ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. ledna 2011
o státní podpoře Německa C 7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“)“
(oznámeno pod číslem K(2011) 275)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/527/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V dopisech ze dne 5. srpna 2009 a 30. září 2009 Komise požádala Německo o informace k § 8c zákona o dani z příjmu právnických osob (dále jen „KStG“ (Körperschaftsteuergesetz)). Německé orgány odpověděly dopisy ze dne 20. srpna 2009 a 5. listopadu 2009. Rozhodnutím ze dne 24. února 2010 zahájila Komise ohledně podpory formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(2)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Zároveň byly zúčastněné strany vyzvány k podání připomínek.
(3)
Německé orgány zaslaly své připomínky dopisem ze dne 9. dubna 2010.
(4)
Ve dnech 9. dubna a 3. června 2010 se v Bruselu uskutečnila dvě setkání se zástupci Německa. Další informace Německo poskytlo dne 2. července 2010. Komise neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Souvislosti
(5)
Zdanění podniků v Německu probíhá v zásadě na základě zákona o dani z příjmu (dále jen „EStG“ (Einkommensteuergesetz)) a KStG. Podle § 10d odst. 2 EStG lze ztráty zaznamenané v jednom fiskálním roce převést, tj. zdanitelné příjmy v následujících zdaňovacích obdobích je možné podle principu daňové způsobilosti snížit započtením ztrát celkem až o 1 mil. EUR ročně. Tuto možnost převodu ztrát mají podle § 8 odst. 1 KStG také podniky, na které se vztahuje daň z příjmu právnických osob.
(6)
Možnost převodu ztrát vedla k tomu, že byly kupovány podniky, které již před dlouhou dobou ukončily veškerou činnost, avšak stále ještě vlastnily převody ztrát (tzv. zastřešující společnosti (empty-shell companies)).
(7)
Aby se zabránilo nákupu takových zastřešujících společností, omezil německý zákonodárce v roce 1997 možnost převodu ztrát tím, že do § 8 odst. 4 KStG zavedl tzv. pravidlo pro nákup zastřešujících společností. Toto pravidlo omezilo možnost převodu ztrát na podniky, které byly právně a hospodářsky totožné s podnikem, jenž ztrátu zaznamenal. Neobsahuje sice definici pojmu „hospodářsky totožný“, ale obsahuje jeden negativní příklad a dva pozitivní.
a)
O hospodářskou totožnost se nejedná, pokud se převádí více než polovina podílů kapitálové společnosti a pokud kapitálová společnost pokračuje ve své hospodářské činnosti nebo ji znovu zahájí s převážně novým majetkem podniku.
b)
Naopak o hospodářskou totožnost se jedná, pokud vklad nového majetku podniku slouží pouze k ozdravení hospodářské činnosti, která způsobila zbývající odpočet ztráty, a pokud tento subjekt v následujících pěti letech pokračuje v hospodářské činnosti v objemu srovnatelném s celkovým obrazem hospodářských poměrů.
c)
O hospodářskou totožnost je jedná rovněž tehdy, když nabyvatel, namísto aby vložil do podniku nový majetek, vyrovná ztráty, které ztrátovému podniku vznikly.
(8)
Oba poslední příklady byly společně označeny jako „systém převodu daňových ztrát“ (Sanierungsklausel).
(9)
§ 8 odst. 4 KStG byl s účinností od 1. ledna 2008 zrušen zákonem o reformě podnikových daní z roku 2008.
(10)
Tímto zákonem o reformě podnikových daní byl také zaveden nový § 8c odst. 1 KStG, jenž oproti bývalému § 8 odst. 4 KStG podstatně silněji omezuje možnost převodu ztrát v případě nabytí podílů. Nové ustanovení stanoví:
a)
Nevyužité ztráty nejsou vůbec odpočitatelné, bylo-li převedeno na nabyvatele více než 50 % upsaného kapitálu, členských práv, podílnických práv nebo hlasovacích práv v určitém subjektu.
b)
Bylo-li během pětiletého období převedeno více než 25 %, avšak maximálně 50 % upsaného kapitálu, členských práv, podílnických práv nebo hlasovacích práv v určitém subjektu, zanikají nevyužité ztráty poměrně k výši procentuální změny ve vlastnictví podílů.
(11)
Nová úprava zpočátku nepředpokládala žádnou výjimku pro podniky, v nichž došlo zároveň k restrukturalizaci i k významným změnám ve struktuře podílníků.
(12)
Po odůvodnění zákona, které schválil německý Spolkový sněm spolu se zákonem o reformě podnikových daní z roku 2008, byl § 8 odst. 4 KStG nahrazen následnou úpravou § 8c odst. 1 KStG, aby se režim zjednodušil (odůvodnění zákona naznačuje, že z praktického použití § 8 odst. 4 KStG vyplynuly četné složité právní otázky) a aby se cíleně postupovalo proti zneužití (4). Zákonodárce si byl vědom toho, že tato úprava znamená, že při restrukturalizaci podniků v obtížích spojené s nabytím účasti už nebude možné převádět ztráty. To však bylo považováno za přijatelné, neboť daňové orgány se mohly vzdát daňových pohledávek v takových případech na základě spravedlivého nároku i bez výslovné zákonné úpravy (5).
2.2 Opatření
(13)
V červnu 2009 bylo úpravou § 8c KStG zavedeno ustanovení jako § 8c odst. 1a KStG, podle něhož je i nadále možný převod ztrát, pokud účelem nabytí podniku v obtížích je jeho restrukturalizace. Tato úprava byla součástí zákona o nižším zatížení občanů v oblasti zdravotního pojištění (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung) (6). Nové ustanovení je rovněž označováno jako systém převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel), případně jako nový systém převodu daňových ztrát (aby se odlišilo od předchozího režimu v § 8 odst. 4 KStG). Tímto byla vytvořena výjimka pro omezení převodu ztrát zavedené § 8c odst. 1 KStG od 1. ledna 2008.
(14)
Podle § 8c odst. 1a KStG smí právnická osoba převést ztráty za těchto podmínek také v případě změn ve vlastnictví podílů spadajících pod § 8c odst. 1 KStG:
a)
účelem nabytí podílů je restrukturalizace subjektu (7);
b)
podnik je v okamžiku nabytí podílů v platební neschopnosti nebo je nadměrně zadlužený, nebo je těmito jevy ohrožen (8);
c)
zásadní struktury podniku zůstanou zachovány, což předpokládá, že
-
subjekt se řídí uzavřenou podnikovou dohodou obsahující ustanovení o zachování pracovních míst, nebo
-
je v prvních pěti letech po nabytí podílů zachováno 80 % pracovních míst (měřeno průměrným ročním objemem mezd), nebo
-
je během dvanácti měsíců do podniku vložen značný majetek nebo jsou odepsány závazky, které ještě mají hodnotu; o vložení značného majetku do podniku se jedná tehdy, když nový majetek podniku odpovídá nejméně 25 % aktiv předcházejícího hospodářského roku; zpětné převody kapitálové společnosti, ke kterým dojde během tří let po vkladu nového majetku podniku, snižují hodnotu vloženého majetku;
d)
v průběhu pěti let po nabytí podílů nedojde ke změně odvětví činnosti;
e)
podnik v okamžiku nabytí podílů neukončil hospodářskou činnost.
(15)
§ 8c odst. 1a KStG vstoupil v platnost 10. července 2009 a platí zpětně od 1. ledna 2008.
(16)
§ 8c odst. 1a KStG byl původně zaveden jen dočasně do 31. prosince 2009. Dne 22. prosince 2009 však německý Spolkový sněm schválil v rámci zákona o urychlení růstu z roku 2009 (Wachstumsbeschleunigungsgesetz 2009) (9) ustanovení, které zrušilo příslušné ustanovení KStG o skončení platnosti.
(17)
V této souvislosti je třeba poznamenat, že ztráty, které lze převést, mohou být započítány pouze proti ziskům restrukturalizovaného podniku. Nabyvatel nemůže tyto ztráty započítat proti svým vlastním ziskům.
(18)
To platí i tehdy, když nabyvatel konsoliduje své daňové závazky na úrovni koncernu, neboť § 15 věta 1 č. 1 KStG zakazuje převod ztrát, pokud je společnost součástí daňové jednotky (10).
(19)
Podle německých právních předpisů o dani z příjmu právnických osob však takové ztráty nezanikají; jsou pouze „zmraženy“ na úrovni daňové jednotky a mohou být použity, jakmile už podnik není konsolidován. U těchto „zmražených“ ztrát neexistuje žádná lhůta pro převod.
(20)
Nabyvatel je § 8c odst. 1a KStG nepřímo zvýhodňován, neboť se daňové zatížení restrukturalizovaného podniku po úspěšném ukončení restrukturalizace snižuje. Kromě toho může nabyvatel samozřejmě zcela nebo částečně začlenit svou hospodářskou činnost do získaného podniku a tímto způsobem využít převedených ztrát.
2.3 Porovnání ustanovení § 8c odst. 1a KStG a § 8 odst. 4 KStG
(21)
Nové režim podle § 8c odst. 1a KStG se odlišuje od předchozího pravidla podle zrušeného § 8 odst. 4 KStG jedním důležitým a pro posouzení opatření rozhodujícím aspektem.
(22)
Podle § 8c odst. 1 KStG podnik nemůže provést převod ztrát, pokud je převáděna více než polovina podílů, ledaže by se použil systém převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel). Tímto podle obecného pravidla ztráta při významné změně ve struktuře podílů společníků zaniká. Stávající systém převodu daňových ztrát je tudíž výjimkou z obecného pravidla.
(23)
Podle bývalého § 8 odst. 4 KStG spočívalo obecné pravidlo v tom, že převod ztrát byl při významné změně ve struktuře podílů společníků i nadále možný, pokud existovala hospodářská totožnost podniku. Cílem této výjimky bylo zabránit zneužití (např. ve formě nákupu zastřešujících společností).
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(24)
Dopisem ze dne 24. února 2010 Komise informovala Německo o svém rozhodnutí zahájit ve věci podpory řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(25)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení zastávala názor, že § 8c odst. 1a KStG rozlišuje mezi zdravými podniky, které zaznamenaly ztrátu, a podniky (potenciálně) platebně neschopnými nebo nadměrně zadluženými tím, že zvýhodňuje pouze posledně jmenované. § 8c odst. 1a KStG proto zřejmě představoval výjimku z referenčního systému, podle něhož by obě skupiny podniků nebyly způsobilé pro převod ztrát. Jelikož byly předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU zřejmě splněny, Komise zastávala předběžné stanovisko, že je opatření selektivní a že zahrnuje státní podporu. Nakonec Komise vysvětlila, že má pochybnosti ohledně slučitelnosti opatření s čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU podle výkladu dočasného rámce Společenství (11) a s čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU podle výkladu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (12) a pokynů k regionální podpoře (13).
(26)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (14). Komise vyzvala Německo a všechny zúčastněné strany, aby podaly připomínky.
(27)
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení spolkové ministerstvo financí upozornilo orgány odpovědné za výběr daní, aby § 8c odst. 1a KStG již nepoužívaly, dokud Komise nepřijme v této věci konečné rozhodnutí, a informovaly příslušné podniky, že v případě, že Komise vydá záporné rozhodnutí, budou muset být podpory vráceny (15).
4. STANOVISKO NĚMECKA
(28)
Německé orgány se domnívají, že § 8c odst. 1a KStG nepředstavuje státní podporu z těchto tří důvodů:
a)
režim je v souladu se zásadou soukromého věřitele (viz oddíl 4.1);
b)
není selektivní (viz oddíl 4.2);
c)
je oprávněn povahou a vnitřní strukturou německého daňového systému (viz oddíl 4.3).
(29)
Německé orgány kromě toho tvrdí, že nový systém převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel) v § 8c odst. 1a KStG v zásadě odpovídá starému systému převodu daňových ztrát v § 8 odst. 4 KStG, k němuž Komise nikdy nevyjádřila pochybnosti (viz oddíl 4.4), a že několik dalších členských států má obdobná daňová pravidla (viz oddíl 4.5).
4.1 Soulad se zásadou soukromého věřitele
(30)
Toto tvrzení německé orgány předložily poprvé dopisem ze dne 2. července 2010. Německé orgány v něm vysvětlují, že zásadu soukromého věřitele lze použít rovněž v oblasti výběru fiskálních nebo parafiskálních pohledávek (16). Vztah německého státu k jeho daňovým poplatníkům je srovnatelný s trvalým závazkovým vztahem mezi soukromým věřitelem a dlužníkem, jakým je např. nájemní nebo pracovní smlouva. Podle názoru německých orgánů by se soukromý věřitel v trvalém závazkovém vztahu vzdal části svých budoucích nároků, pokud by se tím umožnilo převzetí dlužníka jiným podnikem a tím i další trvání trvalého závazkového vztahu.
4.2 Neselektivnost opatření
(31)
Německo se domnívá, že § 8c odst. 1a KStG je obecným opatřením, neboť jej mohou využívat všechny podniky nezávisle na jejich příslušnosti k určitému regionu, výrobnímu odvětví nebo velikosti podniku. Tvrdí, že potenciálně se každý podnik může bez vlastního zavinění dostat do finančních obtíží a je způsobilý pro použití pravidla.
(32)
Německo upozorňuje na to, že Komise ve svém sdělení o zdanění podnikatelské činnosti z roku 1998 sama zastává názor, že čistě technická daňová opatření, jako jsou předpisy o převodu ztrát, nejsou selektivní „za předpokladu, že se vztahují na všechny podniky a veškerou výrobu“, a že „skutečnost, že některé podniky nebo některá odvětví těží z těchto některých daňových opatření více než jiné, neznamená nezbytně, že se na ně vztahují soutěžní předpisy upravující státní podporu“ (17).
(33)
Německé orgány se domnívají, že tyto úvahy jsou obzvláště důležité pro daňové pobídky pro výzkum a vývoj, ale také v oblasti ochrany životního prostředí, vzdělávání nebo zaměstnanosti. Daňová pravidla prospívající podnikům, které v těchto oblastech vyvíjejí zvláštní úsilí, nejsou podle Německa selektivní, jelikož jsou přístupná všem podnikům, i když je de facto využívají více podniky, které působí v určitých oblastech. Německé orgány se domnívají, že by totéž mělo platit také pro daňová pravidla, která prospívají podnikům v obtížích, které byly získány za účelem restrukturalizace.
(34)
Německo tvrdí, že Soudní dvůr a Soud akceptovaly, že opatření, které prospívá výlučně podnikům v obtížích, v zásadě může být obecným opatřením, které není selektivní. Německo v této souvislosti odkazuje nejprve na věc DMT, kde Soudní dvůr ohledně belgického platebního nástroje pro podniky v obtížích zjistil toto (18):
„Francouzská vláda tvrdí, že úlevy na platbách příspěvků na sociální zabezpečení nepředstavují státní podporu, pokud jsou poskytovány za stejných podmínek každému podniku, který je ve finančních obtížích. Zdá se, že v případě režimu zavedeného podle belgického práva tomu tak je. Komise však oponuje, že ONSS má při poskytování úlev na platbách prostor k volnému uvážení.
Jak vyplývá z čl. 92 odst. 1 Smlouvy, na opatření obecné povahy, která nezvýhodňují pouze určité podniky nebo určitá odvětví výroby, se toto ustanovení nevztahuje. Naopak, pokud subjekt poskytující finanční výhody má prostor pro volné uvážení, na jehož základě může vybírat příjemce a určovat podmínky, za jakých je opatření poskytováno, nelze toto opatření považovat za opatření obecné povahy (viz rozsudek ze dne 26. září 1996 ve věci Francie v. Komise, C-241/94, Sb. rozh. 1996, s. I 4551, body 23 a 24).
Je tedy věcí vnitrostátního soudu, aby v hlavním řízení zjistil, zda ONSS má při poskytování úlev na platbách prostor k volnému uvážení a zda - pokud tomu tak není - jsou úlevy na platbách poskytované ONSS obecné povahy nebo zda zvýhodňují určité podniky.“
(35)
Německo dále odkazovalo na věc HAMSA, kde španělské orgány tvrdily, že opatření není selektivní, neboť platí pro všechny podniky v obtížích. Soud se k tomu vyjádřil takto (19):
„V daném případě je třeba tvrzení žalobkyně a Španělského království, že španělský zákon ze dne 26. července 1922 o zastavení plateb zavádí postup obecné povahy platný pro všechny podniky v obtížích, zamítnout. Je sice pravda, že tento zákon nemá být použit selektivně ve prospěch určitých skupin podniků nebo určitých výrobních odvětví, avšak prominutí dluhů kritizovaná Komisí nevyplývají z použití tohoto zákona automaticky, nýbrž z rozhodnutí na základě uvážení příslušných veřejných subjektů. Pokud má subjekt poskytující finanční výhody prostor pro volné uvážení, na jehož základě může vybírat příjemce a určovat podmínky, za jakých je opatření poskytováno, nelze toto opatření podle judikatury považovat za opatření obecné povahy (rozsudek Soudního dvora ze dne 29. června 1999 ve věci DM Transport, C-256/97, Sb. rozh. 1999, s. I 3913, bod 27).“
(36)
Německo tvrdí, že § 8c odst. 1a KStG - oproti opatřením uváděným ve věcech DMT a HAMSA - nepočítá s volným uvážením veřejných subjektů; použití opatření vyplývá automaticky ze zákona. Německo tudíž naopak vyvodilo, že § 8c odst. 1a KStG není selektivní.
(37)
Německo dále zastává názor, že § 8c odst. 1a KStG je normou insolvenčního práva. Způsobilost podniků se opírá o pojmy platební neschopnost, hrozící platební neschopnost a nadměrné zadlužení, které jsou definovány v InsO a představují důvody pro podání návrhu na konkurzní řízení.
(38)
Německo ohledně selektivity dospělo k závěru, že by se z názoru Komise dalo vyvodit, že každá úleva na dani představuje státní podporu, i když je obecně použitelná, a že takový postoj je v rozporu s SFEU.
4.3 Oprávněnost na základě povahy nebo vnitřní struktury daňového systému
(39)
Německo zastává názor, že je výjimka vytvořená § 8c odst. 1a KStG oprávněná povahou a vnitřní strukturou německého systému zdaňování právnických osob. Tvrdí, že existuje objektivní rozdíl mezi podniky v obtížích, které musejí být restrukturalizovány, a jinými podniky, a tento objektivní rozdíl opravňuje k jinému zacházení s podniky v obtížích, které byly získány za účelem restrukturalizace. Německo u těchto tvrzení vychází ze tří úvah.
(40)
Za prvé by podniky v obtížích oproti finančně zdravým podnikům, které by měly možnost volby mezi financováním přes kapitálový trh a hledáním případného nabyvatele, měly pouze možnost hledat si případného nabyvatele, jelikož by na kapitálovém trhu nemohly obdržet cizí kapitál, ani by nezískaly bankovní úvěr. V důsledku toho by podniky v obtížích systematicky ztrácely možnost převodu ztrát, zatímco zdravé podniky by vždy měly možnost volby mezi nabytím cizího kapitálu a hledáním kupce.
(41)
Za druhé Německo tvrdí, že smysl a účel § 8c odst. 1 KStG - zabránit nákupu zastřešujících společností - nevyžaduje vyloučení možnosti převodu ztrát v případech, kdy účelem nabytí je restrukturalizace a nikoli čistě daňový důvod. Bez omezení § 8c odst. 1a KStG na nabývání podniků v obtížích za účelem restrukturalizace, tj. zahrnutím dalších případů nabývání, by smysl normy nebyl zachován.
(42)
Za třetí Německo tvrdí, že pomocí § 8c odst. 1 KStG má být zajištěno, že kupní cena podílů podniku je založena pouze na hospodářské hodnotě podniku a hodnota kumulovaných ztrát k optimalizaci daní není do kupní ceny zahrnuta. Naopak v případě nabytí podniku v obtížích za účelem restrukturalizace nehraje případná hodnota kumulovaných ztrát žádnou zvláštní roli. Na podporu tohoto tvrzení Německo upozorňuje na to, že auditor v účetnictví daňové jednotky podle obchodního práva případným převodům ztrát hospodářsky neprosperující společnosti nepřičítá žádnou hodnotu.
(43)
Na základě kombinace těchto okolností Německo zastává názor, že § 8c odst. 1a KStG, i kdyby byl prima facie selektivní, je v každém případě oprávněný povahou a vnitřní strukturou německého systému daní z příjmu právnických osob.
4.4 Vztah mezi novým a starým systémem převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel)
(44)
Německé orgány poznamenávají, že § 8c KStG k 1. lednu 2008 nahradil podobné pravidlo - § 8 odst. 4 KStG, které bylo zároveň zrušeno. Obě pravidla sledovala stejný účel - zabránit nákupu zastřešujících společností.
(45)
Německé orgány upozorňují na to, že Komise nikdy ohledně § 8 odst. 4 KStG nevyjádřila pochybnosti, tudíž by toto pravidlo nemělo představovat státní podporu.
(46)
Z tohoto důvodu Německo považuje postoj Komise v tomto ohledu za rozporný.
4.5 Obdobná pravidla v jiných daňových systémech
(47)
Německé orgány uvádějí, že v mnoha dalších členských státech existují obdobná pravidla jako § 8c odst. 1a KStG. Jako příklad jsou jmenovány Belgie, Finsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko a Rakousko. Navzdory velké podobnosti systémů Komise ohledně těchto členských států nepřijala žádná opatření, která má v rámci svých pravomocí v oblasti státních podpor k dispozici.
(48)
Německé orgány k bodu 34 rozhodnutí o zahájení řízení, v němž se vysvětlují opatření Komise přijatá v souvislosti s francouzským daňovým systémem, prohlašují, že se německý systém odlišuje od francouzského systému, který je omezen na určitá hospodářská odvětví a předpokládá úplné osvobození od daně z příjmu právnických osob.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(49)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
5.1 Státní prostředky a přičitatelnost státu
(50)
Opatření musí být financováno z státních prostředků a využití státních prostředků musí být přičitatelné státu. Ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů. Tím, že spolková vláda umožňuje podnikům snížit jejich daňové zatížení v případě daně z příjmu právnických osob, unikají Německu příjmy, tudíž se jedná o státní podporu. Německo Komisi informovalo, že provedení opatření by mohlo vést ke snížení daňových příjmů ročně o 900 milionů EUR. Jelikož je opatření spojené se ztrátou státních prostředků, je poskytováno ze státních prostředků. Podpora je poskytována na základě zákona a je tudíž přičitatelná státu.
5.2 Existence selektivní výhody
(51)
Opatření navíc musí příjemci poskytovat selektivní výhodu. Podle ustálené judikatury zahrnuje pojem podpory nejen pozitivní přínos, ale také opatření, která v různé formě snižují zátěž, jež by podnik musel za obvyklých okolností nést (20).
(52)
Podle § 8c odst. 1 KStG vedou určité změny ve struktuře podílů společníků v podniku k tomu, že částečně nebo zcela ztrácí možnost převodu dřívějších ztrát k daňovým účelům.
(53)
§ 8c odst. 1a KStG poskytuje výjimku z tohoto pravidla pro případ, že se změna ve struktuře podílů společníků týká podniku v obtížích a uskutečňuje se za účelem restrukturalizace.
(54)
§ 8c odst. 1a KStG tudíž může podnikům, které splňují tyto předpoklady, poskytovat selektivní výhodu, neboť jim nabízí možnost při výpočtu zdanitelného příjmu započítat v minulosti zaznamenané ztráty proti budoucím ziskům.
(55)
Německé orgány tvrdí, jak je uvedeno v bodě 28, že § 8c odst. 1a KStG nepředstavuje takovou selektivní výhodu. Toto tvrzení vychází z těchto tří úvah:
a)
§ 8c 1a KStG je v souladu se zásadou soukromého věřitele (5.2.1);
b)
§ 8c odst. 1a KStG není prima facie selektivní (5.2.2);
c)
§ 8c odst. 1a KStG je oprávněn povahou a vnitřní strukturou daňového systému (5.2.3).
(56)
Německo dále poukazuje na podobnosti mezi § 8c odst. 1a KStG a jeho předchůdcem, § 8c odst. 4 KStG (viz 5.2.4), jakož i na skutečnost, že v jiných členských státech existují obdobná pravidla (viz 5.2.5).
5.2.1 Možné uplatnění zásady soukromého věřitele v tržním hospodářství
(57)
Německé orgány tvrdí, že § 8c odst. 1a KStG je slučitelný se zásadou soukromého věřitele, neboť odpovídá chování soukromého věřitele v tržním hospodářství, ke kterému má dlužník trvalý závazkový vztah.
(58)
Komise se domnívá, že toto stanovisko není udržitelné z několika důvodů. Podle judikatury Soudního dvora a Soudu se zásada soukromého věřitele v tržním hospodářství použije pouze tehdy, když stát jedná jako hospodářský subjekt; použití této zásady však nepřipadá v úvahu, pokud stát uplatňuje své výsady jako vykonavatel veřejné moci (21). V daném případě náleží státu jako vykonavateli veřejné moci státní monopol v oblasti zdanění.
(59)
Podle názoru Komise Německem citované judikatury nemění nic na tomto hodnocení. V případě § 8c odst. 1a KStG se jedná o vznik daňového dluhu, zatímco u skutečností vedoucích k rozsudkům ve věcech Španělsko v. Komise (22) a DMT (23) se jednalo o skutečnosti, kdy správa měla možnost stávající daňový dluh prominout. Proto nepřipadá použití zásady soukromého věřitele v tržním hospodářství v této věci v úvahu.
(60)
Za druhé, i kdyby byla tato zásada použitelná - což Komise popírá - Komise konstatuje, že daňová výhoda je poskytována automaticky, aniž by se předtím posoudilo, jaké částky ztráty celkem dosahují (rozhodující pro stanovení maximální částky budoucího snížení daní), do jaké míry bude příjemce schopen opět hospodařit se ziskem a zda dlužník hraje strategicky důležitou úlohu. Soukromý věřitel v tržním hospodářství by ve svých všeobecných podmínkách nikdy nepředpokládal takové automatické prominutí budoucích pohledávek, aniž by si předem udělal představu o objemu prominutí pohledávek, finančních vyhlídkách dlužníka a jeho strategickém významu.
(61)
Za třetí Komise zjistila, že se § 8c odst. 1a KStG oproti dlouhodobému smluvnímu vztahu nevztahuje na prominutí stávajících dluhů, nýbrž na snížení případných budoucích dluhů, které by mohly vzniknout poté, co se finanční situace dlužníka opět zlepšila. Jinými slovy, v okamžiku, kdy stát povolí převod ztrát, nemá žádné nesplacené dluhy.
(62)
Za čtvrté Komise poukazuje na to, že v případě úpadku přebírá obchodní činnosti dlužníka obvykle jiný podnik, od něhož pak stát na základě daňového monopolu může vybírat daně. Na místě dlužníka, který opouští trh, tak nastupuje jiný dlužník. Oproti zásadě soukromého věřitele v tržním hospodářství nehraje koncept věrnosti stávajícího zákazníka při rozhodování státu žádnou roli.
(63)
Komise dospěla k závěru, že zásada soukromého věřitele v tržním hospodářství není v daném případě použitelná, neboť stát uplatňuje své výsady jako vykonavatel veřejné moci a nejedná jako hospodářský subjekt. Kromě toho, i kdyby byla zásada soukromého věřitele v daném případě použitelná, Komise prokázala, že v případě dlouhodobého smluvního poměru by soukromý věřitel, který by se nacházel ve stejné situaci jako stát, opatření srovnatelné s § 8c odst. 1a KStG nepřijal.
5.2.2 Selektivita prima facie
(64)
Podle judikatury Evropského Soudního dvora ohledně selektivity určitého daňového opatření se musí podle čl. 107 odst. 1 SFEU posoudit, zda je vnitrostátní opatření v rámci určitého právního režimu vhodné k tomu, aby zvýhodnilo „určité podniky nebo určitá odvětví výroby“ oproti jiným podnikům nebo odvětvím výroby, které se s ohledem na účel sledovaný příslušným režimem nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci (24).
(65)
Z tohoto důvodu musí Komise při posuzování selektivní povahy daňového pravidla nejprve určit, jak je příslušná daňová oblast regulována podle platného daňového systému (dále jen „referenční systém“) v obecném či „normálním“ případě. Jako další krok je třeba posoudit a zjistit, zda opatření představuje výjimku z referenčního systému do té míry, do jaké rozlišuje mezi hospodářskými subjekty, které se s ohledem na účel sledovaný daňovým systémem příslušného členského státu nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
5.2.2.1 Referenční systém
(66)
Komise se domnívá, že referenčním systémem je německý systém daní z příjmu právnických osob ve stávajícím znění, zejména předpisy § 8c odst. 1 KStG o odpočtu ztrát u právnických osob, u nichž dochází k nabytí podílů společníků. Jak je popsáno v bodě 10, nejsou podle tohoto pravidla nevyužité ztráty již vůbec odpočitatelné, bylo-li převedeno na nabyvatele více než 50 % podílnických práv v určitém subjektu; nevyužité ztráty zanikají poměrně, je-li během pětiletého období převedeno více než 25 %, avšak maximálně 50 % podílnických práv. Komise z toho vyvozuje, že zánik ztrát je pravidlem, tzn. je v případě změny ve vlastnictví podílů referenčním systémem.
(67)
Komise poukazuje na to, že § 8c odst. 1 KStG již dříve stanovila jako referenční systém v jiné dřívější věci (25). Tehdy Komise prohlásila výjimku z § 8c odst. 1 KStG za neslučitelnou s vnitřním trhem, podle které byl pro podniky, jež byly převzaty společnostmi rizikového kapitálu, navzdory změně ve vlastnictví podílů převod ztrát přípustný. Odůvodnění rozhodnutí platí také pro tento případ.
5.2.2.2 Rozlišování mezi podniky, které se s ohledem na účel daňového systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci
(68)
Odchylně od referenčního scénáře je také podle § 8c odst. 1a KStG možné, aby podniky, které jsou v okamžiku nabytí podílů za účelem restrukturalizace v platební neschopnosti či nadměrně zadlužené nebo jsou těmito jevy ohroženy, své ztráty převedly, pokud jsou splněny určité předpoklady (viz bod 14).
(69)
Německé orgány tvrdí, že cílem § 8c odst. 1a KStG je odstranění daňové překážky pro restrukturalizaci podniků v obtížích. Z hlediska účelu daňového systému se proto ve srovnatelné skutkové a právní situaci nacházejí pouze podniky v obtížích. Vzhledem k použitelnosti § 8c odst. 1a KStG na všechny podniky v obtížích tak § 8c odst. 1a KStG není selektivní.
(70)
Rozsudky ve věcech DMT (26) a HAMSA (27) podle názoru německých orgánů toto stanovisko podporují. Soudní dvůr a Soud dospěly k závěru, že opatření v daných věcech jsou selektivní, neboť se jednalo o rozhodnutí na základě volného uvážení příslušných orgánů. Naopak lze z těchto rozsudků odvodit, že opatření, které platí pro všechny podniky v obtížích a které neponechává těmto orgánům prostor k volnému uvážení, není selektivní.
(71)
Komise nejprve poukazuje na to, že účel daňového systému musí být definován na úrovni referenčního systému a nikoli na úrovni ustanovení o výjimce (28). Smyslem a účelem systému daní z příjmu právnických osob je vytvářet příjmy pro rozpočet. Otázkou je, zda je tento účel splněn, když podniky nadměrně snižují svůj daňový základ využíváním převodů ztrát ze zastřešujících společností. § 8c odst. 1 KStG má zabránit tomu, aby podniky, u nichž se mění podílníci, převáděly své ztráty. Tato skutečnost jasně vyplývá z odůvodnění zákona, kterým byl § 8 odst. 1 KStG zaveden a § 8 odst. 4 KStG zrušen (29). Proto jsou všechny podniky, u nichž dochází ke změně podílníků, z hlediska účelu daňového systému ve srovnatelné skutkové a právní situaci.
(72)
Komise poukazuje na to, že pro výjimku podle § 8c odst. 1a KStG jsou způsobilé výlučně podniky v obtížích. Podniky, které nejsou v okamžiku nabytí podílů v platební neschopnosti či nejsou nadměrně zadlužené, nebo nejsou těmito jevy ohroženy, možná také zaznamenávají ztráty, nesmí však žádné ztráty převádět.
(73)
Komise proto dospěla k závěru, že § 8c odst. 1a KStG rozlišuje mezi ztrátovými, avšak jinak zdravými podniky a nesolventními či nadměrně zadluženými podniky nebo podniky těmito jevy ohroženými, přičemž druhá skupina je zvýhodněna. § 8c odst. 1a KStG rozlišuje tedy mezi podniky, které se s ohledem na účel daňového systému nacházejí ve srovnatelné skutkové a právní situaci
(74)
Za druhé Komise zdůrazňuje, že judikatura Soudního dvora a Soudu oproti německému stanovisku nikdy nezastávala názor, že opatření, které je použitelné pro všechny podniky v obtížích a které nedává veřejným orgánům žádný prostor k volnému uvážení, není podle definice selektivní.
(75)
Pokud jde o věc DMT, je třeba poznamenat, že Soudní dvůr ohledně tvrzení francouzské vlády, které odpovídá stanovisku Německa, dospěl v bodě 28 k závěru, že i tehdy, když vnitrostátní orgány neměly žádný prostor k volnému uvážení, je úkolem vnitrostátního soudu, aby prověřil, zda má příslušné vnitrostátní opatření všeobecný nebo selektivní charakter. Soudní dvůr tímto implicitně uznává, že vnitrostátní opatření, které je otevřené všem podnikům v obtížích a které orgánům nedává žádný prostor k volnému uvážení, může být přesto selektivní.
(76)
K věci HAMSA Komise poznamenává, že se obiter dictum Soudního dvora v bodu 157 vztahuje k obecnému španělskému insolvenčnímu právu. Ve věci HAMSA však nejde o insolvenční opatření, nýbrž o prominutí pohledávek ze strany španělských orgánů, ke kterému dochází na základě dobrovolnosti, ke kterému nebyly orgány zákonem povinovány a které ve svém rozsahu dalece převyšovalo prominutí pohledávek ze strany soukromých investorů. Proto tento případ není relevantní pro hodnocení daného opatření.
(77)
Generální advokát Fennelly ve svých závěrech ve věci Ecotrade potvrdil, že předpisy, které platí pro všechny podniky v obtížích, jsou selektivní a mohou představovat státní podporu (30).
(78)
Proto je posouzení daného opatření ze strany Komise - oproti stanovisku Německa - v souladu s judikaturou Soudního dvora a Soudu.
(79)
Komise se proto domnívá, že § 8c odst. 1a KStG je prima facie selektivní.
5.2.3 Oprávněnost na základě povahy či vnitřní struktury daňového systému, ke kterému opatření náleží
(80)
Podle judikatury Soudního dvora ovšem opatření, které sice představuje výhodu pro příjemce, avšak je oprávněné na základě povahy a vnitřní struktury systému, ke kterému náleží, tuto podmínku selektivity nesplňuje (31).
(81)
Pokud tedy Komise, stejně jako v dané věci, dospěje k závěru, že se opatření prima facie zdá být selektivním, musí prověřit, zda povaha či vnitřní struktura daňového systému, ke kterému opatření náleží, opravňuje k takovému rozlišování.
(82)
Komise konstatuje, že podle ustálené judikatury Soudního dvora musí příslušný členský stát takovou oprávněnost zdůvodnit (32).
(83)
Podle vyjádření Soudního dvora je přitom nutno rozlišit mezi cíli určité daňové soustavy, které s touto soustavou nesouvisejí, a mechanismy vlastními samotné daňové soustavě, které jsou nezbytné k uskutečnění takových cílů. Pouze posledně jmenované mechanismy připadají v úvahu jako odůvodnění povahou či vnitřní strukturou daňového systému, k němuž opatření náleží.
(84)
Komise se domnívá, že v dané věci je nutné rozlišovat mezi účelem § 8c odst. 1 KStG a účelem § 8c odst. 1a KStG.
(85)
Podle vyjádření Německa je smyslem a účelem § 8c odst. 1 KStG vyloučit zneužití možnosti převodu ztrát, kterou předpokládá německý daňový systém, prostřednictvím zastřešujících společností.
(86)
Komise v tomto ohledu bere na vědomí, že § 8c odst. 1 KStG má mnohem větší oblast působnosti než předchozí pravidlo (§ 8 odst. 4 KStG). Zatímco podle § 8 odst. 4 KStG byl převod ztrát vyloučen jen tehdy, když byly splněny dva předpoklady zároveň (nabytí podílů jinou právnickou osobou a nová oblast hospodářské činnosti), nový systém převodu daňových ztrát tento druhý předpoklad neobsahuje. V případě nabytí jinou právnickou osobou již možnost převodu ztrát zaniká. Zákonodárce si byl této změny v oblasti použití vědom, neboť zákonná změna byla výslovně přijata za účelem financování snížení sazby daně z příjmu právnických osob z 25 % na 15 % (33).
(87)
Naopak, § 8c odst. 1a KStG neměl za cíl zabránit zneužití. To vyplývá z odůvodnění zákona zveřejněného německým Spolkovým sněmem k novému systému převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel). V odůvodnění je uvedeno, že § 8c odst. 1a KStG byl zaveden za účelem zvládnutí problémů vzniklých v důsledku finanční a hospodářské krize (34). Během krize byla omezení převodu ztrát považována za významnou překážku restrukturalizace podniků.
(88)
Komise konstatuje, že německé orgány samy ve svém stanovisku k rozhodnutí o zahájení řízení výslovně upozornily na to, že se v případě § 8c odst. 1a KStG nejednalo o opatření k vyloučení zneužití daňového systému, nýbrž že systém převodu daňových ztrát byl zaveden proto, aby se ve finanční a hospodářské krizi podpořily podniky, jež se dostaly do obtíží.
(89)
Komise dospěla k závěru, že cíl sledovaný tímto specifickým daňovým opatřením nesouvisí s daňovým systémem. Podle příslušné judikatury Soudního dvora nelze takový vnější cíl použít k odůvodnění opatření na základě povahy či vnitřní struktury daňového systému (35). To může být prošetřeno pouze při posouzení slučitelnosti opatření s vnitřním trhem.
(90)
Tři tvrzení předložená Německem na tomto hodnocení nic nemění.
(91)
Ohledně tvrzení Německa, že podnik v obtížích se může k finančním prostředkům dostat pouze přes investora, zatímco zdravý podnik, který zaznamenal přechodně ztrátu, si může vybrat, zda si finanční prostředky obstará na kapitálovém trhu nebo zda se nechá převzít investorem a následně si opatří nový kapitál, Komise zastává názor, že vzhledem k účelu daňového práva není podstatné, jak podnik svou hospodářskou činnost financuje. Systém daní z příjmu právnických osob spočívá ve zdanění zisků a v prohlášení ztrát. Jak bylo možné zjistit během finanční a hospodářské krize, zaznamenaly také finančně zdravé podniky přechodně ztráty. Tyto finančně zdravé podniky však podle systému převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel) nejsou způsobilé pro převod ztrát a jsou tudíž v případě změny ve struktuře podílů společníků a následného obstarávání nového kapitálu v porovnání s nezdravými ztrátovými podniky v nevýhodě. Komise kromě toho zjistila, že během finanční a hospodářské krize měly také zdravé podniky, které zaznamenaly dočasně ztráty, velké obtíže s přístupem na kapitálové trhy. Již z tohoto důvodu nejsou věcné předpoklady, na kterých je založeno první tvrzení, relevantní. Komise proto první tvrzení Německa zamítá.
(92)
Pokud jde o druhé tvrzení Německa, podle kterého je výjimka podle v § 8c odst. 1a KStG z všeobecného zákazu převodu ztrát podle § 8c odst. 1 KStG v případě změny ve struktuře podílů společníků oprávněná právním smyslem § 8c odst. 1 KStG, jelikož v případě restrukturalizace podniku v obtížích neexistuje riziko zneužití, Komise zjistila, že toto tvrzení neopravňuje omezení § 8c odst. 1a KStG na podniky v obtížích. Komise zdůrazňuje, že ani při získání finančně zdravého podniku neexistuje riziko zneužití. Riziko zneužití existuje pouze v souvislosti se zastřešujícími společnostmi. Právní smysl § 8c odst. 1 KStG je širší, než jen zabránit zneužití. Má rovněž za cíl zvýšit německý základ daně z příjmu právnických osob a vyrovnat snížení sazby daně z příjmu právnických osob z 25 % na 15 %. To vysvětluje, proč § 8c odst. 1 KStG zahrnuje rovněž řadu nabytí podílů, u nichž neexistuje riziko zneužití. Komise proto odmítá tvrzení Německa, podle kterého výjimka zavedená podle § 8c odst. 1a KStG odpovídá právnímu smyslu § 8c odst. 1 KStG.
(93)
K třetímu tvrzení Německa, podle nějž auditor v konsolidované rozvaze ztrátám hospodářsky neprosperující společnosti zpravidla nepřičítá při výpočtu odložených daní žádnou hodnotu, tudíž možnost převodu ztrát nemá vliv na prodejní cenu hospodářsky neprosperující společnosti, Komise nejprve poznamenává, že toto tvrzení je založeno na účetních kritériích, a proto není relevantní pro daňové úvahy. Kromě toho Komise zjistila, že toto tvrzení je v rozporu se zjištěním Německa, že nemožnost převodu ztrát brání restrukturalizaci. To platí jen tehdy, když nabyvatel přičítá možnosti převodu ztrát určitou peněžní hodnotu. Komise proto také třetí tvrzení Německa zamítá.
(94)
Německo také tvrdí, že i jiné členské státy počítají s daňovými úlevami při restrukturalizacích, a poukazuje v této souvislosti například na francouzské pravidlo pro přebírání podniků v obtížích. Komise s tímto srovnávacím tvrzením Německa nesouhlasí. Za prvé mohou členské státy k odůvodnění opatření použít jako referenční systém pouze zásady vlastní jejich daňové soustavě, na jejichž základě se posuzuje, zda je podniku poskytována výhoda ve smyslu pravidel pro státní podporu. Skutečnost, že v jiných členských státech možná existují srovnatelná daňová opatření, není relevantní, jelikož by taková opatření mohla rovněž podléhat předpisům stanoveným ve Smlouvě. Za druhé jsou opatření ve francouzském režimu vázána na jiné podmínky než v případě § 8c odst. 1a KStG. Francouzský režim počítá s osvobozením od daně pro nově založené podniky, které převezmou podniky v obtížích. Komise tento režim prohlásila v roce 2004 za neslučitelný s vnitřním trhem (36), načež Francie režim změnila, aby byl v souladu s pravidly pro poskytování státních podpor. Některé výhody plynoucí z režimu jsou nyní minimální. Ostatní výhody jsou slučitelné s pravidly pro poskytování státních podpor jako regionální podpory nebo jako podpory pro malé a střední podniky (37).
(95)
Komise proto z výše uvedených skutečností vyvozuje závěr, že dané opatření nevyplývá přímo ze základních zásad daňového systému a není oprávněné na základě povahy a vnitřní struktury daňového systému.
5.2.4 Vztah mezi novým a starým systémem převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel)
(96)
Německo uvádí, že § 8c odst. 1a KStG v podstatě odpovídá starému § 8 odst. 4 KStG a že Komise nikdy nezastávala stanovisko, že §8 odst. 4 KStG představuje státní podporu.
(97)
Komise upozorňuje na to, že Německo § 8 odst. 4 KStG nikdy neoznámilo, takže ještě nezaujala stanovisko, zda se u § 8 odst. 4 KStG jedná o státní podporu.
(98)
Tento postup se týká pouze § 8c odst. 1a KStG, jelikož se zahájení formálního vyšetřovacího řízení vztahuje pouze na toto ustanovení. Německé orgány se při odůvodňování § 8c odst. 1a KStG nemohou opírat o tvrzení, že Komise nikdy formálně nevznesla námitku proti § 8 odst. 4 KStG, jelikož Německo toto ustanovení nikdy neoznámilo.
(99)
Komise si vyhrazuje právo posoudit § 8 odst. 4 KStG podle pravidel pro poskytování státních podpor, pokud by se zjistilo, že toto ustanovení poskytlo podnikům selektivní výhodu.
5.2.5 Obdobné daňové systémy v jiných členských státech
(100)
Skutečnost, že v jiných členských státech existují obdobné nebo totožné daňové systémy, které nebyly Komisi oznámeny, nemá vliv na posouzení otázky, zda určité opatření představuje státní podporu.
(101)
Komise posoudí informace sdělené Německem podle článku 10 procesního nařízení (38).
5.2.6 Závěry ohledně existence selektivní výhody
102)
Komise dospěla k závěru, že § 8c odst. 1a KStG poskytuje podnikům spadajícím do jeho působnosti selektivní výhodu.
5.3 Vliv na vnitřní obchod
(103)
Podpora musí být schopna ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušuje nebo může narušovat hospodářskou soutěž. § 8c odst. 1a KStG se neomezuje na konkrétní odvětví, tzn. že jej mohou využívat všechna hospodářská odvětví. Téměř všechna odvětví německého hospodářství jsou zastoupena na trzích, kde vládne hospodářská soutěž a dochází k obchodu mezi členskými státy. Proto by opatření mohlo ovlivnit obchod mezi členskými státy nebo narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž.
(104)
Komise zjistila, že podle informací sdělených Německem by mohlo být proti všem podnikům způsobilým pro dané opatření zahájeno konkurzní řízení podle německého konkurzního řádu (viz bod 14 a poznámka pod čarou 7). Proto se u všech případných příjemců opatření jedná o podniky v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. c) pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“). V důsledku toho žádný příjemce podpory de minimis není podle nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (39) způsobilý, jelikož podle čl. 1 písm. h) tohoto nařízení se nařízení nevztahuje na podniky v obtížích.
5.4 Závěr
(105)
Jelikož jsou splněny všechny předpoklady podle čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise se domnívá, že ustanovení zákona o dani z příjmu právnických osob - systém převodu daňových ztrát jsou státní podporou ve smyslu článku 107 SFEU.
6. POSOUZENÍ SLUČITELNOSTI OPATŘENÍ S VNITŘNÍM TRHEM
(106)
Komise může prohlásit podpory na základě čl. 107 odst. 3 SFEU za slučitelné s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí členský stát doložit, že je opatření slučitelné s vnitřním trhem (40). Komise v tomto ohledu zjistila, že německé orgány navzdory výslovným výzvám uvedeným v rozhodnutí o zahájení řízení nesdělily Komisi žádné informace v tomto smyslu. Již z tohoto důvodu nemůže Komise dané opatření podpory prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem.
(107)
Komise nicméně posoudila, zda by opatření mohlo být prohlášeno za slučitelné s vnitřním trhem. Komise má v případech spadajících pod čl. 107 odst. 3 SFEU velký prostor k volnému uvážení (41). Při výkonu této pravomoci zveřejnila pokyny a sdělení, v nichž jsou stanovena kritéria, podle nichž mohou být určité typy podpor prohlášeny na základě čl. 107 odst. 3 SFEU za slučitelné s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury je Komise vázána svými pokyny a sdělením zveřejněným v oblasti kontroly podpor, pokud se tyto neodchylují od pravidel SFEU a jsou uznány členskými státy (42).
(108)
Proto je třeba nejprve posoudit, zda oznámená podpora spadá do oblasti působnosti jednoho či několika pokynů nebo sdělení a zda může být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, protože splňuje kritéria slučitelnosti v nich stanovená.
6.1 Možná slučitelnost s dočasným rámcem Společenství (43)
(109)
Jelikož byl § 8c odst. 1a KStG zaveden s cílem zvládnout problémy vyplývající z finanční a hospodářské krize, Komise prověřila, zda může být režim prohlášen za slučitelný s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jak je vykládán v dočasném rámci Společenství.
(110)
Na základě současné finanční a hospodářské krize, jakož i jejího dopadu na celkové hospodářství členských států se Komise domnívá, že určité typy státních podpor zaměřených na zvládnutí krize jsou po určitou dobu oprávněné a mohou být podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem. V dočasném rámci Společenství jsou stanoveny podmínky, za nichž Komise prohlašuje takové režimy podpor za slučitelné s vnitřním trhem.
(111)
§ 8c odst. 1a KStG ovšem nespadá pod žádné opatření uvedené v dočasném rámci Společenství, neboť režim se týká daňových výhod pro podniky v obtížích. Dočasný rámec Společenství však s žádnými státními podporami ve formě daňových výhod nepočítá.
(112)
Komise se tudíž domnívá, že § 8c odst. 1a KStG nesplňuje potřebné předpoklady, aby mohl být považován za slučitelný s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jak je vykládán dočasného rámce Společenství.
(113)
Komise však zjistila, že podpory pro určité příjemce mohou být prohlášeny za přípustné podle oddílu 4.2 dočasného rámce Společenství jako nižší částky podpory slučitelné s vnitřním trhem, pokud splňují všechny předpoklady německého režimu podpor, jež Komise na tomto právním základě povolila. Aby byl příjemce způsobilý pro tento typ podpory, musí především doložit, že ke dni 1. července 2008 nebyl podnikem v obtížích ve smyslu pokynů na záchranu a restrukturalizaci (v případě velkých podniků) či ve smyslu čl. 1 odst. 7 nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (44) (v případě malých a středních podniků) a že hrubý grantový ekvivalent dané podpory nepřekračuje 500 000 EUR. Dále musejí být splněny ostatní předpoklady podle oddílu 4.2.2 dočasného rámce Společenství a rozhodnutí o schválení německého režimu podpory.
6.2 Možná slučitelnost na základě pokynů na záchranu a restrukturalizaci (45)
(114)
Jelikož se § 8c odst. 1a KStG týká daňových výhod pro nezdravé podniky, Komise posoudila slučitelnost také podle pokynů na záchranu a restrukturalizaci. Podle těchto pokynů jsou způsobilé pro podporu pouze podniky v obtížích. Ve smyslu těchto pokynů je sice možné považovat platebně neschopný či nadměrně zadlužený podnik za podnik v obtížích, avšak podnik, který patří k větší obchodní skupině nebo byl větší obchodní skupinou převzat, není za normálních okolností způsobilý pro poskytnutí podpory na záchranu nebo restrukturalizaci (bod 13 pokynů na záchranu a restrukturalizaci). Jedním z předpokladů pro použití § 8c odst. 1a KStG patří nabytí podílů. Po takovémto nabytí podílů může cílový podnik náležet ke skupině podniků. V tomto případě by se za normálních okolností skupina musela postarat o podnik v obtížích, který by podle pokynů na záchranu a restrukturalizaci nebyl způsobilý.
(115)
Dokonce v případě příjemců způsobilých pro podporu podle pokynů na záchranu a restrukturalizaci nejsou navíc splněny další podmínky podle těchto pokynů.
(116)
Podle bodu 25 písm. a) pokynů na záchranu a restrukturalizaci mohou být poskytnuty podpory na záchranu jen ve formě úvěrových záruk nebo úvěrů. Příslušná daňová výhoda proto nemůže být považována za podporu na záchranu.
(117)
V případě podpor na restrukturalizaci musí být podle pokynů na záchranu a restrukturalizaci předložen uskutečnitelný plán restrukturalizace, který umožní obnovení životaschopnosti podniku. Podpora musí být omezena na nezbytné minimum. Podle pokynů na záchranu a restrukturalizaci musí příjemce přispět na náklady na restrukturalizaci vlastními prostředky. Dále je podle pokynů na záchranu a restrukturalizaci třeba přijmout kompenzační opatření, aby se zabránilo nadměrnému narušení hospodářské soutěže.
(118)
§ 8c odst. 1a KStG všechny tyto podmínky nesplňuje. V odůvodnění zákona je sice uvedeno, že cílový podnik musí předložit plán restrukturalizace s kladnou prognózou podnikání, není však jasné, jestli by takový plán splňoval požadavky pokynů na záchranu a restrukturalizaci a jestli je výše podpory omezená na nezbytné minimum. Výše podpory je totiž závislá na ztrátách, které podnik v minulosti zaznamenal. Kromě toho § 8c odst. 1a KStG nepočítá ani s vlastním příspěvkem, ani s kompenzačními opatřeními.
(119)
V neposlední řadě musejí být podpory na záchranu a restrukturalizaci pro velké podniky oznamovány jednotlivě. Nelze je poskytnout na základě režimu. V § 8c odst. 1a KStG se však nerozlišuje mezi velkými podniky a malými a středními podniky.
(120)
Dokonce s ohledem na malé a střední podniky, kterým mohou být zásadní podpory na záchranu a restrukturalizaci poskytnuty ve formě režimu, Komise zjistila, že zvláštní požadavky pro takový režim stanovené v bodě 82 pokynů na záchranu a restrukturalizaci nejsou splněny z důvodů uvedených v bodě 117 tohoto rozhodnutí.
(121)
Komise se proto domnívá, že § 8c odst. 1a KStG není jako podpora na restrukturalizaci slučitelný s vnitřním trhem.
6.3 Možná slučitelnost na základě pokynů k regionální podpoře (46)
(122)
§ 8c odst. 1a KStG musí být posouzen také na základě pokynů k regionální podpoře.
(123)
Případní příjemci regionálních podpor musí mít v Německu sídlo v oblasti způsobilé pro regionální podpory. Při použití § 8c odst. 1a KStG tomu tak nemusí nutně být, neboť ustanovení platí pro podniky ve všech částech Německa.
(124)
Kromě toho nespadají podniky v obtížích ve smyslu pokynů na záchranu a restrukturalizaci do oblasti působnosti pokynů k regionální podpoře (viz bod 9 pokynů k regionální podpoře). Proto nemohou být ani podpory pro podniky ve způsobilých oblastech považovány na základě pokynů k regionální podpoře za slučitelné s vnitřním trhem.
(125)
Komise se proto domnívá, že opatření není jako regionální podpora slučitelné s vnitřním trhem.
6.4 Možná slučitelnost na základě pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (47)
(126)
§ 8c odst. 1a KStG musí být posouzen také na základě pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí.
(127)
Pomocí pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí má být v prvé řadě zajištěno, aby opatření státní podpory vedla k vyšší úrovni ochrany životního prostředí, ke které by bez podpory nedošlo, a aby kladné účinky podpory vyvážily její záporné účinky, pokud jde o narušení hospodářské soutěže, přičemž je třeba vzít v úvahu zásadu „znečišťovatel platí“ zakotvenou v článku 191 SFEU.
(128)
§ 8c odst. 1a KStG tento cíl nesplňuje. V odůvodnění zákona není uveden žádný cíl ve smyslu pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí.
(129)
Jak je uvedeno v bodě 20 pokynů na záchranu a restrukturalizaci, nemůže být podnik v obtížích vzhledem k tomu, že je ohrožena jeho vlastní existence, považován za prostředek vhodný k uskutečňování jiných politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost. Jelikož se u všech případných příjemců na základě § 8c odst. 1a KStG jedná o podniky v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. c) pokynů na záchranu a restrukturalizaci, Komise se domnívá, že § 8c odst. 1a KStG není jako podpora na ochranu životního prostředí slučitelný s vnitřním trhem.
6.5 Možná slučitelnost s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 SFEU
(130)
Komise zjistila, že oznámené opatření spadá jak do oblasti působnosti dočasného rámce Společenství, tak pokynů na záchranu a restrukturalizaci. Proto je při výkonu své pravomoci volného uvážení podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU vázána těmito dvěma texty z důvodů jmenovaných v bodě 109 a v následujících bodech.
(131)
Pokud jsou Komisi předloženy přesvědčivé důvody, může své pravomoci volného uvážení využít opět za podmínky, že jedná v rámci stanoveném SFEU a obecnými právními zásadami, zejména zásadou rovného zacházení, jak je vykládána v judikatuře Soudního dvora (48). V této souvislosti může Komise podle judikatury Soudního dvora prohlásit státní podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud má státní podpora napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu (čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU), případně sleduje cíl společného zájmu (čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU) (49), je k dosažení tohoto cíle nezbytná (50) a nemění podmínky v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(132)
V dané věci Německo nepředložilo žádné argumenty, že by podpora byla slučitelná s vnitřním trhem přímo na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) nebo c) SFEU.
(133)
Komise zjistila, že na základě struktury opatření závisí výše podpory na ztrátách, které příjemci vznikly v minulosti. Proto neexistuje žádný vztah mezi částkou podpory, kterou podnik získá, a cílem sledovaným režimem podpory, tzn. odstranění překážek restrukturalizace a podpora podniků v obtížích během finanční a hospodářské krize. Komise proto dospěla k závěru, že režim podpory není omezen na to, co je nezbytné ke splnění cíle. Tímto narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu v takové míře, jež je v rozporu se společným zájmem.
(134)
Komise proto dospěla k závěru, že opatření nelze prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem přímo na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) nebo c) SFEU.
7. NAVRÁCENÍ PODPORY
(135)
Jelikož režim podpory nebyl oznámen, představuje protiprávní podporu.
(136)
Na základě zavedené rozhodovací praxe Komise musí příjemci vrátit všechny podpory, které byly poskytnuty protiprávně a nejsou podle čl. 107 SFEU slučitelné s vnitřním trhem. Tato praxe byla potvrzena článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (51), kde je stanoveno: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(137)
Jelikož posuzované opatření představuje protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, musí být podpora navrácena, aby byla znovu obnovena situace na trhu před poskytnutím podpory. Navrácení se provede od okamžiku, kdy příjemci vznikla výhoda, tj. kdy byla podpora příjemci dána k dispozici. Do úplného vrácení podpory musí uhradit úroky.
(138)
Komise se domnívá, že pro stanovení tohoto okamžiku je důležité každoroční datum splatnosti daně z příjmu právnických osob, k němuž byla příjemcům podpora poskytnuta.
(139)
Německo musí přijmout všechna nezbytná opatření, aby podporu získalo od příjemců zpět. Aby byl zjištěn počet případů, v nichž je třeba požádat o navrácení, musí Německo vytvořit seznam podniků, které byly od 1. ledna 2008 daným opatřením zvýhodněny. V této souvislosti Komise zjistila, že Německo opatření od 30. dubna 2010 již nepoužívá. Spolkové ministerstvo financí upozornilo orgány odpovědné za výběr daní, aby systém převodu daňových ztrát již nepoužívaly, dokud Komise nepřijme v této věci konečné rozhodnutí (52).
(140)
Státní podpora, která musí být navrácena, musí být vypočítána na základě daňových přiznání příslušných podniků, tedy příjemců na základě § 8c odst. 1a KStG. Částka podpory se vypočítá jako rozdíl mezi částkou daní, která by musela být bez použití § 8c odst. 1a KStG zaplacena, a částkou daní, která po použití § 8c odst. 1a KStG byla skutečně zaplacena.
(141)
Toto platí, aniž by byla dotčena možnost, že podpora může být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jak je vyložen v dočasném rámci Společenství, a německého režimu podpory schváleného Komisí, pokud celková částka takto poskytnuté podpory nepřekročí hrubý grantový ekvivalent ve výši 500 000 EUR a pokud jsou splněny všechny ostatní podmínky podle oddílu 4.2.2 dočasného rámce Společenství, jakož i rozhodnutí Komise, kterým je německý režim podpory na tomto základě schválen, zejména ta, že podnik dne 1. července 2008 nebyl v obtížích. Překročí-li celková částka 500 000 EUR, musí být přebytek vrácen.
(142)
Komise upozorňuje Německo na to, že podpora nemůže být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem ani podle pravidel de minimis (53), ani podle režimu spadajícího pod obecné nařízení o blokových výjimkách (54), ani podle režimu podpory na základě pokynů k regionální podpoře nebo pokynů pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovací (55), neboť všechny tyto předpisy vylučují poskytnutí státní podpory podnikům v obtížích (56). U všech ostatních schválených režimů podpory musí Německo ověřit, zda rozhodnutí o schválení režimu podpory vylučuje ze schválené oblasti působnosti podniky v obtížích. Jinak by podpora mohla být podle těchto režimů prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud Německo prokáže, že byly v okamžiku poskytnutí podpory splněny všechny podmínky příslušného režimu.
8. ZÁVĚRY
(143)
Na základě výše uvedených skutečností Komise dospěla k závěru, že § 8c odst. 1a KStG (systém převodu daňových ztrát - Sanierungsklausel) představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, která byla provedena protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Režim proto není slučitelný s vnitřním trhem.
(144)
Komise se domnívá, že Německo musí přijmout všechna nezbytná opatření, aby příjemci podpory na základě systému převodu daňových ztrát podporu vrátili,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá na základě § 8c odst. 1a zákona o dani z příjmu právnických osob, kterou Německo poskytlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 jsou na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jak je vyložen v dočasném rámci Společenství, slučitelné s vnitřním trhem, pokud částka podpory nepřekračuje 500 000 EUR, příjemce ke dni 1. července 2008 nebyl podnikem v obtížích a pokud jsou splněny všechny ostatní podmínky podle oddílu 4.2.2 dočasného rámce Společenství a rozhodnutí o schválení německého režimu podpory.
Článek 3
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1, které v okamžiku jejich poskytnutí splňují podmínky režimu podpory, jenž Komise schválila na jiném právním základě než na základě obecného nařízení o blokových výjimkách, pokynů k regionální podpoře nebo pokynů pro státní podporu výzkumu, vývoje a inovací, a jenž nevylučuje podniky v obtížích jako možné příjemce podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální intenzity podpory platné pro tento typ podpor.
Článek 4
(1) Německo musí zrušit režim podpory uvedený v článku 1.
(2) Německo si vyžádá neslučitelné podpory, které byly poskytnuty v rámci režimu uvedeného v článku 1, od příjemců zpět.
(3) Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byla podpora příjemcům k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
(4) Výše úroků bude vypočtena jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (57).
(5) Německo s účinkem od dne oznámení tohoto rozhodnutí zruší všechny neprovedené platby v rámci režimu podpory uvedeného v článku 1.
Článek 5
(1) Navrácení podpor poskytnutých v rámci režimu uvedeného v článku 1 musí být okamžité a účinné.
(2) Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 6
(1) Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimu uvedeného v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci tohoto režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit;
c)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
(2) Německo informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpor poskytnutých na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise Německo okamžitě předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Mimo jiné bude poskytovat podrobné informace o částce podpory a úrocích, které příjemce již vrátil.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 26. ledna 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. sausio 26 d.
dėl valstybės pagalbos C 7/10 (ex CP 250/09 ir NN 5/10), kurią Vokietija suteikė pagal mokestinių nuostolių perkėlimo schemą (KStG, Sanierungsklausel)
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 275)
(Tekstas autentiškas tik vokiečių kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/527/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2009 m. rugpjūčio 5 d. ir 2009 m. rugsėjo 30 d. raštais Komisija paprašė Vokietijos pateikti informaciją apie Pelno mokesčio įstatymo (Körperschaftsteuergesetz, toliau - KStG) 8c straipsnį. Vokietijos valdžios institucijos atsakė 2009 m. rugpjūčio 20 d. ir 2009 m. lapkričio 5 d. raštais. 2010 m. vasario 24 d. sprendimu Komisija dėl pagalbos pradėjo oficialią tyrimo procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį.
(2)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Kartu suinteresuotųjų šalių paprašyta pateikti savo pastabas.
(3)
Atsižvelgdamos į tai Vokietijos valdžios institucijos atsiuntė savo 2010 m. balandžio 9 d. raštą.
(4)
2010 m. balandžio 9 d. ir birželio 3 d. Briuselyje įvyko du susitikimai su Vokietijos atstovais. 2010 m. liepos 2 d. Vokietija pateikė išsamesnę informaciją. Iš trečiųjų šalių pastabų Komisija negavo.
2. PRIEMONĖS APIBŪDINIMAS
2.1. Faktai
(5)
Įmonės Vokietijoje dažniausiai apmokestinamos pagal Pajamų mokesčio įstatymą (Einkommensteuergesetz, toliau - EStG) ir KStG. EStG 10d straipsnio 2 dalyje numatyta, kad per mokestinius metus patirtus nuostolius galima perkelti, t. y. būsimų mokestinių metų apmokestinamąsias pajamas galima sumažinti pagal mokestinio pajėgumo principą atskaitant iš jų nuostolius, tačiau iš viso ne daugiau kaip 1 mln. EUR per metus. Pagal KStG 8 straipsnio 1 dalį nuostolius gali perkelti ir įmonės, kurioms taikomas pelno mokestis.
(6)
Nuostolių perkėlimo galimybės pasekmė ta, kad buvo įsigyjamos įmonės, seniai nebevykdančios jokios komercinės veiklos, bet vis dar galinčios perkelti nuostolius (vadinamosios priedangos bendrovės, angl. empty-shell companies).
(7)
1997 m. Vokietijos įstatymų leidėjas, siekdamas užkirsti kelią tokiam priedangos bendrovių pirkimui, apribojo nuostolių perkėlimo galimybę į KStG 8 straipsnio 4 dalį įtraukdamas vadinamąją nuostatą dėl priedangos bendrovių pirkimo (vok. Mantelkaufregelung). Pagal šią nuostatą nuostolius galėjo perkelti tik įmonės, teisiškai ir ekonomiškai buvusios tapačios su nuostolių patyrusiomis įmonėmis. Nors šioje nuostatoje nepateikta sąvokos „ekonomiškai tapatus“ apibrėžtis, tačiau pateikta pavyzdžių - vienas neigiamas ir du teigiami:
a)
ekonominio tapatumo nėra, jei daugiau kaip pusė kapitalo bendrovės akcijų perduodama, o kapitalo bendrovė komercinę veiklą tęsia ar iš naujo pradeda turėdama daugiausia naują turtą;
b)
ekonominis tapatumas, priešingai, yra, jei naujas turtas bendrovei suteikiamas tik komercinei veiklai, dėl kurios atsirado neatskaityti mokesčiai, sanuoti ir bendrovė per kitus penkerius metus tęsia komercinę veiklą apimtimi, kurią galima palyginti pagal bendrą ekonominių santykių vaizdą;
c)
ekonominis tapatumas yra ir tuo atveju, jei pirkėjas bendrovei nesuteikia naujo turto, o kompensuoja jos patirtus nuostolius.
(8)
Abu pastarieji pavyzdžiai dažniausiai vadinami sanavimo išlyga (vok. Sanierungsklausel).
(9)
KStG 8 straipsnio 4 dalis panaikinta 2008 m. sausio 1 d. 2008 m. Įmonių mokesčių reformos įstatymu (Unternehmensteuerreformgesetz).
(10)
2008 m. Įmonių mokesčių reformos įstatymu įvesta ir nauja KStG 8c straipsnio 1 dalis, kuria, palyginti su ankstesniąja KStG 8 straipsnio 4 dalimi, daug labiau apribota nuostolių perkėlimo galimybė tuo atveju, jei perkama įmonės akcijų. Naujojoje nuostatoje numatyta:
a)
nepanaudotų nuostolių nebegalima atskaityti visiškai, jei pirkėjui perduodama daugiau kaip 50 % bendrovės pasirašytojo kapitalo, dalininko teisių, bendrovės valdymo teisių ar balsavimo teisių;
b)
jei per penkerius metus pirkėjui perduodama daugiau kaip 25 %, tačiau ne daugiau kaip 50 % bendrovės pasirašytojo kapitalo, dalininko teisių, bendrovės valdymo teisių ar balsavimo teisių, nepanaudotų nuostolių nebegalima atskaityti proporcingai pagal procentinį minėtų teisių perdavimą.
(11)
Iš pradžių naujojoje nuostatoje nenumatyta išimčių įmonėms, kurios vienu metu ir buvo sanuojamos, ir didele dalimi pasikeitė jų akcininkai.
(12)
Pagal įstatymo pagrindimą, kurį Vokietijos Bundestagas priėmė kartu su 2008 m. Įmonių mokesčių reformos įstatymu, KStG 8 straipsnio 4 dalis pakeista paskesne nuostata - KStG 8c straipsnio 1 dalimi, siekiant supaprastinti schemą (iš įstatymo pagrindimo aišku, kad KStG 8 straipsnio 4 dalį taikant praktiškai kilo daug sudėtingų teisinių klausimų) ir tikslingiau kovoti su piktnaudžiavimu (4). Įstatymų leidėjas suvokė, kad dėl šio pakeitimo nebebus galima perkelti nuostolių tuo atveju, jei sunkumų patiriančios įmonės, nusipirkus jų akcijų, bus sanuojamos, tačiau laikė, kad tai priimtina, nes mokesčių institucijos tokiais atvejais ir be aiškaus įstatyminio reglamentavimo laikydamosi teisingumo principo galėjo atsisakyti mokestinių reikalavimų (5).
2.2. Priemonė
(13)
2009 m. birželio mėn. KStG 8c straipsnis iš dalies pakeistas priėmus naują nuostatą - KStG 8c straipsnio 1a dalį, pagal kurią nuostolius ir toliau leista perkelti, jei sunkumų patirianti įmonė perkama sanavimo reikmėms. Šis pakeitimas buvo Sveikatos draudimo įmokų atskaitymo iš apmokestinamųjų pajamų įstatymo (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung (6)) dalis. Naujoji nuostata taip pat vadinama sanavimo išlyga arba (norint ją atskirti nuo ankstesnės schemos, nustatytos KStG 8 straipsnio 4 dalyje) - naująja sanavimo išlyga (vok. neue Sanierungsklausel). Taip numatyta nuostolių perkėlimo apribojimo, taikomo nuo 2008 m. sausio 1 d. pagal KStG 8c straipsnio 1 dalį, išimtis.
(14)
Pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį bendrovė gali perkelti nuostolius net ir akcijų pirkimo pagal KStG 8c straipsnio dalį atveju, jei tenkinamos šios sąlygos:
a)
akcijos perkamos bendrovei sanuoti (7);
b)
įmonė akcijų pirkimo metu yra nemoki ar įsiskolinusi arba jai gresia tapti nemokia ar įsiskolinusia (8);
c)
išlaikomos pagrindinės veiklos struktūros, todėl galima daryti prielaidą, kad:
-
bendrovė vykdo sudarytą kolektyvinę sutartį, kurioje numatytos nuostatos dėl darbo vietų, arba
-
per pirmus penkerius metus nuo akcijų įsigijimo išlaikoma 80 % darbo vietų (skaičiuojant pagal metinę vidutinę darbo užmokesčio sumą), arba
-
per 12 mėnesių bendrovei suteikiama didelė turto dalis arba ji atleidžiama nuo dar turinčių vertę įsipareigojimų; laikoma, kad bendrovei suteikta didelė turto dalis, jei naujas bendrovės turtas sudaro ne mažiau kaip 25 % praėjusių ūkinių metų turto; suteikto turto vertė sumažinama kapitalo bendrovės išmokomis, sumokėtomis per trejus metus nuo naujo turto suteikimo;
d)
per penkerius metus nuo akcijų įsigijimo nepakeičiama veiklos sritis;
e)
akcijų įsigijimo metu bendrovė nesustabdė komercinės veiklos.
(15)
KStG 8c straipsnio 1a dalis įsigaliojo 2009 m. liepos 10 d. ir galioja atgaline data nuo 2008 m. sausio 1 d.
(16)
Iš pradžių ketinta KStG 8c straipsnio 1a dalį taikyti tik iki 2009 m. gruodžio 31 d., tačiau 2009 m. gruodžio 22 d. Vokietijos Bundestagas, priimdamas 2009 m. Ekonomikos augimo skatinimo įstatymą (Wachstumsbeschleunigungsgesetz 2009) (9), priėmė nuostatą, kuria atitinkama nustojimo galioti išlyga iš KStG išbraukta.
(17)
Atkreiptinas dėmesys į tai, kad nuostolius, kuriuos galima perkelti, leidžiama atskaityti tik iš sanuotinos įmonės pelno. Pirkėjas šių nuostolių negali atskaityti iš savo paties pelno.
(18)
Tai taikoma net ir tuo atveju, jei pirkėjas savo mokestinius įsipareigojimus konsoliduoja koncerno lygmeniu, nes pagal KStG 15 straipsnio 1 sakinio 1 dalį draudžiama perkelti nuostolius, jei bendrovė yra integruotos bendrovės dalis (10).
(19)
Tačiau pagal Vokietijos pelno mokestį reglamentuojančius teisės aktus tokie nuostoliai neprarandami; jie tik „įšaldomi“ kontroliuojamosios bendrovės lygmeniu ir juos galima panaudoti, kai įmonė nebėra konsoliduota. „Įšaldytiems“ nuostoliams netaikomas joks nuostolių perkėlimo terminas.
(20)
Pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį pirkėjui netiesiogiai suteikiama nauda, nes sėkmingai baigus sanavimą sanuotos įmonės mokestinė našta sumažėja. Be to, žinoma, pirkėjas savo komercinę veiklą gali visai ar iš dalies įtraukti į įsigytą įmonę ir taip pasinaudoti perkeltais mokesčiais.
2.3. KStG 8c straipsnio 1a dalies ir KStG 8 straipsnio 4 dalies palyginimas
(21)
Naujoji schema - KStG 8c straipsnio 1a dalis nuo ankstesnės schemos - panaikintos KStG 8 straipsnio 4 dalies skiriasi vienu svarbiu ir, vertinant pagalbą, lemiamu aspektu.
(22)
Pagal KStG 8c straipsnio 1 dalį įmonė negali perkelti nuostolių, jei perduodama daugiau kaip pusė akcijų, nebent galima pritaikyti sanavimo išlygą. Taigi bendrąja taisykle sakoma, kad didele dalimi pasikeitus akcininkams nuostolių perkėlimo galimybės netenkama. Todėl esama sanavimo išlyga yra bendrosios taisyklės išimtis.
(23)
Pagal ankstesnę KStG 8 straipsnio 4 dalį bendroji taisyklė buvo ta, kad nuostolius perkelti buvo leidžiama ir didele dalimi pasikeitus akcininkams, esant ekonominiam įmonės tapatumui. Šia išimtimi siekta užkirsti kelią piktnaudžiavimui (pvz., perkant priedangos bendroves).
3. SPRENDIMAS PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(24)
2010 m. vasario 24 d. raštu Komisija Vokietijai pranešė apie savo sprendimą dėl pagalbos pradėti procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį.
(25)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija išsakė nuomonę, kad pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį atskiriamos sunkumų nepatiriančios, bet nuostolių patiriančios įmonės ir (galbūt) nemokios ar įsiskolinusios įmonės, nes ši nuostata naudinga tik pastarosioms. Todėl Komisijai atrodė, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis yra bazinės sistemos, pagal kurią abi įmonių grupės negalėtų perkelti nuostolių, išimtis. Kadangi SESV 107 straipsnio 1 dalies sąlygos buvo akivaizdžiai tenkinamos, Komisija išsakė išankstinę nuomonę, kad priemonė yra atrankinė ir yra valstybės pagalba. Pagaliau Komisija pareiškė turinti abejonių dėl priemonės derėjimo su SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktu, susiejant su Bendrijos laikinąja sistema (11), ir su SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu, susiejant su Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis (12) bei Regioninės pagalbos gairėmis (13).
(26)
Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (14). Komisija Vokietijos ir visų suinteresuotųjų šalių paprašė pateikti pastabas.
(27)
Pradėjus oficialią tyrimo procedūrą Federalinė finansų ministerija už mokesčių rinkimą atsakingoms institucijoms nurodė netaikyti KStG 8c straipsnio 1a dalies, kol Komisija šiuo klausimu priims galutinį sprendimą, ir atitinkamoms įmonėms pranešti, kad parama turės būti išieškota, jei Komisijos sprendimas bus neigiamas (15).
4. VOKIETIJOS PASTABOS
(28)
Vokietija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra valstybės pagalba dėl šių trijų priežasčių:
a)
šia schema atsižvelgiama į privataus kreditoriaus principą (plg. 4.1 skyrių);
b)
ji nėra atrankinė (plg. 4.2 skyrių);
c)
ji pateisinama Vokietijos mokesčių sistemos prigimtimi ir bendrąja schema (plg. 4.3 skyrių).
(29)
Taip pat Vokietija teigia, kad naujoji sanavimo išlyga, nustatyta KStG 8c straipsnio 1a dalyje, iš esmės atitinka senąją sanavimo išlygą, nustatytą KStG 8 straipsnio 4 dalyje, dėl kurios Komisija neišsakė abejonių (plg. 4.4 skyrių), ir kad panašių mokestinių nuostatų esama daugelyje kitų valstybių narių (plg. 4.5 skyrių).
4.1. Privataus kreditoriaus principo taikymas
(30)
Šį argumentą Vokietija pirmą kartą pateikė 2010 m. liepos 2 d. rašte. Jame Vokietijos valdžios institucijos aiškina, kad privataus kreditoriaus principą galima taikyti ir mokestinių bei panašių į mokestinius reikalavimų atveju (16). Vokietijos valstybės ir jos mokesčių mokėtojų santykis esantis panašus į privataus kreditoriaus ir skolininko ilgalaikės skolos santykį, grindžiamą, pavyzdžiui, nuomos ar darbo sutartimi. Vokietijos nuomone, privatus kreditorius esant ilgalaikei skolai atsisakytų dalies savo būsimų reikalavimų, jei dėl to skolininką galėtų perimti kita įmonė ir taip atsirastų galimybė pratęsti ilgalaikę skolą.
4.2. Priemonė nėra atrankinė
(31)
Vokietijos nuomone, KStG 8c straipsnio 1a dalis yra bendroji priemonė, nes ja gali pasinaudoti visos įmonės, neatsižvelgiant į jų priklausomybę tam tikram regionui, gamybos rūšį ar dydį. Vokietija teigia, kad bet kuri įmonė, pati nedarydama jokios įtakos, gali patirti finansinių sunkumų ir jai gali būti pritaikyta minėta nuostata.
(32)
Vokietija atkreipia dėmesį, kad pati Komisija 1998 m. Pranešime dėl verslo apmokestinimo išsakė nuomonę, jog išimtinai techninio pobūdžio mokesčių priemonės, tokios kaip taisyklės dėl mokesčių perkėlimo, nėra atrankinės, jei jos „vienodai taikomos visoms įmonėms ir visų prekių gamybai“, ir jog tai, „kad kai kurioms įmonėms arba kai kuriems sektoriams šios mokesčių priemonės yra naudingesnės, dar nereiškia, kad jiems būtinai bus pritaikytos valstybės pagalbą reglamentuojančios konkurencijos taisyklės“ (17).
(33)
Vokietija mano, kad šie svarstymai ypač svarbūs mokestinės paramos mokslinių tyrimų ir plėtros, taip pat aplinkosaugos, švietimo ar užimtumo srityse. Vokietijos teigimu, mokesčių schemos, naudingos šiose srityse ypatingas pastangas dedančioms įmonėms, nėra atrankinės, nes jos prieinamos visoms įmonėms, net jei de facto tam tikrose srityse veikiančioms įmonėms naudingesnės negu kitoms. Vokietijos nuomone, tai turi būti taikoma ir mokesčių schemoms, naudingoms sunkumų patiriančioms įmonėms, kurios įsigyjamos norint jas sanuoti.
(34)
Vokietija teigia, kad Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas pripažino, jog priemonė, išimtinai naudinga sunkumų patiriančioms įmonėms, iš esmės gali būti bendroji priemonė, kuri yra neatrankinė. Šiuo klausimu Vokietija pirmiausia nurodo bylą DMT, kurioje Teisingumo Teismas dėl Belgijos mokėjimo schemos sunkumų patiriančioms įmonėms nustatė (18):
„Prancūzijos Vyriausybė teigia, kad mokėjimo lengvatos, taikomos socialinio draudimo įmokoms, nėra valstybės pagalba, jei jos teikiamos tokiomis pačiomis sąlygomis kiekvienai įmonei, patiriančiai mokėjimo sunkumų. Prancūzijos nuomone, atrodo, kad ši pagal Belgijos teisę nustatyta schema yra būtent toks atvejis. Komisija, priešingai, teigia, kad ONSS suteikiant mokėjimo lengvatas turi veikimo savo nuožiūra laisvę.
Kaip matyti iš Sutarties 92 straipsnio 1 dalies, bendrojo pobūdžio priemonėms, kuriomis nepalaikomos tik tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba, ši nuostata netaikoma. Tačiau jei institucija, kuri suteikia finansinių pranašumų, turi veikimo savo nuožiūra laisvę, kuria jai suteikiama galimybė nustatyti gavėjus arba sąlygas, kuriomis priemonė suteikiama, šios priemonės negalima laikyti bendrojo pobūdžio priemone (plg. pagal prasmę 1996 m. rugsėjo 26 d. sprendimą byloje C-241/94 Prancūzija prieš Komisiją (1996), Rink. p. I-4551, 23 ir 24 punktai).
Nacionalinis teismas privalo pagrindinėje byloje nustatyti, ar, suteikiant mokėjimo lengvatas, ONSS suteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė ir, jei taip nėra, ar ONSS suteiktos mokėjimo lengvatos yra bendrojo pobūdžio arba ar jomis palaikomos tam tikros įmonės.)“
(35)
Taip pat Vokietija nurodė bylą HAMSA, kurioje Ispanijos valdžios institucijos teigė, kad priemonė nesanti atrankinė, nes ji taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms. Bendrasis Teismas išsakė tokią nuomonę (19):
„Šiuo atveju ieškovės ir Ispanijos Karalystės argumentas, kad 1922 m. liepos 26 d. Ispanijos įstatymu dėl mokėjimo nutraukimo sukuriama bendrojo pobūdžio procedūra, taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms, atmestinas. Nors tiesa, kad šis įstatymas nėra atrankinis ta prasme, kad jis netaikomas siekiant palaikyti tam tikrų įmonių grupes arba tam tikrų prekių gamybą, tačiau atleidimas nuo skolų įvyksta ne automatiškai dėl įstatymo taikymo, o atitinkamoms valdžios institucijoms priėmus sprendimą savo nuožiūra. Tačiau jei institucija, kuri suteikia finansinių pranašumų, turi veikimo savo nuožiūra laisvę, kuria jai suteikiama galimybė nustatyti gavėjus arba sąlygas, kuriomis priemonė suteikiama, pagal Teisingumo Teismo praktiką šios priemonės negalima laikyti bendrojo pobūdžio priemone (1999 m. birželio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimas byloje C-256/97 DM Transport (1999), Rink. p. I-3913, 27 punktas).“
(36)
Vokietija teigia, kad pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį, priešingai negu bylose DMT ir HAMSA nagrinėtų priemonių atveju, nenumatyta jokia valdžios institucijos veikimo savo nuožiūra galimybė; priemonė taikoma automatiškai pagal įstatymą. Todėl Vokietija daro atvirkštinę išvadą, kad KStG 8c straipsnio 1a dalyje nenustatyta atrankinė priemonė.
(37)
Vokietija taip pat mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis yra bankroto teisės norma. Įmonių galimybė gauti paramą grindžiama sąvokomis „nemokumas“, „gresiantis nemokumas“ ir „įsiskolinimas“, kurios apibrėžtos InsO ir yra pagrindas pradėti bankroto procedūrą.
(38)
Atrankinio priemonės pobūdžio klausimu Vokietija daro išvadą, kad esą pagal Komisijos nuomonę būtų galima manyti, jog bet kuri mokesčių lengvata yra valstybės pagalba, net jei ji taikoma bendrai, ir kad tokia nuomonė prieštarauja SESV.
4.3. Pateisinimas mokesčių sistemos prigimtimi ar bendrąja schema
(39)
Vokietija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalyje nustatyta išimtis pateisinama Vokietijos bendrovių apmokestinimo sistemos prigimtimi ir bendrąja schema. Vokietijos teigimu, tarp sunkumų patiriančių įmonių, kurios turi būti sanuojamos, ir kitų įmonių esantis objektyvus skirtumas, kuriuo ir pateisinamas kitoks požiūris į įmones, kurios perkamos siekiant jas sanuoti. Vokietija šiuos argumentus grindžia trimis svarstymais.
(40)
Pirmiausia, sunkumų patiriančios įmonės, priešingai negu finansinių sunkumų neturinčios įmonės, kurios gali pasirinkti - arba ieškoti finansavimo kapitalo rinkoje, arba ieškoti pirkėjo, turi tik vieną galimybę - ieškoti pirkėjo, nes jos negautų nei išorinio kapitalo kapitalo rinkoje, nei banko kredito. Taigi sunkumų patiriančios įmonės sistemingai netektų nuostolių perkėlimo galimybės, o sunkumų nepatiriančios įmonės visada galėtų pasirinkti iš dviejų galimybių - ieškoti išorinio kapitalo arba pirkėjo.
(41)
Antra, Vokietija teigia, kad pagal KStG 8c straipsnio 1 dalies prasmę ir tikslą - užkirsti kelią priedangos bendrovių pirkimui - nuostolių perkėlimo galimybės nebūtina atmesti tais atvejais, kai įmonė perkama siekiant ją sanuoti, o ne dėl grynai mokestinių motyvų. Neapribojus KStG 8c straipsnio 1a dalies taikymo sunkumų patiriančių įmonių pirkimui siekiant jas sanuoti, t. y. įtraukus kitus pirkimo atvejus, nebūtų galima užtikrinti šios įstatymo nuostatos ratio legis.
(42)
Trečia, Vokietijos teigimu, KStG 8c straipsnio 1 dalimi siekiama užtikrinti, kad įmonės akcijų pirkimo kaina būtų grindžiama tik ekonomine įmonės verte ir kad į pirkimo kainą, siekiant sumažinti mokesčius, nebūtų įtraukiama susikaupusių nuostolių vertė. Perkant sunkumų patiriančią įmonę siekiant ją sanuoti, priešingai, susikaupusių nuostolių vertė neturinti jokios ypatingos reikšmės. Norėdama sustiprinti šį argumentą Vokietija nurodo, kad auditoriai komercinės koncerno atskaitomybės atveju blogoje ekonominėje padėtyje esančios bendrovės galbūt perkeltiems nuostoliams neteikia reikšmės.
(43)
Susiedama šias aplinkybes Vokietija laikosi nuomonės, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis, net jei ji būtų prima facie atrankinė, visais atvejais yra pateisinama Vokietijos pelno mokesčio sistemos prigimtimi ir bendrąja schema.
4.4. Naujosios ir senosios sanavimo išlygų sąsaja
(44)
Vokietija pažymi, kad 2008 m. sausio 1 d. KStG 8c straipsniu pakeista panaši schema - KStG 8 straipsnio 4 dalis, kuri tuo pat metu nustojo galioti. Abiejų schemų tikslas buvęs tas pats - užkirsti kelią priedangos bendrovių pirkimui.
(45)
Vokietija atkreipia dėmesį, kad Komisija niekada nėra išsakiusi abejonės dėl KStG 8 straipsnio 4 dalies, todėl šios schemos nebūtų buvę galima laikyti valstybės pagalba.
(46)
Dėl šios priežasties Vokietija Komisijos nuomonę šiuo klausimu laiko nenuoseklia.
4.5. Panašios schemos kitose mokesčių sistemose
(47)
Vokietijos duomenimis, daugelyje kitų valstybių narių esama schemų, panašių į nustatytąją KStG 8c straipsnio 1a dalyje, pavyzdžiui, Belgijoje, Suomijoje, Italijoje, Liuksemburge, Nyderlanduose ir Austrijoje. Vokietija pažymi, kad, nepaisant didelio šių valstybių narių sistemų panašumų, Komisija dėl jų nesiėmė jokių priemonių, kurių galėjo imtis pagal savo kompetenciją valstybės pagalbos srityje.
(48)
Sprendimo pradėti procedūrą 34 punkto, kuriame nurodytos Komisijos priemonės dėl Prancūzijos mokesčių sistemos, klausimu Vokietija aiškina, kad Vokietijos ir Prancūzijos sistemos skiriasi, nes pastaroji taikoma tam tikroms ekonomikos sritims ir ja įmonės visiškai atleidžiamos nuo pelno mokesčio.
5. PRIEMONĖS VERTINIMAs
(49)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
5.1. Valstybiniai ištekliai ir priskyrimas prie valstybinių išteklių
(50)
Priemonė turi būti finansuojama iš valstybinių išteklių ir valstybinių išteklių naudojimas turi būti priskiriamas valstybei. Mokesčių įplaukų praradimas prilygsta valstybinių išteklių naudojimui mokesčių išlaidų forma. Kadangi Federalinė Vyriausybė leidžia įmonėms perkeliant nuostolius sumažinti savo pelno mokesčio naštą, Vokietija netenka pajamų ir tai yra valstybės pagalba. Vokietija Komisijai pranešė, kad taikant šią priemonę per metus gali būti surenkama 900 mln. EUR mažiau mokesčių. Kadangi priemonė susijusi su valstybinių išteklių praradimu, ji teikiama iš valstybinių išteklių. Pagalba teikiama pagal įstatymą, todėl priskirtina valstybei.
5.2. Atrankinio pranašumo buvimas
(51)
Be to, priemone gavėjui turi būti suteikiamas atrankinis pranašumas. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką pagalbos sąvoka apima ne tik pozityviąsias išmokas, bet ir priemones, kuriomis įvairiais būdais palengvinamos prievolės, kurių našta paprastai turėtų tekti tai įmonei (20).
(52)
Pagal KStG 8c straipsnio 1 dalį dėl tam tikrų įmonės akcininkų struktūros pokyčių visai ar iš dalies netenkama ankstesnių nuostolių perkėlimo galimybės mokesčių reikmėms.
(53)
KStG 8c straipsnio 1a dalyje nustatyta šios taisyklės išimtis tuo atveju, jei perkama sunkumų patiriančios įmonės akcijų tik siekiant ją sanuoti.
(54)
Todėl taikant KStG 8c straipsnio 1a dalį gali būti suteikiamas atrankinis pranašumas šias sąlygas tenkinančioms įmonėms, nes joms suteikiama galimybė apskaičiuojant savo apmokestinamąsias pajamas anksčiau patirtus nuostolius atskaityti iš būsimo pelno.
(55)
Vokietija teigia, kad, kaip išdėstyta 28 konstatuojamojoje dalyje, taikant KStG 8c straipsnio 1a dalį toks atrankinis pranašumas nesuteikiamas. Šį argumentą ji grindžia šiais trimis svarstymais:
a)
KStG 8c straipsnio 1a dalyje atsižvelgiama į privataus kreditoriaus principą (5.2.1 punktas);
b)
KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra prima facie atrankinė (5.2.2 punktas);
c)
KStG 8c straipsnio 1a dalis pateisinama mokesčių sistemos prigimtimi ar bendrąja schema (5.2.3 punktas).
(56)
Vokietija taip pat nurodo KStG 8c straipsnio 1a dalies ir ankstesnės schemos - KStG 8 straipsnio 4 dalies - panašumus (žr. 5.2.4 punktą) ir faktą, kad kitose valstybėse narėse esama panašių schemų (žr. 5.2.5 punktą).
5.2.1. Galimas rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principo taikymas
(57)
Vokietija teigia, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis suderinama su privataus kreditoriaus principu, nes atitinka rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus, kurio santykis su skolininku - ilgalaikės skolos, elgseną.
(58)
Komisijos nuomone, šio argumento negalima taikyti dėl kelių priežasčių. Pagal Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo praktiką rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas taikomas tik jei valstybė veikia kaip ekonomikos dalyvė; šio principo negalima taikyti, jei valstybė savo prerogatyvomis naudojasi kaip viešosios valdžios subjektas (21). Šiuo atveju valstybei, kaip viešosios valdžios subjektui, tenka valstybinis mokesčių monopolis.
(59)
Komisijos nuomone, Vokietijos cituoti teismų sprendimai šio vertinimo niekaip nekeičia. KStG 8c straipsnio 1a dalies atveju kalbama apie mokesčių naštos atsiradimą, o faktų, kuriais remiantis priimti sprendimai bylose „Ispanija prieš Komisiją“ (22) ir DMT (23), atveju - apie aplinkybes, kurių pagrindu administracinė institucija galėjo atleisti nuo esamų mokesčių skolų. Todėl šiuo atveju rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas netaikytinas.
(60)
Antra, net jei šis principas būtų taikytinas, o Komisija tai neigia, Komisija konstatuoja, kad mokestinis pranašumas suteikiamas automatiškai, prieš tai nepatikrinus, kokią iš viso sumą nuostoliai sudaro (lemiamas veiksnys apskaičiuojant didžiausią būsimos mokesčių lengvatos sumą), kokiu mastu gavėjas gebės toliau pelningai veikti ir ar skolininko vaidmuo strategiškai svarbus. Rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis kreditorius savo bendrosiose sąlygose nenumatytų tokio automatiško būsimų skolų reikalavimo atsisakymo, nebent prieš tai būtų susidaręs vaizdą apie reikalavimo atsisakymo apimtį, finansines skolininko perspektyvas ir jo strateginę reikšmę.
(61)
Trečia, Komisija konstatuoja, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis, priešingai negu ilgalaikio sutartinio santykio atveju, susijusi ne su atsisakymu reikalauti esamų skolų, o su galimų būsimų skolų, kurios gali atsirasti po finansinio skolininko sanavimo, sumažinimu. Kitais žodžiais tariant, tuo metu, kai valstybė leidžia perkelti mokesčius, nėra jokių nesumokėtų skolų.
(62)
Ketvirta, Komisija nurodo, kad bankroto atveju skolininko verslą įprastai perima kita įmonė, iš kurios valstybė pagal mokesčių monopolį gali imti mokesčius. Taigi rinką paliekančio skolininko vietoje atsiranda kitas skolininkas. Priešingai, negu rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principo atveju, valstybei priimant sprendimą esamo kliento ištikimybės koncepcija visiškai nesvarbi.
(63)
Komisija daro išvadą, kad rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas šiuo atveju netaikytinas, nes valstybė savo prerogatyvomis naudojasi kaip viešosios valdžios subjektas, o ne kaip ekonomikos dalyvė. Net jei rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas šiuo atveju būtų taikytinas, Komisija įrodė, kad ilgalaikio sutartinio santykio atveju privatus kreditorius, būdamas tokioje pačioje padėtyje kaip valstybė, nebūtų ėmęsis su KStG 8c straipsnio 1a dalimi palygintinų priemonių.
5.2.2. Atrankinis pobūdis - prima facie
(64)
Pagal Teisingumo Teismo praktiką vertinant, ar mokestinė priemonė yra atrankinė, pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį reikia nustatyti, ar pagal konkrečią teisinę sistemą nacionalinė priemonė gali labiau palaikyti „tam tikras įmones ar prekes“ nei kitas, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal minėtos sistemos siekiamus tikslus yra panaši (24).
(65)
Taigi Komisija, pagalbos teisės aspektu vertindama, ar mokesčių schema yra atrankinio pobūdžio, pirmiausia turi nustatyti, kaip atitinkama mokesčių sritis pagal galiojančią mokesčių sistemą reglamentuojama apskritai, tai yra „įprastu atveju“. Antras žingsnis - išnagrinėti ir nustatyti, ar priemonė yra bazinės sistemos išimtis, pagal kurią atskiriami ekonomikos dalyviai, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal atitinkamos valstybės narės mokesčių sistema siekiamus tikslus yra panaši.
5.2.2.1. Bazinė sistema
(66)
Komisijos nuomone, dabartinis Vokietijos pelno mokesčio sistemos variantas, ypač KStG 8c straipsnio 1 dalyje nustatytos taisyklės dėl bendrovių, kurių akcijų perkama, nuostolių atskaitymo, yra bazinė sistema. Kaip paaiškinta 10 konstatuojamojoje dalyje, pagal šią schemą nepanaudotų nuostolių atskaityti nebegalima, jei pirkėjui perduodama daugiau kaip 50 % dalyvavimo įmonės valdyme teisių; jei per penkerius metus perduodama daugiau kaip 25 %, tačiau ne daugiau kaip 50 % dalyvavimo įmonės valdyme teisių, nuostoliai prarandami proporcingai pagal perduotas teises. Iš to Komisija daro išvadą, kad nuostolių perkėlimo teisės netekimas yra įprastas atvejis, t. y. akcininkų pasikeitimo atveju bazinė sistema.
(67)
Komisija atkreipia dėmesį, kad ji jau ankstesniame sprendime kaip bazine sistema rėmėsi KStG 8c straipsnio 1 dalimi (25). Tame sprendime Komisija KStG 8c straipsnio 1 dalies išimtį, pagal kurią rizikos kapitalo įmonių perimtoms įmonėms, nepaisant akcininkų pasikeitimo, leista perkelti nuostolius, laikė nesuderinama su vidaus rinka. To sprendimo pagrindimas taikytinas ir šiuo atveju.
5.2.2.2. Įmonių, kurios pagal mokesčių sistema siekiamus tikslus yra panašioje teisinėje ir faktinėje padėtyje, atskyrimas
(68)
Nukrypstant nuo bazinio scenarijaus, KStG 8c straipsnio 1a dalimi leidžiama nuostolius perkelti įmonėms, kurios tuo metu, kai perkamos jų akcijos siekiant jas restruktūrizuoti, yra nemokios ar įsiskolinusios arba joms gresia tapti nemokiomis ar įsiskolinusiomis, jei tenkinamos tam tikros sąlygos (žr. 14 konstatuojamąją dalį).
(69)
Vokietija teigia, kad KStG 8c straipsnio 1a dalimi siekiama pašalinti mokestinę kliūtį, kuri kyla norint restruktūrizuoti sunkumų patiriančias įmones. Todėl pagal mokesčių sistemos siekiamus tikslus tik sunkumų patiriančios įmonės yra panašioje faktinėje ir teisinėje padėtyje. Atsižvelgiant į tai, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms, KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra atrankinė priemonė.
(70)
Vokietijos nuomone, sprendimai bylose DMT (26) ir HAMSA (27) patvirtina šį argumentą. Ji teigia, kad šiuose sprendimuose Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad priemonės yra atrankinės, nes valdžios institucijos turėjo veikimo savo nuožiūra laisvę. Todėl iš šių sprendimų esą galima daryti atvirkštinę išvadą, kad priemonė, kuri taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms ir kuria valdžios institucijoms nesuteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė, nėra atrankinė.
(71)
Komisija pirmiausia nurodo, kad mokesčių sistemos tikslas turi būti apibrėžiamas remiantis bazine sistema, o ne išimtį suteikiančia schema (28). Pelno mokesčio sistemos prasmė ir tikslas - gauti įplaukų į biudžetą. Kyla klausimas, ar į šį tikslą atsižvelgta, jei įmonės, pasinaudodamos nuostolių perkėlimo iš priedangos bendrovių galimybe, pernelyg sumažina savo apmokestinimo pagrindą. KStG 8c straipsnio 1 dalimi siekiama užkirsti kelią perkelti savo nuostolius įmonėms, kurių akcininkai pasikeitė. Tai aiškiai matyti iš įstatymo, kuriuo priimta KStG 8c straipsnio 1 dalis ir panaikinta KStG 8 straipsnio 4 dalis, pagrindimo (29). Taigi visų įmonių, kurių akcininkai pasikeičia, faktinė ir teisinė padėtis pagal mokesčių sistema siekiamą tikslą yra panaši.
(72)
Komisija nurodo, kad išimtį suteikianti schema pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį taikoma išimtinai sunkumų patiriančioms įmonėms. O įmonės, kurios akcijų pirkimo metu nėra nemokios ar įsiskolinusios arba joms negresia tapti nemokiomis ar įsiskolinusiomis, tačiau patiria nuostolių, jų perkelti negali.
(73)
Todėl Komisija daro išvadą, kad KStG 8c straipsnio 1a dalimi įmonės, kurios patiria nuostolių, bet šiaip finansinių sunkumų nepatiria, atskiriamos nuo įmonių, kurios yra nemokios ar įsiskolinusios arba kurioms gresia tapti nemokiomis ar įsiskolinusiomis, ir pastarosioms suteikiamos privilegijos. Taigi KStG 8c straipsnio 1a dalimi atskiriamos įmonės, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal mokesčių sistema siekiamą tikslą yra panaši.
(74)
Antra, Komisija pabrėžia, kad Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas, priešingai, negu mano Vokietija, savo praktikoje niekada nėra išsakę nuomonės, kad priemonė, kuri prieinama visoms sunkumų patiriančioms įmonėms ir kuria valdžios institucijoms nesuteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė, pagal apibrėžtį nėra atrankinė.
(75)
Kalbant apie bylą DMT, reikia pažymėti, kad Teisingumo Teismas dėl Prancūzijos Vyriausybės argumentų, kurie atitinka Vokietijos nuomonę, 28 punkte padarė išvadą, kad net tuo atveju, kai nacionalinės valdžios institucijos neturi veikimo savo nuožiūra laisvės, nacionalinio teismo užduotis patikrinti, ar atitinkama nacionalinė priemonė yra bendrojo, ar atrankinio pobūdžio. Taip Teisingumo Teismas netiesiogiai pripažįsta, kad nacionalinė priemonė, kuri prieinama visoms sunkumų patiriančioms įmonėms ir kuria valdžios institucijoms nesuteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė, visgi gali būti atrankinė.
(76)
Dėl bylos HAMSA Komisija pažymi, kad Teisingumo Teismo obiter dictum 157 punkte taikomas Ispanijos bendrajai bankroto teisei. Tiesa, byloje HAMSA kalbama ne apie bankroto teisės priemones, o apie Ispanijos valdžios institucijų mokestinių reikalavimų atsisakymą, kurio apimtis daug didesnė už privačių investuotojų mokestinių reikalavimų atsisakymą. Ispanijos valdžios institucijos mokestinių reikalavimų atsisakė savanoriškai - įstatymais jos nebuvo įpareigotos to daryti. Todėl šis atvejis vertinant nagrinėjamą priemonę nesvarbus.
(77)
Generalinis advokatas Fennelly bylos Ecotrade išvadose patvirtino, kad taisyklės, taikomos visoms sunkumų patiriančioms įmonėms, gali būti atrankinės ir gali būti valstybės pagalba (30).
(78)
Todėl Komisijos atliekamas nagrinėjamos priemonės vertinimas, priešingai, negu mano Vokietija, suderinamas su Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo praktika.
(79)
Todėl Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis yra prima facie atrankinė.
5.2.3. Pateisinimas mokesčių sistemos, kuriai priemonė priklauso, prigimtimi ar bendrąja schema
(80)
Tačiau pagal Teisingumo Teismo praktiką šios atrankinio pobūdžio sąlygos nėra tuo atveju, jei priemonė, nors ja ir suteikiamas pranašumas gavėjui, pateisinama sistemos, kuriai ji priklauso, prigimtimi ar bendrąja schema (31).
(81)
Todėl, jei Komisija, kaip nagrinėjamu atveju, prieina prie išvados, kad priemonė, atrodo, yra prima facie atrankinė, ji turi išnagrinėti, ar tokią diferenciaciją galima pateisinti mokesčių sistemos, kuriai ši priemonė priklauso, prigimtimi ar bendrąja schema.
(82)
Komisija konstatuoja, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką atitinkama valstybė narė turi pateikti įrodymą, kad toks pateisinimas yra (32).
(83)
Pagal Teisingumo Teismo aiškinimą turi būti nustatytas skirtumas tarp konkrečios mokesčių sistemos tikslų, kurie jai nebūdingi, ir pačiai mokesčių sistemai būdingų mechanizmų, kurie yra būtini siekiant šių tikslų. Tik šiuos mechanizmus galima laikyti pagrindimu kalbant apie mokesčių sistemos, kuriai priemonė priklauso, prigimtį ar bendrąją schemą.
(84)
Komisija mano, kad nagrinėjamu atveju reikia skirti KStG 8c straipsnio 1 dalies tikslą ir KStG 8c straipsnio 1a dalies tikslą.
(85)
Pagal Vokietijos svarstymus KStG 8c straipsnio 1 dalies prasmė ir tikslas - užkirsti kelią piktnaudžiavimui Vokietijos mokesčių sistemoje numatyta nuostolių perkėlimo galimybe perkant priedangos bendroves.
(86)
Šiuo klausimu Vokietija pažymi, kad KStG 8c straipsnio 1 dalies taikymo sritis kur kas platesnė negu ankstesnės schemos (KStG 8 straipsnio 4 dalies). Pagal KStG 8 straipsnio 4 dalį nuostolių perkėlimo galimybės buvo netenkama tik jei vienu metu tenkinamos dvi sąlygos (akcijų įsigyja kita bendrovė ir pakeičiama veiklos sritis), o naujojoje sanavimo išlygoje antros sąlygos nebėra - galimybės perkelti nuostolius netenkama jau tada, kai kita bendrovė įsigyja akcijų. Įstatymų leidėjas suvokė šį taikymo srities pakeitimą, nes įstatymo pataisa aiškiai siekta tikslo finansuoti nuo 25 iki 15 % sumažėjusį pelno mokesčio tarifą (33).
(87)
KStG 8c straipsnio 1a dalimi, priešingai, nesiekta užkirsti kelio jokiam piktnaudžiavimui. Tai matyti iš Vokietijos Bundestago naujosios sanavimo išlygos įstatymo pagrindimo. Jame sakoma, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis priimta siekiant suvaldyti finansų ir ekonomikos krizės keliamas problemas (34). Krizės metu nuostolių perkėlimo apribojimas laikytas ypatinga kliūtimi, kylančia norint restruktūrizuoti įmones.
(88)
Komisija konstatuoja, kad pati Vokietija savo pastabose dėl sprendimo pradėti procedūrą aiškiai nurodė, jog KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra priemonė užkirsti kelią piktnaudžiavimui mokesčių sistema, o kad ja nustatoma sanavimo išlyga, kuria siekiama per finansų ir ekonomikos krizę paremti sunkumų patiriančias įmones.
(89)
Komisija daro išvadą, kad šia specifine mokestine priemone siekiamas tikslas nebūdingas mokesčių sistemai. Pagal Teisingumo Teismo praktiką šioje srityje tokio nebūdingo tikslo negalima pasitelkti norint pateisinti priemonę mokesčių sistemos prigimtimi ar bendrąja schema (35). Jį galima nagrinėti tik tiriant, ar priemonė suderinama su vidaus rinka.
(90)
Trys Vokietijos pateikti argumentai šio vertinimo niekaip nekeičia.
(91)
Dėl Vokietijos argumento, kad sunkumų patirianti įmonė finansavimo lėšų galinti gauti tik iš investuotojo, o sunkumų nepatirianti, tik laikinai nuostolių patirianti įmonė galinti rinktis, ar gauti finansavimo lėšų kapitalo rinkoje, ar naują kapitalą nupirkus investuotojui, Komisija mano, kad, kalbant apie mokesčių teisės tikslą, nesvarbu, kaip įmonė finansuoja savo komercinę veiklą. Pelno mokesčio sistema grindžiama pelno apmokestinimu ir nuostolių deklaravimu. Kaip buvo matyti per finansų ir ekonomikos krizę, ir sunkumų nepatiriančios įmonės laikinai patirdavo nuostolių. Tačiau pagal sanavimo išlygą tokios finansinių sunkumų nepatiriančios įmonės nuostolių perkelti negali, taigi, pasikeitus jų akcininkams ir joms gavus naujo kapitalo, statomos į blogesnę padėtį, palyginti su sunkumų ir nuostolių patiriančiomis įmonėmis. Komisija taip pat konstatuoja, kad per finansų ir ekonomikos krizę sunkumų nepatiriančioms, o tik laikinai nuostolių patiriančioms įmonėms irgi buvo sunku patekti į kapitalo rinką. Todėl jau prielaidos, kuriomis grindžiamas pirmas argumentas, yra neteisingos. Todėl Komisija pirmą Vokietijos argumentą atmeta.
(92)
Kalbėdama apie antrą Vokietijos argumentą, pagal kurį KStG 8c straipsnio 1 dalyje nustatyto bendro draudimo perkelti nuostolius pasikeitus akcininkams išimtis, numatyta KStG 8c straipsnio 1a dalyje, pateisinama KStG 8c straipsnio 1 dalies ratio legis, nes restruktūrizuojant sunkumų patiriančią įmonę nesama piktnaudžiavimo rizikos, Komisija konstatuoja, kad šiuo argumentu KStG 8c straipsnio 1a dalies apribojimas ją taikant tik sunkumų patiriančioms įmonėms nepateisinamas. Komisija pabrėžia, kad piktnaudžiavimo rizikos nėra ir įsigyjant sunkumų nepatiriančią įmonę. Piktnaudžiavimo rizika susijusi tik su priedangos bendrovėmis. KStG 8c straipsnio 1 dalies ratio legis viršijamas siekis išvengti piktnaudžiavimo. Tikslas taip pat yra padidinti Vokietijos pelno mokesčio bazę ir kompensuoti nuo 25 iki 15 % sumažėjusį pelno mokesčio tarifą. Iš to aiškėja, kodėl KStG 8c straipsnio 1 dalimi apimama ir nemažai akcijų įsigijimo atvejų, kai nėra jokios piktnaudžiavimo rizikos. Todėl Komisija atmeta Vokietijos argumentą, pagal kurį KStG 8c straipsnio 1a dalimi numatyta išimtis atitinka KStG 8c straipsnio 1 dalies ratio legis.
(93)
Dėl trečio Vokietijos argumento, pagal kurį auditoriai konsoliduoto koncerno balanso atveju apskaičiuodami galimus atidėtuosius mokesčius įprastai neteikia jokios reikšmės finansinių sunkumų patiriančios įmonės nuostoliams ir todėl nuostolių perkėlimo galimybė neturi įtakos blogoje padėtyje esančios bendrovės pardavimo kainai, Komisija pirmiausia pažymi, kad tai susiję su buhalterinės apskaitos kriterijais ir todėl mokesčių aspektu nesvarbu. Be to, Komisija konstatuoja, kad šis argumentas prieštarauja Vokietijos teiginiui, jog nuostolių perkėlimo galimybės nebuvimas yra kliūtis, kuri kyla norint įmonę restruktūrizuoti. Ši mintis teisinga, tik jei pirkėjas nuostolių perkėlimo galimybei suteikia tam tikrą piniginę vertę. Todėl Komisija atmeta ir trečią Vokietijos argumentą.
(94)
Be to, Vokietija tvirtina, kad ir kitos valstybės narės numatančios mokestinės naštos sumažinimo galimybes sanuojamoms įmonėms, ir nurodo, pavyzdžiui, Prancūzijos schemą dėl sunkumų patiriančių įmonių perėmimo. Komisija negali pritarti šiam palyginimu grindžiamam Vokietijos argumentui. Pirma, valstybės narės, norėdamos pateisinti priemonę, gali pasitelkti tik savo mokesčių sistemai būdingus principus kaip bazinę sistemą, kurios pagrindu tikrinama, ar įmonei suteikiamas pranašumas atsižvelgiant į pagalbą reglamentuojančius teisės aktus. Faktas, kad kitose valstybėse narėse galbūt esama panašių mokestinių priemonių, yra nesvarbus, nes tokias priemones gali apimti ir sutartimi nustatytos taisyklės. Antra, Prancūzijos schema numatytos priemonės susietos su kitomis sąlygomis negu KStG 8c straipsnio 1a dalies atveju. Prancūzijos schema numatyta galimybė atleisti nuo mokesčių naujai įsteigtas įmones, kurios perima sunkumų patiriančią įmonę. 2004 m. Komisija šią schemą paskelbė nesuderinama su bendrąja rinka (36) ir Prancūzija ją pakeitė siekdama suderinti su pagalbą reglamentuojančiais teisės aktais. Keli šia schema suteikti pranašumai yra menki, kiti suderinami su pagalbą reglamentuojančiais teisės aktais kaip regioninė pagalba ar pagalba mažosioms ir vidutinėms įmonėms (toliau - MVĮ) (37).
(95)
Todėl Komisija, remdamasi pirmesniais svarstymais, daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė atsiranda ne tiesiogiai iš pagrindinių mokesčių sistemos principų ir todėl nepateisinama mokesčių sistemos prigimtimi ir bendrąja schema.
5.2.4. Senosios ir naujosios sanavimo išlygų sąsaja
(96)
Vokietija teigia, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis iš esmės atitinka senąją KStG 8 straipsnio 4 dalį ir kad Komisija niekada nėra išsakiusi nuomonės, jog KStG 8 straipsnio 4 dalis yra valstybės pagalba.
(97)
Komisija nurodo, kad Vokietija niekada nėra pranešusi apie KStG 8 straipsnio 4 dalį, taigi Komisija dar nepriėmusi nuomonės, ar KStG 8 straipsnio 4 dalis yra valstybės pagalba.
(98)
Ši procedūra susijusi tik su KStG 8c straipsnio 1a dalimi, nes sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą taikomas tik šiai nuostatai. Vokietija, norėdama pateisinti KStG 8c straipsnio 1a dalį, negali remtis argumentu, kad Komisija niekada neišsakė oficialaus prieštaravimo prieš KStG 8 straipsnio 4 dalį, nes Vokietija apie ją niekada nėra pranešusi.
(99)
Komisija pasilieka teisę išnagrinėti KStG 8 straipsnio 4 dalį pagal pagalbą reglamentuojančius teisės aktus, jei paaiškėtų, kad šia schema įmonėms suteiktas atrankinis pranašumas.
5.2.5. Panašios mokesčių sistemos kitose valstybėse narėse
(100)
Faktas, kad kitose valstybėse narėse esama panašių ar tapačių mokesčių sistemų, apie kurias Komisijai nepranešta, nedaro jokios įtakos nagrinėjant klausimą, ar tam tikra priemonė yra valstybės pagalba.
(101)
Komisija Vokietijos pateiktą informaciją tirs pagal Procedūrinio reglamento 10 straipsnį (38).
5.2.6. Išvados dėl atrankinio pranašumo buvimo
(102)
Komisija daro išvadą, kad taikant KStG 8c straipsnio 1a dalį į jos taikymo sritį patenkančioms įmonėms suteikiamas atrankinis pranašumas.
5.3. Poveikis vidaus prekybai
(103)
Priemonė yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti. KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra taikoma konkretiems sektoriams, t. y. ši schema gali būti naudinga visoms ekonomikos sritims. Beveik visoms Vokietijos ekonomikos sritims atstovaujama rinkose, kuriose konkuruojama ir vyksta valstybių narių tarpusavio prekyba. Todėl ši priemonė gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ar iškreipti konkurenciją arba kelti jos iškreipimo grėsmę.
(104)
Komisija konstatuoja, kad pagal Vokietijos pateiktą informaciją visoms įmonėms, galinčioms pasinaudoti šia priemone, pagal Vokietijos bankroto tvarką būtų galima pradėti bankroto procedūrą (žr. 14 konstatuojamąją dalį ir 7 išnašą). Todėl visi galimi priemonės gavėjai yra sunkumų patiriančios įmonės, kaip nustatyta Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (toliau - Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės) 10 punkto c dalyje. Taigi nė vienas iš gavėjų negalėtų gauti de minimis pagalbos pagal 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (39), nes pagal šio reglamento 1 straipsnio h dalį jis netaikomas sunkumų patiriančioms įmonėms.
5.4. Išvada
(105)
Kadangi tenkinamos visos sąlygos pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, Komisija mano, kad pelno mokesčio įstatymo nuostatos dėl nuostolių perkėlimo mokesčių reikmėms - sanavimo išlyga - yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį.
6. PRIEMONĖS SUDERINAMUMO SU VIDAUS RINKA TYRIMAS
(106)
Komisija gali laikyti pagalbą suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką valstybė narė turi pateikti įrodymą, kad priemonė suderinama su vidaus rinka (40). Komisija šiuo klausimu konstatuoja, kad Vokietija, nepaisant aiškaus Komisijos sprendime pradėti procedūrą išsakyto raginimo, nepateikė jokios su tuo susijusios informacijos. Vien dėl šios priežasties Komisija nagrinėjamos pagalbos priemonės negali laikyti suderinama su vidaus rinka.
(107)
Tačiau Komisija apsvarstė, ar šią priemonę būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka. Komisija, nagrinėdama pagalbos atvejus, patenkančius į SESV 107 straipsnio 3 dalies taikymo sritį, turi didelę veikimo savo nuožiūra laisvę (41). Pasinaudodama šia laisve Komisija paskelbė kelias gaires ir komunikatus, kuriuose nustatė kriterijus, pagal kuriuos tam tikros rūšies pagalbą galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką Komisija privalo laikytis savo paskelbtų gairių ir komunikatų, susijusių su pagalbos kontrole, jei jie nenukrypsta nuo SESV nuostatų ir yra pripažinti valstybių narių (42).
(108)
Todėl pirmiausia reikia išnagrinėti, ar pagalba, apie kurią pranešta, patenka į vienos ar kelių gairių ar komunikatų taikymo sritį ir ar ją galima laikyti suderinama su vidaus rinka, nes ji atitinka juose nustatytus suderinamumo kriterijus.
6.1. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Bendrijos laikinąją sistemą (43)
(109)
Kadangi KStG 8c straipsnio 1a dalis priimta siekiant įveikti finansų ir ekonomikos krizės keliamas problemas, Komisija išnagrinėjo, ar šią schemą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis aiškinamas Bendrijos laikinojoje sistemoje.
(110)
Atsižvelgdama į dabartinę finansų ir ekonomikos krizę ir jos pasekmes visai valstybių narių ekonomikai, Komisija laikosi nuomonės, kad tam tikrų rūšių valstybės pagalbą, skirtą krizei įveikti, per tam tikrą laikotarpį galima pateisinti ir laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Bendrijos laikinojoje sistemoje nustatytos sąlygos, kuriomis Komisija tokias pagalbos schemas laiko suderinamomis su vidaus rinka.
(111)
Tačiau KStG 8c straipsnio 1a dalies negalima priskirti nė vienai Bendrijos laikinojoje sistemoje išvardytai priemonei, nes ši schema susijusi su mokestiniais pranašumais, suteikiamais sunkumų patiriančioms įmonėms. Bendrijos laikinojoje sistemoje nenumatyta valstybės pagalba, teikiama mokestinių pranašumų forma.
(112)
Todėl Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis netenkina būtinų sąlygų, kad šią schemą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis aiškinamas Bendrijos laikinojoje sistemoje.
(113)
Tačiau Komisija konstatuoja, kad pagalba tam tikriems gavėjams pagal Bendrijos laikinosios sistemos 4.2 skyrių gali būti laikoma leistina, su vidaus rinka suderinama ribota pagalba, jei ji tenkina visas Vokietijos pagalbos schemos, kurią Komisija patvirtino remdamasi šiuo teisiniu pagrindu, sąlygas. Norėdamas gauti šios rūšies pagalbą gavėjas ypač turi įrodyti, kad 2008 m. liepos 1 d. jis nebuvo sunkumų patirianti įmonė, kaip nustatyta Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (didelių įmonių atveju) arba 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 800/2008, skelbiančio tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) (44), 1 straipsnio 7 dalį (MVĮ atveju) ir kad pagalbos bendrasis subsidijos ekvivalentas ne didesnis kaip 500 000 EUR. Taip pat turi būti tenkinamos kitos Bendrijos laikinosios sistemos 4.2.2 skyriuje ir sprendime patvirtinti Vokietijos pagalbos schemą nustatytos sąlygos.
6.2. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires (45)
(114)
Kadangi KStG 8c straipsnio 1a dalis susijusi su mokestiniais pranašumais, suteikiamais sunkumų patiriančioms įmonėms, Komisija, nagrinėdama priemonės suderinamumą su vidaus rinka, pasitelkė ir Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Pagal šias gaires pagalbą galima teikti tik sunkumų patiriančioms įmonėms. Nors nemokią ar įsiskolinusią įmonę galima laikyti sunkumų patiriančia įmone atsižvelgiant į šias gaires, didesnei verslo grupei priklausančios arba jos perimtos įmonės įprastai negali gauti sanavimo ar restruktūrizavimo pagalbos (Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 13 punktas). Tarp KStG 8c straipsnio 1a dalies taikymo sąlygų yra akcijų pardavimas. Pardavusi akcijų tikslinė įmonė gali priklausyti grupei. Tokiu atveju įprastai ta grupė turėtų rūpintis sunkumų patiriančia įmone, kuri pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires pagalbos gauti negalėtų.
(115)
Be to, net ir gavėjai, kuriems būtų galima teikti pagalbą pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, netenkina kitų šių gairių sąlygų.
(116)
Pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a dalį sanavimo pagalbą galima teikti tik paskolų garantijų arba paskolų forma. Todėl nagrinėjamo mokestinio pranašumo negalima laikyti sanavimo pagalba.
(117)
Restruktūrizavimo pagalbos atveju pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires turi būti pateikiamas gyvybingas restruktūrizavimo planas, pagal kurį būtų galima atkurti ilgalaikį įmonės gyvybingumą. Taip pat pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires pagalba turi apsiriboti tik būtinu minimumu, gavėjas prie restruktūrizavimo išlaidų turi prisidėti savo įnašu ir turi būti imamasi kompensacinių priemonių siekiant išvengti nederamo konkurencijos iškreipimo.
(118)
Visų šių sąlygų KStG 8c straipsnio 1a dalis netenkina. Nors įstatymo pagrindime nurodyta, kad tikslinė įmonė turi pateikti sanavimo planą su teigiama verslo prognoze, nematyti, kad toks planas atitiktų Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse keliamus reikalavimus ir kad pagalbos dydis būtų apribotas būtinu minimumu, nes pagalbos dydis priklauso nuo nuostolių, kuriuos įmonė patyrė praeityje. Be to, KStG 8c straipsnio 1a dalyje nenumatytas nei įmonės įnašas, nei kompensacinės priemonės.
(119)
Pagaliau apie sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą didelėms įmonėms reikia pranešti atskirai. Tokios pagalbos negalima teikti pagal schemą. Tačiau KStG 8c straipsnio 1a dalyje nedaromas skirtumas tarp didelių įmonių ir MVĮ.
(120)
NET ir MVĮ, kurioms iš principo būtų galima suteikti sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą pagal schemą, atveju Komisija konstatuoja, kad netenkinami Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 82 punkte tokiai schemai keliami ypatingi reikalavimai dėl šio sprendimo 117 punkte išdėstytų priežasčių.
(121)
Todėl Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis nesuderinama su vidaus rinka kaip restruktūrizavimo pagalba.
6.3. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Regioninės pagalbos gaires (46)
(122)
KStG 8c straipsnio 1a dalį reikia išnagrinėti ir remiantis Regioninės pagalbos gairėmis.
(123)
Galimi regioninės pagalbos gavėjai Vokietijoje turi būti įsikūrę teritorijose, kuriose leidžiama teikti regioninę pagalbą. Dėl KStG 8c straipsnio 1a dalies taikymo tai nėra būtina, nes išlyga taikoma įmonėms visoje Vokietijoje.
(124)
Taip pat sunkumų patiriančios įmonės, kaip nustatyta Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse, nepatenka į Regioninės pagalbos gairių taikymo sritį (žr. Regioninės pagalbos gairių 9 punktą). Taigi ir pagalbos, teikiamos įmonėms remiamuose regionuose, negalima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal Regioninės pagalbos gaires.
(125)
Todėl Komisija mano, kad priemonė nesuderinama su vidaus rinka kaip regioninė pagalba.
6.4. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Pagalbos aplinkos apsaugai gaires (47)
(126)
KStG 8c straipsnio 1a dalį taip pat reikia išnagrinėti remiantis Pagalbos aplinkos apsaugai gairėmis.
(127)
Pagrindinis Pagalbos aplinkos apsaugai gairių tikslas - taikant valstybės pagalbos priemones užtikrinti geresnę aplinkos apsaugą, negu ji būtų be pagalbos, ir užtikrinti, kad teigiamas pagalbos poveikis atsvertų jos neigiamą konkurencijos iškraipymo poveikį, vadovaujantis SESV 191 straipsnyje nustatytu principu „teršėjas moka“.
(128)
KStG 8c straipsnio 1a dalimi šio tikslo nesiekiama. Įstatymo pagrindime neiškeltas joks tikslas atsižvelgiant į Pagalbos aplinkos apsaugai gaires.
(129)
Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 20 punkte sakoma, kad, turint omenyje, jog pavojus yra kilęs pačiam įmonės egzistavimui, ji negali būti laikoma tinkama priemone kitiems viešosios tvarkos tikslams skatinti tol, kol nebus užtikrintas tokios įmonės gyvybingumas. Kadangi visi galimi gavėjai pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį yra sunkumų patiriančios įmonės pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto c dalį, Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis nesuderinama su vidaus rinka kaip pagalba aplinkos apsaugai.
6.5. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį
(130)
Komisija konstatuoja, kad pagalba, apie kurią pranešta, patenka ir į Bendrijos laikinosios sistemos, ir į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių taikymo sritį. Todėl Komisija, naudodamasi veikimo savo nuožiūra laisve pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b ir c punktus, dėl 109 ir tolesnėse konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių privalo laikytis abiejų šių teisės aktų.
(131)
Tačiau Komisija, matydama neišvengiamas priežastis, gali vėl pasinaudoti veikimo savo nuožiūra laisve, neviršydama ribų, nustatytų SESV ir bendraisiais teisės principais, ypač vienodo požiūrio principu, laikantis jo išaiškinimo pagal Teisingumo Teismo praktiką (48). Šiuo atveju Komisija pagal Teisingumo Teismo praktiką valstybės pagalbą gali laikyti suderinama su vidaus rinka, jei valstybės pagalba skirta kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti (SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktas) arba jei ja siekiama bendro intereso (SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas) (49), ji būtina šiam tikslui pasiekti (50) ir netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.
(132)
Šiuo atveju Vokietija nepateikė jokių argumentų, kad pagalba suderinama su vidaus rinka tiesiogiai pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b arba c punktą.
(133)
Komisija konstatuoja, kad priemonė sukurta taip, jog pagalbos dydis priklauso nuo nuostolių, kuriuos gavėjas patyrė praeityje. Todėl nėra jokios sąsajos tarp pagalbos sumos, kurią įmonė gauna, ir pagalbos schema siekiamo tikslo, t. y. pašalinti sanavimo kliūtis ir paremti sunkumų patiriančias įmones per finansų ir ekonomikos krizę. Todėl Komisija prieina prie išvados, kad pagalbos schema neapsiriboja tik tuo, kas būtina tikslui pasiekti. Todėl ji iškreipia konkurenciją vidaus rinkoje bendram interesui prieštaraujančiu mastu.
(134)
Todėl Komisija daro išvadą, kad priemonės negalima laikyti suderinama su vidaus rinka tiesiogiai pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b arba c punktą.
7. PAGALBOS IŠIEŠKOJIMAS
(135)
Kadangi apie pagalbą nebuvo pranešta, ji yra neteisėta pagalba.
(136)
Remiantis nuolatine Komisijos sprendimų priėmimo praktika bet kokią pagalbą, kuri suteikta neteisėtai ir nesuderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnį, reikia išieškoti. Ši sprendimų priėmimo praktika patvirtinta 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (51), 14 straipsniu, kuriame sakoma: „Jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo.“
(137)
Kadangi nagrinėjama priemonė yra neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, ją reikia išieškoti, siekiant rinkoje atkurti prieš ją suteikiant buvusią padėtį. Todėl pagalbą grąžinti reikia nuo to momento, kai gavėjui suteiktas pranašumas, tai yra kai gavėjas pagalba pradėjo disponuoti. Iki faktinio pagalbos grąžinimo reikia mokėti palūkanas.
(138)
Komisija mano, kad nustatant momentą, nuo kurio gavėjas pradėjo disponuoti pagalba, svarbi metinė pelno mokesčio mokėjimo data.
(139)
Vokietija turi imtis visų būtinų priemonių pagalbai iš gavėjų išieškoti. Siekdama nustatyti atvejų, kuriais reikia išieškoti pagalbą, skaičių Vokietija turi sudaryti įmonių, kurios nuo 2008 m. sausio 1 d. pasinaudojo nagrinėjama priemone, sąrašą. Komisija pažymi, kad nuo 2010 m. balandžio 30 d. Vokietija šios priemonės nebetaiko. Federalinė finansų ministerija nurodė už mokesčių rinkimą atsakingoms institucijoms netaikyti sanavimo išlygos, kol Komisija šiuo klausimu priims galutinį sprendimą (52).
(140)
Išieškotiną valstybės pagalbą reikia apskaičiuoti pagal įmonių, pasinaudojusių KStG 8c straipsnio 1a dalimi, mokesčių deklaracijas. Pagalbos suma apskaičiuojama kaip mokesčio sumos, kurią reikėtų mokėti netaikant KStG 8c straipsnio 1a dalies, ir mokesčio sumos, faktiškai sumokėtos pritaikius KStG 8c straipsnio 1a dalį, skirtumas.
(141)
Tai taikoma neatsižvelgiant į galimybę, kad pagalbą galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis išaiškintas Bendrijos laikinojoje sistemoje, ir Komisijos patvirtintą Vokietijos pagalbos schemą, jei bendra taip suteiktos pagalbos suma ne didesnė kaip 500 000 EUR bendrasis subsidijos ekvivalentas ir jei paisoma visų kitų sąlygų, nustatytų Bendrijos laikinosios sistemos 4.2.2 skyriuje ir Komisijos sprendime, kuriuo šiuo pagrindu patvirtinta Vokietijos pagalbos schema, ypač sąlygos, kad 2008 m. liepos 1 d. įmonė nebuvo finansinių sunkumų patirianti įmonė. Jei bendra suma didesnė kaip 500 000 EUR, viršijančią sumą reikia išieškoti.
(142)
Komisija atkreipia Vokietijos dėmesį į tai, kad pagalbos negalima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal de minimis taisykles (53), pagal kokią nors schemą, patenkančią į Bendrojo bendrosios išimties reglamento (54) taikymo sritį, arba pagal kokią nors pagalbos schemą remiantis Regioninės pagalbos gairėmis arba Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemą (55), nes pagal visus šiuos teisės aktus valstybės pagalbos negalima teikti sunkumų patiriančioms įmonėms (56). Dėl visų kitų patvirtintų pagalbos schemų Vokietija turi patikrinti, ar sprendime, kuriuo patvirtinta pagalbos schema, numatyta taikymo išimtis sunkumų patiriančioms įmonėms. Priešingu atveju pagalbą pagal šias schemas būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka, jei Vokietija įrodys, kad pagalbos suteikimo momentu buvo paisoma atitinkamų schemų sąlygų.
8. IŠVADOS
(143)
Remdamasi pirmesniais svarstymais Komisija daro išvadą, kad KStG 8c straipsnio 1 dalis (sanavimo išlyga) pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį yra valstybės pagalba, suteikta neteisėtai ir pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalį. Schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
(144)
Komisija mano, kad Vokietija turi imtis visų būtinų priemonių pagalbai iš sanavimo išlyga pasinaudojusių įmonių išieškoti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalbos schema, kurią Vokietija neteisėtai taikė pagal Pelno mokesčio įstatymo 8c straipsnio 1 dalį pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalies nuostatas, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta pagalba yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis išaiškintas Bendrijos laikinojoje sistemoje, jei pagalbos suma ne didesnė kaip 500 000 EUR, gavėjas 2008 m. liepos 1 d. nebuvo sunkumų patirianti įmonė ir tenkinamos visos kitos Bendrijos laikinosios sistemos 4.2.2 skyriuje ir sprendime, kuriuo patvirtinta Vokietijos pagalbos schema, nustatytos sąlygos.
3 straipsnis
Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta pagalba, suteikimo momentu atitikusi pagalbos schemos, kurią Komisija patvirtino kitu, ne Bendrojo bendrosios išimties reglamento, Regioninės pagalbos gairių arba Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemos teisiniu pagrindu ir pagal kurią sunkumų patiriančios įmonės taip pat gali būti pagalbos gavėjos, sąlygas, yra suderinama su vidaus rinka, jei neviršija šios rūšies pagalbai taikomo didžiausio pagalbos intensyvumo.
4 straipsnis
1. 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą Vokietija turi panaikinti.
2. Vokietija iš gavėjų išieško su vidaus rinka nesuderinamą pagalbą, suteiktą pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą.
3. Išieškotinos sumos apima palūkanas nuo to momento, kai gavėjai pradėjo disponuoti pagalba, iki jos faktinio grąžinimo.
4. Palūkanos apskaičiuojamos pagal susigrąžinimo palūkanų normą, kaip nustatyta Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (57) V skyriuje.
5. Paskelbus šį sprendimą Vokietija nutraukia visus mokėjimus pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą.
5 straipsnis
1. Pagalba, suteikta pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą, išieškoma nedelsiant ir faktiškai.
2. Vokietija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įvykdytas per keturis mėnesius po jo paskelbimo.
6 straipsnis
1. Vokietija Komisijai per du mėnesius po šio sprendimo paskelbimo pateikia šią informaciją:
a)
pagalbos pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą gavėjų sąrašą ir bendrą pagalbos, kurią kiekvienas iš jų gavo pagal šią schemą, sumą;
b)
bendrą sumą (pagrindinį reikalavimą ir palūkanas), išieškotiną iš kiekvieno gavėjo;
c)
išsamų priemonių, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti, apibūdinimą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad gavėjų paprašyta pagalbą grąžinti.
2. Vokietija Komisijai praneša apie priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įvykdyti, vykdymo eigą, kol bus baigta grąžinti pagalbą, suteiktą pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą. Komisijai paprašius Vokietija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti. Vokietija taip pat pateikia išsamius duomenis apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurias gavėjai jau grąžino.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. sausio 26 d.