ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 661/2010/EU
ze dne 7. července 2010
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na článek 172 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k novým změnám by mělo být uvedené rozhodnutí z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti.
(3)
Vytvoření a rozvoj transevropských dopravních sítí na celém území Unie má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech druhů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám. Transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst.
(4)
Nárůst dopravy, zejména z důvodu narůstajícího podílu těžkých nákladních vozidel, vedl v mezinárodních dopravních koridorech k přetížení a vzniku míst s nedostatečnou propustností. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je proto nutné kapacitu transevropské sítě optimalizovat.
(5)
Vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit přetížení pozemních dopravních cest.
(6)
Integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých druhů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich.
(7)
Předpokladem integrace různých druhů dopravy v multimodální síti jsou bod propojení jako námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály.
(8)
Jelikož cílů zamýšleného kroku, a to zejména stanovení hlavních rysů a priorit v oblasti transevropských dopravních sítí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich vzhledem k nutnosti tyto cíle koordinovat může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(9)
Je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám. Mělo by být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné.
(10)
Existuje potřeba prohlásit prioritní projekty za projekty evropského zájmu, soustředit na tyto projekty financování Unie a zavést mechanismy na podporu koordinace mezi členskými státy s cílem usnadnit splnění projektů v plánovaném termínu.
(11)
V souladu s článkem 170 Smlouvy o fungování Evropské unie má politika transevropské sítě přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti v rámci Unie. Za tímto účelem je nutné usilovat o co největší soulad hlavních směrů Unie pro transevropskou dopravní síť a programování příslušných finančních nástrojů, které jsou k dispozici na úrovni Unie.
(12)
Následné hodnocení prioritních projektů by mělo usnadnit budoucí přezkoumání hlavních směrů a seznamu prioritních projektů a mělo by pomoci zlepšit metody předběžného hodnocení používané členskými státy.
(13)
Povolení pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, by měla být udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Unie posouzeny jejich možné vlivy.
(14)
V souladu s článkem 11 Smlouvy o fungování Evropské unie by měly být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do vymezení a provádění politiky Unie v oblasti transevropských sítí. To vyžaduje přednostní podporu infrastruktury pro druhy dopravy, které způsobují menší škody na životním prostředí, jmenovitě železniční dopravu, pobřežní plavbu a vnitrozemskou vodní dopravu.
(15)
Posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (5) bude v budoucnosti prováděno pro všechny plány a programy vedoucí k projektům společného zájmu. Financování dopravní infrastruktury by mělo být podmíněno i dodržením právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (6), směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (kodifikované znění) (8).
(16)
V rámci obecného cíle, kterým je zajištění udržitelné mobility osob a zboží, by měly být zavedeny mechanismy na podporu rozvoje námořních dálnic mezi členskými státy, které by snížily přetížení silnic nebo zlepšily přístup k okrajovým a ostrovním regionům a státům. Zavedení takových mechanismů, podporovaných mimo jiné zadávacími řízeními, by mělo být průhledné a přizpůsobené potřebám, aniž by tím byly dotčeny pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže nebo veřejných zakázek.
(17)
Užší koordinace mezi státy, které jsou zapojeny do projektů stejné trasy, může být nezbytná pro zlepšení návratnosti investic a jejich časového sladění investic a finančního zajištění.
(18)
Komise by měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do roku 2010 vypracovat zprávu o pokroku při provádění prioritních projektů a případně navrhnout změny seznamu prioritních projektů.
(19)
Výbor by měl být zplnomocněný zejména k tomu, aby byl nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoje hlavních směrů stanovených tímto rozhodnutím.
(20)
Z důvodu přehlednosti by příloha I rozhodnutí č. 1692/96/ES měla být nahrazena novou přílohou obsahující mapy týkající se všech členských států. Tím by se zajistilo, že mapy obsažené v uvedeném rozhodnutí naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1791/2006 (9) budou doplněny o mapy obsažené v aktu o přistoupení z roku 2003. Kromě toho je pro všechny členské státy termínem tohoto plánu rok 2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě. Tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě v Unii.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým mají být členské státy a případně Unie podpořeny při provádění projektů společného zájmu zaměřených na zajištění soudržnosti, propojení a interoperability transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto hlavní směry jsou rovněž určeny k usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně interoperability transevropské dopravní sítě, telematiky dopravy a vedlejších služeb jsou vymezeny v souladu se Smlouvami ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (10) a odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2020 integrací sítí pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v rámci Unie v souladu se schématy vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a)
zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Unie, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b)
nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c)
zahrnovat všechny druhy dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d)
umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e)
být pokud možno interoperabilní v rámci jednotlivých druhů dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými druhy dopravy;
f)
být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g)
pokrývat celé území členských států, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony a propojily se vzájemně bez míst s nedostatečnou propustností velké aglomerace a regiony Unie;
h)
umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Unie.
Článek 3
Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body propojení mezi jednotlivými dopravními sítěmi.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4
Hlavní rysy opatření
Hlavní rysy činnosti Unie se týkají:
a)
vytváření a revize schémat sítě;
b)
určování projektů společného zájmu;
c)
úpravy stávající sítě;
d)
podpory interoperability sítí;
e)
optimální kombinace druhů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které by v případě zboží měly být umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f)
sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g)
výzkumu a vývoje;
h)
spolupráce se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i)
pobídek pro členské státy a mezinárodní organizace, aby rozvíjely cíle sledované Unií;
j)
podpory nepřetržité spolupráce mezi dotčenými stranami;
k)
jakýchkoli jiných opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Priority
Přednost mají se zřetelem k cílům uvedeným v čl. 2 odst. 2 a hlavním rysům opatření uvedeným v článku 4:
a)
vytvoření a rozvoj hlavních spojení a propojení potřebných k odstranění míst s nedostatečnou propustností, k doplnění chybějících úseků a k dokončení hlavních tras, zejména jejich přeshraničních úseků, k překonání přírodních překážek a ke zlepšení interoperability hlavních tras;
b)
vytvoření a rozvoj infrastruktury, která podporuje propojení vnitrostátních sítí pro usnadnění spojení ostrovů nebo oblastí podobných ostrovům a uzavřených, okrajových a nejvzdálenějších regionů na jedné straně a centrálních regionů Unie na straně druhé, zejména v zájmu snížení vysokých přepravních nákladů těchto oblastí;
c)
nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;
d)
nutná opatření na podporu námořní dopravy, pobřežní plavby a vnitrozemské vodní dopravy;
e)
nutná opatření pro integraci železniční a letecké dopravy, zejména ve všech vhodných případech prostřednictvím železničního přístupu k letištím a nezbytné infrastruktury a zařízení;
f)
optimalizace kapacity a účinnosti stávající a nové infrastruktury, podpora intermodality a zlepšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě zřizováním a zlepšováním intermodálních terminálů a jejich přístupové infrastruktury nebo rozvojem inteligentních systémů;
g)
integrace hledisek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;
h)
rozvoj udržitelné mobility osob a zboží v souladu s cíli Unie pro udržitelný rozvoj.
Článek 6
Sítě třetích zemí
Podpora Unie projektům společného zájmu a propojení a interoperabilitě sítí za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smluv.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a na dostupnosti finančních zdrojů, aniž je tím předjímán finanční závazek členského státu nebo Unie.
2. V souladu s pravidly Smluv, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se za projekt společného zájmu považuje každý projekt, který
a)
sleduje cíle stanovené v čl. 2 odst. 2;
b)
týká se sítě uvedené v čl. 3 odst. 1;
c)
odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5; a
d)
je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
3. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 18, a zejména:
a)
se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
b)
musí odpovídat specifikacím nebo kritériím uvedeným v příloze II.
4. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8
Ochrana životního prostředí
1. Při přípravě a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrnice 85/337/EHS posuzování vlivů zamýšlených projektů společného zájmu na životní prostředí a uplatňují směrnice 92/43/EHS a 2009/147/ES.
Od 21. července 2004 provádějí členské státy u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42/ES.
Členské státy berou výsledky tohoto posuzování vlivů na životní prostředí v úvahu při přípravě dotčených plánů a programů v souladu s článkem 8 směrnice 2001/42/ES.
2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.
K výsledkům této práce a posuzování vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných souvisejících legislativních návrzích na revizi hlavních směrů podle článku 22 tohoto rozhodnutí.
ČÁST 2
SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9
Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
a)
hrají důležitou úlohu v dálkové přepravě;
b)
jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených sítí;
c)
zajišťují propojení s jinými druhy dopravy nebo
d)
spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, informování uživatelů, řešení nehod a mimořádných situací a elektronický výběr mýta, přičemž je tato infrastruktura založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, celostátní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestování a dopravním provozu a služeb s přidanou hodnotou, což zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.
ČÁST 3
ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10
Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:
a)
tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, vybavené pro rychlosti obvykle se rovnající nebo přesahující 250 km/h;
b)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod;
c)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě uvedené v části 3 přílohy I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (11). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 15, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (12).
4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních služeb a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.
5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:
a)
hraje důležitou úlohu při dálkové přepravě cestujících;
b)
umožňuje případné propojení s letišti;
c)
umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;
d)
usnadňuje nákladní přepravu pomocí určování a rozvoje dálkových trs, které jsou určeny pro nákladní přepravu, nebo tras, na kterých je nákladní přeprava upřednostněna;
e)
hraje důležitou roli v kombinované dopravě;
f)
umožňuje prostřednictvím přístavů společného zájmu propojení s pobřežní plavbou a vnitrozemskými vodními cestami.
6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.
ČÁST 4
SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTA VNITROZEMSKÉ PŘÍSTAVY
Článek 11
Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 80 až 85 m a šířce 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta, která je součástí sítě, modernizována nebo nově stavěna, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a dostatečně zohledňovat možnost průjezdu plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 110 m a šířce 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí o dílce 172 až 185 m a šířce 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 15 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:
a)
otevřené obchodní dopravě,
b)
umístěné na síti vnitrozemských vodních cest vyznačené na schématu v oddílu 4 přílohy I,
c)
propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a
d)
vybavené překládacím zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní dopravy nejméně 500 000 tun.
Vnitrozemské přístavy uvedené v písm. d) jsou vyznačeny v příloze I.
5. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. To vyžaduje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.
ČÁST 5
NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12
Charakteristiky
1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní plavby uvnitř Unie a mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Námořní přístavy zahrnuté do transevropské dopravní sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:
A
:
mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou úlohu v mezinárodní námořní dopravě;
B
:
námořní přístavy Unie nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
C
:
regionální námořní přístavy: tyto přístavy nesplňují kritéria kategorií A a B, ale jsou umístěny v ostrovních, okrajových nebo nejvzdálenějších regionech, které propojují námořními vodními cestami a/nebo je spojují s centrálními regiony Unie.
Námořní přístavy kategorie A jsou na základě nejaktuálnějších údajů o přístavech vyznačeny na informativních mapách ve schématech uvedených v oddílu 5 přílohy I.
3. Kromě kritérií stanovených v článku 7 musí projekty námořních přístavů společného zájmu vztahující se k námořním přístavům zahrnutým do sítě transevropských námořních přístavů splňovat kritéria a specifikace uvedené v příloze II.
Článek 13
Námořní dálnice
1. Transevropská síť námořních dálnic má soustředit toky nákladní dopravy na námořní logistické trasy tak, aby se zlepšila stávající námořní spojení, která jsou životaschopná, pravidelná a často využívaná, nebo aby se vytvořila taková nová spojení pro přepravu zboží mezi členskými státy, a tím se snížilo přetížení silnic nebo se zlepšila dostupnost okrajových a ostrovních regionů a států. Námořní dálnice by neměly vylučovat kombinovanou přepravu osob a zboží za předpokladu, že nákladní doprava bude převažovat.
2. Transevropská síť námořních dálnic se skládá ze zařízení a infrastruktury pro nejméně dva přístavy ve dvou různých členských státech. Zařízení a infrastruktura zahrnují nejméně v jednom členském státě prvky, jako je zařízení přístavu, elektronické logistické systémy řízení, bezpečnost, ochranu, správní a celní řízení a infrastrukturu pro přímý přístup z moře a ze země, včetně způsobů pro zajištění celoroční splavnosti, zejména pomocí dostupných vlečných zařízení a zabezpečení zimního přístupu ledoborci.
3. Součástí transevropské sítě námořních dálnic jsou vodní cesty nebo kanály určené v části 4 přílohy I, které spojují dvě evropské námořní dálnice nebo dva jejich úseky a značně přispívají ke zkrácení námořních tras, zvýšení efektivnosti a úsporám času přepravy.
4. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic navrhují nejméně dva členské státy a jsou přizpůsobeny skutečným potřebám. Navrhované projekty obecně zahrnují státní i soukromý sektor v souladu s postupy, které, dříve než lze pomoc poskytnutou ze státních rozpočtů v případě potřeby doplnit o pomoc ze strany Unie, stanoví zadávací řízení v jedné z těchto podob:
a)
veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy za účelem zřízení nových spojení z přístavu kategorie A podle definice v čl. 12 odst. 2, který je předem vybrán v rámci námořní oblasti, podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III;
b)
pokud je poloha přístavů srovnatelná, veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy a určená sdružením, ve kterých jsou zastoupeny alespoň přepravní společnosti a přístavy, které se nacházejí v jedné z námořních oblastí podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III.
5. Projekty společného zájmu v transevropské síti námořních dálnic
a)
se zaměřují na zařízení a infrastrukturu, které tvoří síť námořních dálnic;
b)
aniž jsou dotčeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou zahrnovat podporu na zahájení činnosti, pokud je v důsledku zadávacího řízení podle odstavce 4 státní podpora považována za nutnou pro finanční životaschopnost projektu; podpora na zahájení činnosti je omezena na dva roky a poskytuje se pouze na podporu řádně odůvodněných kapitálových nákladů; podpora nesmí přesáhnout nejnižší odhadovanou částku nutnou k zahájení daných spojení; podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže na relevantních trzích v rozporu se společným zájmem;
c)
mohou rovněž zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, například zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu a bagrování lodí nebo informačních systémů včetně systémů řízení dopravy a systémů elektronických hlášení.
6. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic se předkládají Komisi ke schválení.
7. Komise do tří let předloží výboru uvedenému v čl. 21 odst. 1 počáteční seznam konkrétních projektů společného zájmu. Tímto upřesní koncepci námořních dálnic.
Tento seznam bude rovněž předán Evropskému parlamentu.
ČÁST 6
LETIŠTĚ
Článek 14
Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrnuje letiště na území Unie, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a splňují kritéria stanovená v části 6 přílohy II. Tato letiště jsou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, kterou odbavují, a podle své funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a propojení letecké dopravy a jiných druhů dopravy.
2. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Unií a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních spojovacích bodů. Spojovací body Unie zajišťují v zásadě spojení uvnitř Unie, přičemž přeprava mimo Unii dosud představuje menší část jejich činnosti. Regionální spojovací body a přístupové body usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
3. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie se případně postupně napojí na vysokorychlostní trati železniční sítě. Síť zahrnuje infrastruktury a zařízení, které umožňují integraci leteckých, železničních a případně i námořních dopravních služeb.
ČÁST 7
SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky
Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
a)
železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které případně v kombinaci s nejkratší možnou počáteční nebo konečnou silniční dopravou umožňují dálkovou přepravu zboží;
b)
intermodální terminály vybavené zařízením umožňujícím překládku mezi železnicí, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi;
c)
po nezbytnou dobu vhodný vozový park, pokud to charakteristiky dosud nepřizpůsobené infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8
ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 16
Charakteristiky
Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje:
a)
pobřežní a přístavní systémy řízení dopravy;
b)
lokalizační systémy plavidel;
c)
oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky;
d)
komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři.
ČÁST 9
ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 17
Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování a správy provozu a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10
LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 18
Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech druzích dopravy.
ČÁST 11
KOORDINACE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 19
Evropský koordinátor
1. Pro usnadnění koordinovaného provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo úseků přeshraničních projektů zahrnutých mezi projekty, které jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu podle článku 25, může Komise po dohodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat osobu „evropského koordinátora“.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých zkušeností s evropskými orgány a znalostí, které se týkají financování a sociálně-ekonomického a environmentálního hodnocení významných projektů.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým má plnit úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise. Jeho působnost se obvykle týká jednoho projektu, zejména v případě přeshraničního projektu, ale v případě nutnosti může být rozšířena a může se vztahovat na celou významnou osu. Evropský koordinátor vypracuje společně s dotčenými členskými státy pracovní plán své činnosti.
5. Evropský koordinátor
a)
ve spolupráci s dotčenými členskými státy prosazuje společné metody hodnocení projektů a radí případně navrhovatelům projektů v otázkách financování projektů;
b)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při provádění jednoho nebo více projektů, za které odpovídá, o novém regulatorním nebo jiném vývoji, který by mohl ovlivnit charakteristiky projektů, a o obtížích a překážkách, které mohou vést ke značnému zpoždění oproti termínům uvedeným v příloze III;
c)
spolu s dotčenými členskými státy konzultuje s regionálními a místními orgány, provozovateli, uživateli dopravy a zástupci občanské společnosti, aby získal úplnější znalost poptávky po dopravních službách, možnostech investičního financování a druhu služeb, které je nutno zabezpečit pro usnadnění přístupu k takovému financování.
6. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle odstavce 5.
7. Aniž jsou dotčeny platné postupy stanovené právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy, může Komise požadovat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unie u projektů nebo skupin projektů, za které evropský koordinátor odpovídá.
ČÁST 12
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vnitrostátní plány a programy
Členské státy poskytují Komisi stručný přehled vnitrostátních plánů a programů, které sestavují pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty prohlášené za projekty evropského zájmu uvedené v článcích 24 až 27. Po přijetí vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
Článek 21
Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
2. V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
Článek 22
Zpráva
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů popsaných v tomto rozhodnutí.
Při sestavování této zprávy je Komisi nápomocen výbor.
Ke zprávě budou případně přiloženy legislativní návrhy na revizi hlavních směrů; tyto legislativní návrhy mohou případně zahrnovat změny seznamu prioritních projektů v příloze III nebo dodatky k tomuto seznamu projektů, které jsou v souladu s čl. 23 odst. 1. Revize se zaměří zejména na projekty, které přispívají k územní soudržnosti Unie v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. e).
Článek 23
Prioritní projekty
1. Prioritní projekty jsou projekty společného zájmu podle článku 7, u kterých posouzení potvrdí, že:
a)
mají odstranit místo s nedostatečnou propustností nebo doplnit chybějící spojení na významné trase transevropské sítě, zejména pokud se jedná o přeshraničními projekty, překonání přírodních překážek nebo projekty s přeshraničním úsekem;
b)
mají takový rozsah, u kterého významně napomůže dlouhodobé plánování na evropské úrovni;
c)
celkově představují potenciální čisté sociálně-ekonomické přínosy a jiné sociálně-ekonomické výhody;
d)
významně zlepšují mobilitu zboží a osob mezi členskými státy, a tím také přispívají k interoperabilitě vnitrostátních sítí;
e)
přispívají k územní soudržnosti Unie integrací sítí nových členských států a zlepšováním spojení s okrajovými a ostrovními regiony;
f)
přispívají k udržitelnému rozvoji dopravy tím, že zlepšují bezpečnost a snižují škody na životním prostředí, které jsou způsobeny dopravou, zejména podporou přesunu druhů dopravy ve prospěch železnice, intermodální dopravy, vnitrozemských vodních cest a námořní dopravy;
g)
prokazují odhodlání dotčených členských států včas provést studie a hodnotící postupy pro dokončení práce v souladu s předem sjednaným datem, na základě vnitrostátních plánů nebo jiného rovnocenného dokumentu týkajícího se daného projektu.
2. Prioritní projekty, u nichž měly práce začít do roku 2010, jejich úseky a data sjednaná pro dokončení prací podle odst. 1 písm. g) jsou uvedeny v příloze III.
3. Do roku 2010 Komise vypracuje zprávu o pokroku a případně navrhne změny seznamu prioritních projektů určených v příloze III v souladu s odstavcem 1.
Článek 24
Prohlášení evropského zájmu
Prioritní projekty určené v příloze III jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu. Toto prohlášení se provádí výhradně v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvách a v právních aktech na nich založených.
Článek 25
Projekty prohlášené za projekty evropského zájmu
1. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, členské státy:
a)
při předkládání svých projektů v rámci Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti (13) přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu;
b)
při předkládání svých projektů v rámci rozpočtu pro transevropské sítě v souladu s články 5 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 ze dne 20. června 2007, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí (14), přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
2. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, Komise:
a)
podporuje členské státy, aby přihlížely k projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu při plánování programů strukturálních fondů, zejména v regionech, na které se vztahuje cíl „Konvergence“, s ohledem na vnitrostátní dopravní plány, které spadají do působnosti stávajících rámců podpory Unie;
b)
zajistí, aby země, které splňují podmínky pro využití nástroje předvstupní pomoci (NPP), přiřazovaly při předkládání svých projektů v rámci tohoto nástroje v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15), náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
3. Při odhadu svých finančních potřeb přiřadí Komise náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
Článek 26
Zpoždění při dokončení projektů prohlášených za projekty evropského zájmu
1. V případě značného zpoždění oproti konečnému termínu roku 2010 při zahájení prací na jednom z projektů prohlášených za projekty evropského zájmu požádá Komise dotčené členské státy, aby zpoždění do tří měsíců zdůvodnily. Na základě poskytnuté odpovědi konzultuje Komise všechny dotčené členské státy v zájmu řešení problému, který způsobil zpoždění.
Komise může po konzultaci s výborem a v rámci svého aktivního sledování provádění projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a s řádným ohledem na zásadu proporcionality rozhodnout o přijetí vhodných opatření. Dotčené členské státy mají před přijetím těchto opatření příležitost se k nim vyjádřit.
Evropský parlament je o každém přijatém opatření neprodleně informován.
Při přijímání těchto opatření bere Komise náležitě v úvahu podíl odpovědnosti každého dotčeného členského státu za zpoždění a zdrží se opatření, která by ovlivnila provádění projektu v členských státech, které nejsou za zpoždění odpovědné.
2. Pokud není projekt prohlášený za projekt evropského zájmu z větší části dokončen v přiměřené lhůtě po očekávaném datu dokončení uvedeném v příloze III a za zpoždění odpovídají všechny dotčené členské státy, Komise jej přezkoumá postupem podle odstavce 1 s cílem odejmout jeho zařazení jako projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, s využitím přezkumného postupu uvedeného v čl. 22 třetím pododstavci.
Komise vždy přezkoumá projekt po uplynutí lhůty 15 let poté, co byl prohlášen za projekt evropského zájmu ve smyslu tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Posuzování sociálně-ekonomických vlivů a vlivů na životní prostředí
1. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků provedou dotčené členské státy posouzení jeho sociálně-ekonomických vlivů a jeho vlivů na životní prostředí, včetně jeho vlivů na obchod a volný pohyb osob a zboží mezi členskými státy, na územní soudržnost a udržitelný rozvoj. O výsledcích tohoto posouzení informují členské státy Komisi.
2. Pokud projekt prohlášený za projekt evropského zájmu zahrnuje přeshraniční úsek, který je z technického a finančního hlediska nedělitelný, koordinují dotčené členské státy své postupy při posuzování sociálně-ekonomických vlivů projektu a vynaloží veškeré úsilí na provedení mezinárodního přezkumu před vydáním stavebního povolení a ve stávajícím rámci.
3. Ostatní úseky projektů evropského zájmu členské státy koordinují v jednotlivých případech na dvoustranném nebo mnohostranném základě.
4. Koordinované akce nebo mezinárodní přezkum podle odstavce 2 se použijí, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Unie o ochraně životního prostředí, zejména povinnosti týkající se posuzování vlivů na životní prostředí. Dotčené členské státy informují Komisi o zahájení a výsledku takových koordinovaných akcí nebo mezinárodního přezkumu. Komise zahrne tyto informace do zprávy uvedené v čl. 22.
Článek 28
Přeshraniční úseky
V souvislosti s určitými prioritními projekty určí členské státy přeshraniční úseky mezi dvěma členskými státy včetně námořních dálnic na základě kritérií, která stanoví výbor, a oznámí je Komisi.
Půjde zejména o úseky, které jsou z technického a finančního hlediska nedělitelné nebo ke kterým s dotčené členské státy zaváží společně a pro které zavedou společnou strukturu.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí č. 1692/96/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 661/2010/ES
2010 m. liepos 7 d.
dėl Sąjungos transeuropinio transporto tinklo plėtros gairių
(nauja redakcija)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 172 straipsnio pirmą dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
1996 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 1692/96/EB, pateikiantis Bendrijos gaires dėl transeuropinio transporto tinklo plėtros (3), buvo keletą kartų iš esmės keičiamas (4). Kadangi bus daromi nauji pakeitimai, aiškumo tikslais jis turėtų būti išdėstytas nauja redakcija.
(2)
Transeuropinių tinklų kūrimas ir plėtojimas prisideda prie pagrindinių Sąjungos tikslų, pvz., sklandaus vidaus rinkos veikimo ir ekonominės bei socialinės sanglaudos stiprinimo įgyvendinimo.
(3)
Kuriant ir plėtojant transeuropinius transporto tinklus visoje Sąjungos teritorijoje taip pat siekiama konkrečių tikslų, kad būtų užtikrintas tvarus asmenų ir prekių mobilumas geriausiomis įmanomomis socialinėmis, aplinkosaugos ir saugos sąlygomis sujungiant visas transporto rūšis, atsižvelgiant į jų lyginamuosius pranašumus. Darbo vietų kūrimas - tai galima papildoma transeuropinio tinklo teikiama nauda.
(4)
Transporto priemonių skaičiaus didėjimo, ypač sunkiasvorius krovinius pervežančių transporto priemonių dalies išaugimo padarinys - suintensyvėjęs transporto priemonių srautas ir sumažėjęs tarptautinių transporto koridorių pralaidumas. Siekiant užtikrinti tarptautinį prekių ir asmenų mobilumą, būtina optimizuoti transeuropinio transporto tinklo pajėgumus.
(5)
Artimojo susisiekimo laivyba gali, inter alia, padėti mažinti sausumos transporto kelių apkrovą.
(6)
Tinklai Europos lygiu gali būti sujungti palaipsniui, susiejant įvairias transporto rūšis, kad būtų geriau pasinaudojama kiekvienos jų pranašumais.
(7)
Sujungimo vietos, įskaitant jūrų uostus, vidaus vandenų uostus ir intermodalaus transporto terminalus, yra būtinos siekiant sujungti skirtingas transporto rūšis į multimodalaus transporto tinklą.
(8)
Kadangi siūlomų veiksmų tikslų, t. y. pagrindinių krypčių ir prioritetų nustatymo transeuropinio transporto tinklo srityje, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl būtinybės koordinuoti šiuos tikslus jų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina tiems tikslams pasiekti.
(9)
Būtina nustatyti bendro intereso projektus, padedančius įgyvendinti tuos tikslus ir atitinkančius nustatytus veiksmų prioritetus. Turėtų būti atsižvelgta tik į ekonomiškai perspektyvius projektus.
(10)
Būtina nurodyti, kad prioritetiniai projektai yra Europos intereso projektai tam, kad būtų koncentruojamos Sąjungos lėšos tokiems projektams ir įdiegimui tokių mechanizmų, kurie skatintų koordinavimą tarp valstybių narių, siekiant palengvinti projektų užbaigimą pagal numatytą grafiką.
(11)
Vadovaujantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 170 straipsniu, transeuropinio tinklo politika turėtų padėti stiprinti Sąjungos ekonominę ir socialinę sanglaudą. Siekiant šio tikslo, reikėtų dėti pastangas, kad Sąjungos transeuropinio transporto tinklo gairės ir atitinkamų Sąjungos lygiu prieinamų finansinių priemonių programavimo galimybės tarpusavyje kuo labiau derėtų.
(12)
Prioritetinių projektų a posteriori vertinimas turėtų ateityje palengvinti gairių peržiūras ir prioritetinių projektų sąrašo sudarymą bei padėti patobulinti valstybių narių naudojamus a priori vertinimo metodus.
(13)
Leidimas įgyvendinti tam tikrus valstybės ir privačius projektus, galinčius daryti didelį poveikį aplinkai, pagal galiojančias Sąjungos taisykles turėtų būti išduodamas tik iš anksto įvertinus tą galimą poveikį.
(14)
Laikantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 11 straipsnio, į Sąjungos politikos transeuropinio transporto tinklo srityje apibrėžtį ir įgyvendinimą turėtų būti integruojami aplinkos apsaugos reikalavimai. Tai reiškia, kad skatinama teikti prioritetą mažiau aplinkai kenkiančių transporto rūšių infrastruktūrai, konkrečiai: geležinkelių transportui, artimojo susisiekimo laivybai ir vidaus vandenų laivybai.
(15)
Ateityje poveikio aplinkai vertinimas pagal 2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (5) bus atliekamas visiems planams ir programoms, susijusioms su bendro intereso projektais. Transporto infrastruktūra taip pat turėtų būti finansuojama, tik jei laikomasi Sąjungos aplinkosaugos teisės aktų, visų pirma 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (6), 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (7) ir 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (kodifikuota redakcija) (8) nuostatų.
(16)
Siekiant bendrojo tikslo - užtikrinti tvarų asmenų ir prekių mobilumą, reikėtų priimti priemones, kurios skatintų greitojo susisiekimo tarp valstybių narių jūra plėtrą ir tokiu būdu mažintų grūstis keliuose ir (arba) gerintų prieigą prie periferinių ir salų regionų bei valstybių. Tokių mechanizmų sukūrimas, paremtas, inter alia, konkursų tvarka, turėtų būti skaidrus ir pritaikytas konkretiems poreikiams tenkinti ir neturėtų daryti poveikio Sąjungos konkurencijos ar viešųjų pirkimų taisyklėms.
(17)
Siekiant pagerinti investicijų grąžą ir sutelkti visas projektui skiriamas lėšas, gali prireikti glaudesnio su ta pačia susisiekimo linija susijusiuose projektuose dalyvaujančių valstybių narių veiklos koordinavimo.
(18)
Komisija kas dveji metai turėtų pateikti ataskaitą apie šio sprendimo įgyvendinimą ir ne vėliau kaip 2010 m. Komisija turėtų parengti prioritetinių projektų pažangos ataskaitą ir, prireikus, pasiūlyti prioritetinių projektų sąrašo pakeitimus.
(19)
Komitetui reikėtų suteikti įgaliojimus visų pirma teikti pagalbą Komisijai, kai ji tiria šiuo sprendimu nustatytų gairių įgyvendinimą ir plėtojimą.
(20)
Siekiant aiškumo Sprendimo Nr. 1692/96/EB I priedas turėtų būti pakeistas nauju priedu, kuriame būtų pateikiami visų valstybių narių žemėlapiai; taip būtų užtikrinama, kad žemėlapius, jau esančius tame sprendime su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (9), papildo žemėlapiai, pateikti 2003 m. Stojimo akte. Be to, transeuropinio transporto tinklo sukūrimo data visoms valstybėms narėms yra 2020 m.,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 SKIRSNIS
BENDRIEJI PRINCIPAI
1 straipsnis
Dalykas
1. Šio sprendimo paskirtis - pateikti gaires, apimančias transeuropinio transporto tinklo srityje numatytų priemonių tikslus, prioritetus ir bendrąsias kryptis. Šios gairės nustato bendro intereso projektus, kurių įgyvendinimas turėtų padėti plėtoti tinklą visoje Sąjungoje.
2. 1 dalyje nurodytos gairės - tai bendra nuorodų sistema, skirta valstybėms narėms ir prireikus Sąjungai skatinti įgyvendinti bendro intereso projektus, kurių tikslas - užtikrinti transeuropinio transporto tinklo sanglaudą, tarpusavio ryšį ir sąveiką, taip pat prieigą prie to tinklo. Šios gairės taip pat turi padėti įtraukti privatų sektorių.
3. Pagrindiniai reikalavimai, susiję su transeuropinio transporto tinklo sąveika, su transporto telematikos ir susijusiomis paslaugomis, 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje (10) apibrėžiami pagal Sutarčių nuostatas ir neatsižvelgiant į šį sprendimą.
2 straipsnis
Tikslai
1. Transeuropinis transporto tinklas palaipsniui sukuriamas ne vėliau kaip 2020 m., sujungiant sausumos, jūrų ir oro transporto infrastruktūros tinklus visoje Sąjungoje pagal bendruosius planus, nurodytus I priedo žemėlapiuose ir (arba) II priedo specifikacijose.
2. Tinklas turi:
a)
užtikrinti tvarų asmenų ir prekių mobilumą vidaus sienų neturinčioje erdvėje geriausiomis įmanomomis socialinėmis bei saugos sąlygomis ir padėti pasiekti Sąjungos tikslus, ypač aplinkos ir konkurencijos srityse, bei prisidėti prie ekonominės ir socialinės sanglaudos stiprinimo;
b)
pasiūlyti vartotojams aukštos kokybės infrastruktūrą priimtinomis ekonominėmis sąlygomis;
c)
apimti visas transporto rūšis atsižvelgiant į jų lyginamuosius pranašumus;
d)
užtikrinti optimalų esamų pajėgumų panaudojimą;
e)
kiek įmanoma užtikrinti transporto rūšių sąveiką ir skatinti įvairių transporto rūšių intermodalumą;
f)
kiek įmanoma būti ekonomiškai perspektyvus;
g)
apimti visą valstybių narių teritoriją, kad iš esmės palengvėtų susisiekimas ir kad salos, regionai, neturintys prieigos prie jūros, ir periferiniai regionai būtų sujungti su centriniais regionais, ir kad pagrindinės aglomeracijos būtų sklandžiai sujungtos su Sąjungos regionais tarpusavyje;
h)
būti pritaikytas sujungimui su Europos laisvosios prekybos asociacijos (toliau - ELPA) valstybių, Vidurio ir Rytų Europos bei Viduržemio jūros valstybių tinklais ir kartu skatinti šių tinklų sąveiką ir prieigą prie jų, jeigu tai atitinka Sąjungos interesus.
3 straipsnis
Tinklo apimtis
1. Transeuropinį tinklą sudaro transporto infrastruktūra, eismo valdymo sistemos, padėties nustatymo ir navigacinės sistemos.
2. Transporto infrastruktūra - tai kelių, geležinkelių ir vidaus vandenų kelių tinklai, „jūrų greitkeliai“, jūrų ir vidaus vandenų uostai, oro uostai bei kitos modaliojo transporto tinklų sujungimo vietos.
3. Eismo valdymo sistemos bei padėties nustatymo ir navigacinės sistemos apima būtinus techninius įrenginius ir informacines bei telekomunikacijų sistemas, kad būtų užtikrintas darnus tinklo veikimas ir veiksmingas eismo valdymas.
4 straipsnis
Bendrosios priemonių kryptys
Sąjungos priemonių bendrosios kryptys apima:
a)
tinklo bendrųjų planų rengimą ir peržiūrą;
b)
bendro intereso projektų nustatymą;
c)
esamo tinklo pritaikymą;
d)
tinklo sąveikos skatinimą;
e)
optimalų transporto rūšių derinimą, inter alia, sukuriant transporto mazgus, sujungiančius kelias transporto rūšis, kurie krovinių atveju turėtų būti išdėstyti kuo toliau nuo miesto centro, norint užtikrinti veiksmingą įvairių transporto rūšių panaudojimą;
f)
finansinės pagalbos teikimą, grindžiamą nuoseklumo ir papildomumo principais, vadovaujantis kiekvienai finansinei priemonei taikomomis taisyklėmis;
g)
tyrimus ir plėtrą;
h)
bendradarbiavimą su tinklo plėtra suinteresuotomis trečiosiomis šalimis ir tinkamų susitarimų su jomis sudarymą;
i)
valstybėms narėms ir tarptautinėms organizacijoms skirtas skatinamąsias priemones, padedančias įgyvendinti Sąjungos tikslus;
j)
suinteresuotųjų šalių nuolatinio bendradarbiavimo skatinimą;
k)
bet kokias kitas priemones, kurios yra būtinos siekiant 2 straipsnio 2 dalyje nurodytų tikslų.
5 straipsnis
Prioritetai
Atsižvelgiant į 2 straipsnio 2 dalyje išvardytus tikslus ir platų 4 straipsnyje išdėstytų bendrųjų priemonių spektrą, prioritetai yra šie:
a)
sukurti ir plėtoti pagrindines susisiekimo linijas ir transporto mazgus, būtinus, kad būtų pašalinti transporto kamščiai, parengtos trūkstamos atkarpos ir užbaigti pagrindiniai maršrutai, visų pirma tarpvalstybinėse atkarpose, gamtines kliūtis kertančiose atkarpose bei pagerinti pagrindinių maršrutų sąveiką;
b)
sukurti ir vystyti infrastruktūrą, skatinančią nacionalinių tinklų transporto mazgus, kad būtų palengvintas salų arba panašių į salas teritorijų, neturinčių prieigos prie jūros, periferinių ir atokiausių regionų susisiekimas su centriniais Sąjungos regionais, visų pirma sumažinant aukštas tų teritorijų susisiekimo kainas;
c)
laipsniško geležinkelio tinklo sudedamųjų dalių sąveikai pasiekti reikalingos priemonės, įskaitant, kur tikslinga, maršrutų pritaikymą kroviniams vežti;
d)
tolimojo susisiekimo, artimojo susisiekimo ir vidaus vandenų laivybai skatinti reikalingos priemonės;
e)
geležinkelių ir oro transportui integruoti būtinos priemonės, ypač, kur tinka, per geležinkelių prieigą prie oro uostų, bei būtina infrastruktūra ir įrenginiai;
f)
esamos ir naujos infrastruktūros pajėgumo ir efektyvumo optimizavimas, intermodalumo skatinimas bei tinklo saugos ir patikimumo gerinimas, kuriant ir tobulinant intermodalaus transporto platformas ir jų prieigos infrastruktūrą ir (arba) plėtojant protingąsias sistemas;
g)
saugos ir aplinkosauginių aspektų integravimas į transeuropinio transporto tinklo projektavimą ir įgyvendinimą;
h)
tvaraus asmenų ir prekių mobilumo plėtra, vadovaujantis Sąjungos tvarios plėtros tikslais.
6 straipsnis
Trečiųjų šalių tinklai
Kiekvienu atskiru atveju, laikydamasi Sutartyse nurodytos atitinkamos tvarkos, Sąjunga remia bendro intereso projektus ir tinklų tarpusavio ryšį bei sąveiką, siekdama užtikrinti trečiųjų šalių tinklų suderinamumą su transeuropiniu transporto tinklu.
7 straipsnis
Bendro intereso projektai
1. Bendro intereso projektai - tai bendras tikslas, kurio pasiekimas priklauso nuo jų išbaigtumo laipsnio ir nuo turimų finansinių išteklių, nedarant poveikio valstybės narės arba Sąjungos finansiniams įsipareigojimams.
2. Pagal Sutarčių taisykles, ypač susijusias su konkurencijos klausimais, bendro intereso projektu laikomas projektas, kuris:
a)
siekia 2 straipsnio 2 dalyje nustatytų tikslų;
b)
susijęs su 3 straipsnio 1 dalyje aprašytu tinklu;
c)
atitinka vieną arba daugiau prioritetų, išdėstytų 5 straipsnyje; ir
d)
pagal socialinių ir ekonominių sąnaudų bei naudos analizę yra ekonomiškai perspektyvus.
3. Projektai yra susiję su tinklo sudedamosiomis dalimis, aprašytomis 9-18 straipsniuose, ir ypač:
a)
susiję su susisiekimo linijomis, nurodytomis I priedo žemėlapiuose; ir (arba)
b)
atitinka II priede nurodytas specifikacijas arba kriterijus.
4. Valstybės narės, laikydamosi 1 straipsnio 2 dalyje nustatytų principų, imasi bet kokių jų manymu būtinų priemonių.
8 straipsnis
Aplinkos apsauga
1. Kai projektai rengiami ir įgyvendinami, valstybės narės turi atsižvelgti į aplinkos apsaugą ir atlikti bendro intereso projektų, kurie turi būti įgyvendinti, poveikio aplinkai vertinimus pagal Direktyvos 85/337/EEB nuostatas ir taikydamos direktyvas 92/43/EEB ir 2009/147/EB.
Nuo 2004 m. liepos 21 d. planų ir programų, susijusių su tokiais projektais, poveikio aplinkai vertinimas, visų pirma kai kalbama apie naujas susisiekimo linijas ar kitokią svarbią modalaus transporto infrastruktūros plėtrą, valstybių narių atliekamas vadovaujantis Direktyva 2001/42/EB.
Rengdamos atitinkamus planus ir programas valstybės narės atsižvelgia į šio poveikio aplinkai vertinimo rezultatus, kaip numatyta Direktyvos 2001/42/EB 8 straipsnyje.
2. Anksčiau nei 2004 m. liepos 21 d. Komisija, valstybėms narėms sutikus, sukuria tinkamus poveikio aplinkai strateginio vertinimo metodus, užsibrėždama tikslą užtikrinti, inter alia, tinkamą koordinavimą, kad būtų išvengta pastangų dubliavimo ir siekdama supaprastinti ir pagreitinti tarpvalstybinių projektų ir koridorių planavimo procesus.
Šio sprendimo 22 straipsnyje numatytoje gairių įgyvendinimo ataskaitoje ir teisės aktų pasiūlymuose dėl gairių pataisų, kurie gali būti pateikti kartu su ja, Komisija atsižvelgia į šio darbo rezultatus ir valstybių narių pagal Direktyvą 2001/42/EB įvykdytų transeuropinių tinklų projektų poveikio aplinkai vertinimą.
2 SKIRSNIS
KELIŲ TINKLAS
9 straipsnis
Charakteristikos
1. Transeuropinis kelių tinklas - tai esami, nauji arba pritaikytini greitkeliai ir geros kokybės keliai, kurie:
a)
yra svarbūs tolimojo susisiekimo transportui; arba
b)
aplenkia pagrindinių miestų centrus tais maršrutais, kurie priskiriami tinklui; arba
c)
užtikrina tarpusavio ryšį su kitų rūšių transportu; arba
d)
jungia regionus, neturinčius prieigos prie jūros, ir periferinius regionus su centriniais Sąjungos regionais.
2. Tinklas užtikrina vartotojams aukštą, vienodą ir tolygų paslaugų, patogumo ir saugos lygį.
3. Tinklas taip pat apima eismo valdymo ir vartotojų informavimo infrastruktūrą, kuria valdomos avarijos ir nelaimingi atsitikimai ir elektroninis mokesčio surinkimas, tokią infrastruktūrą grindžiant aktyviu eismo valdymo sistemų bendradarbiavimu Europos, nacionaliniu ir regioniniu lygiu ir kelionių ir eismo informacijos bei pridėtinės vertės paslaugų tiekėjais, kas užtikrina būtiną papildomumą toms taikomosioms programoms, naudojimąsi kuriomis palengvina transeuropinio telekomunikacijų tinklo programa.
3 SKIRSNIS
GELEŽINKELIŲ TINKLAS
10 straipsnis
Charakteristikos
1. Geležinkelių tinklas - tai greitųjų ir paprastųjų geležinkelių tinklai.
2. Greitųjų geležinkelių tinklas, naudojant dabartines ar naujas technologijas - tai:
a)
specialiai nutiestos greitojo geležinkelio linijos, pritaikytos 250 km/h arba didesniam greičiui;
b)
specialiai patobulintos greitojo geležinkelio linijos, pritaikytos maždaug 200 km/h greičiui;
c)
specialiai patobulintos greitojo geležinkelio linijos arba specialiai nutiestos greitojo geležinkelio linijos, sujungtos su greitojo geležinkelio tinklu, kuriam būdingos specialios ypatybės, atsiradusios dėl topografinių ar aplinkos, reljefo ar miestų planavimo suvaržymų, kuriomis naudojantis greitis turi būti pritaikytas kiekvienam atskiram atvejui.
Greitųjų geležinkelių tinklą sudaro I priedo 3 skirsnyje nurodytos linijos. Pagrindiniai reikalavimai ir techninės specifikacijos sąveikai, taikomi greitinių geležinkelių linijoms, naudojant dabartinę technologiją, apibrėžiami vadovaujantis 1996 m. liepos 23 d. Tarybos direktyva 96/48/EB dėl transeuropinės greitųjų geležinkelių sistemos sąveikos (11). Valstybės narės iš anksto praneša Komisijai apie naujos greitojo geležinkelio linijos nutiesimą bei linijos technines charakteristikas.
3. Paprastųjų geležinkelių tinklas - tai paprastųjų geležinkelių linijos, skirtos keleiviams ir kroviniams vežti, įskaitant 15 straipsnyje nurodytas transeuropinio kombinuotojo transporto tinklo geležinkelių atkarpas, bendro intereso prieigos prie jūros ir vidaus vandenų uostų linijas bei tuos krovinių terminalus, kuriais gali naudotis visi veiklos vykdytojai. Pagrindiniai reikalavimai ir techninės specifikacijos sąveikai, taikomi paprastųjų geležinkelių linijoms, apibrėžiami vadovaujantis 2001 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/16/EB dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos sąveikos (12).
4. Į geležinkelių tinklą įeina infrastruktūra ir įrenginiai, būtini integruoti vežimą geležinkeliu ir keliais, bei, prireikus, jūra ir oru. Šia prasme ypatingas dėmesys skiriamas regioninių oro uostų prijungimui prie tinklo.
5. Geležinkelių tinklas atlieka bent vieną iš toliau išvardytų funkcijų:
a)
yra svarbus tolimojo susisiekimo keleivių vežimui;
b)
tam tikrais atvejais užtikrina sujungimus su oro uostais;
c)
užtikrina prieigą prie regioninių bei vietinių geležinkelių tinklų;
d)
nustatant ir plėtojant kroviniams skirtas magistralines linijas arba kelius, kuriuose krovininiams traukiniams teikiama pirmenybė, palengvina krovinių transportą;
e)
yra svarbus kombinuotam vežimui;
f)
per bendro intereso jūrų uostus užtikrina jungtis su artimojo susisiekimo laivybos ir vidaus vandenų maršrutais.
6. Geležinkelių tinklas siūlo vartotojams aukštą kokybės ir saugos lygį, nes dėl Europos geležinkelių tinklui rekomenduojamo techninio suderinamumo ir suderintos valdymo bei kontrolės sistemos (ERTMS) tinklas yra nenutrūkstamas, ir palaipsniui užtikrinama jo sąveika su kitais tinklais. Todėl pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis, Komisija nustato suderintą su nacionaliniais planais geležinkelių tinklo įgyvendinimo planą.
4 SKIRSNIS
VIDAUS VANDENŲ KELIŲ TINKLAS IR VIDAUS VANDENŲ UOSTAI
11 straipsnis
Charakteristikos
1. Transeuropinis vidaus vandenų kelių tinklas - tai upės, kanalai ir įvairios juos sujungiančios atšakos bei jungtys. Jis visų pirma užtikrina pramoninių regionų bei pagrindinių aglomeracijų tarpusavio ryšį ir jungia juos su uostais.
2. Minimalūs techniniai reikalavimai, taikomi vandenų keliams, kurie yra tinklo dalis - tai IV klasės vandenų keliams nustatyti reikalavimai, pagal kuriuos vandenų keliais gali plaukti 80-85 m ilgio ir 9,50 m pločio laivai arba stumiamos laivų vilkstinės. Jeigu tinklo dalį sudarantys vandenų keliai yra modernizuojami arba statomi, jiems turėtų būti taikomi bent IV klasės techniniai reikalavimai, leidžiantys vėliau taikyti Va/Vb klasės techninius reikalavimus ir suteikiantys pakankamą galimybę plaukti laivams, naudojamiems kombinuotam transportui. Va klasės keliais gali plaukti 110 m ilgio ir 11,40 m pločio laivai arba stumiamos laivų vilkstinės, o Vb klasės keliais gali plaukti 172-185 m ilgio ir 11,40 m pločio stumiamos laivų vilkstinės.
3. Vidaus vandenų uostai sudaro tinklo dalį, ypač kaip 2 dalyje ir 15 straipsnyje nurodytų vandenų kelių ir kitų transporto rūšių sujungimo vietos.
4. Tinklas apima vidaus uostus:
a)
naudojamus komerciniam vežimui;
b)
išdėstytus vidaus vandenų kelių tinkle taip, kaip parodyta I priedo 4 skirsnio schemoje;
c)
tarpusavyje sujungtus su kitais transeuropinio transporto maršrutais taip, kaip parodyta I priede; ir
d)
turinčius intermodaliajam transportui skirtus perkrovimo įrenginius arba kuriuose per metus perkraunama ne mažiau nei 500 000 tonų krovinių.
Vidaus uostai, nurodyti d punkte, nurodomi I priede.
5. Tinklui taip pat priklauso eismo valdymo infrastruktūra. Tai visų pirma apima sąveikaujančios, protingos eismo ir transporto sistemos, žinomos kaip „Upių informacinė sistema“, skirtos optimizuoti dabartinius vidaus vandenų kelių tinklo pajėgumus ir saugą, bei gerinti sujungimą su kitais vežimo būdais, įdiegimą.
5 SKIRSNIS
JŪRŲ UOSTAI
12 straipsnis
Charakteristikos
1. Jūrų uostai sudaro galimybes jūrų transporto plėtrai, palaiko laivybos ryšius su salomis, yra jūrų bei kitų rūšių transporto jungties vieta. Jie transporto veiklos vykdytojams teikia įrangą ir paslaugas. Jų infrastruktūra užtikrina įvairias paslaugas, susijusias su keleivių ir krovinių vežimu, įskaitant keltų bei artimojo ar tolimojo susisiekimo laivybos paslaugas, įskaitant pakrantės laivybą, Sąjungoje bei tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių.
2. Transeuropiniam transporto tinklui priklausantys jūrų uostai atitinka A, B arba C kategoriją, apibrėžtą taip:
A
:
tarptautiniai jūrų uostai: uostai, per kuriuos per metus pervežama ne mažiau nei 1,5 milijono tonų krovinių arba 200 000 keleivių ir kurie, išskyrus, jei tai neįmanoma, yra susiję su transeuropinio transporto tinklo sausumos transportu ir dėl šios priežasties yra ypač svarbūs tarptautiniam jūrų transportui;
B
:
Sąjungos jūrų uostai, nepatenkantys į A kategoriją: per šiuos uostus per metus pervežama ne mažiau nei 0,5 milijono tonų krovinių arba 100 000-199 999 keleivių, ir kurie, išskyrus, jei tai yra neįmanoma, turi jungčių su transeuropinio transporto tinklo sausumos transportu bei turi būtiną artimojo susisiekimo jūrų laivybos perkrovimo įrangą;
C
:
regioniniai uostai: uostai, kurie neatitinka A ir B kategorijoms keliamų reikalavimų, tačiau yra salose, periferiniuose arba atokiuose regionuose ir tokius regionus jungia jūra ir (arba) jungia juos su Sąjungos centriniais regionais.
A kategorijai priklausantys jūrų uostai, remiantis naujausiais uostų duomenimis, pažymimi orientaciniuose žemėlapiuose, nurodytuose I priedo 5 skirsnio planuose.
3. Be 7 straipsnyje išvardytų kriterijų, bendro intereso jūrų uostų projektai, susiję su jūrų uostais, įtrauktais į transeuropinį jūrų uostų tinklą, atitinka II priede pateiktus kriterijus ir specifikacijas.
13 straipsnis
Jūrų greitkeliai
1. Transeuropinis „jūros greitkelių“ tinklas skirtas jūros logistikos maršrutais vežamų krovinių srautams koncentruoti tokiu būdu, kad būtų pagerintos dabartinės susisiekimo jūra linijos, kurios yra gyvybingos, reguliaraus ir dažno susisiekimo, arba būtų sukuriamos naujos tokios linijos kroviniams tarp valstybių narių vežti, kad būtų sumažintos grūstys keliuose ir (arba) pagerinta prieiga prie periferinių ar salų regionų ar atokių valstybių. „Jūros greitkeliai“ labiausiai skirti kroviniams vežti, bet taip pat turėtų būti naudojami kombinuotam asmenų ir prekių vežimui.
2. Transeuropinį „jūros greitkelių“ tinklą sudaro mažiausiai dviejų jūros uostų, esančių skirtingose valstybėse narėse, įrenginiai ir infrastruktūra. Į įrenginius ir infrastruktūrą įeina tokie bent vienos valstybės narės elementai, kaip uosto renginiai, elektroninės logistikos valdymo sistemos, saugos, apsaugos, administravimo ir muitinės procedūros, taip pat tiesioginei prieigai prie kranto ir jūros reikalinga infrastruktūra, įskaitant visus metus navigaciją užtikrinantys būdai, visų pirma gilinimo ir dugno valymo įrenginiai ir ledlaužiai prieigai žiemą užtikrinti.
3. Vandenų keliai arba kanalai, kaip nurodyta I priedo 4 skirsnyje, sujungiantys du Europos „jūros greitkelius“ arba dvi jų atkarpas, ir labai sutrumpinantys jūrų susisiekimo maršrutus, padidinantys veiksmingumą ir sutrumpinantys kelionės vandens keliais trukmę, sudaro transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo dalį.
4. Transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo bendro intereso projektus siūlo mažiausiai dvi valstybės narės ir jie pritaikomi faktiniams poreikiams. Siūlomi projektai bendrai turi apimti tiek valstybės, tiek privatų sektorius; iš nacionalinių biudžetų gautas lėšas papildant, prireikus, Sąjungos lėšomis, vadovaujantis dalyvavimo konkurse nustatytų procedūrų viena iš toliau išvardytų formų:
a)
viešas kvietimas dalyvauti konkurse, kurį bendrai skelbia susijusios valstybės narės; konkurso reikalavimas - nutiesti naujus susisiekimo kelius nuo A kategorijos uosto, kaip apibrėžta 12 straipsnio 2 dalyje, kurie kiekvienoje atskiroje jūros teritorijoje, kaip numatyta III priede nurodytame projekte Nr. 21, pasirenkami iš anksto;
b)
jei uostų vieta yra palyginama, viešuose kvietimuose dalyvauti konkursuose, kuriuos bendrai organizuoja susijusios valstybės narės ir kuriuose norima pritraukti dalyvauti konsorciumus, kurių sudėtyje būtų bent jau laivininkystės bendrovės ir uostai, esantys vienoje iš III priede nurodytame projekte Nr. 21 numatytų jūros teritorijų.
5. Transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo bendro intereso projektuose:
a)
didelis dėmesys skiriamas transeuropinį „jūros greitkelių“ tinklą sudarantiems įrenginiams ir infrastruktūrai;
b)
nedarant poveikio Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymui, į juos gali būti įtraukiama pradinė pagalba, jeigu, organizuojant 4 dalyje nurodytą dalyvavimo konkurse procesą, pasirodo, kad projekto finansiniam gyvybingumui užtikrinti bus reikalinga valstybės pagalba; pradinė pagalba skiriama ne ilgiau kaip dvejus metus ir ji skiriama tiktai kaip papildomos tinkamai pagrįstų kapitalo sąnaudų lėšos; pagalba negali viršyti minimalios aptariamų susisiekimo linijų tiesimui reikalingos numatytos sumos; dėl pagalbos suteikimo neturi būti iškraipoma atitinkamų rinkų konkurencija, nes tai pakenktų bendrajam interesui;
c)
į juos taip pat gali būti įtraukiama platesnė, su konkrečiais uostais nesusijusi veikla, tokia kaip ledui laužyti ar dugno valymo ir gilinimo darbams atlikti reikalingų įrenginių tiekimas, taip pat aprūpinimas informacinėmis sistemomis, įskaitant eismo valdymo ir elektronines duomenų teikimo sistemas.
6. Transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo bendro intereso projektai teikiami Komisijai patvirtinti.
7. Per trejus metus Komisija 21 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui pateikia pradinį konkrečių bendro intereso projektų sąrašą kartu konkrečiai apibrėždama „jūros greitkelių“ koncepciją.
Šis sąrašas taip pat perduodamas Europos Parlamentui.
6 SKIRSNIS
ORO UOSTAI
14 straipsnis
Charakteristikos
1. Transeuropinis oro uostų tinklas - tai Sąjungos teritorijoje esantys oro uostai, naudojami komerciniam oro eismui ir atitinkantys II priedo 6 skirsnyje išdėstytus kriterijus. Šie oro uostai skirstomi įvairiai pagal jų eismo intensyvumą ir tipą bei pagal savo funkcijas tinkle. Oro uostai užtikrina oro susisiekimo kelių plėtrą ir oro bei kitų transporto rūšių tarpusavio ryšį.
2. Transeuropinių oro uostų tinklo centras - tai tarptautiniai susisiekimo taškai ir Sąjungos susisiekimo taškai. Sąjungos ryšiai su kitomis pasaulio dalimis daugiausia palaikomi per tarptautinius susisiekimo taškus. Sąjungos maršrutus aptarnaujantys susisiekimo taškai užtikrina oro susisiekimą Sąjungoje, o jų už Sąjungos ribų teikiamos papildomos paslaugos sudaro tik nedidelę jų veiklos dalį. Regioniniai susisiekimo ir prieigos taškai palengvina prieigą prie tinklo centro arba padeda susisiekti su periferiniais arba izoliuotais regionais.
3. Tam tikrais atvejais tarptautinės ir Sąjungos susisiekimo taškai palaipsniui prijungiami prie greitųjų geležinkelių tinklo linijų. Tinklas tai - infrastruktūra ir įrenginiai, kurie leidžia sujungti vežimą oro ir geležinkelių transportu ir, tam tikrais atvejais, jūrų transportu.
7 SKIRSNIS
KOMBINUOTOJO TRANSPORTO TINKLAS
15 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis kombinuotojo transporto tinklas apima:
a)
geležinkelius ir vidaus vandenų kelius, tinkamus kombinuotajam transportui ir laivybai, kuriais, prireikus derinant su trumpiausiu įmanomu krovinių vežimu keliais į terminalus ir (arba) su vežimu iš vieno terminalo į kitą, sudaromos sąlygos tolimojo susisiekimo krovinių vežimui;
b)
intermodaliojo transporto terminalus su įranga, kuri leidžia atlikti perkrovimus tarp geležinkelių, vidaus vandenų kelių, laivybos maršrutų ir kelių;
c)
tinkamus riedmenis laikinam naudojimui, kai jie būtini dėl dar nepritaikytos infrastruktūros charakteristikų.
8 SKIRSNIS
LAIVYBOS VALDYMO IR INFORMACIJOS TINKLAS
16 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis laivybos valdymo ir informacijos tinklas yra susijęs su:
a)
pakrantės ir uosto laivybos valdymo sistemomis;
b)
laivo padėties nustatymo sistemomis;
c)
pranešimo apie laivus, vežančius pavojingus ar aplinką teršiančius krovinius, sistemomis;
d)
jūrų avarinio ryšio ir saugumo sistemomis.
9 SKIRSNIS
ORO EISMO VALDYMO TINKLAS
17 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis oro eismo valdymo tinklas - tai bendroms aviacijos reikmėms skirta oro erdvė, oro keliai, oro navigacijos įranga, eismo planavimo ir valdymo sistemos bei oro eismo valdymo sistemos (valdymo centrai, kontrolės ir ryšių įrenginiai), reikalingi, kad Europos oro erdvėje būtų užtikrinta saugi ir efektyvi aviacija.
10 SKIRSNIS
PADĖTIES NUSTATYMO IR NAVIGACIJOS TINKLAS
18 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis padėties nustatymo ir navigacijos sistemų tinklas - tai palydovinės padėties nustatymo ir navigacijos sistemos bei būsimajame Europos radijo navigacijos plane apibrėžtinos sistemos. Šios sistemos teikia patikimas ir efektyvias padėties nustatymo ir navigacijos paslaugas, kuriomis gali naudotis visos transporto rūšys.
11 SKIRSNIS
VALSTYBIŲ NARIŲ KOORDINAVIMAS
19 straipsnis
Europos koordinatorius
1. Siekdama palengvinti koordinuotą konkrečių projektų, ypač 25 straipsnyje nurodytų Europos intereso projektais laikomų tarpvalstybinių projektų ar jų dalių, įgyvendinimą, Komisija gali paskirti, susijusioms valstybėms narėms sutinkant ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, asmenį, vadinamą „Europos koordinatoriumi“.
2. Europos koordinatorius renkamas, visų pirma remiantis jo turima darbo Europos institucijose patirtimi bei turimomis žiniomis apie finansavimą, stambių projektų socialinio ekonominio bei aplinkos apsaugos poveikio vertinimu.
3. Komisijos sprendime, kuriuo paskiriamas Europos koordinatorius, nurodoma kaip jis turėtų atlikti 5 dalyje nurodytas užduotis.
4. Komisijos įgaliotas Europos koordinatorius veikia jos vardu. Europos koordinatoriaus įgaliojimai paprastai susiję su vienu projektu, ypač, jei tai tarpvalstybinis projektas, tačiau, jei būtina, gali būti išplečiami, kad apimtų visą pagrindinę liniją. Europos koordinatorius kartu su susijusiomis valstybėmis narėmis rengia savo darbų planą.
5. Europos koordinatorius:
a)
kartu su atitinkamomis valstybėmis narėmis skatina naudotis bendrais projektų vertinimo metodais ir, prireikus, pataria projektų rengėjams dėl projektų finansavimo planų parengimo;
b)
kiekvienais metais rengia ataskaitą Europos Parlamentui, Komisijai ir atitinkamoms valstybėms narėms apie pasiektą projekto (-ų), už kurį (-iuos) jis atsakingas, įgyvendinimo pažangą, naujus teisės aktus ir kitus pokyčius, kurie gali daryti kokį nors poveikį projektų charakteristikoms, ir apie visus sunkumus ir kliūtis, dėl kurių galimas didelis atsilikimas nuo III priede nurodytų terminų;
c)
kartu su atitinkamomis valstybėmis narėmis tariasi su regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis, veiklos vykdytojais, transporto priemonių naudotojais ir visuomenės atstovais, siekiant geriau suprasti, kokia yra vežimo paslaugų paklausa, investicijų finansavimo galimybės ir teiktinų paslaugų pobūdis, siekiant padidinti prieigą prie tokio finansavimo.
6. Atitinkamos valstybės narės bendradarbiauja su Europos koordinatoriumi ir jam teikia 5 dalyje nurodytoms užduotims atlikti reikalingą informaciją.
7. Nedarant poveikio Sąjungos ir nacionalinėje teisėje nustatytoms taikomoms procedūroms, Komisija gali paprašyti Europos koordinatoriaus nuomonės, tikrindama Sąjungos lėšų panaudojimą projektams ar projektų grupėms, už kuriuos Europos koordinatorius yra atsakingas.
12 SKIRSNIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
20 straipsnis
Nacionaliniai planai ir programos
Valstybės narės pateikia Komisijai rengiamų nacionalinių planų ir programų, kurias jos rengia plėtodamos transeuropinio transporto tinklą, santrauką, visų pirma teikdamos informaciją, susijusią su 24-27 straipsniuose nurodytais Europos intereso projektais. Patvirtinusios planus ir programas, valstybės narės informavimo tikslais juos pristato Komisijai.
21 straipsnis
Gairių monitoringo ir keitimosi informacija komitetas
1. Komisijai padeda Gairių monitoringo ir keitimosi informacija komitetas (toliau - komitetas), kurį sudaro valstybių narių atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komitetas keičiasi informacija apie planus ir programas, apie kurias pranešė valstybės narės, ir gali svarstyti kiekvieną klausimą, susijusį su transeuropinio transporto tinklo plėtojimu.
22 straipsnis
Ataskaita
Kas dvejus metus Komisija Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui pateikia ataskaitą apie šiame sprendime aprašytų gairių įgyvendinimą.
Komitetas padeda Komisijai rengti ataskaitą.
Kartu su ataskaita prireikus pateikiami teisės aktų pasiūlymai dėl gairių persvarstymo; į šiuos teisės aktų pasiūlymus prireikus galima įtraukti pakeitimus, kurie turėtų būti daromi III priede pateiktame prioritetinių projektų sąraše arba papildyti tą sąrašą 23 straipsnio 1 dalies nuostatas atitinkančiais projektais. Persvarstant ypatingas dėmesys atkreipiamas į projektus, kuriais prisidedama prie teritorinės Sąjungos sanglaudos, remiantis 23 straipsnio 1 dalies e punktu.
23 straipsnis
Prioritetiniai projektai
1. Prioritetiniai projektai - tai 7 straipsnyje nurodyti bendro intereso projektai, kuriuos išnagrinėjus patvirtinama, kad:
a)
jie skirti transporto kamščiams pašalinti arba nutiesti trūkstamas transeuropinio transporto tinklo kokios nors pagrindinės susisiekimo linijos atkarpas; visų pirma šie projektai yra tarpvalstybiniai projektai, kuriuose numatytos atkarpos, kertančios gamtines kliūtis, arba tarpvalstybinės atkarpos;
b)
tai tokio masto projektai, kurių ilgalaikis planavimas Europos lygiu labai padėtų juos vykdant;
c)
jie suteikia bendrą, potencialią, socialinę ekonominę grynąją naudą ir kitokius socialinius ekonominius privalumus;
d)
jie labai pagerina valstybių narių prekių ir asmenų mobilumą ir taip prisideda prie nacionalinių tinklų sąveikos;
e)
jungiant naujų valstybių narių tinklus ir gerinant susisiekimą su periferiniais ir salų regionais, šiais projektais prisidedama prie teritorinės Sąjungos sanglaudos;
f)
gerindami saugą ir mažindami transporto daromą žalą aplinkai, visų pirma skatindami modalinį perėjimą prie geležinkelių, intermodaliojo transporto, vidaus vandenų kelių ir jūrų transporto, jie prisideda prie tvarios transporto plėtros;
g)
jais rodomas susijusių valstybių narių įsipareigojimas laiku vykdyti tyrimus ir atlikti vertinimo procedūras, kad darbas būtų užbaigtas iš anksto numatytą dieną (termino nustatymas pagrįstas nacionaliniais planais arba kitais susijusiais su atitinkamu projektu lygiaverčiais dokumentais).
2. Prioritetinių projektų, kurių įgyvendinimas turėjo prasidėti anksčiau nei 2010 m., atkarpos ir darbų užbaigimo datos, nurodytos 1 dalies g punkte, dėl kurių susitarta, yra išdėstytos III priede.
3. Ne vėliau kaip 2010 m. Komisija parengia ataskaitą apie pasiektą pažangą ir, jei reikia, pasiūlo pakeitimus, kuriuos reikėtų padaryti III priede pateiktame prioritetinių projektų sąraše, suderinant juos su 1 dalimi.
24 straipsnis
Europos intereso nustatymas
Nustatoma, kad III priede nurodyti prioritetiniai projektai yra Europos intereso projektai. Tai atliekama privalomai laikantis Sutartyse nustatytos tvarkos ir Sutartimis grindžiamų teisės aktų.
25 straipsnis
Projektai, laikomi Europos intereso projektais
1. Nedarydamos poveikio atitinkamam Sąjungos finansinių priemonių teisiniam pagrindui, valstybės narės:
a)
pateikdamos Sanglaudos fondo projektus, laikantis 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1084/2006, įsteigiančio Sanglaudos fondą (13), deramai pirmenybę teikia projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais;
b)
pateikdamos iš transeuropinio transporto tinklui numatyto biudžeto finansuojamus projektus, laikantis 2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 680/2007, nustatančio bendrąsias taisykles dėl Bendrijos finansinės paramos teikimo transeuropinių transporto ir energetikos tinklų srityse (14), 5 ir 9 straipsnių, deramai pirmenybę teikia projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais.
2. Nedarydama poveikio atitinkamam Sąjungos finansinių priemonių teisiniam pagrindui, Komisija:
a)
skatina valstybes nares atsižvelgti į projektus, laikomus Europos intereso projektais, planuojant Struktūrinių fondų programavimą, visų pirma tuose regionuose, kuriuos apima „Konvergencijos“ tikslo įgyvendinimas, atsižvelgus į nacionalinius transporto planus, patenkančius į esamą Sąjungos paramos programų taikymo sritį;
b)
užtikrina, kad šalys, kurioms taikoma Pasirengimo narystei pagalbos priemonė (PNPP), pateikdamos projektus pagal tą priemonę, laikydamosi 2006 m. liepos 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1085/2006, nustatančio Pasirengimo narystei pagalbos priemonę (IPA) (15), projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais, teiktų deramą pirmenybę.
3. Planuodama savo finansinius poreikius, Komisija deramai pirmenybę teikia projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais.
26 straipsnis
Vėlavimas užbaigti projektus, laikomus Europos intereso projektais
1. Jei paaiškėja, kad iki nustatyto galutinio termino - 2010 m., nepavyksta ar nepavyks pradėti vieno iš projektų, laikomų Europos intereso projektu, darbų, Komisija prašo atitinkamas valstybes nares per tris mėnesius nurodyti vėlavimo priežastis. Remdamasi gautu atsakymu, Komisija tariasi su visoms atitinkamoms valstybėms narėms, kad vėlavimo priežastimi tapusi problema būtų išspręsta.
Pasikonsultavusi su komitetu ir iš dalies vykdydama aktyvų projekto, laikomo Europos intereso projektu, įgyvendinimo monitoringą ir tinkamai atsižvelgdama į proporcingumo principą, Komisija gali nuspręsti priimti atitinkamas priemones. Prieš tokių priemonių priėmimą atitinkamoms valstybėms narėms suteikiama galimybė pateikti savo pastabas apie jas.
Apie priimtas priemones nedelsiant pranešama Europos Parlamentui.
Priimdama šias priemones, Komisija tinkamai atsižvelgia į kiekvienos atitinkamos valstybės narės atsakomybės dėl vėlavimo dalį ir susilaiko nuo bet kokių priemonių, kurios turėtų neigiamą poveikį projekto vykdymui toje valstybėje narėje, kuri nėra atsakinga dėl vėlavimo, priėmimo.
2. Jei Europos intereso projektu laikomas projektas didele dalimi nėra užbaigtas nuo III priede numatytos jo užbaigimo datos praėjus pagrįstai protingam laikotarpiui, o už vėlavimą atsakingos visos atitinkamos valstybės narės, 1 dalyje nurodyta tvarka Komisija peržiūri projektą, naudodamasi pakeitimų darymo tvarka, nurodyta 22 straipsnio trečioje pastraipoje, siekdama perkvalifikuoti Europos intereso projektą.
Bet kokiu atveju praėjus 15 metų laikotarpiui nuo tada, kai nuspręsta, kad projektas laikytinas Europos intereso projektu, kaip apibrėžta šiame sprendime, Komisija projektą peržiūri.
27 straipsnis
Socialinio ekonominio poveikio bei poveikio aplinkai įvertinimas
1. Nuo projekto, laikomo Europos intereso projektu, ar vienos iš jo atkarpų užbaigimo praėjus penkeriems metams atitinkamos valstybės narės atlieka jo socialinio ekonominio poveikio bei poveikio aplinkai, įskaitant poveikio valstybių narių prekybai bei asmenų ir prekių laisvam judėjimui įvertinimą, poveikio teritorinei sanglaudai ir tvariai plėtrai įvertinimą. Šalys narės praneša Komisijai šio įvertinimo rezultatus.
2. Jei į Europos intereso projektu laikomą projektą įeina tarpvalstybinė atkarpa, kurios techniškai ir finansiškai negalima atskirti, atitinkamos valstybės narės koordinuoja socialinio ekonominio poveikio įvertinimui naudojamas procedūras ir deda visas pastangas, kad prieš išduodant leidimą statybai, pagal galiojančią teisinę sistemą, būtų atliekamas tarpvalstybinis tyrimas.
3. Kitos Europos intereso projekto atkarpos yra koordinuojamos valstybių narių kiekvienu konkrečiu atveju remiantis dvišaliu ar daugiašaliu principu.
4. 2 dalyje nurodyti koordinuoti veiksmai ar tarpvalstybiniai tyrimai atliekami nedarant poveikio Sąjungos teisės aktų aplinkos apsaugos srityje nustatytiems įpareigojimams, visų pirma susijusiems su poveikio aplinkai vertinimu. Atitinkamos valstybės narės praneša Komisijai apie tokių koordinuotų veiksmų ar tarpvalstybinių tyrimų pradžią bei jų rezultatus. Tą informaciją Komisija panaudoja 22 straipsnyje nurodytoje ataskaitoje.
28 straipsnis
Tarpvalstybinės atkarpos
Tam tikrų prioritetinių projektų tarpvalstybines atkarpas tarp dviejų valstybių narių, įskaitant „jūrų greitkelius“ valstybės narės nustato, remdamosi komiteto apibrėžtais kriterijais ir praneša apie tai Komisijai.
Tai daugiausiai bus techniškai ir finansiškai nedalijamos atkarpos arba kurias tiesti atitinkamos valstybės narės yra bendrai įsipareigojusios ir dėl kurių sukuria vieningą struktūrą.
29 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimas Nr. 1692/96/EB yra panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą sprendimą laikomos nuorodomis į šį sprendimą ir skaitomos pagal V priede pateiktą atitikmenų lentelę.
30 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
31 straipsnis
Adresatai
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2010 m. liepos 7 d.