kritérií po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO v roce 2002, nejsou uvedeny žádné zvláštní informace.
(41)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 a 3 prováděcích pravidel stanoví mechanismus, jak má Rumunsko zohlednit změny kritérií slučitelnosti. Konkrétně má být Rumunsko informováno o všech změnách kritérií slučitelnosti Společenství, které nebyly zveřejněny, a „pokud Rumunsko během tří měsíců po obdržení oficiální informace nevznese připomínky týkající se změn, stanou se tato kritéria kritérii slučitelnosti v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Pokud Rumunsko takové připomínky vznese, pak se s ohledem na sbližování právních předpisů, jak ho stanoví evropská dohoda o přidružení, konají konzultace v souladu s články 7 a 8 těchto předpisů“.
(42)
I když Rumunsko během lhůty tří měsíců nevzneslo připomínky ke změně definice Společenství týkající se ocelářského průmyslu, která v roce 2002 zahrnula také výrobce trubek, takové změny právních předpisů Společenství nebylo možné uplatnit na opatření, na která se nevztahuje oblast působnosti evropské dohody o přidružení, tj. opatření, na která se nevztahuje Smlouva o ESUO. Mimoto je příloha VII lex specialis, a Komise se proto při určování jeho oblasti působnosti nemůže dovolávat rozšíření definice ocelářského odvětví EU poté, co uplynula doba platnosti Smlouvy o ESUO. Komise tedy musela dojít k závěru, že na jedné straně je nezbytné přesně rozlišovat mezi „evoluční“ povahou platného právního předpisu týkajícího se státní podpory poskytnuté před přistoupením ve prospěch ocelářského průmyslu v Rumunsku a nutně striktním výkladem oblasti působnosti pravomoci Komise týkající se kontroly se zpětnou působností na straně druhé, jak vyplývá z přílohy VII, protokolu č. 2 a Dodatkového protokolu.
VI. ZÁVĚR
(43)
Na základě výše uvedených skutečností (viz výše především 36. a 42. bod odůvodnění) došla Komise k závěru, že na základě přílohy VII není oprávněna přezkoumat opatření, která byla ve prospěch rumunských výrobců trubek učiněna před přistoupením Rumunska k EU, především v letech 1993 až 2004. Toto řízení se s ohledem na skutečnost, že Komise není oprávněna posoudit předmětná opatření, zastavuje,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
S ohledem na skutečnost, že Komise není podle ustanovení části B přílohy VII smlouvy o přistoupení Rumunska k EU oprávněna přezkoumat opatření učiněná Rumunskem v roce 2003 v souvislosti s privatizací podniku Petrotub Roman S.A., se formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU, které bylo zahájeno dopisem adresovaným Rumunsku ze dne 25. září 2007, zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Rumunsku.
V Bruselu dne 6. července 2010.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. liepos 6 d.
dėl priemonės C 40/07 (ex NN 48/07) kurią įgyvendino Rumunija įmonės ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (anksčiau - Petrotub Roman S.A.) atžvilgiu
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 4492)
(Tik tekstas rumunų kalba yra autentiškas)
(Tekstas svarbus EEE)
(2013/516/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
atsižvelgdama į Rumunijos stojimo sutarties Pereinamojo laikotarpio priemonių protokolo VII priedo ir VII priedo A priedėlio nuostatas,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal pirmiau nurodytą (-as) nuostatą (-as) (1) ir atsižvelgusi į jas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2007 m. vasario 2 d. laišku Komisija paprašė Rumunijos suteikti informacijos apie įmonės Petrotub Roman S.A. (toliau - Petrotub) atleidimo nuo skolos valstybei raštus ir skolos valstybei mokėjimo terminų pakeitimą ją privatizuojant 2003 m. (po privatizavimo įmonė buvo pervadinta į Mittal Steel Roman, o vėliau - į ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2) (toliau - AM Roman);
(2)
2007 m. rugsėjo 25 d. laišku Komisija informavo Rumuniją, kad ketina pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (3) dėl pagalbos, kuri galėjo būti teikiama privatizuojant Petrotub. Sprendimas buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiame leidinyje (4). Komisija suinteresuotąsias šalis pakvietė dėl minėtosios priemonės pateikti pastabų;
(3)
2007 m. lapkričio 26 d. laišku, užregistruotu tą pačią dieną, Rumunija pateikė savąsias pastabas. 2008 m. sausio 28 d. laiškais, užregistruotais 2008 m. sausio 29 d., ArcelorMittal (patronuojančioji bendrovė) ir AM Roman (atitinkama patronuojamoji įmonė) pateikė pastabas, kurios 2008 m. vasario 12 d. buvo nusiųstos Rumunijai. Rumunija atsakė 2008 m. kovo 11 d. laišku, užregistruotu tą pačią dieną;
(4)
2009 m. vasario 26 d., 2009 m. spalio 8 d. ir 2010 m. sausio 29 d. laiškais Komisija paprašė papildomos informacijos. Rumunija atsakė 2009 m. balandžio 27 d., 2009 m. spalio 19 d. ir 2010 m. vasario 3 d. laiškais, visi jie užregistruoti tomis pačiomis dienomis;
II. FAKTŲ APRAŠYMAS
1. Įmonė
(5)
įmonė AM Roman yra besiūlių plieninių vamzdžių gamintoja, veikianti Romane, Rumunijos regione, gaunančiame pagalbą pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą (5). Prieš 2003 m. privatizavimą įmonė, tada vadinta Petrotub, buvo besiūlių plieninių vamzdžių gamintoja - buvo gaminami karštai ir šaltai valcuoti 6-620 mm skersmens 0,5-70 mm sienelių pločio plieniniai vamzdžiai. Šie gaminiai įvairiai taikomi energetikos (naftos, dujų, cheminių medžiagų, branduolinės ir tradicinės energetikos) pramonėje, taip pat mašinų ir statybos pramonėje. Po privatizavimo įmonė toliau veikė tų pačių gaminių rinkoje. Šiuo metu 69,76 % įmonės akcijų turi ArcerlorMittal grupei priklausanti bendrovė ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (6);
2. Aptariama priemonė
(6)
2003 m. liepos 23 d. Rumunijos privatizavimo agentūra APAPS (dabar - AVAS) (7) viešai paskelbė ketinimą parduoti savo turimas 70 % Petrotub akcijų. Privatizavimas buvo vykdomas skelbiant viešąjį konkursą. Su LNM Holdings NV (dabar - ArcelorMittal) 2003 m. spalio 28 d. buvo pasirašyta pardavimo už 6 mln. USD (5,1 mln. EUR (8)) sutartis;
(7)
privatizavimo aplinkybėmis APAPS Rumunijos valstybės vardu sutiko nurašyti 22,5 mln. EUR bendrą skolą valstybei ir pakeisti likusios valstybei grąžintinos sumos mokėjimo terminus;
(8)
1998 m. Petrotub buvo sudariusi sutartį dėl komercinės [30-50] (9) mln. Vokietijos markių (DEM) [15-25 mln. EUR] paskolos, kurios terminas - 2011 m., iš Vokietijos plėtros banko Kreditanstalt für Wiederaufbau (toliau - KfW) naujai gamyklai iš bendrovės Mannesmann AG įsigyti. Įvairūs KfW finansavimo paketo segmentai buvo užtikrinti Vokietijos ir Austrijos valstybės garantijomis ir Rumunijos banko Banca Comercială Română (BCR) garantija. Priešpriešinę garantiją Vokietijos valstybės garantijai suteikė Rumunijos valstybė. Rumunijos priešpriešine garantija buvo padengta 85 % visos 30-50 mln. DEM KfW paskolos. Rumunija iš Petrotub paėmė vienkartinį [3-7 %] mokestį;
III. SPRENDIMAS DĖL PROCEDŪROS PRADĖJIMO
(9)
sprendime dėl procedūros pradėjimo Komisija Rumunijai pranešė, kad pagrindas pradėti oficialią tyrimo procedūrą yra Rumunijos stojimo sutarties protokolo VII priedo B skirsnis dėl plieno pramonės restruktūrizavimo (toliau - VII priedas) ir kad, VII priede nesant konkrečių nuostatų dėl Rumunijos vamzdžių gamintojų teisinės padėties privatizavimo metu, Komisija tuo pagrindu tirs, ar įmonei AM Roman buvo teikiama valstybės pagalba ir ar ji yra suderinama;
(10)
Komisija atkreipė dėmesį, kad įsigijimo kaina (5,1 mln. EUR) nepadengė valstybės patirtų nuostolių nurašant 22,5 mln. EUR skolos valstybei - sumos, su kuria, vykdant privatizavimą, sutiko Rumunijos privatizavimo agentūra APAPS;
(11)
prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą Rumunija buvo pateikusi nepriklausomo konsultanto ataskaitą (10) siekdama įrodyti, kad privatizavimas tomis konkrečiomis sąlygomis buvo valstybei palankiausias sprendimas;
(12)
ataskaitoje nurodyta, kad privatizuojant įmonę buvo pasiekta Rumunijos valstybei palankiausia padėtis. Toliau pateiktoje lentelėje palyginamos sumos, kurias kiekviena iš kreditorių - viešojo sektoriaus institucijų gautų įvykus privatizavimo ir likvidavimo scenarijams (11);
Privatizavimas
Likvidavimas
Socialinės apsaugos fondas
[…] mln. EUR
[…] mln. EUR
Nedarbo fondas
[…] mln. EUR
[…] mln. EUR
Sveikatos apsaugos fondas
[…] mln. EUR
[…] mln. EUR
APAPS
[…] mln. EUR
(įskaitant 5,1 mln. EUR pardavimo kainą)
0
Iš viso valstybei
[4-9] mln. EUR
[19-26] mln. EUR
(13)
ataskaita grindžiama prielaida, kad likvidavimo atveju būtų buvę pasinaudota 1998 m. garantija ir valstybė (kuriai atstovautų Finansų ministerija) būtų įgijusi pareigą padengti nesumokėtą Petrotub paimtos KfW paskolos dalį, t. y. [15-25] mln. EUR. Kitaip tariant, įvykus likvidavimo scenarijui, valstybė galiausiai būtų gavusi tik [2-9] mln. EUR, o tai, palyginti, yra mažiau negu [4-9] mln. EUR suma, gauta įmonę privatizavus;
(14)
sprendime dėl procedūros pradėjimo Komisija suabejojo, ar privatizavimo ir likvidavimo scenarijų rezultatus reikėjo skaičiuoti visai valstybei, kaip teigiama eksperto ataskaitoje, ar atskirai kiekvienam viešojo sektoriaus kreditoriui, laikantis HAMSA bylos precedento (12);
(15)
inter alia, Komisija abejojo ir dėl to, ar vertinant lividavimo rezultatus buvo galima atsižvelgti į [15-25] mln. EUR nuostolį, kuris būtų susidaręs, jeigu būtų pasinaudota 1998 m. garantija. Remiantis bylomis HYTASA (13) ir Gröditzer (14), įsipareigojimus, kuriuos valstybė turi prisiimti kaip įmonės akcininkė, reikia atskirti nuo įsipareigojimų, kuriuos ji turi prisiimti kaip viešojo sektoriaus institucija. Taigi, į išlaidas, prisiimtas viešojo sektoriaus institucijos veiksmu, negali būti atsižvelgiama vertinant išlaidas, kurias būtų galėjęs ir pasirengęs patirti privatus akcininkas. Tai, kad 1998 m. Rumunijos Finansų ministerija įmonei Petrotub suteikė valstybės garantiją, Komisija supranta kaip ženklą, kad privatus akcininkas nebūtų galėjęs tokios garantijos suteikti. Kitas požymis šiuo klausimu - tai, kad 1998 m. garantija buvo suteikta tokiomis sąlygomis, su kuriomis privatus veiklos vykdytojas galbūt nebūtų sutikęs;
IV. RUMUNIJOS IR SUINTERESUOTŲJŲ SUBJEKTŲ PASTABOS
(16)
2007 m. lapkričio 27 d. pastabose Rumunija iš esmės teigė, kad, 2003 m. spalio mėn. privatizavus Petrotub, įmonei arba pirkėjui nebuvo sudaryta palankesnių sąlygų, todėl ši operacija neturi SESV 107 straipsnio 1 dalyje nurodytos valstybės pagalbos požymių;
(17)
pirma, Rumunija pabrėžė, kad Petrotub buvo parduota surengus atvirą, skaidrų ir besąlygišką konkursą - Rumunijos valdžios institucijų nuomone, tai rodo, kad Petrotub buvo parduota rinkos kaina, o pirkėjui šiuo pirkiniu nebuvo sudaryta palankesnių sąlygų. Antra, Rumunija išreiškė požiūrį, kad ji pasielgė taip, kaip būtų pasielgęs bet kuris privatus pardavėjas: rinkdamasi iš privatizavimo ir likvidavimo scenarijų, valstybė pasirinko tą scenarijų, kuris pasirodė palankiausias vien finansiniu požiūriu, neatsižvelgiant į nekomercinius ar politinius motyvus, būdingus viešojo sektoriaus institucijos veiklai;
(18)
kalbant apie antrąjį argumentą, Rumunija nurodė, kad pagal nacionalinę teisę privatizavimo agentūra AVAS privalėjo ir turėjo įgaliojimus įvertinti ir palyginti bendrus privatizavimo ir likvidavimo rezultatus viso valstybės biudžeto požiūriu. Kitaip tariant, privatizavimo agentūra pasirenka visam valstybės biudžetui palankiausią scenarijų, taip pat, kaip pasielgtų ir didelė patronuojančioji bendrovė, apimanti keletą kreditorių. Vertinant šiuo požiūriu, skirtingai, negu teigia Komisija, valstybė negalėjo ir neprivalėjo įvertinti privatizavimo ir likvidavimo rezultatų atskirai kiekvienos atitinkamos viešojo sektoriaus institucijos aspektais;
(19)
be to, vertindama likvidavimo rezultatus, valstybė privalėjo atsižvelgti į nuostolius, susijusius su 1998 m. garantija, nes, esamomis aplinkybėmis, tokią garantiją įmonei Petrotub būtų suteikęs ir privatus investuotojas. Tuo metu, kai buvo suteikta garantija, įmonė neturėjo sunkumų, o įmonės Petrotub už garantiją sumokėtas rizikos priedas buvo tinkamas atlygis už akcininko garantiją, suteiktą įmonės, kuri tuo metu buvo geros būklės, interesais;
(20)
be to, 1998 m. garantija turi būti vertinama atsižvelgiant į tuo metu galiojusias atitinkamas valstybės pagalbos taisykles. Tuo metu taikytame Komisijos komunikate dėl trumpalaikių eksporto kreditavimo garantijų numatyta, kad ilgalaikės eksporto kreditavimo garantijos pagal SESV 107 1 dalį (tuo metu - pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį) netikrinamos (15). Rumunija taip pat pabrėžė, kad 1998 m., kai garantija buvo suteikta, Petrotub buvo vamzdžių gamintoja, todėl jai nebuvo taikoma EAPB sutartyje nustatyta plieno apibrėžtis ar Europos sutarties 2 protokolo dėl EAPB sutarties taikymo plieno srityje nuostatos;
(21)
AM Roman ir jos patronuojančioji bendrovė ArcelorMittal visiškai pritarė Rumunijos argumentams. Įmonės taip pat pabrėžė, kad, remiantis tuo metu galiojusiais Rumunijos teisės aktais ir Europos sutarties taisyklėmis valstybės pagalbos srityje, 1998 m. Petrotub interesais suteikta valstybės garantija nebuvo valstybės pagalba. Be to, 1998 m. garantija yra aiškus valstybės, kaip balsų daugumą turinčios atitinkamos įmonės akcininkės, prisiimtas komercinis įsipareigojimas, kurio vykdymą galima užtikrinti, todėl jį galima įtraukti vertinant likvidavimo išlaidas. ArcelorMittal taip pat pabrėžė, kad ji už Petrotub įsigijimą sumokėjo rinkos kainą, todėl bet koks galimas pranašumas, įgytas įmonę privatizavus, quod non, bet kokia apimtimi būtų likęs valstybei, kaip pardavėjai;
V. VERTINIMAS
1. Taikytina teisė ir Komisijos kompetencija
(22)
šioje byloje tiriami įvykiai, įvykę prieš Rumunijos stojimą į Europos Sąjungą (2007 m. sausio 1 d.). Petrotub buvo privatizuota 2003 m. spalio mėn. Be to, 1998 m. Rumunijos valstybė Petrotub interesais suteikė garantiją [30-50] mln. DEM vertės KfW paskolai, skirtai naujai gamyklai įsigyti. 1998 m. garantija susijusi su 2003 m. privatizavimu, nes Rumunija teigė, kad į garantijos išlaidas turi būti atsižvelgiama likvidavimo atveju, vertinant 2003 m. privatizavimą pagal veiklos vykdytojo rinkos ekonomikos sąlygomis kriterijų;
(23)
paprastai SESV 107-108 straipsniai netaikomi priemonėms, kurias leista taikyti prieš stojimą į ES, jeigu jos po stojimo nebetaikomos (16). Nukrypdama nuo šios bendrosios taisyklės ir todėl išimtiniu pagrindu, remdamasi Rumunijos stojimo sutarties VII priedu, Komisija turi kompetenciją patikrinti valstybės pagalbą, Rumunijos suteiktą restruktūrizuojant jos plieno pramonę prieš stojimą į ES (17);
(24)
VII priedo nuostatomis Rumunijai leidžiama užbaigti savo plieno pramonės restruktūrizavimą, kaip pradėtą prieš stojimą į ES. Rumunijos plieno sektoriaus restruktūrizavimas prieš jos stojimą į ES buvo atliekamas remiantis Europos sutarties 2 protokolu dėl EAPB sutarties taikymo plieno srityje (toliau - 2 protokolas), kurio galiojimas pratęstas 2002 m. spalio 23 d. pasirašytu papildomu protokolu (toliau - papildomas protokolas);
(25)
2 protokolu Rumunijai buvo suteiktas penkerių metų lengvatinis laikotarpis - nuo 1993 m. iki 1998 m. pabaigos - jos EAPB plieno pramonei pertvarkyti rengiantis stojimui. 2002 m. liepos 29 d. Tarybos sprendimu patvirtintu ir 2002 m. spalio 23 d. pasirašytu papildomu protokolu lengvatinis laikotarpis buvo pratęstas iki 2004 m. pabaigos. Per gautą galutinį lengvatinį laikotarpį, t. y. per laikotarpį nuo 1993 m. iki 2004 m. pabaigos Rumunijai buvo leidžiama teikti restruktūrizavimo pagalbą plieno sektoriui 2 protokolo (pratęsto papildomu protokolu) sąlygomis, remiantis nacionaline restruktūrizavimo programa (toliau - NRP), kuriai pritarė Bendrija. Taryba Rumunijos NRP patvirtino 2005 m. liepos 18 d. (18);
(26)
VII priedas yra „apsaugos mechanizmas“, leidžiantis Komisijai po 2007 m. sausio 1 d. (stojimo data) kontroliuoti prieš stojimą į ES pagal 2 protokolą (pratęstą papildomu protokolu) ir pagal NRP plieno sektoriui Rumunijos suteiktą pagalbą. Be to, VII priede Komisijai suteikti įgaliojimai išsieškoti pagalbą, suteiktą pažeidžiant 2 protokolą ir NRP. Taigi, VII priedas yra lex specialis, kuriame išimtiniu pagrindu, nukrypstant nuo bendros tvarkos, leidžiama atgaline data kontroliuoti ir tikrinti valstybės pagalbą, Rumunijos suteiktą savo plieno pramonei prieš stojimą į ES. Naujausiuose sprendimuose dėl valstybės pagalbos, prieš stojant į ES suteiktos Lenkijos plieno gamybos įmonėms (19), Bendrasis Teismas patvirtino Lenkijos stojimo sutarties 8 protokolo lex specialis pobūdį - jame išdėstytos tokios pat nuostatos, kaip ir VII priede;
(27)
pagal šią procedūrą Komisija turi įvertinti, ar 23-26 punktuose aprašyta išimtinė kompetencija atgaline data vykdyti kontrolę apima ir priemones, kurias Rumunija suteikė vamzdžių gamintojams prieš stojimą į ES. Šiuo tikslu ir šiuo atveju taikytini teisiniai pagrindai, kuriuos sudaro VII priedas kartu su 2 protokolu ir papildomu protokolu, turi būti aiškinami siekiant nustatyti, ar jų nuostatos apima priemones, įgyvendintas Rumunijos vamzdžių gamintojų atžvilgiu prieš stojimą į ES;
(28)
galioja visuotinai pripažintas teisės principas, kad lex specialis nuostatos, nukrypstančios nuo bendros tvarkos, turi būti aiškinamos siaurai. Siauras minėtųjų teisinių pagrindų aiškinimas (žr. tolesnes 29-43 konstatuojamąsias dalis) verčia daryti išvadą, kad išimtinė Komisijos kompetencija atgaline data vykdyti kontrolę taikoma tik pagalbai, kuri buvo (galėjo būti) teikiama EAPB gamintojams, tad (galimai) pagalbai vamzdžių gamintojams ji netaikoma;
(29)
VII priedo 12 ir 17 dalyse nustatyta Komisijos kompetencija atgaline data vykdyti prieš stojimą į ES Rumunijos plieno pramonei teiktos pagalbos kontrolę. 12 dalimi Komisija ir Taryba įgaliojamos kontroliuoti Rumunijos NRP įgyvendinimą prieš stojimą ir po stojimo į ES iki 2009 m. 17 dalimi Komisija įgaliojama duoti nurodymą išieškoti valstybės pagalbą, suteiktą pažeidžiant VII priedo 1-3 dalis (kaip nurodyta tolesnėse 30-32 konstatuojamosiose dalyse);
(30)
VII priedo 1 dalyje nurodyta, kad 1993-2004 m. Rumunijos suteikta valstybės pagalba „atskirų plieno pramonės dalių restruktūrizavimui“ laikoma suderinama su vidaus rinka, jeigu: „Europos sutarties […] 2 protokolo dėl EAPB produktų 9 straipsnio 4 dalyje numatytas laikotarpis buvo pratęstas iki 2005 m. gruodžio 31 d.“; buvo laikomasi NRP išdėstytų sąlygų; nuo 2005 m. sausio 1 d. NRP naudos gavėjams neskiriama ar neišmokama jokia valstybės pagalba; ir „[…] po 2004 m. gruodžio 31 d. neskiriama ar neišmokama jokia valstybės pagalba Rumunijos plieno sektoriui“ restruktūrizuoti. Šioje dalyje taip pat nurodyta, kad: „Šiose nuostatose ir A priedėlyje valstybės pagalba restruktūrizavimui turi būti suprantama kaip bet kuri su plieno gamybos įmonėmis susijusi priemonė, kuri yra valstybės pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį ir kuri pagal įprastines Bendrijoje taikomas taisykles negali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka;“
(31)
VII priedo 2 dalyje numatyta, kad valstybės pagalbą 1993-2004 m. laikotarpiu turi teisę gauti tik NRP naudos gavėjoms priskirtos (ir į VII priedo A priedėlį įtrauktos) bendrovės;
(32)
VII priedo 6 dalyje numatyta, kad NRP naudos gavėjoms nepriskirtos bendrovės „negauna valstybės pagalbos restruktūrizavimui ar kokios nors kitos pagalbos“, o sumažinti pajėgumus iš jų taip pat nereikalaujama;
(33)
VII priedo 1 dalies pirmoje pastraipoje konkrečiai nurodoma 2 protokolo, pratęsto 2002 m. spalio 23 d. papildomu protokolu, 9 straipsnio 4 dalis. 2 protokolas buvo taikomas tik EAPB plienui, o EAPB plieno gaminiai netgi išvardyti priede. Pastarajame pateiktas tas pats EAPB produktų sąrašas kaip ir EAPB sutarties I priede, kuriame išdėstyta „EAPB plieno“ apibrėžtis aiškiai neapima vamzdžių („plieno vamzdžių (besiūlių arba suvirintų), […] poliruotų plieno strypų ir ketaus liejinių (vamzdžių, vamzdelių ir jungiamųjų dalių bei kitų ketaus liejinių“);
(34)
EAPB sutartis baigė galioti 2002 m. liepos 23 d. Nuo tos datos plieno pramonei skiriamai valstybės pagalbai taikoma bendra EB tvarka. Ta proga buvo nuspręsta išplėsti Europos plieno sektoriaus apibrėžtį į ją įtraukiant vamzdžių gamintojus. Tai buvo sukodifikuota Daugelį sektorių apimančių gairių dėl regioninės pagalbos stambiems investiciniams projektams (20) 27 straipsnyje ir B priede, kuriame ES plieno sektorius buvo apibrėžtas taip, kad į jį būtų įtraukti besiūliai vamzdžiai ir dideli suvirinti vamzdžiai (kurių skersmuo didesnis negu 406,4 mm). Todėl išplėsta plieno sektoriaus apibrėžtis buvo perimta į 2007-2013 m. Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairių (21) I priedą ir Bendrojo bendrosios išimties reglamento (22) 2 straipsnio 29 punktą;
(35)
vis dėlto nei 2 protokolas, nei papildomas protokolas nebuvo konkrečiai pakeisti siekiant į juos įtraukti šią išplėstą ES plieno sektoriaus apibrėžtį, apimančią vamzdžių gamintojus. 2 protokolas neteko galios 1997 m. gruodžio 31 d. Papildomu protokolu 2 protokolo galiojimas nuo 1998 m. sausio 1 d. pratęstas aštuoneriems metams arba iki Rumunijos stojimo į ES (atsižvelgiant į tai, kuris terminas sueis anksčiau). Papildomame protokole nurodyti „plieno produktai“ apskritai, tačiau jo taikymo sritis taip pat konkrečiai susieta su 2 protokolo 9 straipsnio 4 dalimi, taikyta tik EAPB produktams. Pirmiausia pagal papildomo protokolo 2 straipsnį 2 protokolo galiojimas buvo pratęstas su sąlyga, kad Rumunija Komisijai pateks NRP ir NRP naudos gavėjų įmonių restruktūrizavimo planus - abu dokumentai turi atitikti „Europos sutarties 2 protokolo 9 straipsnio 4 dalies reikalavimus ir juos turi įvertinti bei patvirtinti jos nacionalinė valstybės pagalbos tarnyba (Konkurencijos taryba)“;
(36)
todėl darytina išvada, kad VII priedo 17 dalyje, aiškinamoje atsižvelgiant į VII priedo 1-2 ir 6 dalis ir kartu su 2 protokolu bei papildomu protokolu, Komisijai nesuteikiama kompetencijos kontroliuoti pagalbą, suteiktą Rumunijos vamzdžių gamintojams prieš stojimą į ES, ypač 1993-2004 m. laikotarpiu;
(37)
Komisija nagrinėjo ne tik tai, kaip teisiškai aiškinama atitinkamų teisinių pagrindų (t. y. VII priedo, 2 protokolo ir papildomo protokolo - žr. pirmiau pateiktas 29-36 konstatuojamąsias dalis) taikymo sritis, bet ir aiškinosi klausimą, ar nustatant Komisijos kompetencijos atgaline data vykdyti prieš stojimą į ES Rumunijos vamzdžių gamintojams (galimai) teiktos pagalbos kontrolę taikymo sritį aktualios Europos sutarties ir 2 protokolo valstybės pagalbos nuostatų taikymui skirtos įgyvendinimo taisyklės, kurias Bendrija ir Rumunija patvirtino 2001 m. (toliau - įgyvendinimo taisyklės (23));
(38)
paprastai įgyvendinimo taisyklėse nustatomos darbo tvarkos taisyklės, kurias reikia atskirti nuo materialinių Europos sutarties ir 2 protokolo valstybės pagalbos nuostatų. Tačiau reikia pažymėti, kad įgyvendinimo taisyklėse pateikiamos ir specialiosios nuostatos, kuriose atitinkamai nurodomi pagalbos suderinamumo su Europos sutarties ir 2 protokolo nuostatomis vertinimo kriterijai;
(39)
įgyvendinimo taisyklių 2 straipsnio 1 dalies pirmame sakinyje teigiama: „Kaip nustatyta šių taisyklių 1 straipsnyje, vertinant individualiai skirtos pagalbos ir programų suderinamumą su Europos sutarties nuostatomis remiamasi Europos bendrijos steigimo sutarties 87 straipsnio nuostatų taikymo kriterijais, įskaitant esamus ir būsimus antrinės teisės aktus, programas, gaires ir kitus atitinkamus Bendrijoje galiojančius administracinius aktus bei Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo ir Europos Bendrijų Teisingumo Teismo nusistovėjusią praktiką ir visus Asociacijos tarybos pagal 4 straipsnio 3 dalį priimtus sprendimus.“ Šiuo sakiniu nustatomas bendras principas, kad valstybės pagalbos bendrąja prasme suderinamumo su Europos sutarties nuostatomis vertinimo esminiai kriterijai yra „linkę plėtotis“, t. y. laipsniškai apimti ES teisės ir teismų praktikos pokyčius (naujoves);
(40)
2 straipsnio 1 dalies antrame sakinyje konkrečiai minimi 2 protokole nustatyti suderinamumo kriterijai: „Kadangi pagalba arba pagalbos programos skirtos produktams, kuriems taikomos Europos sutarties protokolo Nr. 2 nuostatos, visapusiškai taikomas šios dalies pirmas sakinys, tačiau taikant išimtį, kad vertinant bus remiamasi ne Europos bendrijos steigimo sutarties 87 straipsnio nuostatų taikymo kriterijais, bet Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutarties valstybės pagalbos taisyklių taikymo kriterijais.“ Reikia pažymėti, jog šio sakinio formuluotė aiškiai rodo, kad, kitaip nei pagalbos bendrąja prasme, kuriai taikomas 2 straipsnio 1 dalies pirmas sakinys (žr. pirmiau pateiktą 41 konstatuojamąją dalį), atveju, pagalbos, kuriai taikomos 2 protokolo nuostatos, atveju suderinamumo kriterijai plėtojami pagal nuorodą į EAPB sutartį. Jokių specialių nurodymų dėl suderinamumo kriterijų plėtojimo 2002 m. nustojus galioti EAPB sutarčiai nėra;
(41)
įgyvendinimo taisyklių 2 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka, pagal kurią Rumunija turi perimti ES suderinamumo kriterijų pakeitimus. Rumunija informuojama apie visus viešai neskelbtus Bendrijos suderinamumo kriterijų pakeitimus ir, „jei Rumunija nepareiškia prieštaravimo dėl tokių pakeitimų per tris mėnesius nuo oficialios informacijos apie pakeitimus gavimo dienos, tokie pakeisti kriterijai tampa suderinamumo kriterijais, kaip nustatyta šio straipsnio 1 dalyje. Jei Rumunija pareiškia prieštaravimą dėl pakeitimų, atsižvelgiant į Europos sutartyje nustatytą teisės aktų derinimą rengiamos konsultacijos vadovaujantis šių taisyklių 7 ir 8 straipsniais;“
(42)
nors Rumunija per tris mėnesius nepareiškė prieštaravimo dėl 2002 m. padaryto Bendrijos plieno pramonės apibrėžties pakeitimo - vamzdžių gamintojų įtraukimo į ją, tie Bendrijos teisės pakeitimai negalėjo tapti taikytini priemonėms, kurios nepatenka į Europos sutarties taikymo sritį, t. y. priemonėms, kurioms EAPB sutartis netaikoma. Be to, VII priedas yra lex specialis, todėl, nustatydama jo taikymo sritį, Komisija negali remtis baigus galioti EAPB sutarčiai išplėsta ES plieno apibrėžtimi. Todėl darytina išvada, kad „linkusius plėtotis“ teisės aktus, kurie pagal Europos sutartį taikomi iki įstojimo į ES Rumunijos plieno sektoriui skirtai valstybės pagalbai, būtina aiškiai atskirti nuo būtinybės griežtai aiškinti Komisijos kompetencijos atgaline data vykdyti kontrolę taikymo sritį, kaip nurodyta VII priede, 2 protokole ir papildomame protokole;
VI. IŠVADA
(43)
remdamasi minėtaisiais argumentais (ypač žr. pirmiau pateiktas 36 ir 42 konstatuojamąsias dalis), Komisija daro išvadą, kad pagal VII priedą ji neturi kompetencijos tikrinti prieš stojimą į ES, ypač 1993-2004 m. laikotarpiu, Rumunijos vamzdžių gamintojų atžvilgiu įgyvendintų priemonių. Ši procedūra nutraukiama pažymint, kad Komisija neturi kompetencijos vertinti atitinkamų veiksmų,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
2007 m. rugsėjo 25 d. Rumunijai skirtu laišku pradėta SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatyta oficiali tyrimo procedūra nutraukiama, nes Komisija neturi kompetencijos pagal Rumunijos stojimo sutarties VII priedo B skirsnio nuostatas tikrinti 2003 m. privatizuojant Petrotub Roman S.A. Rumunijos įgyvendintų priemonių.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Rumunijai.
Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 6 d.