NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1311/2011
ze dne 13. prosince 2011,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná světová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v několika členských státech. Zvláště některé členské státy mají závažné obtíže nebo jim takové obtíže hrozí, zejména pak problémy s hospodářským růstem, finanční stabilitou a se zhoršením schodku a zadlužením, což je kromě jiného způsobeno také mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy krize, dopad finanční krize na reálnou ekonomiku, trh práce a občany je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být rychle podniknuty další kroky k jeho zmírnění, a to maximálním a optimálním využitím finančních prostředků ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti.
(3)
Na základě čl. 122 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle kterého může Unie poskytnout finanční pomoc členskému státu, jemuž z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastaly obtíže nebo je vážně ohrožen závažnými obtížemi, byl nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (3) zaveden takový mechanismus s cílem zachovat finanční stabilitu celé Unie.
(4)
Prováděcími rozhodnutími Rady 2011/77/EU (4) a 2011/344/EU (5) poskytla Unie takovou finanční pomoc Irsku a Portugalsku.
(5)
Finanční stabilita Řecka byla postižena vážnými obtížemi již před vstupem nařízení (EU) č. 407/2010 v platnost. Finanční pomoc Řecku proto nemohla vycházet z uvedeného nařízení.
(6)
Dohoda mezi věřiteli a dohoda o mechanismu úvěrů uzavřené ve prospěch Řecka dne 8. května 2010 vstoupily v platnost dnem 11. května 2010. Dokud budou v rámci dohody o mechanismu úvěrů existovat dlužné částky, má být dohoda mezi věřiteli plně platná a účinná po dobu tříletého programového období.
(7)
Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (6), stanoví, že Rada poskytne střednědobou finanční pomoc, pokud je platební bilance členského státu, který nepřijal euro, v obtížích nebo jí takové obtíže vážně hrozí.
(8)
Rozhodnutími Rady 2009/102/ES (7), 2009/290/ES (8) a 2009/459/ES (9) byla taková finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku.
(9)
Období, během kterých je finanční pomoc Irsku, Maďarsku, Lotyšsku, Portugalsku a Rumunsku poskytována, jsou uvedena v příslušných rozhodnutích Rady. Období, během kterého byla finanční pomoc poskytnuta Maďarsku, skončilo dne 4. listopadu 2010.
(10)
Období, během kterých je finanční pomoc v rámci dohody mezi věřiteli a dohody o mechanismu úvěrů poskytována Řecku, se liší v závislosti na konkrétním členském státu, který se těchto nástrojů účastní.
(11)
Dne 11. července 2011 podepsali ministři financí ze 17 členských států eurozóny Smlouvu o zřízení Evropského mechanismu stability (ESM). Podle uvedené smlouvy, jež navazuje na rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (10), má ESM do roku 2013 převzít úkoly, které v současnosti plní evropský nástroj finanční stability (EFSF) a evropský mechanismus finanční stabilizace (EFSM). S ESM by se tedy mělo počítat již v tomto nařízení.
(12)
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 uvítala záměr Komise posílit vazby mezi úvěrovým programem pro Řecko a fondy Unie a podpořila snahy zaměřené na zvýšení schopnosti Řecka využívat prostředků z fondů Unie, aby se zaměřením pozornosti na zvyšování konkurenceschopnosti a vytváření pracovních míst podpořil růst a zaměstnanost. Rada také uvítala a podpořila souhrnný program technické pomoci Řecku, na jehož přípravě se podílí Komise spolu s členskými státy. Tato změna nařízení Rady (ES) 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti (11) přispívá k takovým snahám o posílení vazeb.
(13)
S cílem usnadnit řízení finančních prostředků Unie, urychlit investice v členských státech a regionech a zlepšit dostupnost finančních prostředků k provádění politiky soudržnosti je nezbytné v odůvodněných případech dočasně umožnit zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti o částku odpovídající deseti procentním bodům nad platnou míru spolufinancování pro každou prioritní osu pro členské státy, jejichž finanční stabilita je vážně ohrožena a které požádají o účast na tomto opatření, a to aniž by to ovlivnilo programové období let 2014-2020. V důsledku toho bude požadovaný příspěvek členského státu odpovídajícím způsobem snížen. Vzhledem k dočasné povaze uvedeného zvýšení a v zájmu zachování původních měr spolufinancování, jakožto referenčního bodu pro výpočet dočasně zvýšených částek,by se změny plynoucí z uplatňování mechanismu neměly odrazit ve finančním plánu operačního programu. Operační programy však bude možná nutné aktualizovat, aby byly soustředěny fondy na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost a za účelem sladění jejich cílů se snížením celkových dostupných finančních prostředků.
(14)
Členský stát žádající Komisi o výjimku v souladu s čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by měl ve své žádosti jasně určit den, od něhož považuje výjimku za odůvodněnou. Ve své žádosti by měl dotyčný členský stát předložit veškeré informace potřebné k doložení nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o své makroekonomické a fiskální situaci. Měl by rovněž prokázat, že zvýšení plateb na základě výjimky je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů, a že problém se schopností využít prostředky přetrvává i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 1083/2006. Dotyčný členský stát by měl rovněž uvést odkaz na příslušné rozhodnutí Rady nebo jiný právní akt, z něhož vyplývá, že má na výjimku nárok. Komise by měla ověřit správnost předložených informací a pro vznesení námitek by měla mít lhůtu 30 dní od předložení žádosti členským státem. V zájmu účinné a funkční výjimky by měla existovat domněnka, že pokud Komise námitku nevznese, je žádost členského státu oprávněná. Komise by však měla být zmocněna přijímat prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnutí o námitce vůči žádosti členského státu, přičemž v takovém případě by měla uvést důvody.
(15)
Pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku pro operační programy v období, v němž členské státy dostávají finanční pomoc pro řešení závažných obtíží postihujících jejich finanční stabilitu, by měla být odpovídajícím způsobem revidována.
(16)
Je nutné zajistit odpovídající podávání zpráv o využití zvýšených částek poskytnutých členským státům, které využívají dočasného zvýšení průběžných plateb a plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006.
(17)
Po skončení období, během něhož byla finanční pomoc poskytována, bude možná třeba v hodnoceních prováděných podle čl. 48 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 mimo jiné posoudit, zda snížení vnitrostátního spolufinancování nevede k významnému odchýlení od původně stanovených cílů. Taková hodnocení by mohla vést k revizi operačního programu.
(18)
Jelikož nebývale vážná krize, která zasáhla mezinárodní finanční trhy, a hospodářský útlum, jenž vážně poškodil finanční stabilitu v několika členských státech, vyžadují rychlou reakci zaměřenou na potlačení dopadů na hospodářství jako celek, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost co nejdříve. S ohledem na výjimečné okolnosti v dotčených členských státech by se mělo v závislosti na postavení žádajícího členského státu použít zpětně od rozpočtového roku 2010, nebo ode dne, kdy byla finanční pomoc poskytnuta, pro období, během nichž členské státy dostávaly finanční pomoc ze strany Unie nebo ostatních členských států eurozóny, jejímž účelem bylo řešit závažné obtíže postihující jejich finanční stabilitu.
(19)
Každé předpokládané dočasné zvýšení průběžných plateb nebo plateb konečného zůstatku v souladu s výjimkou podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 by mělo být též vzato v úvahu v souvislosti s rozpočtovými omezeními, jimž čelí všechny členské státy, což by se mělo náležitě projevit v souhrnném rozpočtu Evropské unie. Uplatňování mechanismu by dále mělo být časově omezené, neboť jeho hlavním účelem je reagovat na konkrétní současné potíže. Mechanismus by tedy měl být uplatňován od 1. ledna 2010 a jeho doba trvání by měla být omezena do 31. prosince 2013.
(20)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 77 nařízení (ES) č. 1083/2006 se nahrazuje tímto:
„Článek 77
Společná pravidla pro výpočet průběžných plateb a plateb konečného zůstatku
1. Průběžné platby a platby konečného zůstatku se vypočítávají tak, že se míra spolufinancování stanovená v rozhodnutí o daném operačním programu pro každou prioritní osu použije na způsobilé výdaje uvedené pro tuto prioritní osu v každém výkazu výdajů certifikovaném certifikačním orgánem.
2. Odchylně od čl. 53 odst. 2, čl. 53 odst. 4 druhé věty a stropů stanovených v příloze III se průběžné platby a platby konečného zůstatku zvýší o částku odpovídající deseti procentním bodům nad míru spolufinancování pro každou prioritní osu, avšak nelze přesáhnout 100 %; navýšení se použije na částku způsobilých výdajů nově vykázaných v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém v průběhu období, v němž členský stát splňuje jednu z těchto podmínek:
a)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (12) nebo je mu finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před vstupem uvedeného nařízení v platnost;
b)
je mu poskytnuta střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (13);
c)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu se Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability po jejím vstupu v platnost.
3. Členský stát, který hodlá využít výjimky podle odstavce 2, předloží Komisi písemou žádost do 21. února 2012 nebo do dvou měsíců ode dne, k němuž splnil jednu z podmínek uvedených v odstavci 2.
4. V žádosti podle odstavce 3 členský stát odůvodní nutnost výjimky poskytnutím informací potřebných k doložení:
a)
nedostupnosti zdrojů na příspěvek členského státu, a to ve formě údajů o jeho makroekonomické a fiskální situaci;
b)
skutečnosti, že zvýšení plateb podle odstavce 2 je nutné, aby bylo zachováno provádění operačních programů;
c)
skutečnosti, že problémy přetrvávají i při využití maximálních stropů použitelných pro míry spolufinancování, stanovených v příloze III;
d)
skutečnosti, že splňuje jednu z podmínek uvedených v odst. 2 písm. a), b) nebo c),a to uvedením odkazu na příslušné rozhodnutí Rady nebo na jiný právní akt, a konkrétního data, od něhož je tomuto členskému státu finanční pomoc poskytována.
Komise ověří, zda předložené informace odůvodňují udělení výjimky uvedené v odstavci 2. Komise vznese námitku ohledně správnosti předložených informací do 30 dní ode dne podání žádosti.
Pokud se Komise rozhodne vznést námitku vůči žádosti členského státu, přijme o tom rozhodnutí prostřednictvím prováděcího aktu, které odůvodní.
Pokud Komise vůči žádosti členského státu podle odstavce 3 námitku nevznese, považuje se žádost za odůvodněnou
5. Žádost členského státu též specifikuje zamýšlené využití výjimky podle odstavce 2 a uvede informace o předpokládaných doplňkových opatřeních k soustředění fondů na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost, včetně případné úpravy operačních programů.
6. Výjimka podle odstavce 2 se nevztahuje na výkazy výdajů předložené po 31. prosinci 2013.
7. Pro účely výpočtu průběžných plateb a plateb konečného zůstatku poté, kdy členský stát přestane využívat finanční pomoc uvedenou v odstavci 2, nebere Komise v úvahu zvýšené částky vyplacené v souladu s uvedeným odstavcem.
Tyto částky jsou však brány v úvahu pro účely čl. 79 odst. 1.
8. Zvýšené průběžné platby vyplývající z použití odstavce 2 jsou řídícímu orgánu poskytnuty co nejdříve a jsou využívány pouze k platbám v rámci provádění operačního programu.
9. V souvislosti se strategickými zprávami podle čl. 29 odst. 1 poskytnou členské státy Komisi odpovídající informace o využití výjimky uvedené v odstavci 2 tohoto článku o tom, jak zvýšená podpora přispěla v daném členském státě k posílení konkurenceschopnosti, růstu a zaměstnanosti. Komise tyto informace zohlední při vypracovávání strategických zpráv podle čl. 30 odst. 1.
10. Bez ohledu na odstavec 2 nesmí být příspěvek Unie prostřednictvím průběžných plateb a plateb konečného zůstatku vyšší než příspěvek z veřejných zdrojů a maximální výše pomoci z fondů pro každou prioritní osu stanovená v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.
11. Odstavce 2 až 9 se nepoužijí na operační programy v rámci cíle „Evropská územní spolupráce“.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Na tyto členské státy se však použije se zpětným účinkem: v případě Irska, Řecka a Portugalska s účinkem ode dne, k němuž byla těmto členským státům poskytnuta finanční pomoc, jak uvádí čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, a v případě Maďarska, Lotyšska a Rumunska s účinkem od 1. ledna 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1311/2011
2011 m. gruodžio 13 d.
kuriuo iš dalies keičiamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1083/2006 nuostatos, susijusios su tam tikromis nuostatomis dėl finansų valdymo ir skirtomis tam tikroms valstybėms narėms, kurios turi didelių finansinio stabilumo sunkumų arba kurioms gresia tokie sunkumai
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 177 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
perdavus įstatymo galią turinčio teisės akto projektą nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
beprecedentė pasaulinė finansų krizė ir ekonomikos nuosmukis labai pakenkė ekonomikos augimui ir finansiniam stabilumui bei labai pablogino keleto valstybių narių finansinę, ekonominę ir socialinę padėtį. Visų pirma, tam tikros valstybės narės patiria didelių sunkumų arba joms tokie sunkumai gresia; pirmiausia joms kyla ekonomikos augimo ir finansinio stabilumo problemų, blogėja jų deficito ir skolos rodikliai, o tą iš dalies lemia ir tarptautinė ekonominė bei finansinė aplinka;
(2)
nors jau imtasi svarbių priemonių neigiamiems krizės padariniams sušvelninti, įskaitant teisėkūros sistemos pakeitimus, finansų krizės poveikis realiajai ekonomikai, darbo rinkai ir piliečiams yra plačiai juntamas. Spaudimas nacionaliniams finansiniams ištekliams didėja, todėl turėtų būti greitai imtasi tolesnių veiksmų, kad tas spaudimas būtų sumažintas maksimaliai ir optimaliai panaudojant struktūrinių fondų bei Sanglaudos fondo lėšas;
(3)
remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 122 straipsnio 2 dalimi, kurioje numatyta galimybė teikti Sąjungos finansinę paramą valstybei narei, kai ji patiria sunkumų ar kai dėl išimtinių jos nekontroliuojamų aplinkybių jai gresia dideli sunkumai, 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (3), buvo nustatyta tokia priemonė, siekiant išsaugoti Sąjungos finansinį stabilumą;
(4)
Tarybos įgyvendinimo sprendimais 2011/77/ES (4) ir 2011/344/ES (5) tokia Sąjungos finansinė parama atitinkamai suteikta Airijai ir Portugalijai;
(5)
Graikija jau turėjo didelių finansinio stabilumo sunkumų prieš įsigaliojant Reglamentui (ES) Nr. 407/2010. Todėl finansinė parama Graikijai negalėjo būti grindžiama tuo reglamentu;
(6)
Graikijai skirtas Kreditorių susitarimas ir Susitarimas dėl paskolos buvo sudarytas 2010 m. gegužės 8 d. ir įsigaliojo 2010 m. gegužės 11 d. Nustatyta, kad Kreditorių susitarimas turi visas galioti trejų metų programos laikotarpiu tol, kol yra pagal Susitarimą dėl paskolos mokėtinų sumų;
(7)
2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 332/2002 dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo (6) yra numatyta, kad Taryba suteiks vidutinės trukmės finansinę pagalbą euro neįsivedusiai valstybei narei šiai susidūrus su mokėjimų balanso sunkumais arba kilus didelei tokių sunkumų grėsmei;
(8)
Tarybos sprendimais 2009/102/EB (7), 2009/290/EB (8) ir 2009/459/EB (9) atitinkamai Vengrijai, Latvijai ir Rumunijai suteikta tokia finansinė parama;
(9)
laikotarpis, kuriuo Airija, Vengrija, Latvija, Portugalija ir Rumunija gali gauti finansinę paramą, nustatytas atitinkamuose Tarybos sprendimuose. Finansinės paramos Vengrijai laikotarpis baigėsi 2010 m. lapkričio 4 d.;
(10)
laikotarpis, kuriuo Graikija gali gauti finansinę paramą pagal Kreditorių susitarimą ir Susitarimą dėl paskolos, yra skirtingas kiekvienos tose priemonėse dalyvaujančios valstybės narės atžvilgiu;
(11)
2011 m. liepos 11 d. septyniolikos euro zonos valstybių narių finansų ministrai pasirašė Europos stabilumo mechanizmo (toliau - ESM) kūrimo sutartį. Pagal tą sutartį, kuri buvo pasirašyta po 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos sprendimo 2011/199/ES, kuriuo iš dalies keičiamas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 136 straipsnis, kiek tai susiję su stabilumo mechanizmu, taikytinu valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro (10), numatyta, kad ne vėliau kaip 2013 m. ESM perims dabartines Europos finansinio stabilumo fondo ir Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės užduotis. Todėl šiame reglamente jau reikėtų atsižvelgti į ESM;
(12)
Europos Vadovų Taryba savo 2011 m. birželio 23 ir 24 d. išvadose palankiai įvertino Komisijos ketinimą didinti sąveiką tarp Graikijai skirtos paskolų programos ir Sąjungos fondų bei parėmė pastangas didinti Graikijos gebėjimą panaudoti Sąjungos lėšas, kad būtų skatinamas ekonomikos augimas ir užimtumas, dėmesį sutelkiant į konkurencingumo didinimą ir darbo vietų kūrimą. Be to, ji palankiai įvertino ir parėmė tai, kad Komisija kartu su valstybėmis narėmis parengė išsamią techninės paramos Graikijai programą. Šiuo 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1083/2006, nustatančio bendrąsias nuostatas dėl Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo (11), daliniu pakeitimu prisidedama prie tokių sąveikos užtikrinimo pastangų;
(13)
siekiant sudaryti palankesnes Sąjungos finansavimo valdymo sąlygas, padėti spartinti investicijas valstybėse narėse ir regionuose ir didinti finansavimo galimybes sanglaudos politikai įgyvendinti, būtina leisti pagrįstais atvejais, laikinai ir nedarant poveikio 2014-2020 m. programavimo laikotarpiui tarpinius mokėjimus ir galutinio likučio mokėjimus iš struktūrinių fondų ir Sanglaudos fondo valstybėms narėms, kurios patiria didelių finansinio stabilumo sunkumų ir paprašė pasinaudoti šia priemone, padidinti suma, kuri atitiktų kiekvienos prioritetinės krypties taikomos bendro finansavimo normos padidinimą dešimčia procentinių punktų. Dėl to bus atitinkamai sumažintas reikalaujamas nacionalinis įnašas. Atsižvelgiant į laikiną to padidinimo pobūdį ir siekiant išlaikyti pirmines bendro finansavimo normas, kuriomis remiantis būtų apskaičiuojamos laikinai padidintos sumos, dėl mechanizmo taikymo atsiradę pokyčiai turėtų neatsispindėti į veiksmų programą įtrauktame finansiniame plane. Vis dėlto veiksmų programas gali tekti atnaujinti siekiant sutelkti lėšas konkurencingumo, ekonomikos augimo ir užimtumo sritims bei suderinti jų siektinus rodiklius ir tikslus su galimo viso finansavimo sumažinimu;
(14)
valstybė narė, pateikdama prašymą Komisijai pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 77 straipsnio 2 dalį, savo prašyme turėtų aiškiai nurodyti datą, nuo kurios, jos nuomone, nukrypti leidžianti nuostata būtų pagrįsta. Atitinkama valstybė narė savo prašyme turėtų pateikti visą informaciją, būtiną nustatyti, kad naudojantis jos makroekonominės ir fiskalinės padėties duomenimis nėra išteklių nacionaliniam įnašui finansuoti. Ji turėtų taip pat įrodyti, kad būtina padidinti mokėjimus siekiant užtikrinti veiksmų programų įgyvendinimo tęstinumą ir kad lėšų panaudojimo problemos neišsprendžiamos net jei naudojamos didžiausios Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 III priede nustatytos bendro finansavimo normoms taikomos viršutinės ribos. Atitinkama valstybė narė taip pat turėtų pateikti nuorodą į atitinkamą Tarybos sprendimą arba kitą teisės aktą, pagal kurį ji atitinka nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo reikalavimus. Komisija turėtų patikrinti, ar pateikta informacija yra tiksli ir jai turėtų būti suteiktas 30 dienų nuo prašymo pateikimo laikotarpis pareikšti prieštaravimui. Tam, kad nukrypti leidžianti nuostata būtų veiksminga ir veiktų, reikėtų numatyti prielaidą, kad, Komisijai nepareiškus prieštaravimo, valstybės narės prašymas būtų laikomas pagrįstu. Vis dėlto Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai, pasinaudojant teise priimti įgyvendinimo aktus, priimti sprendimą dėl prieštaravimo valstybės narės prašymui; tokiu atveju Komisija turėtų nurodyti priežastis;
(15)
reikėtų atitinkamai patikslinti tarpinių mokėjimų ir galutinio likučio mokėjimų apskaičiavimo taisykles, taikomas veiksmų programoms laikotarpiu, kuriuo valstybės narės gauna finansinę paramą dideliems finansinio stabilumo sunkumams įveikti;
(16)
būtina užtikrinti, kad būtų tinkamai teikiamos ataskaitos dėl padidintų sumų, kurias gali gauti laikinu tarpinių mokėjimų ir galutinio likučio mokėjimų padidinimu vadovaujantis nukrypti leidžiančia nuostata pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 77 straipsnio 2 dalį besinaudojančios valstybės narės, panaudojimo;
(17)
pasibaigus finansinės paramos teikimo laikotarpiui ir atlikus vertinimus pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 48 straipsnio 3 dalį, gali atsirasti poreikis, inter alia, įvertinti, ar dėl sumažėjusios nacionalinio bendro finansavimo dalies iš esmės nukrypstama nuo pirminių tikslų. Atlikus tokius vertinimus gali būti peržiūrėta veiksmų programa;
(18)
kadangi dėl beprecedentės krizės, darančios neigiamą poveikį tarptautinėms finansų rinkoms, ir dėl ekonomikos nuosmukio, kuris labai pakenkė kelių valstybių narių finansiniam stabilumui, reikia imtis skubių veiksmų, kad būtų neutralizuotas poveikis visai ekonomikai, šis reglamentas turėtų įsigalioti kuo greičiau. Atsižvelgiant į išimtines aplinkybes atitinkamose valstybėse narėse, jis turėtų būti taikomas atgaline data, pradedant nuo 2010 biudžetinių metų arba nuo tos dienos, kurią pradėta teikti finansinė parama, atsižvelgiant į prašančios valstybės narės padėtį, laikotarpiais, kuriais valstybės narės gavo Sąjungos arba kitų euro zonos valstybių narių finansinę paramą dideliems savo finansinio stabilumo sunkumams įveikti;
(19)
kai vadovaujantis nukrypti leidžiančia nuostata pagal Reglamento (ES) Nr. 1083/2006 77 straipsnio 2 dalį numatomas laikinas tarpinių mokėjimų ar galutinio likučio mokėjimų padidinimas, jį taip pat reikėtų svarstyti atsižvelgiant į visoms valstybėms narėms aktualius biudžeto apribojimus, kuris turėtų būti tinkamai atspindėtas Europos Sąjungos bendrajame biudžete. Be to, kadangi pagrindinis šio mechanizmo tikslas - įveikti konkrečius esamus sunkumus, jo taikymas turėtų būti ribotas laiko atžvilgiu. Todėl mechanizmą reikėtų pradėti taikyti 2010 m. sausio 1 d., o jo taikymo trukmės pabaiga turėtų būti 2013 m. gruodžio 31 d.;
(20)
todėl Reglamentas (EB) Nr. 1083/2006 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 77 straipsnis pakeičiamas taip:
„77 straipsnis
Bendros tarpinių mokėjimų ir galutinio likučio mokėjimų apskaičiavimo taisyklės
1. Tarpiniai mokėjimai ir galutinio likučio mokėjimai apskaičiuojami taikant bendro finansavimo normą, nustatytą sprendime dėl atitinkamos veiksmų programos kiekvienai prioritetinei krypčiai, reikalavimus atitinkančioms išlaidoms, nurodytoms pagal tą prioritetinę kryptį kiekvienoje tvirtinančios institucijos patvirtintoje išlaidų ataskaitoje.
2. Nukrypstant nuo 53 straipsnio 2 dalies, 53 straipsnio 4 dalies antro sakinio bei III priede nustatytų viršutinių ribų, tarpiniai mokėjimai ir galutinio likučio mokėjimai padidinami suma, atitinkančia kiekvienai prioritetinei krypčiai taikytinos bendro finansavimo normos padidinimą dešimčia procentinių punktų, bet neviršijančia 100 %, kuri turi būti taikoma reikalavimus atitinkančių išlaidų sumai, pastaruoju metu deklaruotai kiekvienoje patvirtintoje išlaidų ataskaitoje, pateiktoje laikotarpiu, kuriuo valstybė narė atitinka vieną iš šių sąlygų:
a)
finansinė parama jai teikiama pagal 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (12), arba iki to reglamento įsigaliojimo finansinę paramą jai teikia kitos euro zonos valstybės narės;
b)
vidutinės trukmės finansinė parama jai teikiama pagal 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 332/2002 dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo (13);
c)
finansinė parama jai teikiama pagal Europos stabilumo mechanizmo kūrimo sutartį, šiai įsigaliojus.
3. Valstybė narė, siekianti pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata pagal 2 dalį, pateikia Komisijai prašymą raštu ne vėliau kaip 2012 m. vasario 21 d. arba per du mėnesius nuo tos dienos, kurią valstybė narė įvykdo 2 dalyje nurodytas sąlygas.
4. Pagal 3 dalį pateiktame prašyme valstybė narė pagrindžia nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo poreikį pateikdama informaciją, kuri yra būtina nustatyti:
a)
naudojantis jos makroekonominės ir fiskalinės padėties duomenimis - kad nėra išteklių nacionaliniam įnašui finansuoti;
b)
kad būtina padidinti mokėjimus, kaip nurodyta 2 dalyje, siekiant užtikrinti veiksmų programų įgyvendinimo tęstinumą;
c)
kad problemos neišsprendžiamos net jei naudojamos didžiausios III priede nustatytos bendro finansavimo normoms taikomos viršutinės ribos;
d)
kad ji atitinka vieną iš 2 dalies a, b arba c punkte nurodytų sąlygų, pateikdama nuorodą į Tarybos sprendimą arba į kitą teisės aktą, ir konkrečią datą, nuo kurios valstybei narei pradėta teikti finansinė parama.
Komisija tikrina, ar pateikta informacija pagrindžia nukrypti leidžiančios nuostatos taikymą pagal 2 dalį. Komisijai suteikiamas 30 dienų nuo prašymo pateikimo laikotarpis pareikšti prieštaravimui dėl pateiktos informacijos tikslumo.
Jei Komisija nusprendžia pareikšti prieštaravimą dėl valstybės narės prašymo, naudodamasi teise priimti įgyvendinimo aktus, ji dėl to priima sprendimą, nurodydama priežastis.
Jei Komisija nepareiškia prieštaravimo dėl valstybės narės prašymo pagal 3 dalį, prašymas laikomas pagrįstu.
5. Be to, valstybės narės prašyme išsamiai aprašomas numatomas 2 dalyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos naudojimas ir pateikiama informacija apie papildomas priemones, numatytas siekiant sutelkti lėšas konkurencingumo, ekonomikos augimo ir užimtumo sritims, be kita ko, tam tikrais atvejais iš dalies pakeičiant veiksmų programas.
6. 2 dalyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata netaikoma po 2013 m. gruodžio 31 d. pateiktų išlaidų ataskaitų atžvilgiu.
7. Valstybei narei nustojus naudotis 2 dalyje nurodyta finansine parama, Komisija, skaičiuodama tarpinius mokėjimus ir galutinio likučio mokėjimus, neatsižvelgia į pagal tą dalį išmokėtas padidintas sumas.
Vis dėlto į tas sumas atsižvelgiama taikant 79 straipsnio 1 dalį.
8. Galimybė panaudoti taikant 2 dalį padidintus tarpinius mokėjimus kuo greičiau suteikiama vadovaujančiai institucijai ir jie naudojami tik mokėjimams įgyvendinant veiksmų programą.
9. Teikdamos strategines ataskaitas pagal 29 straipsnio 1 dalį valstybės narės teikia Komisijai tinkamą informaciją apie šio straipsnio 2 dalyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos naudojimą, iš kurios matyti, kaip padidinta paramos suma atitinkamoje valstybėje narėje buvo prisidėta skatinant konkurencingumą, ekonomikos augimą ir užimtumą. Į tą informaciją Komisija atsižvelgia rengdama 30 straipsnio 1 dalyje nurodytą strateginę ataskaitą.
10. Neatsižvelgiant į 2 dalį, Sąjungos įnašas tarpiniais mokėjimais ir galutinio likučio mokėjimais neviršija valstybės finansinio įnašo ir didžiausios fondų paramos sumos kiekvienai prioritetinei krypčiai, kaip nustatyta veiksmų programą patvirtinančiame Komisijos sprendime.
11. 2-9 dalys netaikomos veiksmų programoms siekiant Europos teritorinio bendradarbiavimo tikslo.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Vis dėlto toliau nurodytoms valstybėms narėms jis taikomas atgaline data: Airijai, Graikijai ir Portugalijai nuo tos dienos, kurią toms valstybėms narėms buvo suteikta finansinė parama, kaip minėta Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 77 straipsnio 2 dalyje, o Vengrijai, Latvijai ir Rumunijai - nuo 2010 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2011 m. gruodžio 13 d.