ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. října 2011
o režimech státních podpor zavedených Řeckem ve prospěch prefektur Kastorie, Evia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (restrukturalizace dluhů)
(č. C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) a C 50/05 (ex NN 20/05))
(oznámeno pod číslem C(2011) 7252)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/307/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po obdržení informací, podle nichž byly v rámci nového projednání dluhů údajně poskytnuty v roce 1993 a následujících rocích podpory podnikům prefektur Kastorie a Euboia, vyzvala Komise dopisem ze dne 27. května 2003 řecké orgány, aby jí ve lhůtě čtyř týdnů sdělily znění právního základu tohoto opatření a dále také všechny informace nutné pro přezkum podle článků 87 a 88 Smlouvy (3).
(2)
Dopisem ze dne 10. července 2003, který byl zaevidován dne 17. července 2003, předalo Komisi Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii zprávu řeckých orgánů, v níž tyto orgány žádají o prodloužení lhůty uvedené v 1. bodě odůvodnění o jeden měsíc.
(3)
Dopisem ze dne 4. srpna 2003, který byl zaevidován dne 6. srpna 2003, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované v dopise ze dne 27. května 2003.
(4)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 153/03.
(5)
Dopisem ze dne 21. června 2004 (4) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (C 23/04) (dále jen „první rozhodnutí o zahájení řízení“).
(6)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(7)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(8)
Dopisem ze dne 13. července 2004, který byl zaevidován dne 19. července 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na první rozhodnutí o zahájení řízení o jeden měsíc.
(9)
Faxem ze dne 6. srpna 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(10)
Dopisem ze dne 9. srpna 2004, který byl zaevidován dne 10. srpna 2004, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na první rozhodnutí o zahájení řízení.
(11)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 4. srpna 2003 se ukázalo, že se předmětné podpory netýkají pouze prefektur Kastorie a Euboia, ale také prefektur Florina a Kilkis. Komise si proto faxem ze dne 22. dubna 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(12)
Dopisem ze dne 26. května 2004 Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(13)
Faxem ze dne 7. června 2004 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(14)
Dopisem ze dne 1. července 2004, který byl zaevidován stejného dne, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 22. dubna 2004.
(15)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 70/04.
(16)
Dopisem ze dne 9. června 2005 (7) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Florina a Kilkis (C 20/05) (dále jen „druhé rozhodnutí o zahájení řízení“).
(17)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(18)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(19)
Dopisem ze dne 24. června 2005, který byl zaevidován dne 28. června 2005, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na druhé rozhodnutí o zahájení řízení o dva měsíce.
(20)
Faxem ze dne 13. července 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(21)
Dopisem ze dne 18. srpna 2005, který byl zaevidován dne 24. srpna 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na druhé rozhodnutí o zahájení řízení.
(22)
Při přezkumu informací sdělených řeckými orgány v jejich dopise ze dne 1. července 2004 se ukázalo, že podpory byly poskytnuty také v prefekturách, kterých se netýkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení. Komise si proto faxem ze dne 12. listopadu 2004 vyžádala od řeckých orgánů dodatečné informace o těchto podporách.
(23)
Dopisem ze dne 13. prosince 2004, který byl zaevidován dne 15. prosince 2004, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na sdělení výše uvedených dodatečných informací o jeden měsíc.
(24)
Faxem ze dne 6. ledna 2005 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(25)
Dopisem ze dne 27. ledna 2005, který byl zaevidován dne 1. února 2005, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi informace požadované faxem ze dne 12. listopadu 2004.
(26)
Po přezkumu těchto informací se ukázalo, že podpory byly poskytnuty bez schválení Komise. Komise proto rozhodla o otevření spisu o neoznámené státní podpoře, který byl zaevidován pod číslem NN 20/05.
(27)
Dopisem ze dne 22. prosince 2005 (10) Komise informovala Řecko o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor poskytnutých v prefekturách Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios (C 50/05) (dále jen „třetí rozhodnutí o zahájení řízení“).
(28)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (11). Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k předmětným podporám.
(29)
Komise neobdržela od zúčastněných třetích stran žádné připomínky.
(30)
Dopisem ze dne 23. ledna 2006, který byl zaevidován dne 25. ledna 2006, Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii požádalo Komisi o prodloužení lhůty poskytnuté řeckým orgánům na odpověď na třetí rozhodnutí o zahájení řízení o tři měsíce.
(31)
Faxem ze dne 3. února 2006 Komise požadované prodloužení lhůty poskytla.
(32)
Dopisem ze dne 10. května 2006, který byl zaevidován dne 11. května 2006, předalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi odpověď řeckých orgánů na třetí rozhodnutí o zahájení řízení.
(33)
Po přezkumu všech sdělených právních základů požádala Komise faxem ze dne 12. ledna 2011 řecké orgány, aby jí ve lhůtě jednoho měsíce poskytly upřesnění ohledně předmětných podpor.
(34)
Elektronických dopisem ze dne 7. února 2011 požádalo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi o prodloužení výše uvedené lhůty o čtyřicet pracovních dnů.
(35)
Faxem ze dne 17. února 2011 Komise poskytla prodloužení lhůty o dvacet pracovních dnů.
(36)
Elektronickými dopisy ze dne 15. března 2011 a 29. března 2011 sdělilo Stálé zastoupení Řecka při Evropské unii Komisi výše uvedená upřesnění.
II. POPIS
(37)
Vyhláška č. 69836/B1461 ze dne 30. září 1993 stanoví přeměnu dluhů splatných či nesplatných k 30. červnu 1993, které vyplývají z půjček jakékoliv povahy (na provozní kapitál a investice) v drachmách nebo ve valutách poskytnutých průmyslovým podnikům a podnikům provozujícím řemeslnou výrobu, jenž jsou usazeny a bez ohledu na své sídlo vyvíjejí činnost v prefekturách Kastorie a Euboia, a také přeměnu bankovních záruk v drachmách nebo ve valutách získaných na úkor těchto podniků na novou půjčku splatnou do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků nebo půlročních splátek stejné částky a výpočtu úroků každé pololetí v sazbě uplatňované v daném okamžiku na restrukturalizaci dluhů (sazba použitelná na půjčku je sazba používaná u státních dluhopisů na dvanáct let při jejich emisi předcházející počátek každého období výpočtu úroků z půjčky navýšená během prvních pěti let o dvě jednotky deseti procentních bodů s úrokovou subvencí hrazené z účtu zřízeného zákonem č. 128/75 (12)).
(38)
Výše uvedené podniky mohou u svých dluhů v drachmách nebo ve valutách existujících k 30. červnu 1993 a spojených s investicemi v oblasti aktiv nebo provozního kapitálu případně využívat po dobu pěti let úrokové subvence ve výši deseti procentních bodů.
(39)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(40)
Vyhlášky č. 2035824/5887 ze dne 1. června 1994, 2045909/7431/0025 ze dne 26. srpna 1994, 2071670/11297 ze dne 9. listopadu 1994 a 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994 upravují období osvobození a úrokové subvence u nových půjček a tyto půjčky zabezpečují zárukou státu.
(41)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 stanoví stejná opatření a podmínky podpory jako v případě popsaném v 37. bodě odůvodnění. Počítá rovněž s poskytnutím státní záruky na jistinu a úroky u restrukturalizovaných dluhů průmyslových podniků a podniků provozujících řemeslnou výrobu v prefekturách Florina a Kilkis a také s tím, že stát uhradí v mezích rozpočtu zákona č. 128/75 úroky ze zpoždění existující k 31. prosinci 1992 u půjček poskytnutých těmto stejným podnikům na provozní kapitál nebo na investice.
(42)
Vyhláška č. 66336/B1398 ze dne 14. září 1993 byla změněna vyhláškou č. 30755/B1199 ze dne 21. července 1994, vyhláškou č. 60029/B1541 ze dne 23. září 1994, vyhláškou č. 72742/B1723 ze dne 8. prosince 1994, vyhláškou č. 236/B22 ze dne 4. ledna 1995, vyhláškou č. 8014/B285 ze dne 28. února 1995, vyhláškou č. 44678/B1145 ze dne 3. července 1995, vyhláškou č. 44446/B1613 ze dne 24. prosince 1996, vyhláškou č. 40410/B1678 ze dne 9. prosince 1997, vyhláškou č. 10995/B546 ze dne 24. března 1999, vyhláškou č. 12169/B736 ze dne 22. března 2000 a vyhláškou č. 35913/B2043 ze dne 24. října 2000. Tyto různé vyhlášky upravují délku půjček, období osvobození a úvěrové subvence u nových půjček a také prodlužují období, po kterém se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(43)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(44)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 stanoví toto:
a)
u nových půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros úrokovou subvenci ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, a to až do výše 20 % obratu podniku v předchozím roce nebo do výše 50 % zakázek ve stávajícím roce u úroků účtovaných od 1. dubna 1993 do 31. března 1996 se státní zárukou až do celkové částky ve výši 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
b)
seskupení do nové půjčky se státní zárukou a splatné do deseti roků pomocí konstantních půlročních splátek jistiny a úroků celkové částky dluhů splatných či nesplatných k 31. prosinci 1993 a vyplývajících z půjček poskytnutých na investice nebo na provozní kapitál průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a podnikům kraje Thrákie, a to během prvních pěti let s úrokovou subvencí ve výši deseti procentních bodů hrazenou z účtu zřízeného zákonem č. 128/75;
c)
zahrnutí do restrukturalizace dluhů úroků ze zpoždění dlužných k 31. prosinci 1992 u půjček na investice nebo provozní kapitál.
(45)
Podniky musí být po restrukturalizaci dluhu životaschopné (což předpokládá, že jsou v obtížích) a toto kritérium ověřují banky.
(46)
Vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 a 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Všechny tyto dokumenty upravují technické parametry, jako jsou úrokové subvence, období osvobození, délka půjček a délka období, po jehož uplynutí se neuhrazené splátky stávají vymahatelnými.
(47)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 uděluje státní záruku na půjčky na provozní kapitál poskytnuté počínaje 1. dubnem 1993 průmyslovým, řemeslným a těžebním podnikům, hospodářstvím s průmyslovým typem chovu, hotelovým společnostem a loďařským podnikům usazeným bez ohledu na jejich hlavní sídlo v prefekturách Xanthi, Rhodope a Evros, a to až do výše 100 000 000 GRD (293 470 EUR) na podnik, a také státní záruku na dluhy (jistinu a úroky) vyplývající z restrukturalizace dluhů k 31. prosinci 1993, které vznikly na základě minulých půjček poskytnutých v souladu s ustanoveními společné vyhlášky č. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Vyhláška č. 2003341/683/0025/17.2.94 prošla řadou změn zavedených vyhláškami č. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 a 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Všechny tyto dokumenty uplatňují státní záruku při provádění opatření stanovených různými vyhláškami, kterými se mění vyhláška č. 1648/B.22/13.1.1994 (viz 46. bod odůvodnění).
(49)
Ve výše uvedeném seznamu vyhláška č. 2/82257/0025/18.12.2000 upřesňuje, že jejích ustanovení mohou využít pouze podniky životaschopné jako takové (a ne pouze až po restrukturalizaci dluhů, jak uvádějí ostatní vyhlášky zmiňované v tomto rozhodnutí), což předpokládá, že se nejedná o podniky v obtížích.
(50)
Vyhláška č. 2041901/16.5.1989 poskytuje úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Evros, Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese.
(51)
Vyhláška č. 2078809/10.10.89 stanoví úrokovou subvenci ve výši tří procentních bodů (3 %) hrazenou ze společného účtu zřízeného zákonem č. 128/75 u dlužných zůstatků půjček na provozní kapitál poskytnutých počínaje 1. dubnem 1989 obchodním a řemeslným podnikům, které mají sídlo v prefekturách Rhodope, Xanthi a Samos.
(52)
Vyhlášky č. 9034/B.289/10.2.2003 a 37497/B.1232/2.6.2003 doplňují vyhlášky uvedené v 50. a 51. bodě odůvodnění tím, že upřesňují rozsah a některé technické parametry stanovených úvěrových subvencí.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(53)
U třech předmětných režimů měla Komise pochyby nejenom o neexistenci státních podpor, ale také o slučitelnosti podpor, o jejichž přítomnosti byla přesvědčena, s vnitřním trhem.
a) Odůvodnění prvního rozhodnutí o zahájení řízení
(54)
První řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že vyhlášky, jež jim posloužily jako právní základ, nebyly oznámeny, protože se domnívaly, že podpory, které tyto vyhlášky zavedly, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES; kromě toho dodaly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že v době poskytnutí půjček nebylo pravidlo de minimis použitelné v odvětví zemědělství a že vyhlášky sloužící jako právní základ předmětných podpor se týkaly podniků, které čelily potížím s likviditou, Komise soudila, že je podpory nutno analyzovat z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to počínaje okamžikem, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel týkajících se státní podpory ve formě záruk použitelných od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek.
b) Odůvodnění druhého rozhodnutí o zahájení řízení
(55)
Druhé řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
když byly řecké orgány požádány o vysvětlení ohledně předmětných podpor, uvedly, že i když neznají přesný počet příjemců, vztahuje se pravděpodobně na částky předmětných podpor pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že se pravidlo de minimis až do 1. ledna 2005 nevztahovalo na odvětví zemědělství, Komise neměla žádný údaj, který by jí umožnil zjistit, do jaké míry částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášky č. 66336/B.1398 a jejích změněných znění spadají do pole působnosti nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví (17), kterým se zavedlo pravidlo de minimis v odvětví zemědělství;
b)
vzhledem ke skutečnosti, že se výše uvedené vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, tj. počínaje 21. zářím 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
pokud jde stále o odvětví zemědělství, dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podporu ve formě záruk, a to od 21. září 1993;
d)
v odvětvích průmyslu a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neznaly počet příjemců opatření stanovených výše uvedenými vyhláškami a protože se prahy podpor vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo nutno analyzovat podpory rovněž na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od 21. září 1993; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v případě těchto stejných odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od 21. září 1993.
c) Odůvodnění třetího rozhodnutí o zahájení řízení
(56)
Třetí řízení bylo zahájeno z těchto kumulativních důvodů:
a)
v informacích, jež poskytly, řecké orgány stejně jako v případě obou prvních rozhodnutí o zahájení řízení uvedly, že předmětné částky měly pravděpodobně spadat pod pravidlo de minimis; kromě skutečnosti, že až do 1. ledna 2005 se pravidlo de minimis netýkalo odvětví zemědělství, neměla Komise k dispozici žádné údaje, které by jí umožnily posoudit, do jaké míry by částky obdržené zemědělskými podniky na základě vyhlášek, jež tvořily právní základ předmětného režimu, mohly spadat do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1860/2004;
b)
vzhledem k tomu, že se předmětné vyhlášky vztahovaly na podniky v obtížích, bylo nutno analyzovat podpory z hlediska různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z dotyčných vyhlášek, přičemž dostupné informace neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
c)
v odvětvích průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby bylo sice pravidlo de minimis použitelné, protože ale řecké orgány neposkytly informace o počtu příjemců podpor a protože se prahy podpory de minimis vypočítávají za období tří let a ne pro jednorázové opatření, nebylo možno zjistit, zda se na podpory stanovené výše uvedenými vyhláškami mohlo skutečně vztahovat pravidlo de minimis; v těchto souvislostech bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
d)
na odvětví těžby a loďařství se pravidlo de minimis vztahovalo až počínaje vstupem v platnost nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (18); ovšem z důvodů uvedených v písmenu c) bylo rovněž nutno analyzovat podpory na základě různých pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena;
e)
v odvětví námořní dopravy nebylo pravidlo de minimis použitelné a podpory bylo rovněž nutno analyzovat na základě pravidel použitelných na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila od vstupu v platnost první z výše uvedených vyhlášek; dostupné informace ovšem neumožňovaly zjistit, zda byla tato pravidla dodržena
f)
v žádném z uvedených odvětví neumožňovaly dostupné informace zjistit, zda byla státní záruka poskytnuta při dodržení různých pravidel použitelných na státní podpory ve formě záruk, a to od okamžiku, kdy vstoupila v platnost první z výše uvedených vyhlášek;
g)
vyhláška č. 2041901/16.5.1989 a vyhlášky zmíněné ve výše uvedeném 50. a 51. bodě odůvodnění stanovily podpory pro jiné prefektury než Rhodope, Xanthi a Evros a nebylo možno zjistit, zda se u plánovaného systému zásahů jedná o rozšíření systému použitého u výše uvedených tří prefektur nebo o samostatný systém, a bez ohledu na zvažovaný případ nebylo také možno na základě dostupných informací zjistit, zda byly dodrženy normy použitelné na státní podporu (normy použitelné na regionální podporu nebo na pravidlo de minimis);
h)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly rozšíření systému zásahů použitého v prefekturách Rhodope, Xanthi a Evros, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory mohly spadat do rámce pravidla de minimis nebo zda by mohly být považovány za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích;
i)
za předpokladu, že by vyhlášky uvedené v písmenu g) představovaly samostatný systém zásahů, bylo vzhledem k neupřesnění této otázky v jejich ustanoveních nutno zvážit slučitelnost jeho použití na zdravé podniky a na podniky v obtížích, přičemž analýza dospěla k těmto závěrům:
-
pokud jde o podniky v obtížích, nebylo možno zjistit, zda by plánované podpory nemohly spadat pod pravidlo de minimis nebo zda by je nebylo možno považovat za slučitelné s ustanoveními, kterými se řídí poskytování podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích,
-
pokud jde o zdravé podniky, nebylo možno zjistit, zda provozní kapitál vytvořený díky půjčce s poskytnutou úrokovou subvencí sloužil k financování způsobilých investic ve smyslu nařízení EU o regionálních podporách.
IV. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
a) Připomínky řeckých orgánů k prvnímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(57)
Ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly řecké orgány následující:
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady;
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí opatření, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdá;
d)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Unie, čímž nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a to tím spíše, že podniky, které byly příjemci podpory, musely být životaschopné; úroková subvence byla kromě toho financována ze zvláštního účtu mimo státní rozpočet;
e)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
f)
vyhláška č. 72742/B1723 (viz výše uvedený 42. bod odůvodnění) nevede k žádným dodatečným nákladům v porovnání s náklady vyvolanými vyhláškou, která tvoří základ předmětného režimu;
g)
uvolnění jištění na základě vyhlášky č. 2071670/11297 nelze považovat za podporu podniku, protože tato jištění jsou přizpůsobena výši restrukturalizovaných půjček a záruka řeckého státu navíc nepokrývá jakékoli náklady uložené vypůjčovatelům bankami;
h)
vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění se týkala obecně zpracovatelských podniků a nezmiňovala konkrétně zpracovatelské podniky v odvětví zemědělství, které byly pokryty nařízením Rady (EHS) č. 866/1990 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (19), nařízením Rady (ES) č. 951/1997 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů (20) a nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (21); tato nařízení byla uplatněna zavedením operačních programů druhého a třetího rámce podpory Společenství; podniky, které investovaly a obdržely za tímto účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo; nebylo použito ani pravidlo de minimis, protože k získání dotace musely hospodářské subjekty provést práce a nést s nimi spojené náklady;
i)
odkaz na pravidlo de minimis slouží výlučně k dokreslení skutečnosti, že většina poskytnutých podpor nepřesáhla prahovou hodnotu de minimis, aniž by se přitom zvláště odkazovalo na odvětví zemědělství;
j)
kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhu“ nemá žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku provedené úvěrovou institucí, protože o způsobilosti k restrukturalizaci dluhu se rozhoduje ihned po vypracování studie životaschopnosti;
k)
restrukturalizace se týká starých půjček a na nové investice nebylo poskytnuto žádné financování;
l)
pokud jde o celkový grantový ekvivalent podpory na restrukturalizaci dluhů, drtivá většina podpor představovala nízké částky, u cílených oblastí (Kastorie a Euboia) se jednalo o znevýhodněné oblasti ve smyslu směrnice Rady 75/268/EHS ze dne 28. dubna 1975 o zemědělství v horských a znevýhodněných oblastech (22) a celá země je součástí cíle č. 1;
m)
úroková sazba použitá u nových půjček odpovídá sazbě u poslední emise státních dluhopisů a úroková subvence se netýká celé doby trvání restrukturalizované půjčky ale pouze prvních kritických roků, přičemž rozdíl sazeb není příliš významný (jeden až dva procentní body);
n)
režim trval od 30. června 1993 do 30. června 2003.
b) Připomínky řeckých orgánů k druhému rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(58)
Ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány předložily tyto argumenty, přičemž se ve většině případů jednalo o tvrzení již obsažená v jejich odpovědi na první rozhodnutí o zahájení řízení (viz předchozí bod odůvodnění):
a)
u seskupení půjček se jedná o správní nástroj, který pro veřejnou správu nepředstavuje vysoké náklady (k tomu dodávají, že cílem tohoto nástroje není selektivní poskytování podpor);
b)
výpočet úroků za období šesti měsíců již podpořila judikatura vnitrostátního nejvyššího soudu, který prohlásil čtvrtletní kapitalizaci za protiprávní a nevhodnou, protože je odpovědná za zhoršování zadlužení;
c)
během referenčního období zůstaly úrokové sazby v Řecku bez ohledu na úrokovou subvenci nadále mnohem vyšší než ve zbývající části Společenství;
d)
poskytnutí státní záruky nelze považovat za podporu, protože její použití provázejí podmínky, jež jsou pro dlužníky mimořádně tvrdé;
e)
úroky z prodlení a úrokové subvence byly financovány ze zvláštního účtu (účet zřízený zákonem č. 128/75) mimo státní rozpočet;
f)
poskytnutí období osvobození nelze považovat podporu, protože dluh a úroky přetrvávají: jedná se pouze o odložení splátek, jež lze odůvodnit hospodářskou situací;
g)
ustanovení ministerské vyhlášky 66336/B.1398/1993 a její změněná znění počítala s možností zásahu ve prospěch podniků usazených v prefekturách Florina a Kilkis bez výrazných nákladů pro veřejnou správu a za podmínky, že uvedené podniky jsou považovány za životaschopné; nenarušovala proto hospodářskou soutěž ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES; kromě toho nelze zapomínat na to, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a že během referenčního období (devadesátá léta) značně trpěly nestabilitou a válečným stavem v tomto regionu;
h)
výše uvedená vyhláška k tomu odkazuje na průmyslové podniky a podniky s řemeslnou výrobou a podle řeckých orgánů se její ustanovení údajně netýkala zemědělských podniků.
c) Připomínky řeckých orgánů k třetímu rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení
(59)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 uvedly řecké orgány tyto argumenty:
a)
prefektury dotčené předmětnými vyhláškami se nacházely v obtížné hospodářské situaci poznamenané nízkým stupněm hospodářské činnosti a vyšší mírou nezaměstnanosti než ve zbylé části země, přičemž tyto okolnosti zhoršoval válečný stav v sousedních zemích (např. v Kosovu); k narušení hospodářské soutěže proto nemohlo dojít a podpory poskytnuté formou restrukturalizace dluhů a úvěrových subvencí mohly využít výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES;
b)
podpory byly zaměřeny na vyřešení potíží v podobě nedostatečné dynamiky místních trhů, oslabení pracovního trhu, snížení poptávky a rovněž na dlouhodobý hospodářský rozvoj;
c)
pokud jde o tvrzení Komise, podle nějž mohlo údajně dojít k narušení podmínek obchodu v rámci Společenství vzhledem k silné hospodářské soutěži, jež existuje v odvětví zemědělství, se ze všech zkoumaných vyhlášek pouze vyhláška 1648/B22/13.1.1994 týká podniků s průmyslovým typem chovu; k tomu produkce masa v prefekturách Evros, Rhodope a Xanthi představovala v období 1995-2004 pouze malou část zemědělské produkce dotyčných prefektur a hrubý domácí produkt (HDP) těchto prefektur sice během šetřeného období vzrostl (jak v absolutních údajích, tak na obyvatele), ale zůstával přesto nadále značně pod vnitrostátním průměrem;
d)
vyhlášky č. 2041901/16.5.1989 a 2078809/1989, jež stanovily úrokové subvence u půjček na provozní kapitál podniků v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, stanovily také, že tyto podniky musí být před a po restrukturalizaci svých dluhů životaschopné;
e)
příslušné orgány v Řecku byly sice požádány, aby shromáždily údaje o skutečně poskytnutých podporách, nebyly ale schopny je poskytnout;
f)
úrokové subvence byly financovány z účtu zřízeného zákonem č. 128/75, který neobsahuje státní prostředky, protože se jedná o účet určený hlavně na přerozdělování finančních prostředků.
d) Dopisy řeckých orgánů ze dne 15. a 29. března 2011
(60)
V dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 řecké orgány především upřesnily konce platnosti výchozích vyhlášek, kterými se řídily předmětné režimy. Jedná se o tyto termíny:
a)
30. června 2003 v případě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia);
b)
30. června 2000 v případě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis);
c)
31. prosince 2005 v případě vyhlášky č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros);
d)
31. prosince 2004 v případě vyhlášky č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Rhodope, Evros, Xanthi, Dodecanese a ostrovy Lesbos, Samos a Chios).
(61)
Řecké orgány dále upřesňují, že kritérium životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů nepředstavovalo výlučně zohlednění životaschopnosti podniků po restrukturalizaci dluhů ale spíše celkové posouzení životaschopnosti podniků před a po restrukturalizaci.
(62)
Oba dopisy obsahují rovněž tabulky s uvedením grantového ekvivalentu předmětných podpor obdrženého každým podnikem-příjemcem, přičemž účelem tabulek je zdůraznit procentuální podíl podniků, u nichž by podpory mohly spadat do rámce režimu de minimis. Řecké orgány nicméně přiznávají, že u podpor poskytnutých na základě vyhlášek č. 2041901/16-5-1989 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros a ostrovy Samos, Lesbos, Chios a Dodecanese) a č. 1648/B.22/13.1.94 (prefektury Xanthi, Rhodope a Evros) zahrnují dostupné údaje pouze období 2004-2007. Údaje poskytnuté ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 69836/B1461 (prefektury Kastorie a Euboia) pokrývají období 1993-1998 a údaje ohledně podpor poskytnutých na základě vyhlášky č. 66336/B/398/14-9-1993 (prefektury Florina a Kilkis) období 1993-2001. Tyto údaje byly získány od bank, ale ne všechny na žádost odpověděly. Řecké orgány se přesto domnívají, že číselné údaje se blíží celkové částce poskytnutých podpor, protože banky, které reagovaly, představují hlavní poskytovatele úvěrů pro dotyčné prefektury. Podle nich analýza údajů prokazuje, že podpory zapadají do rámce prahové hodnoty de minimis v 73,55 až 99,46 % případů v závislosti na období a zvažované vyhlášce.
(63)
Řecké orgány nakonec upřesňují, že výrobní a zpracovatelské podniky zemědělských produktů a podniky uvádějící je na trh nebyly pro podpory způsobilé a že termín „důlní podniky“ ve skutečnosti znamená podniky těžící mramor a kámen.
V. HODNOCENÍ
V.I. EXISTENCE PODPORY
(64)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Bráno doslova odpovídají předmětné podpory této definici v tom smyslu, že jsou financovány státem nebo ze státních prostředků, že se týkají určitých podniků (podniků odvětví zemědělství, řemeslné výroby, průmyslu, hotelových služeb, těžby - viz 63. bod odůvodnění - a loďařství v uvedených prefekturách), které zvýhodňují opatřeními, jako je splátkový kalendář jejich půjček, snížení splátek v důsledku jejich rozložení v čase, úvěrové subvence nebo poskytnutí záruk, a že mohou ovlivnit obchod (23) a narušit hospodářskou soutěž (24).
(65)
Řecké orgány se samozřejmě pokusily prokázat, že předmětné podpory mohou spadat do rámce režimu de minimis, a nepředstavují proto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Ovšem kromě skutečnosti, že pravidlo de minimis nebylo během období platnosti vyhlášek, jež představují právní základ předmětných režimů, vždy použitelné na všechna dotyčná odvětví (což byl ostatně jeden z důvodů rozhodnutí o zahájení řízení), jsou tyto údaje i podle přiznání uvedených orgánů neúplné (viz 62. bod odůvodnění). Kromě toho se výše podpor de minimis liší podle jednotlivých odvětví (v odvětví průmyslu a v odvětví zemědělství nejsou stejné) a na základě poskytnutých tabulek se lze domnívat, že řecké orgány tento rozdíl zcela jasně nepochopily. Na rozdíl od tvrzení řeckých orgánů, podle nichž podniky výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů nebyly způsobilé pro předmětné režimy podpory, Komise zjišťuje, že z výše zmíněných tabulek jasně vyplývá, že některé podniky z těchto odvětví činnosti byly přesto příjemci podpor a že tyto podpory jsou považovány za podpory v rámci režimu de minimis, i když zjevně přesahují přípustnou prahovou hodnotu.
(66)
Komise připomíná, že každá jednotlivá podpora poskytnutá na základě režimu, který splňuje v okamžiku poskytnutí podmínky uvedené v použitelném nařízení o podpoře de minimis, je považována za podporu, jež nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(67)
V okamžiku, kdy řecké orgány začaly poskytovat předmětné podpory, pro odvětví zemědělství dosud neexistovaly předpisy Unie, kterými se řídí podpory de minimis.
(68)
První předpisy Společenství v této oblasti představují ustanovení nařízení (ES) č. 1860/2004 (25).
(69)
Podle nařízení (ES) č. 1860/2004, které zahrnuje jak zemědělskou prvovýrobu, tak zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, neovlivňují podpory nepřesahující částku 3 000 EUR na příjemce a na tři roky obchod mezi členskými státy, nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž, a nespadají proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU.
(70)
Při použití článku 5 nařízení (ES) č. 1860/2004 platí stejné pro podpory poskytnuté před vstupem v platnost dotyčného nařízení, pokud tyto podpory splňují všechny podmínky stanovené v jeho článcích 1 a 3.
(71)
Dne 1. ledna 2008 bylo nařízení (ES) č. 1860/2004 nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (26), kterým se zvýšila částka podpory de minimis na 7 500 EUR na příjemce a období tří fiskálních hospodářských roků, a to bez ohledu na formu a cíle podpor při maximální částce na členský stát, která odpovídá 0,75 % hodnoty roční produkce.
(72)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1535/2007 uvádí, že „[…] nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před 1. lednem 2008 podnikům produkčního odvětví zemědělských produktů, pokud tato podpora splňuje všechny podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4, s výjimkou požadavku výslovného odkazu na toto nařízení uvedeného v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci“. Nařízení se ovšem vztahuje pouze pro zemědělskou prvovýrobu.
(73)
Pravidlo de minimis použitelné od 1. ledna 2007 v oblasti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (27).
(74)
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1998/2006 stanoví částku, do jejíž výše podpora neovlivňuje obchod mezi členskými státy, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a nespadá proto pod čl. 107 odst. 1 SFEU, na 200 000 EUR.
(75)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 uvádí, že „toto nařízení se […] použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. ...“.
(76)
V těchto souvislostech nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
v případě zemědělské prvovýroby: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 7 500 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007;
b)
v případě zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 3 000 EUR za tříleté období, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1860/2004, nebo 200 000 EUR za období tří fiskálních roků, pokud byly v okamžiku jejich udělení v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1998/2006.
(77)
Komise ovšem zdůrazňuje, že ustanovení nařízení (ES) č. 1998/2006 a (ES) č. 1535/2007 nemohou využívat podniky v obtížích.
(78)
V jiných odvětvích, než je zemědělství (což v tomto konkrétním případě znamená v různých odvětvích uvedených v tomto rozhodnutí s výjimkou odvětví loďařství, o němž bude pojednáno níže v 80. a 81. bodě odůvodnění (28)), bylo použitelné v okamžiku, kdy byly předmětné podpory poskytnuty, pravidlo de minimis stanovené ve sdělení Komise ze dne 20. května 1992 s názvem „Rámec Společenství pro podpory malým a středním podnikům z roku 1992“ (29) (dále jen „rámec Společenství z roku 1992“). Sdělení stanovilo, že „[…] vyplacení ad hoc podpor nepřesahujících částku 50 000 ecu na daný druh výdajů a režimy, na jejichž základě je částka podpory, již může získat podnik pro daný typ výdajů za tříleté období, omezena na tuto výši, nemusí být nadále oznamovány podle čl. 93 odst. 3 [Smlouvy o ES] (30) za podmínky, že poskytnutí podpory nebo podmínky režimu obsahují výslovné ustanovení, které stanoví, že dodatečná podpora poskytnutá stejném podniku na stejný druh výdajů z jiných zdrojů financování nebo v rámci jiných režimů nesmí zvýšit celkovou částku, jejímž je podnik příjemcem, na hranici přesahující prahovou hodnotu ve výši 50 000 ecu. …“. Toto pravidlo bylo následně předefinováno ve sdělení Komise o podpoře de minimis (31) z roku 1996 (dále jen „sdělení z roku 1996“), které stanovilo výši podpory de minimis na 100 000 ecu za stejné období, a poté v nařízení (ES) č. 69/2001, které stanovilo tuto částku na 100 000 EUR za stejné období.
(79)
Vzhledem k termínům ukončení platnosti analyzovaných režimů (poslední k 31. prosinci 2005) a k nemožnosti zpětného uplatnění předpisů, pokud jde o odvětví uvedená v 78. bodě odůvodnění, nebude Komise považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují na příjemce:
a)
50 000 ecu za tři roky během období od 19. srpna 1992 do 5. března 1996, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s ustanoveními rámce z roku 1992;
b)
100 000 ecu/EUR za tři roky během období od 6. března 1996 do 1. února 2001, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními sdělení z roku 1996;
c)
100 000 EUR za tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(80)
Pokud jde o odvětví loďařství, pravidlo de minimis je použitelné pouze od vstupu v platnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(81)
Komise proto nebude považovat za státní podporu podpory poskytnuté na základě analyzovaných vyhlášek, které nepřesahují částku 100 000 EUR na příjemce a tři roky během období od 2. února 2001 do 31. prosince 2005, pokud tyto podpory byly v okamžiku jejich poskytnutí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 69/2001.
(82)
Ostatní tvrzení, kterými řecké orgány odůvodňují neexistenci státní podpory, nemůže Komise přijmout z následujících důvodů, které platí v každém případě, kdy jsou tato tvrzení použita:
a)
tvrzením, že seskupení půjček nevede k vysokým nákladům pro veřejnou správu (viz zejména 57. bod odůvodnění písm. a) a 58. bod odůvodnění písm. a)), řecké orgány uznávají, že opatření znamená pro stát náklad, tj. zapojuje státní prostředky;
b)
až do vstupu v platnost sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (32) (dále jen „sdělení z roku 2000“) byly všechny záruky považovány za obsahující prvek státní podpory (viz 105. bod odůvodnění písm. a)); sdělení z roku 2000 stanoví, že záruku lze považovat za prostu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud se u příjemců nejedná o vypůjčovatele ve finančních obtížích a pokud by v zásadě mohli získat půjčku na finančních trzích za tržních podmínek bez zásahu státu, jestliže jsou záruky spojeny s konkrétní finanční operací, týkají se určité maximální částky, nepokrývají více než 80 % splatného zůstatku půjčky nebo jiného finančního závazku (s výjimkou investičních dluhopisů a podobných nástrojů), nejsou neomezené, pokud jsou podmínky režimu stanoveny na základě realistického posouzení rizik ohledně zajištění co nejpravděpodobnějšího vlastního financování pomocí pojistného hrazeného podniky-příjemci, pokud režim určuje způsoby poskytování záruk a stanoví, že jeho obecné financování bude předmětem přezkumu nejméně jednou za rok a pokud pojistné kryje jak běžná rizika spojená s poskytnutím záruky, tak správní náklady režimu a umožňuje běžné odměňování výchozího kapitálu případně poskytnutého státem pro rozběh režimu; řecké orgány ovšem neposkytly žádnou informaci, která by potvrzovala přijatelnost tohoto scénáře v tomto konkrétním případě;
c)
pokud jde o hospodářskou soutěž, nepředstavuje poskytnutí období osvobození (viz 57. bod odůvodnění písm. e) a 58. bod odůvodnění písm. f)) pouze časové posunutí splátek, protože se jím snižuje splátková zátěž v konkrétním okamžiku a příjemci se poskytuje dočasné finanční ulehčení;
d)
přestože účet zřízený zákonem č. 128/75, který se používá pro financování úrokových subvencí (viz 57. bod odůvodnění písm. d), 58. bod odůvodnění písm. e) a 59. bod odůvodnění písm. f)), nebyl, jak uvádějí samy řecké orgány, zahrnut do rozpočtu řeckého státu, představuje státní prostředek (33);
e)
poskytnutí úrokové subvence u půjček poskytuje podnikům, které jsou jejím příjemcem, zvýhodnění, i když jsou úrokové sazby v zemi vysoké;
f)
přestože uvolnění jištění poskytovaných pro získání záruky (viz 57. bod odůvodnění písm. g)) nepředstavuje podle vyhlášky č. 2071670/11297 pro řecký stát žádný přímý výdaj, obsahuje prvek podpory, protože stát tím, že s touto možností počítá, nejenom poskytuje podnikům-příjemcům možnost získání kapitálu, ale ruší zároveň kompenzační opatření požadované pro získání své záruky;
g)
skutečnost, že v Řecku byly údajně vysoké úrokové sazby (viz 57. bod odůvodnění písm. d)), neznamená nepřítomnost podpory v tom smyslu, že bez ohledu na hospodářské okolnosti, za nichž došlo k restrukturalizacím dluhů s úrokovými subvencemi, už pouhá skutečnost jejich poskytnutí se rovná zbavení příjemců zátěže, kterou by musely za běžných okolností nést při výkonu své činnosti.
(83)
Vzhledem ke všem těmto důvodům nezbývá Komisi než dospět k závěru, že podpory, které nesplňují prahové hodnoty a podmínky pro poskytování podpor de minimis uvedených v 68. až 81. bodě odůvodnění, spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
V.II. SLUČITELNOST PODPORY
(84)
V případech stanovených v čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU mohou být ovšem určité podpory uplatněním výjimky považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(85)
V tomto konkrétním případě je nutno v rámci každého zahájeného řízení přezkoumat, jakou výjimku by bylo možno uplatnit podle jednotlivých dotčených odvětví (při odlišení odvětví zemědělství a ostatních odvětví).
V.II.1 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR KASTORIE A EUBOIA, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM PRVNÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(86)
Vzhledem k povaze poskytnutých podpor je jedinou výjimkou, o které lze uvažovat při odůvodnění jejich slučitelnosti s vnitřním trhem, výjimka, s níž počítá čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a podle níž lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(87)
Jelikož se u předmětných podpor jedná o neoznámené podpory, je nutno pro použití této výjimky, aby byly v souladu s pravidly o státní podpoře, jež platila v okamžiku jejich poskytnutí. Podle údajů poskytnutých řeckými orgány trval předmětný režim od 30. června 1993 do 30. června 2003. Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude proto analyzována na základě předpisů o státní podpoře použitelných během tohoto období.
(88)
Jedním z důvodů, které vedly Komisi k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je, že podpory se zdály být určeny pro podniky v obtížích. V této věci řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 uvedly, že kritérium „životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů“ nemělo žádný vliv na celkové posouzení životaschopnosti podniku, které provedla úvěrová instituce, protože o způsobilosti k restrukturalizaci se rozhodovalo okamžitě po vypracování studie životaschopnosti. Toto tvrzení bylo opakováno v dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 (viz 61. bod odůvodnění).
(89)
Komise se domnívá, že toto vysvětlení neumožňuje dospět k závěru, že podpory nebyly poskytovány podnikům v obtížích, protože se sice, jak tvrdí řecké orgány, o způsobilosti k restrukturalizaci dluhů rozhodovalo ihned po vypracování studie životaschopnosti, ale samotná studie byla zaměřena na výhledy životaschopnosti příjemců po provedení restrukturalizace dluhů, což znamená, že zájemci-příjemci se mohli nacházet v okamžiku provádění studie v potížích a přitom být do režimu zahrnuti, protože subjekt provádějící studii mohl odhadnout možnosti návratu k životaschopnosti po restrukturalizaci dluhů (Komise tento prvek ostatně zdůraznila ve 23. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, protože se preambule vyhlášky č. 2045909/7931/0025 zmiňovala o nutnosti podpořit podniky prefektur Kastorie a Euboia, které čelí potížím s likviditou).
i) Předpisy použitelné na podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích během zvažovaného období
I. Období od 1. října 1993 do 31. prosince 1997
(90)
Podpory podnikům v obtížích podléhají určitému počtu pravidel. V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461 Komise prováděla politiku, na jejímž základě považovala v odvětví zemědělství tyto podpory za provozní, jež mohly být prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem pouze za splnění třech následujících podmínek:
a)
předmětné podpory se musely týkat finančních nákladů půjček uzavřených za účelem financování již provedených investic;
b)
kumulovaný grantový ekvivalent podpor případně poskytnutých u předem dojednaných půjček a předmětných podpor nesměl přesáhnout obecně přijímané míry, tj.:
i)
u investic na úrovni zemědělské prvovýroby: 35 nebo 75 % v znevýhodněných oblastech ve smyslu směrnice 75/268/EHS,
ii)
u investic na úrovni zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů: 55 nebo 75 % v oblastech cíle 1 u projektů, které jsou v souladu s odvětvovými programy nebo jedním z cílů článku 1 nařízení (EHS) č. 866/90 (34), a 35 % (nebo 50 % v oblastech cíle 1) u ostatních projektů za podmínky, že nejsou vyloučeny z výběrových kritérií stanovených v bodě 2 přílohy rozhodnutí Komise 90/342/EHS ze dne 7. června 1990 o přijetí výběrových kritérií pro investice do zlepšení zpracovatelských a marketingových podmínek pro zemědělské a lesnické produkty (35) (či rozhodnutí 94/173/ES (36), které jej nahradilo);
c)
předmětné podpory musí následovat po úpravách sazeb nových půjček provedených za účelem zohlednění kolísání hodnoty peněz (výše podpor musí být nižší nebo se rovnat změně sazeb u nových půjček) a musí se týkat zemědělských hospodářství, u kterých existují záruky životaschopnosti, a to zejména v případech, kdy by finanční zátěž vyplývající ze stávajících půjček byla takové míry, že by u hospodářství existovalo riziko ohrožení či dokonce úpadku.
(91)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány uvedly, že se vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění týkají zpracovatelských podniků obecně, že tato vyhláška se nijak zvláště nezmiňuje o zpracovatelských podnicích odvětví zemědělství, které jsou pokryty nařízeními (EHS) č. 866/90, (ES) č. 951/97 a (ES) č. 1257/1999, že celé území země patří k cíli 1 a že podniky, které investovaly a získaly za tím účelem podporu od ministerstva zemědělství, rozvoje a výživy, nemohly využít restrukturalizace dluhů, protože se s tím nepočítalo. Pokud jde o celkový grantový ekvivalent restrukturalizace dluhů, dodávají, že drtivá většina podpor představovala nízké částky a že restrukturalizace dluhů se týká starých půjček, a tím pádem již provedených investic.
(92)
Upřesnění poskytnutá řeckými orgány v prvé řadě Komisi neumožňují vyloučit, že zpracovatelské podniky odvětví zemědělství nemohly být příjemci podpor na základě vyhlášky č. 69836/B1451 a jejích změněných znění, protože skutečnost, že dotyčné podniky nejsou zvláště zmiňovány, automaticky neznamená, že nepatří do obecné kategorie zpracovatelských podniků (průmyslových podniků), které spadají do oblasti působnosti vyhlášky.
(93)
Pokud jde o dodržení podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, Komise zjišťuje, že vyhláška č. 69836/B1451 a její změněná znění pokrývala restrukturalizaci půjček, jež se mohly týkat jak investic, tak provozního kapitálu.
(94)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s investiční činností, upřesnění poskytnutá řeckými orgány umožňují Komisi konstatovat, že podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a) je splněna, protože se tyto půjčky týkaly již provedených investic.
(95)
Komise může rovněž považovat druhou možnost podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. c) za splněnou, protože podniky-příjemci musí být po restrukturalizaci dluhů životaschopné na základě posouzení provedeného finančními institucemi.
(96)
Komise ale nemůže na základě informací, které má k dispozici, dospět k závěru o nezpochybnitelném dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 upřesnily, že se na podniky zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů vztahovala mimo jiné nařízení (EHS) č. 866/90 a (ES) č. 951/97 a že tato nařízení byla uplatněna při dodržení jejich ustanovení, což znamená, že podpory již mohly být poskytnuty ve výši maximální povolené míry stanovené dotyčnými nařízeními (75 % pro oblasti cíle 1, k nimž Řecko patří) a že uplatnění předmětného režimu v tomto konkrétním případě mohlo vést kvůli kumulování podpor k překročení této míry.
(97)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček spojených s vytvořením provozního kapitálu, k provádění předmětného režimu také nemohlo dojít při dodržení všech podmínek stanovených v 90. bodě odůvodnění, protože první ze stanovených podmínek (písmeno a) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
II. Období od 1. ledna 1998 do 30. června 2000
(98)
V roce 1997 byly podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění nahrazeny ustanoveními sdělení Komise s názvem „Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích“ (dále jen „pokyny z roku 1997“) (37). V bodě 4.4 dotyčných pokynů se stanoví, že „pokud jde o odvětví zemědělství, jsou [pokyny] použitelné od 1. ledna 1998 na nové státní podpory a na stávající podpory od stejného dne nebo, pokud Komise zahájila v těchto souvislostech vůči jednomu nebo více členských států řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES], ode dne přijetí konečného rozhodnutí Komisí na základě čl. 93 odst. 2 Smlouvy [o ES] týkajícího se dotyčného členského státu či členských států“.
(99)
Pokyny z roku 1997, které byly pro odvětví zemědělství zcela nové, stanovily mimo jiné toto:
a)
pokud jde o podpory na záchranu: poskytování podpor likvidity z akutních sociálních důvodů ve formě úvěrových záruk nebo splatných úvěrů se sazbou odpovídající tržní sazbě, v částce omezené na výši nezbytně nutnou k provozování podniku (např. pokrytí mzdových nákladů a zajištění běžného zásobování) a dobu rovněž nezbytně nutnou ke stanovení nezbytných a možných opatření na ozdravení, aniž by došlo k destabilizaci průmyslové nebo zemědělské situace v ostatních členských státech;
b)
pokud jde o podpory na restrukturalizaci: poskytování podpor spojených s prováděním restrukturalizačního plánu zaměřeného na omezení nebo nezvratné uzavření výrobních kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví (omezení kapacit musí být dodatečné ke každému omezení, ke kterému by došlo v případě neexistence podpory na restrukturalizaci) s jedinou výjimkou v případech, kdy by se rozhodnutí přijatá ve prospěch všech příjemců během následných dvanáctiměsíčních období netýkala celkově určitého množství produktu nepřesahujícího stanovený procentuální podíl na celkové roční produkci tohoto produktu v zemi (3 % u opatření cílených na určitou kategorii produktů nebo hospodářských subjektů a 1,5 % u opatření necílených).
(100)
Členské státy měly možnost požádat o provádění těchto zemědělských ustanovení namísto ustanovení stanovených pokyny z roku 1997 pro jiná odvětví než zemědělství, která spadala do oblasti jejich působnosti (pro tato jiná odvětví platila velmi přísná kritéria, a to zejména v oblasti restrukturalizačního plánu a příspěvku příjemce na restrukturalizaci - viz mimo jiné kapitola b) „nezemědělské odvětví“, body 109 až 121).
(101)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1997, nebo-li za dodržení buď podmínek popsaných výše v 99. bodě odůvodnění písm. b), nebo za dodržení podmínek stanovených pro jiná odvětví než zemědělství (předložení restrukturalizačního plánu s výhledem na návrat k životaschopnosti v přiměřené době a vycházejícímu z realistických předpokladů, se zmírněním dopadů podpor na konkurenční subjekty, při dodržení zásady jediné podpory, provázenému omezením kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit v odvětví, zaručujícímu proporcionalitu mezi podporou a náklady na restrukturalizaci a výhodami z ní plynoucími a s pokrytím jejích sociálních nákladů).
III. Období od 1. července 2000 do 30. června 2003
(102)
Pokyny z roku 1997 byly nahrazeny dne 9. října 1999 pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen „pokyny z roku 1999“) (38). V bodě 6.3 pokynů z roku 1999 je uvedeno, že „členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobily … pokynům … po tomto dnu“. Kromě toho, „aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999. Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s … pokyny“.
(103)
Pokyny z roku 1999 obsahovaly rovněž zvláštní kapitolu věnovanou restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví zemědělství. V porovnání s kapitolou pokynů z roku 1997 definovala tato kapitola nadbytečnou strukturální kapacitu odvětví, omezila výjimku uvedenou v 99. bodě odůvodnění písm. b) na podniky prvovýroby (což znamená, že pododvětví zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů automaticky podléhalo povinnosti snížení kapacit) a učinila platnou zásadu jediné podpory, podle níž podpory na restrukturalizaci mohou být poskytnuty pouze jednou.
(104)
V dopise ze dne 9. srpna 2004 řecké orgány neposkytly žádnou informaci, která by Komisi umožnila konstatovat, že došlo k přizpůsobení režimu podpor těmto ustanovením a že během zvažovaného období byly proto podpory poskytovány za dodržení příslušných podmínek pokynů z roku 1999, nebo-li po předložení restrukturalizačního plánu stanovujícímu zejména omezení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit a případně omezenou výjimku uvedenou ve 103. bodě odůvodnění, a to na základě zásady jediné podpory.
ii) Záležitost záruk
(105)
Další oblast, kvůli které Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, je otázka slučitelnosti podpor poskytnutých formou záruk. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 vyjádřily několik připomínek (viz 57. bod odůvodnění písm. c) a g)). Komise soudí, že tyto připomínky vyžadují následující poznámky:
a)
pokud jde o písmeno c), skutečnost, že poskytnutí záruky provázejí přísné podmínky, sama o sobě neznamená nepřítomnost státní podpory: pravidla použitelná během trvání předmětného režimu a uvedená v dopisech členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 a SG(89) D/12772 ze dne 12. října 1989 a rovněž v bodě č. 38 sdělení Komise členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS na veřejné podniky v odvětví průmyslu (39) naopak jasně stanoví, že „[…] každá záruka poskytnutá státem přímo nebo prostřednictvím jím pověřených finančních institucí spadá do působnosti čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES“, a vyžadují uplatnění podmínek, které mohou vést až k likvidaci podniku; výše uvedené dopisy byly sice v roce 2000 nahrazeny sdělením o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk, jež počítalo se scénářem, který umožňuje dospět k závěru o nepřítomnosti státní podpory, ale řecké orgány ve svém dopise ze dne 9. srpna 2004 neposkytly žádné informace, jež by umožnily dospět k závěru, že poskytnuté záruky lze zahrnout do tohoto scénáře;
b)
i v případě, kdy by řecké orgány poskytly informace za účelem prokázání, že poskytnuté záruky spadají do scénáře o nepřítomnosti podpory, Komise by tento scénář nemohla schválit už jenom proto, že jej lze použít pouze, pokud podniky-příjemci nejsou ve finančních obtížích;
c)
pokud jde o písm. g), skutečnost, že záruka nepokrývá některé náklady, nepředstavuje v žádném případě důkaz o dodržení všech podmínek, které umožňují dospět k závěru o slučitelnosti podpory obsažené v poskytnutí záruky s vnitřním trhem; navíc je nutno konstatovat, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 nepotvrzuje jejich dodržení.
(106)
Po tomto upřesnění Komise spíše soudí, že záruky představovaly během trvání předmětného režimu jeden z prvků souboru nástrojů poskytování podpor podnikům v obtížích, a jejich slučitelnost je proto spojena se slučitelností celého procesu restrukturalizace, k němuž, jak dostatečně ukazuje analýza v 94. až 104. bodě odůvodnění, řecké orgány neposkytly žádné informace, jež by umožnily Komisi zbavit se pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (tyto úvahy ohledně záruk platí pro všechna tři řízení uvedená v tomto rozhodnutí a pro všechna uváděná odvětví s výjimkou záruk stanovených vyhláškou 2/82257/0025/18.12.2000, které budou předmětem odděleného přezkumu vzhledem k použitému kritériu životaschopnosti, tj. životaschopnosti před restrukturalizací dluhů).
(107)
Ostatní tvrzení rozváděná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 (použitá úroková sazba, záležitost existence či neexistence dodatečných výdajů vyvolaných vyhláškami tvořícími právní základ režimu, periodicita úroků) nepřinášejí žádné skutečnosti, které by mohly změnit výše vysvětlené stanovisko Komise.
(108)
Protože informace poskytnuté řeckými orgány neumožňují odstranit pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, může Komise pouze dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
b) Nezemědělské odvětví
(109)
Stejně jak tomu učinila pro odvětví zemědělství, musí Komise analyzovat předmětné podpory na základě pravidel použitelných pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(110)
V okamžiku vstupu v platnost vyhlášky č. 69836/B1461, tj. 1. října 1993, byla dotyčná pravidla stanovena v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže, a to zejména v bodech č. 177, 227 a 228 této zprávy.
(111)
Bod č. 117 zprávy uvádí, že v případě, kdy se mohou opatření na záchranu ukázat jako nutná pro poskytnutí odkladu, během nějž začnou být prováděna dlouhodobá řešení obtíží daného podniku, nesmí být těchto opatření využito k tomu, aby se zabránilo nutným snížením kapacit, a smí se jich proto použít pouze v případech, kdy jsou nutná pro vyřešení akutních sociálních potíží.
(112)
Bod č. 227 zprávy upřesňuje, že podpory na záchranu lze z hlediska Smlouvy odůvodnit, pokud jsou vázány na restrukturalizaci prováděnou s cílem trvale konsolidovat situaci dotyčných podniků a/nebo regionů v obtížích a pokud mají dostatečně regionální nebo odvětvovou povahu, aby bylo možno posoudit jejich dopady.
(113)
Bod č. 228 zprávy upřesňuje podrobněji stanovisko Komise ohledně podpor na záchranu a stanoví, co mají představovat „průvodní podpory“.
(114)
Podpory na záchranu musí:
a)
spočívat v podporách likvidity formou úvěrových záruk nebo záruk za splatné úvěry s úrokovou sazbou rovnající se sazbě tržní;
b)
omezit se ve své výši na částku nezbytně nutnou pro další zajištění mzdových nákladů a běžného zásobování;
c)
být vypláceny pouze po dobu nutnou (obvykle šestiměsíční) na určení nezbytných a možných opatření ozdravění;
d)
být odůvodněny akutními sociálními potížemi, aniž by zachování podniku, jež umožňují, vedlo k destabilizaci průmyslové situace v ostatních členských státech.
(115)
Průvodní podpory musí být úzce podmíněny provedením řádně strukturovaného programu restrukturalizace/přeměny činnosti schopným skutečně obnovit v dlouhodobém výhledu konkurenceschopnost předmětné produkce a musí být omezeny na míru a výši nezbytně nutné k zajištění rovnováhy podniku během nevyhnutelného přechodného období do doby, než podobný program přinese své výsledky, což znamená období značně omezené a s dostatečnou sestupností.
(116)
Tyto podmínky byly nahrazeny pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1994 (40), které vstoupily v platnost dne 23. prosince 1994 (dále jen „pokyny z roku 1994“), následně pokyny z roku 1997, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 1998, a konečně pokyny z roku 1999, které se staly použitelnými počínaje 1. červencem 2000, a to při zohlednění období na přizpůsobení režimů podpory poskytnutého členským státům (viz 98. a 102. bod odůvodnění).
(117)
Pokyny z roku 1994 potvrzují politiku prováděnou Komisí v oblasti podpor na záchranu (viz 114. bod odůvodnění) a definují přesněji obsah a důsledky restrukturalizačních plánů, které se mají předkládat (výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit v případě nadbytečných strukturálních kapacit dotyčného odvětví, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace, pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace).
(118)
V nezemědělském odvětví potvrzují pokyny z roku 1997, které jsou výsledkem pravidelného přezkumu politiky prováděné Komisí v oblasti záchrany a restrukturalizace podniků v obtížích, obsah pokynů z roku 1994.
(119)
Pokyny z roku 1999 zpřísňují podmínky poskytování podpor na záchranu tím, že zavádějí přesnou lhůtu pro předložení restrukturalizačního plánu. V oblasti restrukturalizace jsou přísnější zejména s ohledem na malé a střední podniky a stanoví možnost požadovat snížení kapacit i v případě, kdy v odvětví nadbytečné strukturální kapacity neexistují.
(120)
Vzhledem k tomu, že vysvětlení poskytnutá řeckými orgány v jejich dopise ze dne 9. srpna 2004 platí jak pro odvětví zemědělství, tak pro nezemědělské odvětví, může Komise jen konstatovat, stejně jak to již učinila pro odvětví zemědělství, že žádná z informací poskytnutých řeckými orgány neumožňuje zjistit, zda byly dodrženy různé podmínky stanovené v pokynech z roku 1994, 1997 a 1999 (stačí jen uvést, že nic nenasvědčuje tomu, že by podniky-příjemci předložily jakýkoli restrukturalizační plán obsahující nutná kompenzační opatření). Toto zjištění platí rovněž pro dodržení ustanovení popsaných v osmé zprávě o politice hospodářské soutěže.
(121)
Bez podkladů, které by potvrzovaly dodržení výše uvedených podmínek, není Komise schopna zjistit, zda podpory byly poskytnuty následně po předložení restrukturalizačního plánu vykazujícího všechny náležitosti stanovené v různých výše zmíněných předpisech (k nimž patří zejména výhledy na návrat k životaschopnosti v přiměřené době na základě realistických předpokladů, zmírnění dopadů podpor na konkurenční subjekty, zásada jediné podpory, snížení kapacit, proporcionalita mezi podporou a náklady a výhodami restrukturalizace a pokrytí sociálních nákladů restrukturalizace). Nemůže se proto zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a může tak dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.2 PODPORY PODNIKŮM PREFEKTUR FLORINA A KILKIS, JEŽ BYLY PŘEDMĚTEM DRUHÉHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
a) Odvětví zemědělství
(122)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 řecké orgány uvedly, že základní vyhláška, jíž se řídí poskytování podpor (vyhláška č. 66336/B.1398/1993), odkazuje na průmyslové podniky a podniky řemeslné výroby a že se její ustanovení netýkala žádného zemědělského podniku.
(123)
Komise bere na vědomí tato upřesnění a soudí proto, že nemusí analyzovat předmětný režim na základě pravidel o státní podpoře platných pro odvětví zemědělství v okamžiku poskytnutí podpor.
b) Nezemědělské odvětví
(124)
Komise, jež se při zahájení řízení domnívala, že režim byl plánován pro podniky v obtížích, jelikož vyhláška č. 66336/B.1398/1993 stanoví, že podniky musí být po restrukturalizaci životaschopné (což neumožňovalo vyloučit obtížný stav v okamžiku rozhodnutí o způsobilosti pro získání podpory), musí přezkoumat slučitelnost předmětných podpor na základě pravidel, která platila pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku jejich poskytnutí.
(125)
Pravidla, jež platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v okamžiku poskytnutí předmětných podpor, byla postupně ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokyny z roku 1994 a pokyny z roku 1997.
(126)
Pokud jde o dodržení ustanovení bodů č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže, pokynů z roku 1994 a pokynů z roku 1997, poskytly řecké orgány ve svém dopise ze dne 18. srpna 2005 stejná vysvětlení jako v případě zdůvodnění poskytnutí podpor v prefekturách Kastorie a Euboia (tvrzení řeckých orgánů popsaná v 57. bodě odůvodnění písm. a) až f) jsou již uvedena v 56. bodě odůvodnění písm. a) až e)). Analýza provedená Komisí v 110. až 121. bodě odůvodnění je proto v tomto konkrétním případě nadále platná, což znamená, že Komise není schopna se zbavit pochyb, jež vyjádřila při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a že může dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(127)
V dopise ze dne 18. srpna 2005 se řecké orgány rovněž pokusily zdůvodnit předmětné podpory skutečností, že prefektury Florina a Kilkis sousedí s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a že místní podniky velmi trpěly nestabilitou a válečným stavem v regionu.
(128)
Kvůli tomuto odkazu na mimořádné události by snad bylo možno uplatnit výjimku stanovenou v čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU, podle níž jsou s vnitřním trhem slučitelné podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi. Řecké orgány ovšem neposkytly žádný prvek analýzy, který by dokládal zmiňované potíže podniků obou prefektur a příčinnou souvislost s nestabilitou v regionu vyvolanou událostmi v Jugoslávii. Komise kromě toho nemá k dispozici informace, jež by mohly dokládat, že by se události zmiňované řeckými orgány mohly projevovat po celou dobu trvání režimu. Komise si konečně také klade otázku, proč se režim týkal jen některých odvětví hospodářství obou prefektur, když by zmiňované události měly mít logicky dopad na všechny místní podniky ve všech odvětvích.
(129)
Vzhledem k těmto skutečnostem Komise také nechápe, jak by předmětný režim podpor mohl být způsobilý pro uplatnění výjimky stanovené čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU. Může proto opět dojít pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
V.II.3 PODPORY TÝKAJÍCÍ SE PREFEKTUR RHODOPE, EVROS, XANTHI A DODECANESE, KTERÉ BYLY PŘEDMĚTEM TŘETÍHO ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(130)
Vzhledem k tomu, že Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že na základě informací, které má k dispozici, nemůže rozhodnout, zda obě vyhlášky z roku 1989 a následující, které jsou uvedeny ve výše uvedeném 50. až 52. bodě odůvodnění, představují nezávislý režim podpor nebo zda se jedná o nedílnou součást celkového systému analyzovaného v různých zahájených řízeních, a vzhledem k tomu, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly v tomto ohledu žádné vysvětlení, bude slučitelnost podpor stanovených vyhláškami s vnitřním trhem přezkoumána odděleně. Záruky stanovené vyhláškou č. 2/82257/0025/18.12.2000 (viz 49. bod odůvodnění) budou rovněž předmětem odděleného přezkumu, protože tato vyhláška stanoví, že podniky-příjemci musí být povinně životaschopné a nikoli životaschopné až po restrukturalizaci, jak je tomu v ostatních uváděných případech.
(131)
Pokud jde o vyhlášky uvedené ve 44. až 52. bodě odůvodnění, bude se analýza skládat ze dvou základních oblastí, a to zemědělské a nezemědělské, jak tomu bylo také v případě režimů, jichž se týkala dvě první rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž nezemědělská oblast bude rozdělena na několik částí: odvětví průmyslu, hotelových služeb a řemeslné výroby na jedné straně a odvětví loďařství na straně druhé. Odvětví těžby, které bylo rovněž zahrnuto do rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, zde nebude nadále projednáváno, protože řecké orgány ve svých dopisech ze dne 15. a 29. března 2011 uvedly, že dotyčná těžební činnost se týkala těžby mramoru a kamene, čímž dotyčné podniky spadají do rámce analýzy podpor poskytnutých odvětví průmyslu.
a) Odvětví zemědělství
(132)
Komise musí režim přezkoumat na základě pravidel použitelných na státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, která platila v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
(133)
Pokud jde o odvětví zemědělství, byla příslušná pravidla zdůrazněna v 90. a 98. až 103. bodě odůvodnění. Vzhledem k tomu, že platnost dotyčného režimu skončila dne 31. prosince 2005, je nutno přidat k seznamu použitelných předpisů pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (41) z roku 2004 (dále jen „pokyny z roku 2004“); pokyny z roku 2004 vstoupily v platnost dne 10. října 2004 a zpřísnily podmínky stanovené pokyny z roku 1999 (zejména opět potvrdily, že příspěvek příjemce k restrukturalizaci musí být skutečný a nezávislý na podpoře). Navíc vzhledem k povaze příjemců (hospodářství s průmyslových chovem zvířat a hospodářství zaměřená na produkci mléka) je oprávněné se domnívat, že režim mohl zahrnovat jak prvovýrobu (pouze chov zvířat), tak zpracování a uvádění na trh (např. hospodářství se zpracovatelskou linkou přímo na místě).
(134)
Pokud jde o soulad s vlastními podmínkami, Komise se domnívá, že ministerská vyhláška č. 1648/B22 ze dne 13. ledna 1994 a její následná změněná znění zavedla restrukturalizaci půjček, kterou bylo možno využít pro investování nebo vytvoření provozního kapitálu.
(135)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na investice, řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádné informace, jež by Komisi umožnily potvrdit, že restrukturované půjčky byly skutečně vázány na již provedené investice. Komise proto nemůže konstatovat, že byla splněna podmínka stanovená v 90. bodě odůvodnění písm. a).
(136)
Na základě dostupných informací není Komise podobně schopna dospět k nezpochybnitelnému závěru, že došlo k dodržení podmínky stanovené v 90. bodě odůvodnění písm. b), protože řecké orgány neposkytly v tomto ohledu ve svém dopise ze dne 10. května 2006 žádné podrobnosti.
(137)
S ohledem na požadavek stanovený v 90. bodě odůvodnění písm. c), Komise soudí, že došlo ke splnění druhé možnosti, protože podniky-příjemci musely být životaschopnými po restrukturalizaci, a to na základě posouzení vypracovaného bankami.
(138)
Pokud jde o restrukturalizaci půjček vázanou na vytvoření provozního kapitálu, dotyčný režim nemohl být uplatněn v souladu se všemi podmínkami stanovenými v 90. bodě odůvodnění, protože první požadavek (90. bod odůvodnění písm. a)) výslovně stanoví, že půjčky musí být vázány na investice.
(139)
Pokud jde o podporu poskytovanou od 1. ledna 1998 až do vstupu v platnost pokynů z roku 1994, platí analýza provedená v 98. až 104. bodě odůvodnění také pro podstatu tohoto konkrétního případu, protože řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května 2006 neposkytly žádnou informaci, jež by Komisi umožnila potvrdit, že byl za účelem získání předmětné podpory předložen jakýkoli restrukturalizační plán provázený povinným příspěvkem.
(140)
Pokud jde konečně o podporu poskytovanou ode dne vstupu v platnost pokynů z roku 2004, může Komise pouze poznamenat, že řecké orgány ve svém dopise ze dne 10. května nepředložily žádné skutečnosti, jež by Komisi umožnily potvrdit, že byl za účelem obdržení dotyčné podpory předložen restrukturalizační plán provázený povinným vlastním příspěvkem. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
(141)
V dopise ze dne 10. května se řecké orgány pokusily odůvodnit předmětnou podporu válečným stavem v sousedních regionech. Řecko vyjádřilo názor, že tyto okolnosti učinily podporu způsobilou pro výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy (viz 59. bod odůvodnění písm. a)).
(142)
Komise nemůže přijmout tento názor z několika důvodů:
a)
z hlediska předpisů je existence konfliktu považována za mimořádnou událost, jež může spadat pouze pod čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, podle kterého jsou slučitelné s vnitřním trhem podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi;
b)
v odvětví zemědělství je slučitelnost opatření podpory posuzována na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, a ne na základě výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy, který stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 (42) s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci;
c)
aby byla tato výjimka použitelná, bylo by nutno, aby podpora byla poskytnuta v souladu s pravidly, jimiž se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích, k čemuž, jak je doloženo výše, nedošlo.
(143)
Komise není schopna zjistit, zda nelze použít čl. 107 odst. 2 písm. b) Smlouvy, a to z těchto důvodů:
a)
v dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány sice oprávněně zdůraznily, že během období provádění režimu byl v dotyčných prefekturách jak celkový HDP, tak HDP na obyvatele nižší než v ostatních regionech země, ale zároveň uvedly, že HDP zaznamenal během stejného období určitý růst, což dokládá, že válečný stav v sousedních regionech neměl na hospodářství dotčených oblastí katastrofální dopad;
b)
jak dokládá popis právního základu režimu, k několika jeho změnám došlo téměř deset let po ukončení bojů v sousedních regionech, a nelze proto soudit, že Řecko bylo nuceno zasáhnout kvůli válečnému stavu v příhraničních oblastech a že existovala příčinná souvislost mezi tímto stavem a potížemi podniků (jako příklad stačí uvést tuto poznámku: ministerská vyhláška č. 2/64046/0025/2003 ze dne 28. října 2004 uvedená ve 48. bodě odůvodnění zahrnuje půjčky, které si mohly brát průmyslové podniky, tj. případně podniky s průmyslovým chovem zvířat, až do 31. prosince 2004).
(144)
Pokud jde o ostatní tvrzení řeckých orgánů v jejich dopise ze dne 10. května 2006, Komise zdůrazňuje následující (s výjimkou písm. b) platí tyto poznámky pro všechna odvětví, na něž se vztahuje zahájené řízení):
a)
potíže jako nedostatek dynamiky na místních trzích nebo pokles poptávky nelze řešit pomocí podpory poskytované podnikům v obtížích, aniž by se přistoupilo k jejich restrukturalizaci. Vhodnější způsob pomoci představují strukturální opatření;
b)
podíl produkce masa v dotyčných prefekturách na celkové řecké produkci nemá vůbec žádný vztah s rizikem narušení hospodářské soutěže, které představuje podpora poskytnutá mimo stanovený předpisový rámec (v tomto konkrétním případě se jedná o podporu poskytnutou podnikům v obtížích bez restrukturalizačního plánu); podle judikatury Soudního dvora, pokud finanční podpora poskytnutá členským státem posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže (což je podstatou tohoto konkrétního případu), může tato podpora představovat konkurenční zvýhodnění vůči ostatním podnikům, které nejsou příjemci této pomoci (43);
c)
záležitost životaschopnosti podniků ve smyslu stanoveném oběma ministerskými vyhláškami z roku 1989 bude řešena v tomto rozhodnutí níže;
d)
tvrzení, podle nějž účet zřízený zákonem č. 128/75 nepředstavuje státní prostředek, bylo vyřešeno v 82. bodě odůvodnění písm. d).
(145)
Vzhledem k těmto důvodům je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
b) Odvětví průmyslu, řemeslné výroby a hotelových služeb
(146)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(147)
Stejně jako v případě podpor, jichž se týkala první dvě řízení, platila pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v době poskytnutí předmětné podpory pravidla stanovená postupně body č. 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997 a 1999. Ve zkoumaném případě je k tomuto seznamu nutno přidat pokyny z roku 2004, protože v některých prefekturách skončilo provádění režimu k 31. prosinci 2005.
(148)
Informace poskytnuté řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 a uvedené v 59. bodě odůvodnění neobsahovaly žádné podrobnosti ohledně dodržení pravidel, kterými se řídí záchrana a restrukturalizace podniků v obtížích. Komise proto není schopna ověřit, zda byly dodrženy body 177, 227 a 228 osmé zprávy o politice hospodářské soutěže a pokyny z roku 1994, 1997, 1999 a 2004.
(149)
Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu se společným trhem.
c) Odvětví loďařství
(150)
Slučitelnost předmětného režimu s vnitřním trhem bude posuzována ze dvou hledisek, protože pojem „odvětví loďařství“ zahrnuje jak stavbu lodí, tak lodní přepravu.
(151)
Komise musí přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(152)
Pokud jde o stavbu lodí, platily pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 tyto předpisy:
a)
do 31. prosince 1998: směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podporách na stavbu lodí (44);
b)
od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003: nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o nových pravidlech pro podporu na stavbu lodí (45);
c)
od 1. ledna 2004: rámec pro státní podporu na stavbu lodí (46).
(153)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se všech pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(154)
Pokud jde o námořní přepravu, musí Komise podobně přezkoumat předmětný režim z hlediska pravidel, kterými se řídí podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(155)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 1648/B.22 ze dne 13. ledna 1994 platily a nadále platí pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích v odvětví loďařství tyto předpisy:
a)
finanční a daňová opatření ohledně využívání plavidel registrovaných ve Společenství (47);
b)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 1997 (48);
c)
pokyny Společenství ke státní podpoře v námořní dopravě z roku 2004 (49).
(156)
Ve svém dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány opět nepředložily žádnou informaci, která by Komisi umožnila dospět k závěru, že předmětný režim podpory byl prováděn v souladu s pravidly platnými pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích tohoto odvětví. Komise proto není schopna zbavit se pochyb vyjádřených při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
d) Podpory poskytnuté v prefekturách Lesbos, Samos, Chios a Dodecanese, kterých se rovněž týkalo třetí rozhodnutí o zahájení řízení
(157)
Protože Komise neměla dostatečné informace, posoudila v rámci řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy dva předpoklady:
a)
podpora poskytnutá na základě ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 a ministerské vyhlášky č. 2078809 ze dne 10. října 1989 a jejich pozměněných znění spadala do stejného rámce jako byl rámec stanovený vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění;
b)
podpora byla součástí systému financování, který nebyl postaven na stejných základech.
(158)
V dopise ze dne 10. května 2006 řecké orgány prohlásily, že obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 stanovily, že podniky musí být životaschopné před a po restrukturalizaci svých dluhů. Komise toto prohlášení nemůže přijmout, protože se po přezkumu ukazuje, že ani jedna z obou dotyčných vyhlášek neříká, že podniky musely být životaschopné před a po restrukturalizaci dluhů. Komise proto posoudí slučitelnost podpory stanové oběma vyhláškami a jejich pozměněnými zněními nejenom na základě předpokladů uvedených ve 157. bodě odůvodnění, ale také s tím, že u druhého předpokladu nevyloučí možnost, že tato podpora mohla být poskytována podnikům v obtížích.
(159)
Pokud jde o první předpoklad uvedený ve 157. bodě odůvodnění, Komise je nucena dospět k závěru, že v případě, pokud obě ministerské vyhlášky vydané v roce 1989 a jejich pozměněná znění spadají do stejného rámce, jako byl rámec stanovený ministerskými vyhláškami uvedenými ve 44. až 48. bodě odůvodnění, zůstává v platnosti analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, a protože vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, je Komise nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(160)
Pokud jde o druhý předpoklad, je nutno zvážit dva scénáře: podpora byla poskytnuta podnikům v obtížích nebo byla poskytnuta podnikům životaschopným.
(161)
V případě prvního scénáře zůstává platná analýza provedená ve 146. až 149. bodě odůvodnění, přičemž vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopise ze dne 10. května 2006 neodstraňují pochyby vyjádřené při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(162)
V případě druhého scénáře Komise rovněž poznamenává, že vysvětlení podaná řeckými orgány v jejich dopisech ze dne 10. května 2006, 15. března 2011 a 29. března 2011 neumožňují zjistit, zda provozní kapitál vytvořený využitím dotovaných půjček financoval způsobilé investice ve smyslu předpisů Unie v oblasti regionální podpory (od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2041901 ze dne 16. května 1989 platily jako předpisy sdělení Komise o metodě použití čl. 92 odst. 3 písm. a) a c) na regionální podporu (50) a následně pokyny k regionální podpoře z roku 1998 (51)). Komise je proto nucena dospět k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitrním trhem.
(163)
V případě, že tento provozní kapitál nefinancoval způsobilé investice ve smyslu stanoveném předpisy Unie v oblasti regionální podpory, musí Komise přezkoumat, zda nelze podporu poskytnutou na vytvoření tohoto kapitálu, která by tak představovala podporu na provoz, prohlásit za slučitelnou na základě příslušných ustanovení předpisů Unie v oblasti regionální podpory. V tomto ohledu si Komise přeje zdůraznit, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory (52). Protože informace v různých dopisech zaslaných řeckými orgány neumožnily Komisi ověřit soulad s ustanoveními předpisů Unie v oblasti regionální podpory, může Komise dospět pouze k závěru o neslučitelnosti předmětného režimu s vnitřním trhem.
(164)
Záruku poskytnutou na základě vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 nelze považovat za nástroj pomoci při restrukturalizaci podniku v obtížích, jako je tomu v případě ostatních vyhlášek, jichž se toto rozhodnutí týká, protože ministerská vyhláška č. 2/82257/0025 stanoví, že záruka může být poskytnuta pouze životaschopným podnikům a ne podnikům, které se stanou životaschopnými až po restrukturalizaci dluhů. Tuto záruku je proto nutno přezkoumat podle použitelných předpisů o státní podpoře.
(165)
Od vstupu v platnost ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 se záruky až do 31. prosince 2005 (ukončení provádění režimu) řídily sdělením z roku 2000.
(166)
Sdělení z roku 2000 stanoví, že Komise musí posuzovat slučitelnost podpory vázané na poskytnutí záruky na základě předpisů platných pro jiné formy podpory, a uvádí různé rámce a pokyny použitelné v dotyčných odvětvích. Záruku lze navíc pouze přijmout, pokud je její využití smluvně vázáno na konkrétní podmínky, jež mohou vést až k povinnému vyhlášení úpadku příjemce nebo jiným podobným opatřením.
(167)
V tomto konkrétním případě řecké orgány nepředložily k poskytnutým zárukám žádné informace. Komise proto tyto záruky nemůže posoudit na základě různých předpisů použitelných v dotyčných odvětvích nebo ověřit, zda opatření podpory nemohlo přesáhnout příslušnou platnou míru nezbytně nutnou pro podniky, které se nenacházejí v obtížích (v odpovědi na třetí rozhodnutí o zahájení řízení řecké orgány navíc neposkytly žádné informace o dodržení různých předpisů).
(168)
Za těchto okolností Komise nemůže dojít k závěru, že podpora poskytnutá formou záruk na základě ministerské vyhlášky č. 2/82257/0025 ze dne 18. prosince 2000 je slučitelná s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(169)
Komise zjišťuje, že Řecko provedlo předmětná opatření podpory protiprávně porušením čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Předchozí analýza dokládá, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, protože Řecko nepředložilo žádné informace, které by potvrzovaly dodržení různých uvedených předpisů, a Komise proto není schopna odstranit pochyby vyjádřené při zahájení různých řízení. V této souvislosti Komise připomíná, že přísluší dotyčnému členskému státu za účelem splnění jeho povinnosti spolupráce s Komisí poskytnout všechny poznatky, aby bylo Komisi umožněno ověřit slučitelnost předmětné podpory.
(170)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (53), je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto konkrétním případě se jedná o všechny podniky, které využily možností zkoumaných ministerských vyhlášek). Řecko musí učinit všechna nezbytná opatření, aby od příjemců získalo zpět poskytnutou neslučitelnou podporu. V souladu s ustanoveními bodu č. 42 oznámení Komise s názvem „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (54) má Řecko lhůtu čtyři měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí na jeho provedení. Podpora, která má být vrácena, musí zahrnovat úroky vypočítané v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (55).
(171)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, a to zejména s ohledem na navrácení všech jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu podpory při vyloučení jednotlivých podpor poskytnutých na konkrétní projekty, které splňovaly v okamžiku poskytnutí podpory všechny podmínky stanovené v nařízení o blokové výjimce nebo v nařízení o podpoře de minimis použitelné podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (56) či podle režimu podpory schváleného Komisí.
(172)
Článek 15 nařízení (ES) č. 659/1999 ovšem stanoví, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory. Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty a každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(173)
V tomto konkrétním případě se Komise za účelem navrácení podpory může vracet zpět k těmto termínům:
a)
v případě podpory, jíž se týkalo první řízení: 1. říjen 1993 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 27. května 2003, zatímco ministerská vyhláška č. 69836/B1461, která byla přijata dne 14. září 1993, byla zveřejněna v řeckém vládním věstníku dne 1. října 1993, kdy také vstoupila v platnost;
b)
v případě podpory, jíž se týkalo druhé řízení: 22. duben 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 22. dubna 2004;
c)
v případě podpory, jíž se týkalo třetí řízení: 12. listopad 1994 vzhledem ke skutečnosti, že Komise přijala první opatření dne 12. listopadu 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Režimy podpory v podobě restrukturalizace dluhů, které Řecko provedlo protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie v prefekturách Kastorie, Euboia, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi a Dodecanese a na ostrovech Lesbos, Samos a Chios, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivá podpora poskytnutá v rámci jednoho z režimů uvedených v článku 1 nepředstavuje podporu, pokud v okamžiku svého poskytnutí splňovala podmínky stanovené v jednom z předpisů přijatých podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 použitelného v okamžiku poskytnutí podpory.
Článek 3
1. Řecko si vyžádá neslučitelnou podporu, která byla poskytnuta v rámci režimů uvedených v článku 1, od příjemců zpět.
2. Částky, které mají být navráceny, podléhají úrokům ode dne, kdy byly příjemcům dány k dispozici, až do dne, kdy byly skutečně získány zpět.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby v rámci režimů podpory uvedených v článku 1.
Článek 4
Navrácení podpory poskytnuté v rámci režimů uvedených v článku 1 musí být okamžité a účinné.
Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kteří na základě režimů uvedených v článku 1 obdrželi podporu, a celkovou částku podpory, kterou každý z nich obdržel v rámci dotyčného režimu;
b)
celkovou částku (hlavní částka a úroky), kterou má každý příjemce navrátit v případě podpory, která nespadá pod pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízené podporu vrátit.
2. Řecko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Bude rovněž poskytovat podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemci již vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 19. října 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. spalio 19 d.
dėl valstybės pagalbos schemų, kurias Graikija įgyvendino Kastorijos, Eubojos, Florinos, Kilkio, Rodopės, Evro, Ksantės ir Dodekaneso nomuose ir Lesbo, Samo bei Chijo salose (skolos restruktūrizavimas)
[Nr. C23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) ir C 50/05 (ex NN 20/05)]
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 7252)
(Tekstas autentiškas tik graikų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/307/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal Sutarties (1) 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą ir atsižvelgusi į jų pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
Gavusi informacijos, rodančios, kad, vykstant pakartotinėmis derybomis dėl skolos, Kastorijos ir Eubojos nomuose įsisteigusioms įmonėms 1993 m. ir vėliau buvo teikiama pagalba, Komisija 2003 m. gegužės 27 d. raštu paprašė Graikijos valdžios institucijų per keturias savaites pateikti šios priemonės teisinio pagrindo tekstą ir bet kokią kitą informaciją, kuri yra būtina atliekant tyrimą pagal EB sutarties 87 ir 88 straipsnius (3).
(2)
2003 m. liepos 10 d. raštu, registruotu 2003 m. liepos 17 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai Graikijos valdžios institucijų raštą, kuriuo prašoma 1 konstatuojamojoje dalyje minėtą laikotarpį pratęsti mėnesiu.
(3)
2003 m. rugpjūčio 4 d. raštu, registruotu 2003 m. rugpjūčio 6 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai informaciją, kurios ji prašė 2003 m. gegužės 27 d. raštu.
(4)
Išnagrinėjus informaciją nustatyta, kad pagalba buvo teikiama be Komisijos pritarimo. Todėl Komisija nusprendė pradėti pagalbos, apie kurią nepranešta, bylą, registruotą numeriu NN 153/03.
(5)
2004 m. birželio 21 d. raštu (4) Komisija pranešė Graikijai apie savo sprendimą pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (C 23/04) (toliau - pirmosios procedūros pradžia).
(6)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (5). Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas dėl aptariamos pagalbos.
(7)
Komisija negavo jokių pastabų iš trečiųjų suinteresuotųjų šalių.
(8)
2004 m. liepos 13 d. raštu, registruotu 2004 m. liepos 19 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje paprašė mėnesiu pratęsti Graikijos valdžios institucijoms suteiktą laikotarpį, skirtą pateikti atsakymą dėl pirmosios procedūros pradžios.
(9)
2004 m. rugpjūčio 6 d. faksograma Komisija suteikė prašomą pratęsimą.
(10)
2004 m. rugpjūčio 9 d. raštu, registruotu 2004 m. rugpjūčio 10 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai Graikijos valdžios institucijų atsakymą dėl pirmosios procedūros pradžios.
(11)
Nagrinėjant Graikijos valdžios institucijų 2003 m. rugpjūčio 4 d. rašte pateiktą informaciją nustatyta, kad, be Kastorijos ir Eubojos nomų, aptariama pagalba taip pat buvo skirta ir Florinos bei Kilkio nomuose. Todėl Komisija 2004 m. balandžio 22 d. faksograma paprašė, kad Graikijos valdžios institucijos pateiktų papildomos informacijos apie pastarąsias pagalbos schemas.
(12)
2004 m. gegužės 26 d. raštu Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje paprašė mėnesiu pratęsti Graikijos valdžios institucijoms suteiktą laikotarpį, skirtą pateikti pirmiau minėtą papildomą informaciją.
(13)
2004 m. birželio 7 d. faksograma Komisija sutiko tokį laikotarpį pratęsti.
(14)
2004 m. liepos 1 d. raštu, registruotu tą pačią dieną, Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai informaciją, kurios ji prašė 2004 m. balandžio 22 d. faksograma.
(15)
Išnagrinėjus informaciją nustatyta, kad pagalba buvo teikiama be Komisijos pritarimo. Todėl Komisija nusprendė pradėti pagalbos, apie kurią nepranešta, bylą, registruotą numeriu NN 70/04.
(16)
2005 m. birželio 9 d. raštu (7) Komisija pranešė Graikijai apie savo sprendimą dėl Florinos ir Kilkio nomams taikomų pagalbos priemonių pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (C 20/05) (toliau - antrosios procedūros pradžia).
(17)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (8). Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas dėl aptariamos pagalbos.
(18)
Komisija negavo jokių pastabų iš trečiųjų suinteresuotųjų šalių.
(19)
2005 m. birželio 24 d. raštu, registruotu 2005 m. birželio 28 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje paprašė dviem mėnesiais pratęsti Graikijos valdžios institucijoms suteiktą laikotarpį, skirtą pateikti savo atsakymą dėl antrosios procedūros pradžios.
(20)
2005 m. liepos 13 d. faksograma Komisija sutiko tokį laikotarpį pratęsti.
(21)
2005 m. rugpjūčio 18 d. raštu, registruotu 2005 m. rugpjūčio 24 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai Graikijos valdžios institucijų atsakymą dėl antrosios procedūros pradžios.
(22)
Nagrinėjant informaciją, kurią Graikijos valdžios institucijos pateikė 2004 m. liepos 1 d. raštu, nustatyta, kad pagalba buvo teikiama ir kitiems nomams, kurie nebuvo susiję su pirmųjų dviejų procedūrų pradžia. Todėl Komisija 2004 m. lapkričio 12 d. faksograma paprašė, kad Graikijos valdžios institucijos pateiktų papildomos informacijos apie šias pagalbos priemones.
(23)
2004 m. gruodžio 13 d. raštu, registruotu 2004 m. gruodžio 15 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje paprašė, kad Europos Komisija mėnesiu pratęstų Graikijos valdžios institucijoms suteiktą laikotarpį, skirtą pateikti pirmiau minėtą papildomą informaciją.
(24)
2005 m. sausio 6 d. faksograma Komisija sutiko tokį laikotarpį pratęsti.
(25)
2005 m. sausio 27 d. raštu, registruotu 2005 m. vasario 1 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai informaciją, kurios ji prašė 2004 m. lapkričio 12 d. raštu.
(26)
Išnagrinėjus informaciją nustatyta, kad pagalba buvo teikiama be Komisijos pritarimo. Todėl Komisija nusprendė pradėti pagalbos, apie kurią nepranešta, bylą, registruotą numeriu NN 20/05.
(27)
2005 m. gruodžio 22 d. raštu (10) Komisija pranešė Graikijai apie savo sprendimą dėl Rodopės, Evro, Ksantės ir Dodekaneso nomams ir Lesbo, Samo bei Chijo saloms teiktos pagalbos pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (C 50/05) (toliau - trečiosios procedūros pradžia).
(28)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (11). Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas dėl aptariamos pagalbos.
(29)
Komisija negavo jokių pastabų iš trečiųjų suinteresuotųjų šalių.
(30)
2006 m. sausio 23 d. raštu, registruotu 2006 m. sausio 25 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje paprašė trimis mėnesiais pratęsti Graikijos valdžios institucijoms suteiktą laikotarpį, skirtą pateikti atsakymą dėl trečiosios procedūros pradžios.
(31)
2006 m. vasario 3 d. faksograma Komisija sutiko tokį laikotarpį pratęsti.
(32)
2006 m. gegužės 10 d. raštu, registruotu 2006 m. gegužės 11 d., Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai Graikijos valdžios institucijų atsakymą dėl trečiosios procedūros pradžios.
(33)
Pakartotinai išnagrinėjusi visus pateiktus teisinius pagrindus, Komisija 2011 m. sausio 12 d. faksograma paprašė, kad Graikijos valdžios institucijos per mėnesį pateiktų papildomų paaiškinimų dėl aptariamos pagalbos.
(34)
2011 m. vasario 7 d. elektrinio pašto pranešimu Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje paprašė Komisijos dar 40 darbo dienų nukelti pirmiau minėtą terminą.
(35)
2011 m. vasario 17 d. faksograma Komisija sutiko terminą nukelti 20 darbo dienų.
(36)
2011 m. kovo 15 d. ir 29 d. elektroninio pašto pranešimais Graikijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje perdavė Komisijai pirmiau minėtus paaiškinimus.
II. APIBŪDINIMAS
(37)
1993 m. rugsėjo 30 d. Ministro sprendimu Nr. 69836/B1461 numatyta bendrąsias mokėtinas ar dar nemokėtinas skolas, susidariusias dėl įvairių rūšių paskolų (skirtų apyvartiniam ir pagrindiniam kapitalui) drachmomis arba užsienio valiuta, suteiktų pramonės ir amatų įmonėms, įsisteigusioms ir vykdančioms veiklą Kastorijos ir Eubojos nomuose, neatsižvelgiant į jų būstinių registracijos vietą, taip pat dėl bankų garantijų drachmomis arba užsienio valiuta, išduotų minėtų įmonių vardu, 1993 m. birželio 30 d. pakeisti nauja paskola, grąžintina per dešimt metų vienodomis kas šešis mėnesius mokėtinomis bendromis įmokomis (sudarytomis iš pagrindinės sumos ir palūkanų) arba vienodomis kas šešis mėnesius mokamomis pagrindinėmis įmokomis (paprastasis skolos mažinimas), palūkanas apskaičiuojant kas šešis mėnesius pagal restruktūrizavimui tuo metu taikytiną palūkanų normą (naujajai paskolai taikytina norma yra norma, taikytina už 12 mėnesių iždo obligacijas, išleistas prieš prasidedant kiekvienam paskolos palūkanų apskaičiavimo laikotarpiui, pridedant du procentinius punktus ir per pirmuosius penkerius metus šią normą sumažinant dešimčia procentinių punktų, juos nurašant nuo sąskaitos, atidarytos pagal įstatymą Nr. 128/75 (12).
(38)
Kitas variantas - pirmiau minėtoms įmonėms penkeriems metams gali būti dešimčia procentinių punktų sumažintos palūkanos už 1993 m. birželio 30 d. susidariusias jų neapmokėtas skolas drachmomis arba užsienio valiuta, susijusias su investicijomis į pagrindinį arba apyvartinį kapitalą.
(39)
Po restruktūrizavimo įmonės privalo būti gyvybingos (tai reiškia, kad jų padėtis buvo sunkoka); šio kriterijaus laikymąsi tikrino bankai.
(40)
1994 m. birželio 1 d. Ministro sprendimu Nr. 2035824/5887, 1994 m. rugpjūčio 26 d. Ministro sprendimu Nr. 2045909/7431/0025, 1994 m. lapkričio 9 d. Ministro sprendimu Nr. 2071670/11297 ir 1994 m. gruodžio 8 d. Ministro sprendimu Nr. 72742/B1723 pakeisti lengvatų taikymo laikotarpiai ir palūkanų mažinimo dydžiai, susiję su naujomis paskolomis; be to, joms suteiktos valstybės garantijos.
(41)
1993 m. rugsėjo 14 d. Ministro sprendimu Nr. 66336/B1398 nustatytos tokios pat pagalbos priemonės ir sąlygos, kaip aprašyta 37 konstatuojamojoje dalyje. Be to, juo numatyta, kad valstybė suteiks garantiją Florinos ir Kilkio nomų pramonės ir amatų įmonių pagrindinei restruktūrizuotos skolos daliai ir palūkanoms, taip pat padengs įsiskolinimo palūkanas, susidariusias 1992 m. gruodžio 31 d. ir susijusias su paskolomis, suteiktomis tų įmonių apyvartiniam arba investiciniam kapitalui, atsižvelgiant į biudžeto apribojimus, nustatytus įstatymu Nr. 128/75.
(42)
1993 m. rugsėjo 14 d. sprendimas Nr. 66336/B1398 buvo iš dalies pakeistas 1994 m. liepos 21 d. sprendimu Nr. 30755/B1199, 1994 m. rugsėjo 23 d. sprendimu Nr. 60029/B1541, 1994 m. gruodžio 8 d. sprendimu Nr. 72742/B1723, 1995 m. sausio 4 d. sprendimu Nr. 236/B22, 1995 m. vasario 28 d. sprendimu Nr. 8014/B285, 1995 m. liepos 3 d. sprendimu Nr. 44678/B1145, 1996 m. gruodžio 24 d. sprendimu Nr. 44446/B1613, 1997 m. gruodžio 9 d. sprendimu Nr. 40410/B1678, 1999 m. kovo 24 d. sprendimu Nr. 10995/B546, 2000 m. kovo 22 d. sprendimu Nr. 12169/B736 ir 2000 m. spalio 24 d. sprendimu Nr. 35913/B2043. Šiais įvairiais sprendimais iš dalies pakeistas paskolų suteikimo laikotarpis, lengvatų taikymo laikotarpiai, naujoms paskoloms taikytinų palūkanų normų mažinimo dydžiai, taip pat pratęstas laikotarpis, kuriam pasibaigus nesumokėtos įmokos tampa mokėtinos.
(43)
Po restruktūrizavimo įmonės privalo būti gyvybingos (tai reiškia, kad jų padėtis buvo sunkoka); šio kriterijaus laikymąsi tikrino bankai.
(44)
Ministro sprendimu Nr. 1648/B.22/13.1.1994 nustatyta, kad:
a)
naujoms apyvartinio kapitalo paskoloms, nuo 1993 m. balandžio 1 d. suteiktoms pramonės, amatų ir gavybos įmonėms, pramoninės gyvulininkystės įmonėms, viešbučių ir laivybos įmonėms, įsisteigusioms Ksantės, Rodopės ir Evro nomuose, neatsižvelgiant į tai, kur yra jų registruotos būstinės, palūkanų normos sumažinamos 10 (dešimčia) procentinių punktų, juos nurašant nuo įstatymu Nr. 128/75 atidarytos sąskaitos, neviršijant 20 % įmonės praeitų metų apyvartos arba 50 % einamųjų metų užsakymų, šią nuostatą taikant palūkanoms, priskaičiuotoms nuo 1993 m. balandžio 1 d. iki 1996 m. kovo 31 d., suteikiant valstybės garantiją, neviršijančią bendros 100 000 000 GRD (293 470 EUR) sumos;
b)
bendros mokėtinos arba dar nemokėtinos skolos, susidariusios iki 1993 m. gruodžio 30 d. dėl paskolų apyvartiniam ir pagrindiniam kapitalui, suteiktų pramonės, amatų ir gavybos įmonėms, pramoninės gyvulininkystės įmonėms, viešbučių ir laivybos įmonėms, įsisteigusioms Trakijos regione, bus pakeistos nauja paskola, grąžintina per dešimt metų vienodomis kas šešis mėnesius mokėtinomis bendromis įmokomis (sudarytomis iš pagrindinės sumos ir palūkanų), padengiamomis iš sąskaitos, atidarytos pagal įstatymą Nr. 128/75, suteikiant valstybės garantiją;
c)
į restruktūrizuotą skolą įtraukiamos įsiskolinimo palūkanos, susidariusios iki 1992 m. gruodžio 31 d. ir susijusios su paskolomis pagrindiniam ir apyvartiniam kapitalui.
(45)
Po restruktūrizavimo įmonės privalo būti gyvybingos (tai reiškia, kad jų padėtis buvo sunkoka); šio kriterijaus laikymąsi tikrino bankai.
(46)
Ministro sprendimas Nr. 1648/B.22/13.1.1994 buvo ne kartą iš dalies keičiamas šiais ministro sprendimais: Nr. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 ir 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Visais šiais tekstais keičiami techniniai parametrai, pvz., palūkanų mažinimo dydžiai, lengvatų taikymo laikotarpiai, paskolų suteikimo trukmė ir laikotarpių, kuriems pasibaigus nesumokėtos dalinės įmokos tampa mokėtinos.
(47)
Sprendimu Nr. 2003341/683/17.2.94 suteikiama valstybės garantija apyvartinio kapitalo paskoloms, nuo 1993 m. balandžio 1 d. suteiktoms pramonės, amatų ir gavybos įmonėms, pramoninės gyvulininkystės įmonėms, viešbučių ir laivybos įmonėms, įsisteigusioms Ksantės, Rodopės ir Evro nomuose, neatsižvelgiant į tai, kur yra jų registruotos būstinės, neviršijant bendros 100 000 000 GRD (293 470 EUR) vienai įmonei sumos, taip pat skoloms (susijusioms su kapitalu ir palūkanomis), susidariusioms restruktūrizuojant iki 1993 m. gruodžio 31 d. susidariusias skolas, susidariusias dėl senų paskolų, suteiktų pagal bendro sprendimo Nr. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94 nuostatas.
(48)
Sprendimas Nr. 2003341/683/0025/17.2.94 buvo ne kartą iš dalies keičiamas šiais sprendimais: 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 ir 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Jeigu taikomos šiais įvairiais sprendimais, kuriais iš dalies keičiamas ministro sprendimas Nr. 1648/B.22/13.1.1994, nustatytos priemonės, visais šiais tekstais suteikiama valstybės garantija (plg. su 46 konstatuojamąja dalimi).
(49)
Pirmiau minėto sąrašo atžvilgiu Ministro sprendime Nr. 2/82257/0025/18.12.2000 nustatyta, jog tam, kad būtų galima taikyti jo nuostatas, įmonės turi būti gyvybingos be jokių išlygų (ir ne tik po restruktūrizavimo, kaip nustatyta kituose šiame sprendime nurodytuose ministro sprendimuose), o tai reiškia, kad įmonėms neturi būti kilę sunkumų.
(50)
Ministro sprendimu Nr. 2041901/16.5.1989 palūkanų normos, taikytinos neapmokėtoms likutinėms sumoms, mokėtinoms už apyvartinio kapitalo paskolas, suteiktas nuo 1989 m. balandžio 1 d. prekybos ir amatų įmonėms, kurių registruotos būstinės yra Evro, Lesbo, Samo, Chijo ir Dodekaneso nomuose, sumažinamos trimis procentiniais punktais, juos nurašant nuo bendros sąskaitos, atidarytos pagal įstatymą Nr. 128/75.
(51)
Sprendimu Nr. 2078809/10.10.89 palūkanų normos, taikytinos neapmokėtoms likutinėms sumoms, mokėtinoms už apyvartinio kapitalo paskolas, suteiktas nuo 1989 m. balandžio 1 d. prekybos ir amatų įmonėms, kurių registruotos būstinės yra Rodopės, Ksantės ir Samo nomuose, sumažinamos trimis procentiniais punktais, juos nurašant nuo bendros sąskaitos, atidarytą pagal įstatymą Nr. 128/75.
(52)
Ministro sprendimais Nr. 9034/B.289/10.2.2003 ir Nr. 37497/B.1232/2.6.2003 išplečiamos 50 ir 51 konstatuojamosiose dalyse nurodytų sprendimų nuostatos, nustatant taikymo sritį ir tam tikrus techninius parametrus, susijusius su numatytu palūkanų normos mažinimu.
III. TYRIMO PROCEDŪROS INICIAVIMO PRIEŽASTYS
(53)
Aptariamų pagalbos schemų atžvilgiu Komisijai kilo abejonių ne tik dėl to, ar tikrai valstybės pagalba nebuvo teikiama, bet ir dėl pagalbos, kuri, Komisijos nuomone, iš tiesų buvo teikiama, suderinamumo su vidaus rinka.
a) Pirmosios procedūros pradžios pagrindimas
(54)
Pirmoji procedūra pradėta dėl šių priežasčių:
a)
paprašytos pateikti paaiškinimus dėl aptariamos pagalbos, Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad apie ministro sprendimus, kurie yra pagalbos priemonių teisinis pagrindas, nebuvo pranešta, nes, jų nuomone, pagalba, kuri jais buvo suteikta, nebuvo pagalba, apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje; be to, jos nurodė, kad nežinojo tikslaus pagalbos gavėjų skaičiaus ir aptariamų pagalbos priemonių sumų, kurioms veikiausiai turėtų būti taikoma de minimis taisyklė;
b)
kadangi tuo metu, kai buvo taikomos pagalbos priemonės, de minimis taisyklė nebuvo taikoma žemės ūkio sektoriui, o sprendimais, kurie buvo aptariamų pagalbos priemonių teisinis pagrindas, buvo siekiama padėti įmonėms, kurios patiria likvidumo sunkumų, Komisija nusprendė, kad pagalba turėtų būti nagrinėjama atsižvelgiant į įvairias taisykles, taikytinas sanuojant ir restruktūrizuojant sunkumų patiriančias įmones nuo tada, kai įsigaliojo pirmasis iš pirmiau minėtų sprendimų; tačiau iš turimos informacijos neįmanoma patikimai nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
c)
be to, žemės ūkio sektoriaus atžvilgiu iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, ar nuo pirmojo iš pirmiau minėtų sprendimų įsigaliojimo valstybės garantija buvo teikiama pagal įvairias taisykles, taikytinas garantijų forma teikiamai valstybės pagalbai;
d)
pramonės ir amatų sektoriams de minimis taisyklė, be abejo, buvo taikoma, tačiau Graikijos valdžios institucijos nežinojo pagalbos gavėjų, kuriems buvo skirtos šiais ministro sprendimais nustatytos priemonės, skaičiaus, ir, kadangi de minimis pagalbos viršutinės ribos skaičiuojamos trejų metų laikotarpiui, o ne atskiroms priemonėms, nebuvo įmanoma pasakyti, ar aptariamais sprendimais numatyta pagalbai iš tiesų galėjo būti taikytina de minimis taisyklė; šiuo požiūriu pagalbos priemonės taip pat turėjo būti nagrinėjamos remiantis sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklėmis, kurios buvo taikytinos nuo pirmojo iš minėtų sprendimų įsigaliojimo; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
e)
ši sektorių atžvilgiu iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, ar nuo pirmojo iš pirmiau minėtų sprendimų įsigaliojimo valstybės garantija buvo teikiama pagal įvairias taisykles, taikytinas garantijų forma teikiamai valstybės pagalbai.
b) Antrosios procedūros pradžios pagrindimas
(55)
Antroji procedūra buvo pradėta dėl šių priežasčių:
a)
paprašytos pateikti paaiškinimų dėl aptariamos pagalbos, Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad, nors jos ir nežinojo tikslaus pagalbos gavėjų skaičiaus, aptariamos pagalbos sumoms veikiausiai buvo taikytina de minimis taisyklė; tačiau, be informacijos, kad de minimis taisyklė iki 2005 m. sausio 1 d. nebuvo taikoma žemės ūkio sektoriui, Komisija neturėjo jokių duomenų, kuriais remdamasi ji būtų galėjusi tvirtai nustatyti, kiek pagal Ministro sprendimą Nr. 66336/B.1398 žemės ūkio įmonių gautoms sumoms galėjo būti taikytinas 2004 m. spalio 6 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1860/2004 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai žemės ūkio sektoriuje (17), kuriuo žemės ūkiui pradėta taikyti de minimis taisyklė;
b)
kadangi sprendimais buvo siekiama padėti įmonėms, kurios patiria sunkumų, pagalba turėjo būti nagrinėjama atsižvelgiant į įvairias taisykles, nuo pirmojo iš pirmiau minėtų sprendimų įsigaliojimo (t. y. nuo 1993 m. rugsėjo 21 d.) taikytinas sanuojamoms ir restruktūrizuojamoms įmonėms, kurios patiria sunkumų; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
c)
be to, žemės ūkio sektoriaus atžvilgiu iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, ar nuo 1993 m. rugsėjo 21 d. valstybės garantija buvo teikiama pagal įvairias taisykles, taikytinas garantijų forma teikiamai valstybės pagalbai;
d)
pramonės ir amatų sektoriams de minimis taisyklė, be abejo, buvo taikoma, tačiau Graikijos valdžios institucijos nežinojo pagalbos gavėjų, kuriems buvo skirtos šiais sprendimais nustatytos priemonės, skaičiaus, ir, kadangi pagalbos viršutinės ribos skaičiuojamos trejų metų laikotarpiui, o ne atskiroms priemonėms, nebuvo įmanoma pasakyti, ar aptariamais sprendimais numatyta pagalbai iš tiesų galėjo būti taikytina de minimis taisyklė; šiuo požiūriu pagalbos priemonės taip pat turėjo būti nagrinėjamos taikant sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisykles, kurios buvo taikytinos nuo 1993 m. rugsėjo 21 d.; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
e)
šiuose sektoriuose iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, ar nuo 1993 m. rugsėjo 21 d. valstybės garantija buvo teikiama pagal įvairias taisyklės, taikytinas garantijų forma teikiamai valstybės pagalbai.
c) Trečiosios procedūros pradžios pagrindimas
(56)
Trečioji procedūra pradėta dėl šių priežasčių:
a)
kaip ir dėl pirmosios bei antrosios procedūrų pradžios, pateikdamos informaciją, Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad aptariamoms sumoms veikiausiai buvo taikytina de minimis taisyklė; tačiau, be informacijos, kad iki 2005 m. sausio 1 d.de minimis taisyklė nebuvo taikoma žemės ūkio sektoriui, Komisija neturėjo jokių duomenų, kuriais remdamasi ji būtų galėjusi patikimai nustatyti, kiek pagal sprendimus, kurie buvo aptariamos pagalbos teisinis pagrindas, žemės ūkio įmonių gautoms sumoms galėjo būti taikytinas Reglamentas (EB) Nr. 1860/2004;
b)
kadangi šiais ministro sprendimais buvo siekiama padėti sunkumų patiriančioms įmonėms, pagalba turėjo būti nagrinėjama atsižvelgiant į įvairias taisykles, kurios nuo pirmojo iš pirmiau minėtų sprendimų įsigaliojimo buvo taikomos sunkumų patiriančioms sanuojamoms ir restruktūrizuojamoms įmonėms; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
c)
pramonės, viešbučių ir amatų sektoriams de minimis taisyklė, be abejo, buvo taikoma, tačiau, kadangi Graikijos valdžios institucijos nenurodė pagalbos gavėjų skaičiaus ir kadangi de minimis pagalbos viršutinės ribos skaičiuojamos trejų metų laikotarpiui, o ne atskiroms priemonėms, nebuvo įmanoma pasakyti, ar aptariamais sprendimais numatytai pagalbai iš tiesų galėjo būti taikoma de minimis taisyklė; šiuo požiūriu pagalbos priemonės taip pat turėjo būti nagrinėjamos remiantis sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklėmis, taikytinomis nuo pirmojo iš minėtų sprendimų įsigaliojimo; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
d)
akmens anglių gavybos ir laivybos sektoriuose de minimis taisyklė buvo pradėta taikyti tik įsigaliojus 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentui (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai (18); tačiau dėl c punkte nurodytų priežasčių pagalbos priemonės taip pat turėjo būti nagrinėjamos remiantis įvairiomis taisyklėmis, nuo pirmojo iš minėtų sprendimų įsigaliojimo taikytinomis sunkumų patiriančioms sanuojamoms ir restruktūrizuojamoms įmonėms; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
e)
jūrų transporto sektoriuje de minimis taisyklė nebuvo taikoma; todėl pagalbos priemonės turėjo būti nagrinėjamos remiantis taisyklėmis, kurios nuo pirmojo iš pirmiau minėtų sprendimų įsigaliojimo buvo taikomos sunkumų patiriančioms sanuojamoms ir restruktūrizuojamoms įmonėms; tačiau iš turimos informacijos nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, kiek šių taisyklių buvo laikomasi;
f)
nė viename iš pirmiau nurodytų sektorių iš turimos informacijos nebuvo įmanoma nustatyti, ar valstybės garantija buvo suteikta laikantis įvairių taisyklių, kurios nuo pirmojo iš pirmiau minėtų sprendimų įsigaliojimo buvo taikomos garantijų forma teikiamai valstybės pagalbai;
g)
Sprendimu Nr. 2041901/16.5.1989 ir pirmiau 51 bei 52 konstatuojamosiose dalyse nurodytais sprendimais buvo numatyta pagalba kitiems (ne Rodopės, Evro ir Ksantės) nomams, tačiau nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, ar šiais sprendimais nustatyta pagalbos sistema buvo pirmiau nurodytiems nomams taikytos sistemos plėtinys ar atskira sistema; bet kuriuo atveju iš turimos informacijos nebuvo įmanoma patikimai nustatyti, ar buvo laikomasi valstybės pagalbos taisyklių (regioninės pagalbos taisyklių arba de minimis taisyklės);
h)
jeigu g punkte nurodytais ministro sprendimais buvo išplėsta pagalbos sistema, taikyta Rodopės, Ksantės ir Evro nomams, tai neįmanoma nustatyti, ar numatytoms pagalbos priemonėms galėjo būti taikoma de minimis taisyklė arba ar galėjo būti laikoma, kad šios priemonės atitinka nuostatas, kuriomis reglamentuojama pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti;
i)
jeigu g punkte nurodytais ministro sprendimais buvo nustatyta atskira pagalbos sistema, tai, jei jų nuostatose nebuvo susijusių išsamių duomenų, reikėjo išnagrinėti šios sistemos taikymo stiprioms įmonėms ir įmonėms, kurios patiria sunkumų, suderinamumą; atlikus analizę, padarytos tokios išvados:
-
sunkumų patiriančių įmonių atveju nebuvo įmanoma nustatyti, ar numatytosioms pagalbos priemonėms galėjo būti taikoma de minimis taisyklė arba ar galėjo būti laikoma, kad šios priemonės atitinka nuostatas, kuriomis reglamentuojama pagalba sunkumų patiriančioms sanuojamoms ir restruktūrizuojamoms įmonėms,
-
stiprių įmonių atveju nebuvo įmanoma nustatyti, ar apyvartinis kapitalas, gautas pasinaudojant paskola, ir palūkanų sumažinimas buvo panaudotas finansuoti reikalavimus atitinkančias investicijas, kaip nustatyta Sąjungos regioninės pagalbos taisyklėse.
IV. GRAIKIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL OFICIALIOS PROCEDŪROS PRADŽIOS
a) Graikijos valdžios institucijų pastabos dėl pirmosios procedūros pradžios
(57)
2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad:
a)
paskolų konsolidavimas yra administracinė priemonė, dėl kurios valdžios institucijos nepatiria didelių išlaidų;
b)
palūkanų skaičiavimą šešių mėnesių laikotarpiais savo praktikoje jau yra parėmęs šalies Aukščiausiasis Teismas, kuris yra paskelbęs, kad palūkanų skaičiavimas kas ketvirtį yra neteisėtas ir kad tai yra piktnaudžiavimas, o skolininkams dėl tokio skaičiavimo užkraunama per didelė našta;
c)
valstybės garantijos suteikimo negalima laikyti pagalba, nes šios garantijos panaudojimas siejamas su labai griežtomis pagrindiniam skolininkui taikomomis priemonėmis;
d)
ataskaitiniu laikotarpiu Graikijoje vyraujančios palūkanų normos buvo gerokai didesnės nei vidutinės palūkanų normos kitur Sąjungoje ir tokios išliko nepaisant jų sumažinimo; todėl konkurencija nebuvo iškraipoma, bent jau dėl to, kad įmonės pagalbos gavėjos turėjo būti gyvybingos; be to, mažinimas buvo finansuojamas iš specialios sąskaitos, kuri buvo atskirta nuo valstybės biudžeto;
e)
lengvatinių laikotarpių suteikimo negalima laikyti pagalbos priemone, nes skola ir palūkanos paliekamos - tai tik grąžinimo restruktūrizavimas laiko požiūriu, atsižvelgiant į ekonominę padėtį;
f)
dėl Ministro sprendimo Nr. 72742/B1723 (plg. su 42 konstatuojamąja dalimi) nepatiriama jokių papildomų išlaidų, susijusių su išlaidomis, patiriamomis dėl pradinio sprendimo, kuris yra aptariamos schemos pagrindas;
g)
vertybinių popierių išleidimo Ministro sprendimu Nr. 2071670/11297 negalima laikyti pagalbos įmonėms priemone, nes šie vertybiniai popieriai yra suderinti su restruktūrizuotų paskolų lygiu; be to, Graikijos valstybės garantija neapima visų rūšių mokesčių, kuriuos bankai taiko skolintojams;
h)
Ministro sprendimas Nr. 69836/B1451 ir jo pakeitimai buvo taikomi visoms perdirbimo įmonėms, konkrečiai nenurodant žemės ūkio perdirbimo įmonių, kurioms buvo taikomas 1990 m. kovo 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 866/90 dėl žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos sąlygų gerinimo (19), 1997 m. gegužės 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 951/97 dėl žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos sąlygų gerinimo (20) ir 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai (21); šie reglamentai buvo taikomi įgyvendinant veiklos programas pagal antrąją ir trečiąją Bendrijos paramos sistemas; įmonės, kurios investavo ir tam gavo pagalbą iš Kaimo plėtros ir maisto ministerijos, negalėjo restruktūrizuoti skolų, nes tai nebuvo numatyta; de minimis taisyklė nebuvo taikoma, nes, norėdami gauti subsidiją, ūkio subjektai turėjo būti atlikę tam tikrą darbą ir patyrę išlaidų;
i)
de minimis taisyklė buvo specialiai paminėta siekiant parodyti, kad daugelis taikytų pagalbos priemonių neviršijo de minimis ribų, konkrečiai neišskiriant žemės ūkio sektoriaus;
j)
„gyvybingumo po restruktūrizavimo“ kriterijus neturi įtakos bendram įmonės gyvybingumo vertinimui, kurį rengia kredito įstaiga, nes restruktūrizavimo galimybė nustatoma iš karto po gyvybingumo tyrimo;
k)
restruktūrizavimas buvo susijęs su senomis paskolomis ir nebuvo naujų investicijų finansavimas;
l)
bendro restruktūrizavimo subsidijos ekvivalento atžvilgiu beveik visomis pagalbos priemonėmis suteiktos mažos sumos; vietovės, kurioms buvo numatytos priemonės (Kastorija ir Euboja), buvo mažiau palankios ūkininkauti teritorijos, kaip apibrėžta 1975 m. balandžio 28 d. Tarybos direktyvoje 75/268/EEB dėl ūkininkavimo kalnuotose ir kalvotose vietovėse ir tam tikrose mažiau palankiose ūkininkauti vietovėse (22), o visai šaliai taikytinas 1 tikslas;
m)
naujoms paskoloms taikyta palūkanų norma buvo tokia, kokia buvo taikoma naujausiai Graikijos iždo obligacijų emisijai; mažinimas nebuvo susijęs su visa restruktūrizuotos paskolos trukme, o tik su pirmaisiais keleriais kritiniais metais; palūkanų normų skirtumai nebuvo labai dideli (1-2 punktai);
n)
schema buvo taikoma nuo 1993 m. birželio 30 d. iki 2003 m. birželio 30 d.
b) Graikijos valdžios institucijų pastabos dėl antrosios procedūros pradžios
(58)
2005 m. rugpjūčio 18 d. raštu Graikijos valdžios institucijos išdėstė toliau pateiktus įrodymus, iš kurių daugelis jau buvo pateikti jų atsakyme dėl pirmosios procedūros pradžios (plg. su pirmesne konstatuojamąja dalimi):
a)
paskolų konsolidavimas yra administracinė priemonė, dėl kurios valdžios institucijos nepatiria didelių išlaidų (dėl šio teiginio valdžios institucijos priduria, kad šia priemone nesiekiama suteikti atrankinę pagalbą);
b)
palūkanų skaičiavimą šešių mėnesių laikotarpiais savo praktikoje jau yra parėmęs šalies Aukščiausiasis Teismas, kuris paskelbė, kad palūkanų skaičiavimas kas ketvirtį yra neteisėtas ir kad tai yra piktnaudžiavimas, o skolininkams dėl tokio skaičiavimo užkraunama per didelė našta;
c)
ataskaitiniu laikotarpiu palūkanų normos Graikijoje buvo gerokai didesnės nei kitur Sąjungoje ir tokios išliko nepaisant jų sumažinimo;
d)
valstybės garantijos suteikimo negalima laikyti pagalba, nes, net jeigu šia garantija būtų pasinaudota, pagrindiniam skolininkui būtų taikomos labai griežtos jos panaudojimo sąlygos;
e)
įsiskolinimo palūkanos ir palūkanų normų mažinimas buvo finansuojami iš specialios sąskaitos (atidarytos pagal įstatymą Nr. 128/75), atskirtos nuo valstybės biudžeto;
f)
lengvatinių laikotarpių suteikimo negalima laikyti pagalbos priemone, nes skola ir palūkanos paliekamos - tai tik grąžinimo restruktūrizavimas laiko požiūriu, atsižvelgiant į ekonominę padėtį;
g)
Ministro sprendimo Nr. 66336/B.1398/1993 ir jo pakeitimų nuostatomis numatyta galimybė teikti pagalbą įmonėmis, įsisteigusioms Florinos ir Kilkio nomuose, jei valdžios institucijos dėl to nepatiria didelių išlaidų ir su sąlyga, kad aptariamos įmonės būtų laikomos gyvybingomis; todėl jomis nebuvo iškraipoma konkurencija, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje; be to, reikėtų prisiminti, kad Florinos ir Kilkio nomai turi sieną su buvusiąja Jugoslavijos Respublika Makedonija ir kad ataskaitiniu laikotarpiu (XX a. paskutinįjį dešimtmetį) šie nomai labai nukentėjo dėl karo ir nestabilumo regione;
h)
be to, pirmiau minėtame sprendime minimos pramonės ir amatų įmonės; pasak Graikijos valdžios institucijų, šios nuostatos nebuvo taikomos žemės ūkio įmonėms.
c) Graikijos valdžios institucijų pastabos dėl trečiosios procedūros pradžios
(59)
2006 m. gegužės 10 d. raštu Graikijos valdžios institucijos pateikė šiuos įrodymus:
a)
su aptariamais sprendimais susijusiuose nomuose buvo susidariusi sunki ekonominė padėtis, įskaitant mažą ekonominį aktyvumą ir didelį nedarbo lygį; padėtį sunkino karo padėtis kaimyninėse valstybėse (pvz., Kosove); todėl konkurencija negalėjo būti iškraipyta ir pagalbos priemonėms, taikomoms skolos restruktūrizavimo ir mažinimo forma, galėjo būti pritaikytos leidžiančios nukrypti nuostatos, numatytos EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies a ir c punktuose;
b)
pagalbos priemonės buvo skirtos šalinti sunkumams, pvz., susijusiems su vietos rinkų dinamiškumo trūkumu, darbo rinkos susitraukimu, paklausos mažėjimu, taip pat ilgalaike ekonomine plėtra;
c)
dėl Komisijos teiginio, kad Bendrijos prekyba galėjo būti iškraipyta atsižvelgiant į didelę konkurenciją žemės ūkio sektoriuje - iš visų išnagrinėtų sprendimų tik Sprendimas Nr. 1648/B22/13.1.1994 yra susijęs su pramoninės gyvulininkystės įmonėmis; be to, 1995-2004 m. laikotarpiu mėsos gamyba Evro, Rodopės ir Ksantės nomuose sudarė tik mažą žemės ūkio gamybos aptariamuose nomuose dalį ir, nors šių nomų bendrasis vidaus produktas (BVP) tuo laikotarpiu padidėjo (tiek skaičiuojant absoliučiais skaičiais, tiek vienam gyventojui), jis išliko gerokai mažesnis už nacionalinį vidurkį;
d)
ministro sprendimuose Nr. 2041901/16.5.1989 ir Nr. 2078809/1989, kuriais nustatytas palūkanų mažinimas apyvartinio kapitalo paskoloms, teikiamoms Lesbo, Samo, Chijo ir Dodekaneso nomų įmonėms, taip pat nustatyta, kad įmonės turi būti gyvybingos ir prieš skolų restruktūrizavimą, ir po jo;
e)
Graikijos kompetentingų institucijų buvo paprašyta surinkti duomenis apie pagalbos gavėjus ir iš tiesų suteiktą pagalbą, tačiau šios pareiškė negalinčios to padaryti;
f)
palūkanų normų mažinimas finansuojamas iš sąskaitos, atidarytos pagal įstatymą Nr. 128/75; ši sąskaita nėra valstybiniai ištekliai, nes ji pirmiausia skirta lėšoms perskirstyti.
d) Graikijos valdžios institucijų 2011 m. kovo 15 d. ir 29 d. raštai
(60)
2011 m. kovo 15 d. ir 29 d. raštais Graikijos valdžios institucijos pirmiausia nurodė pradinių ministro sprendimų, kuriais reglamentuojamos aptariamos schemos, galiojimo pabaigos datas. Tai tokios datos:
a)
Sprendimo Nr. 69836/B1461 (Kastorijos ir Eubojos nomai) - 2003 m. birželio 30 d.;
b)
Sprendimo Nr. 66336/B/398/14-9-1993 (Florinos ir Kilkio nomai) - 2000 m. birželio 30 d.;
c)
Sprendimo Nr. 1648/B.22/13.1.94 (Ksantės, Rodopės ir Evro nomai) - 2005 m. gruodžio 31 d.;
d)
Sprendimo Nr. 2041901/16-5-1989 (Rodopės, Evro, Ksantės ir Dodekaneso nomai; Lesbo, Samo ir Chijo salos) - 2004 m. gruodžio 31 d.
(61)
Tada Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad įmonių gyvybingumo po restruktūrizavimo kriterijus nėra vienintelis vertinamas veiksnys; be jo buvo taikomas bendras įmonių gyvybingumo prieš restruktūrizavimą ir po jo vertinimas.
(62)
Raštuose taip pat pateiktos lentelės, kuriose nurodytas kiekvienai įmonei pagalbos gavėjai taikytų aptariamų pagalbos priemonių subsidijos ekvivalentas, taip norint parodyti įmonių, kurioms galėtų būti taikoma de minimis schema, procentinę dalį. Tačiau Graikijos valdžios institucijos nurodo, kad duomenys apie pagalbos priemones, įgyvendintas ministro sprendimais Nr. 2041901/16-5-1989 (Ksantės, Rodopės, Evro, Samo, Lesbo ir Dodekaneso nomai) ir Nr. 1648/B.22/13.1.94 (Ksantės, Rodopės ir Evro nomai), yra susijusios tik su 2004-2007 m. laikotarpiu. Apie pagalbos priemones, taikytas pagal Ministro sprendimą Nr. 69836/B1461 (Kastorijos ir Eubojos nomai), pateikti duomenys yra susiję su 1993-1998 m. laikotarpiu, o apie pagalbos priemones, taikytas pagal Ministro sprendimą Nr. 66336/B/398/14-9-1993 (Florinos ir Kilkio nomai), - 1993-2001 m. laikotarpiu. Pateikti šiuos duomenis buvo paprašyta kredito institucijų, tačiau kai kurios iš jų atsakymų nepateikė. Tačiau, Graikijos institucijų nuomone, surinkti duomenys beveik atitinka bendrą suteiktos pagalbos sumą, nes atsakymus pateikę bankai yra pagrindiniai skolintojai aptariamiems nomams. Pasak Graikijos institucijų, duomenų analizė rodo, kad aptariama pagalba, atsižvelgiant į trijų metų laikotarpį ir atitinkamą sprendimą, 73,55-99,46 % atvejų neviršija de minimis viršutinės ribos.
(63)
Be to, Graikijos valdžios institucijos teigia, kad žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos įmonės neturėjo teisės gauti pagalbą ir kad frazė „gavybos įmonės“ iš tiesų reiškia marmuro ir akmens kasybos įmones.
V. VERTINIMAS
V.I. PAGALBA
(64)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kurią teikiant palaikomos tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba ir taip iškraipoma ar gali būti iškreipta konkurencija, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Apskritai aptariamos pagalbos priemonės atitinka šią apibrėžtį ta prasme, kad jos teikiamos valstybės arba iš valstybinių išteklių, yra skirtos tam tikroms įmonėms (pirmiau nurodytų nomų žemės ūkio, amatų, pramonės, viešbučių bei gavybos įmonėms (plg. su 63 konstatuojamąja dalimi) ir laivybos sektoriams), jas taikant šios įmonės palaikomos tam tikromis priemonėmis, pvz., restruktūrizuojamos jų paskolos, mažinamas dalinių įmokų dydis pratęsiant grąžinimo laikotarpį, mažinamos palūkanų normos ir suteikiamos garantijos, taip pat gali padaryti įtaką prekybai (23) ir iškraipyti konkurenciją (24).
(65)
Graikijos valdžios institucijos mėgino įrodyti, kad aptariamoms pagalbos priemonėms galėjo būti taikoma de minimis schema, todėl tai nebuvo valstybės pagalba, kaip apibrėžta Sutarties dėl ES veikimo 107 straipsnio 1 dalyje. Tačiau, išskyrus informaciją, kad ministro sprendimų, kurie buvo aptariamų schemų teisinis pagrindas, galiojimo laikotarpiu de minimis taisyklė nebuvo taikytina visiems susijusiems sektoriams (iš tiesų tai buvo viena iš priežasčių pradėti aptariamas procedūras), duomenys yra neišsamūs, kaip pripažino pačios Graikijos valdžios institucijos (plg. su 62 konstatuojamąja dalimi). Be to, de minimis pagalbos sumos įvairiuose sektoriuose yra skirtingos (pramonės ir žemės ūkio sektoriuose jos nėra vienodos), o iš pateiktų lentelių matyti, kad Graikijos valdžios institucijos apie šį skirtumą žinojo nepakankamai. Be to, Komisija pažymi, kad, nepaisant Graikijos valdžios institucijų teiginių, jog žemės ūkio produktų gamybos, perdirbimo ir prekybos įmonės neatitiko aptariamų pagalbos schemų reikalavimų, pirmiau minėtos lentelės aiškiai rodo, kad kai kurios šių sektorių įmonės iš tiesų gavo pagalbą, kuriai neva buvo taikytina de minimis schema, nors akivaizdžiai buvo viršyta leidžiama viršutinė riba.
(66)
Komisija primena, kad bet kokia individuali pagalba, teikiama pagal pagalbos schemą, kuri teikiant pagalbą atitiko galiojančiame teisės akte dėl de minimis pagalbos nustatytas sąlygas, nelaikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje.
(67)
Kai Graikijos valdžios institucijos pirmą kartą pritaikė aptariamas pagalbos priemones žemės ūkio sektoriuje, nebuvo taikomos jokios Sąjungos nuostatos dėl de minimis pagalbos.
(68)
Pirmosios su ja susijusios nuostatos buvo išdėstytos Reglamente (EB) Nr. 1860/2004 (25).
(69)
Pagal reglamentą (EB) Nr. 1860/2004, susijusį su pirmine žemės ūkio gamyba ir žemės ūkio produktų perdirbimu bei prekyba, pagalba, bet kokiu trejų metų laikotarpiu neviršijanti 3 000 EUR ribos vienam pagalbos gavėjui, nedaro poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai, neiškraipo konkurencijos ir negali jos iškraipyti, todėl Sutarties 107 straipsnio 1 dalis jai netaikoma.
(70)
Remiantis Reglamento (EB) Nr. 1860/2004 5 straipsniu, tas pats pasakytina apie pagalbą, suteiktą iki to reglamento įsigaliojimo, jeigu laikomasi to reglamento 1 ir 3 straipsniuose nustatytų sąlygų.
(71)
Reglamentas (EB) Nr. 1860/2004 2008 m. sausio 1 d. pakeistas 2007 m. gruodžio 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1535/2007 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai žemės ūkio produktų gamybos sektoriuje (26), kuriuo de minimis pagalbos suma padidinta iki 7 500 EUR vienam pagalbos gavėjui per trejus mokestinius metus, nepaisant pagalbos formos arba siekiamo tikslo, neviršijant vienai valstybei narei leidžiamos didžiausios sumos - 0,75 % metinės produkcijos.
(72)
Reglamento (EB) Nr. 1535/2007 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „šis reglamentas taikomas iki 2008 m. sausio 1 d. suteiktai pagalbai žemės ūkio produktų gamybos sektoriaus įmonėms, jei minėta pagalba atitinka visas šio reglamento 1-4 straipsniuose nustatytas sąlygas, išskyrus reikalavimą pateikti aiškią nuorodą į šį reglamentą, nurodytą 4 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje“. Tačiau šis reglamentas taikomas tik pirminei žemės ūkio gamybai.
(73)
Žemės ūkio produktų perdirbimui ir prekybai taikytina de minimis taisyklė, įsigaliojusi nuo 2007 m. sausio 1 d., yra nustatyta 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (27).
(74)
Reglamento (EB) Nr. 1998/2006 2 straipsnio 2 dalyje nustatyta 200 000 EUR vienam pagalbos gavėjui per trejus fiskalinius metus suma, kurios neviršijanti pagalba nedaro poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai, neiškraipo ir negali iškraipyti konkurencijos, todėl Sutarties 107 straipsnio 1 dalis netaikoma jai.
(75)
Reglamento (EB) Nr. 1998/2006 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „šis reglamentas taikomas iki jo įsigaliojimo skirtai pagalbai įmonėms transporto sektoriuje ir įmonėms žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos sektoriuje, jeigu pagalba atitinka visas 1 ir 2 straipsnyje nurodytas sąlygas“.
(76)
Todėl pagalbos, suteiktos pagal nagrinėtus ministro sprendimus, Komisija nelaikys valstybės pagalba, jeigu ši pagalba neviršys toliau nurodytų pagalbos vienam pagalbos gavėjui dydžių:
a)
pirminės žemės ūkio gamybos atveju - 3 000 EUR per trejus metus, jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko Reglamento (EB) Nr. 1860/2004 nuostatas, arba 7 500 EUR per trejus mokestinius metus, jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko Reglamento (EB) Nr. 1535/2007 nuostatas;
b)
žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos atveju - 3 000 EUR per trejus metus, jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko Reglamento (EB) Nr. 1860/2004 nuostatas, arba 200 000 EUR per trejus mokestinius metus, jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko Reglamento (EB) Nr. 1998/2006 nuostatas.
(77)
Tačiau Komisija primena, kad sunkumų patiriančioms įmonėms Reglamentų (EB) Nr. 1998/2006 ir (EB) Nr. 1535/2007 nuostatos negali būti taikomos.
(78)
Ne žemės ūkio sektoriuose (šiuo atveju - įvairiuose šiame sprendime minėtuose sektoriuose, išskyrus laivybos sektorių, apie kurį kalbama 80 ir 81 konstatuojamosiose dalyse (28)) taikant aptariamas pagalbos priemones buvo taikytina de minimis taisyklė, nustatyta 1992 m. gegužės 20 d. Komisijos pranešime „Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos mažoms ir vidutinėms įmonėms“ (29) (toliau - 1992 m. gairės). Pranešime nustatyta, kad „nuo šiol nebereikia informuoti pagal [EB sutarties] 93 straipsnio 3 dalį apie 50 000 ekiu vienai išlaidų rūšiai neviršijančias ad hoc suteiktą pagalbą bei schemas, pagal kurias vienos įmonės vienai išlaidų rūšiai galimos skirti pagalbos suma per trejų metų laikotarpį neviršija šios sumos (30), jei pagalba suteikiama su sąlyga arba schema numato specialią sąlygą, pagal kurią bendra įmonės gaunama pagalba kartu su papildoma pagalba, gauta tai pačiai jos išlaidų rūšiai iš kitų finansavimo šaltinių arba pagal kitas schemas, negali viršyti 50 000 ekiu sumos“. Vėliau ši taisyklė buvo pakeista 1996 m. Komisijos pranešimu dėl de minimis taisyklės taikymo valstybės pagalbai (31) (toliau - 1996 m. pranešimas), kuriame tam pačiam laikotarpiui nustatyta 100 000 ekiu de minimis pagalbos suma, o vėliau - Reglamentu (EB) Nr. 69/2001, kuriame tokiam pat laikotarpiui nustatyta 100 000 EUR suma.
(79)
Atsižvelgdama į nagrinėtų schemų taikymo pabaigos datas (paskutinioji - 2005 m. gruodžio 31 d.) ir į tai, kad reglamentai 78 konstatuojamojoje dalyje minėtiems sektoriams atgaline data negalioja, Komisija nelaikys valstybės pagalba pagal nagrinėtus sprendimus suteiktos pagalbos, vienam pagalbos gavėjui neviršijančios šių sumų:
a)
50 000 ekiu per trejus metus nuo 1992 m. rugpjūčio 19 d. iki 1996 m. kovo 5 d., jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko 1992 m. gairių nuostatas;
b)
100 000 ekiu arba EUR per trejus metus nuo 1996 m. kovo 6 d. iki 2001 m. vasario 1 d., jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko susijusias 1996 m. pranešimo nuostatas;
c)
100 000 EUR per trejus metus nuo 2001 m. vasario 2 d. iki 2005 m. gruodžio 31 d., jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko susijusias Reglamento (EB) Nr. 69/2001 nuostatas.
(80)
Be to, laivybos sektoriuje de minimis taisyklė buvo taikoma tik nuo Reglamento (EB) Nr. 69/2001 įsigaliojimo.
(81)
Todėl Komisija nelaikys valstybės pagalba pagal nagrinėtus ministro sprendimus suteiktos pagalbos, kuri vienam pagalbos gavėjui per trejus metus nuo 2001 m. vasario 2 d. iki 2007 m. birželio 30 d. neviršija 100 000 EUR sumos, jeigu pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko susijusias Reglamento (EB) Nr. 69/2001 nuostatas.
(82)
Kiti Graikijos valdžios institucijų pateikti įrodymai, skirti pagrįsti valstybės pagalbos nebuvimą, Komisijai yra nepriimtini dėl šių priežasčių, galiojančių visais atvejais, kai šie įrodymai buvo pateikiami:
a)
teigdamos, kad dėl paskolos konsolidavimo valdžios institucijos nepatiria didelių išlaidų (pirmiausia plg. su 57 konstatuojamosios dalies a punktu ir 58 konstatuojamosios dalies a punktu), Graikijos valdžios institucijos pripažįsta, kad dėl šios priemonės valstybė patiria išlaidų, kitaip tariant - naudoja valstybinius išteklius;
b)
iki Pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (32) (toliau - 2000 m. pranešimas) įsigaliojimo buvo laikoma, kad visos garantijos turi valstybės pagalbos požymių (plg. su 105 konstatuojamosios dalies a punktu); 2000 m. pranešime nurodoma, kad garantija gali būti laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje, jeigu pagalbos gavėjai nėra finansinių sunkumų patiriantys paskolų gavėjai ir jeigu jie iš esmės galėtų rinkos sąlygomis gauti paskolą iš finansų rinkų be valstybės įsikišimo, jeigu garantija susijusi su specifiniu finansiniu sandoriu, jeigu ji yra suteikiama didžiausiai leidžiamai sumai, jeigu ja nedengiama daugiau kaip 80 % negrąžintos paskolos arba kitokio finansinio įsipareigojimo (išskyrus obligacijas ir panašias priemones) ir jeigu ji nėra neapibrėžto termino, jei schemos taikymo sąlygos yra pagrįstos tikrovišku rizikos vertinimu, taip užtikrinant, kad esama didelės tikimybės, kad pagalbos įmonės gavėjos mokamomis įmokomis ši schema bus finansuojama pačių schemos dalyvių, jeigu pagal tą schemą nustatytos sąlygos, kuriomis ateityje bus teikiamos garantijos ir kuriomis užtikrinama bendro schemos finansavimo peržiūra ne rečiau kaip kartą per metus, ir jeigu įmokomis padengiama įprasta rizika, susijusi su garantijos suteikimu, ir schemos administravimo išlaidos, įskaitant, jei valstybė suteikia pradinį kapitalą schemos įgyvendinimui pradėti, normalią to kapitalo grąžą; tačiau Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokių dokumentų, rodančių, kad šiuo atveju būtų taikytas toks scenarijus;
c)
konkurencijos požiūriu lengvatinių laikotarpių suteikimas (plg. su 57 konstatuojamosios dalies e punktu ir 58 konstatuojamosios dalies f punktu) nėra tik skolos grąžinimo restruktūrizavimas per tam tikrą laiką, nes sumažinama grąžinimo našta tam tikru laikotarpiu, taigi pagalbos gavėjui suteikiama laikina finansinė parama;
d)
net jeigu, kaip teigia Graikijos valdžios institucijos, pagal įstatymą Nr. 128/75 atidaryta sąskaita, naudota finansuoti palūkanų sumažinimą (plg. su 57 konstatuojamosios dalies d punktu, 58 konstatuojamosios dalies e punktu ir 59 konstatuojamosios dalies f punktu), nėra Graikijos valstybinio biudžeto dalis, ji vis vien yra valstybiniai ištekliai (33);
e)
sumažinant paskoloms taikomą palūkanų normą, įmonėms pagalbos gavėjoms suteikiamas pranašumas, net jeigu aptariamoje šalyje palūkanų normos yra didelės;
f)
nors dėl vertybinių popierių išleidimo garantijos gavimo tikslais (plg. su 57 konstatuojamosios dalies g punktu) Graikijos valstybė pagal Ministro sprendimą Nr. 2071670/11297 gali ir nepatirti tiesioginių išlaidų, toks vertybinių popierių išleidimas turi valstybės pagalbos požymių, nes valstybė, suteikdama tokią galimybę, įmonėms pagalbos gavėjoms ne tik siūlo įsigyti kapitalo, bet ir netaiko vienos iš jos garantijos gavimo būtinųjų sąlygų;
g)
tai, kad palūkanų normos Graikijoje buvo didelės (plg. su 57 konstatuojamosios dalies d punktu), nereiškia, kad nebuvo teikiama pagalba, nes, nepaisant ekonominių aplinkybių, kuriomis buvo atliekamas restruktūrizavimas ir taikomas palūkanų mažinimas, dėl tokios pagalbos palengvėjo pagalbos gavėjų našta, kurią jos būtų turėjusios patirti vykdydamos savo veiklą.
(83)
Atsižvelgdama į šiuos požymius, Komisija gali tik prieiti prie išvados, kad pagalbos priemonėms, kurios nepriskiriamos 68-81 konstatuojamosiose dalyse apibrėžtai de minimis pagalbai ir atitinka de minimis pagalbos teikimo būtinąsias sąlygas, tikrai taikoma Sutarties 107 straipsnio 1 dalis.
V.II. PAGALBOS SUDERINAMUMAS
(84)
Tačiau Sutarties 107 straipsnio 2 ir 3 dalyje nurodytomis aplinkybėmis tam tikros pagalbos rūšys išimties tvarka gali būti laikomos suderinamos su vidaus rinka.
(85)
Svarstomu atveju būtina, atsižvelgiant į kiekvienos pradėtos procedūros aplinkybes, išnagrinėti, kokia išimtis gali būti taikoma kiekvienam iš aptariamų sektorių (žemės ūkio sektorių išskiriant iš kitų sektorių).
V.II.1. PAGALBA KASTORIJOS IR EUBOJOS NOMAMS, NAGRINĖTA PRADĖJUS PIRMĄJĄ PROCEDŪRĄ
a) Žemės ūkio sektorius
(86)
Atsižvelgiant į teiktos pagalbos pobūdį, vienintelė išimtis, kuria gali būti remiamasi norint įrodyti pagalbos suderinamumą su vidaus rinka, yra Sutarties 170 straipsnio 3 dalies c punkto nuostata, pagal kurią pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų ir atitinkamai neprieštarauja bendram interesui, gali būti suderinama su bendrąja rinka.
(87)
Kadangi apie aptariamą pagalbą nebuvo pranešta, norint pasinaudoti šia išimtimi labai svarbu, kad ši pagalba atitiktų valstybės pagalbos taisykles, galiojusias tada, kai pagalba buvo teikiama. Remiantis Graikijos valdžios institucijų pateikta informacija, aptariama schema buvo įgyvendinama nuo 1993 m. birželio 30 d. iki 2003 m. birželio 30 d. Todėl šios aptariamos schemos suderinamumas su vidaus rinka bus nagrinėjamas atsižvelgiant į tuo laikotarpiu galiojusias valstybės pagalbos taisykles.
(88)
Viena iš priežasčių, kuria buvo grindžiamas Komisijos sprendimas pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, yra ta, kada pagalba akivaizdžiai buvo skirta sunkumų patiriančioms įmonėms. Dėl to Graikijos valdžios institucijos 2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte nurodė, kad „gyvybingumo po restruktūrizavimo“ kriterijus neturėjo jokios įtakos kredito institucijos atliktam bendram įmonės gyvybingumo vertinimui, nes sprendimas dėl restruktūrizavimo teisės buvo priimtas iš karto po to, kai buvo atliktas gyvybingumo tyrimas. Šis teiginys buvo pakartotinai pateiktas 2011 m. kovo 15 d. ir 29 d. raštuose (žr. 61 konstatuojamąją dalį).
(89)
Komisija mano, kad šis paaiškinimas jai nesuteikia pagrindo atmesti galimybės, kad pagalba buvo teikiama sunkumų patiriančioms įmonėms, nes net jei sprendimas dėl restruktūrizavimo teisės buvo priimtas iš karto po to, kai buvo atliktas gyvybingumo tyrimas, kaip teigia Graikijos valdžios institucijos, pats tyrimas buvo nukreiptas į įmonių pagalbos gavėjų gyvybingumo perspektyvas po restruktūrizavimo. Tai reiškia, kad įmanoma, jog pareiškėjai galėjo patirti sunkumų, kai buvo atliekamas tyrimas, bet jiems vis tiek galėjo būti leista dalyvauti schemoje, nes tyrimą atlikusi institucija numatė galimą gyvybingumo atgavimą po skolos restruktūrizavimo (be to, Komisija pabrėžė šį įrodymą jos sprendimo pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą 2 punkte, nes Ministro sprendimo Nr. 2045909/7931/0025 preambulėje buvo nurodyta būtinybė finansuoti Kastorijos ir Eubojos nomų įmones, kurios patiria sunkumų dėl pinigų srautų.
i) Aptariamu laikotarpiu taikytinos sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbos sunkumų patiriančioms įmonėms taisyklės
I. 1993 m. spalio 1 d. - 1997 m. gruodžio 31 d.
(90)
Pagalbai sunkumų patiriančioms įmonėms taikomos įvairios taisyklės. Tuo metu, kai įsigalioja Ministro sprendimas Nr. 69836/B1461, pagal Komisijos taikomą politiką tokios rūšies pagalba žemės ūkio sektoriui buvo laikoma veiklos pagalba, kurią buvo galima laikyti suderinama su vidaus rinka tik jeigu buvo laikomasi šių trijų sąlygų:
a)
tokia pagalba turėjo būti susijusi su finansiniais mokesčiais, taikomais paskoloms, paimtoms finansuoti investicijas, kurios jau buvo įgyvendintos;
b)
bendras bet kokios pagalbos, suteiktos imant paskolą, ir aptariamos pagalbos subsidijos ekvivalentas negalėjo viršyti procentinės dalies, kurią paprastai leidžia Komisija, t. y.:
i)
investicijų į pirminę žemės ūkio gamybą atveju - 35 arba 75 % mažiau palankiose ūkininkauti teritorijose, kaip apibrėžta Direktyvoje 75/268/EEB;
ii)
investicijų į žemės ūkio produktų perdirbimą ir prekybą atveju - 55 % arba 75 % regionuose, kuriems taikomas 1 tikslas, projektams, atitinkantiems sektorių programas arba vieną iš tikslų, nustatytų Reglamento (EEB) Nr. 866/90 (34) 1 straipsnyje, ir 35 % (arba 50 %, jeigu tai regionai, kuriems nustatytas 1 tikslas) kitiems projektams, neatmestiems remiantis atrankos kriterijais pagal 1990 m. birželio 7 d. Komisijos sprendimo 90/342/EEB, nustatančio atrankos kriterijus, keliamus žemės ūkio ir miško produktų perdirbimo ir prekybos sąlygų gerinimo finansavimui (35) priedo 2 punktą (arba Komisijos sprendimą 94/173/EB (36), kuriuo jis buvo pakeistas);
c)
aptariama pagalba galėjo būti išmokėta tik pakeitus palūkanų normas, taikytinas naujai imamoms paskoloms, siekiant atsižvelgti į palūkanų normų įvairovę (tokiais atvejais pagalbos suma turėjo būti ne didesnė už naujoms paskoloms taikomų palūkanų normų skirtumą), arba turėjo būti teikiama žemės ūkio valdoms, pateikusioms gyvybingumo garantijas, pirmiausia tuo atveju, kai finansinė našta, susidariusi dėl esamų paskolų, būtų tokia, kad dėl jos kiltų grėsmė valdų gyvybingumui arba grėstų bankrotas.
(91)
2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte Graikijos valdžios institucijos teigė, kad Sprendimas Nr. 69836/B1451 ir jo vėlesni pakeitimai buvo taikomi perdirbimo įmonėms ir kad juose nebuvo išskirtinai nurodytos žemės ūkio produktų perdirbimo įmonės, kurioms taikomi Reglamentai (EEB) Nr. 866/90, (EB) Nr. 951/97 ir (EB) Nr. 1257/1999, kad visa Graikija yra regionas, kuriam nustatytas 1 tikslas, ir kad įmonėms, kurios investavo ir dėl to gavo pagalbą iš Kaimo plėtros ir maisto ministerijos, skolos restruktūrizavimas negalėjo duoti naudos, nes jo nebuvo numatyta. Be to, jos pridūrė, kad taikant bendrą restruktūrizavimo subsidijos ekvivalentą dažnai buvo išmokėtos tik mažos sumos ir kad restruktūrizavimas buvo susijęs tik su anksčiau išduotomis paskolomis, taigi su investicijomis, kurios jau buvo įgyvendintos.
(92)
Be to, Graikijos valdžios institucijų pateiktų paaiškinimų nepakanka, kad Komisija galėtų atmesti galimybę, kad tam tikros žemės ūkio produktų perdirbimo įmonės gavo pagalbą pagal Ministro sprendimą Nr. 69836/B1451 ir jo vėlesnius pakeitimus, nes tai, jog pirmiau minėtos įmonės nebuvo išskirtinai nurodytos, dar nereiškia, kad jos nepriklausė bendrai perdirbimo įmonių kategorijai (pramonės įmonės), patenkančiai į sprendimo taikymo sritį.
(93)
Dėl atitikties 90 konstatuojamojoje dalyje nurodytoms sąlygoms Komisija daro išvadą, kad Sprendimas Nr. 69836/B1451 ir vėlesni jo pakeitimai buvo susiję su investicinių arba apyvartinio kapitalo paskolų restruktūrizavimu.
(94)
Komisija, remdamasi Graikijos valdžios institucijų pateikta informacija, dėl investicinių paskolų restruktūrizavimo daro išvadą, kad 90 konstatuojamosios dalies a punkte nurodytos sąlygos buvo laikomasi, nes šios paskolos buvo susijusios su investicijomis, kurios akivaizdžiai jau buvo įgyvendintos.
(95)
Be to, Komisija daro išvadą, kad buvo laikomasi antrosios alternatyvios sąlygos, nurodytos 90 konstatuojamosios dalies c punkte, nes turėjo būti laikoma, kad įmonės pagalbos gavėjos po restruktūrizavimo yra gyvybingos remiantis finansinių institucijų vertinimu.
(96)
Tačiau Komisijos turimos informacijos nepakanka patikimai nustatyti, ar buvo laikomasi 90 konstatuojamosios dalies b punkte nustatytos sąlygos, nes 2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte Graikijos valdžios institucijos paaiškino, kad įmonėms, užsiimančioms žemės ūkio produktų perdirbimu ir prekyba, inter alia, buvo taikomos Reglamentų (EEB) Nr. 866/90 ir (EB) Nr. 951/97 nuostatos ir kad šie reglamentai buvo taikomi laikantis jų nuostatų, o tai reiškia, kad pagalba iš tiesų galėjo būti teikiama didžiausiu leidžiamu intensyvumu, nustatytu pirmiau minėtais reglamentais (75 % regionams, kuriems nustatytas 1 tikslas, o tai taikytina visai Graikijai), ir kad galėjo būti, kad įgyvendinant aptariamą schemą dėl pagalbos sumavimo šis intensyvumas galėjo būti viršytas.
(97)
Apyvartinio kapitalo paskolų restruktūrizavimo atžvilgiu schema negalėjo būti taikoma laikantis visų 90 konstatuojamojoje dalyje nustatytų sąlygų, nes pagal pirmąją sąlygą (a papunktis) aiškiai nurodoma, kad paskolos turi būti susijusios su investicijomis.
II. 1998 m. sausio 1 d. - 2000 m. birželio 30 d.
(98)
1997 m. 90 konstatuojamojoje dalyje išdėstytos sąlygos buvo pakeistos Komisijos pranešimo „Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti“ (toliau - 1997 m. gairės) (37) nuostatomis. Pirmiau minėtų gairių 4.4 punkte nustatyta: „Žemės ūkio sektoriuje šios gairės įsigalios 1998 m. sausio 1 d. ir bus taikomos naujai valstybės pagalbai. Jau teikiamai pagalbai šios gairės įsigalios tą pačią dieną arba, jeigu Komisija kurios nors valstybės narės arba kurių nors valstybių narių atžvilgiu pagal [EB] Sutarties 93 straipsnio 2 dalį yra pradėjusi susijusią procedūrą, Komisijai pagal [EB] Sutarties 93 straipsnio 2 dalį priėmus galutinį sprendimą dėl susijusios valstybės narės arba valstybių narių“.
(99)
1997 m. gairėmis, kurios yra visiškai naujos žemės ūkio sektoriui, inter alia, numatyta:
a)
sanavimo pagalba - likvidumo užtikrinimo priemonės, kurios taikomos atsižvelgiant į didelius socialinius sunkumus ir kurias sudaro paskolų garantijos arba paskolos, kurioms taikomos įprastos komercinės palūkanų normos, apribotos suma, būtina užtikrinti įmonės veiklą (pvz., padengti darbo užmokesčio bei algų išlaidas ir apmokėti einamąsias išlaidas), mokama tik tiek laiko, kiek reikia, kad būtų parengtos būtinos ir įmanomos įgyvendinti gaivinimo priemonės, nedarant neigiamo poveikio pramoninei ir agrarinei padėčiai kitose valstybėse narėse;
b)
restruktūrizavimo pagalba - pagalbos teikimas susietas su restruktūrizavimo planu, pagal kurį mažinami pajėgumai arba negrįžtamai naikinami gamybos pajėgumai, kai sektoriuje susidaro struktūrinis pajėgumų perteklius (pajėgumo mažinimas turi papildyti priemones, taikytinas be restruktūrizavimo pagalbos); vienintelė išimtis - atvejai, kai visi sprendimai, priimti per bet kuriuos 12 mėnesių iš eilės siekiant pagerinti visų pagalbos gavėjų padėtį, taikomi tokiam produktų kiekiui, kuris neviršija tam tikros tos šalies bendros metinės gamybos apimties procentinės dalies (3 %, jeigu priemonės yra skirtos tam tikrai produktų arba ūkio subjektų kategorijai, arba 1,5 %, jeigu tai nespecializuotos priemonės).
(100)
Valstybėms narėms leista prašyti šias žemės ūkiui skirtas nuostatas taikyti vietoje 1997 m. gairių nuostatų ne žemės ūkio sektoriams (šiems sektoriams buvo taikomos griežtos sąlygos, pirmiausia dėl restruktūrizavimo plano ir pagalbos gavėjo įnašo restruktūrizavimui - žr. toliau pateikto b skirsnio „Ne žemės ūkio sektorius“ 109-121 konstatuojamąsias dalis).
(101)
2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokios informacijos, kuria remdamasi Komisija galėtų nustatyti, ar aptariamu laikotarpiu pagalbos schema buvo taikoma laikantis susijusių sąlygų, nustatytų 1997 m. gairėse, t. y. pirmiau 99 konstatuojamosios dalies b punkte aprašytų sąlygų arba šiems ne žemės ūkio sektoriams nustatytų sąlygų (pateikti tikroviškomis prielaidomis pagrįstą gyvybingumui per pagrįstą laiką atgauti skirtą restruktūrizavimo planą, mažinti poveikį konkurentams, deramai taikyti principą, kad pagalbos teikiama tik vieną kartą, mažinti pajėgumus atitinkamame sektoriuje susidarius struktūriniam pajėgumų pertekliui, užtikrinti, kad pagalbos būtų proporcinga restruktūrizavimo išlaidoms ir naudai, atsižvelgiant ir į socialines restruktūrizavimo išlaidas).
III. 2000 m. liepos 1 d. - 2003 m. birželio 30 d.
(102)
1997 m. gairės 1999 m. spalio 9 d. buvo pakeistos Bendrijos gairėmis dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (toliau - 1999 m. gairės) (38). 1999 m. gairių 6.3 punkte teigiama, kad „valstybės narės privalo derinti savo pagalbos sanavimui ir restruktūrizavimui schemas, kurios liks galioti po 2000 m. birželio 30 d., kad po šios datos jos būtų suderintos su šiomis gairėmis“. Be to, „kad Komisija galėtų kontroliuoti derinimo procesą, valstybės narės iki 1999 m. gruodžio 31 d. privalo jai pateikti visų tokių schemų sąrašą. Po to ne vėliau kaip iki 2000 m. birželio 30 d. jos privalo Komisijai teikti pakankamai informacijos, kad ji galėtų patikrinti, ar tikrai schemos yra pakeistos pagal šias gaires“.
(103)
1999 m. gairėse taip pat yra specialus skirsnis apie sunkumų patiriančių žemės ūkio įmonių restruktūrizavimą. Palyginti su 1997 m. gairėmis, šiame skirsnyje pateikta struktūrinio pajėgumų pertekliaus šiame sektoriuje apibrėžtis, apribota 99 konstatuojamosios dalies b punkte nurodyta išimtis, taikytina pirminio sektoriaus įmonėms (dėl to žemės ūkio produktų perdirbimo ir prekybos subsektoriui automatiškai buvo taikomas pajėgumų mažinimo reikalavimas), ir nustatyta pagalbos teikimo tik vieną kartą sąlyga, reiškianti, kad restruktūrizavimo pagalba gali būti teikiama tik vieną kartą.
(104)
2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokios informacijos, kuria remdamasi Komisija būtų galėjusi nustatyti, ar pagalbos schema buvo pritaikyta taip, kad atitiktų šias nuostatas, ir ar aptariamu laikotarpiu suteikta pagalba atitinkamai buvo suteikta pagal susijusias 1999 m. gairių nuostatas, t. y. pateikus restruktūrizavimo planą, pagal kurį naikinami pajėgumai susidarius struktūriniam pajėgumų pertekliui, prireikus taikant 103 konstatuojamojoje dalyje nurodytą apribotąją išimtį ir remiantis pagalbos teikimo tik vieną kartą principu.
ii) Garantijos
(105)
Kitas veiksnys, lėmęs Komisijos sprendimą pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, yra bet kokios garantijų forma teiktos pagalbos suderinamumo klausimas. Graikijos valdžios institucijos 2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte pateikė įvairių pastabų (žr. 57 konstatuojamosios dalies c ir g punktus). Tačiau Komisija mano, kad dėl šių pastabų būtina pateikti tokias pastabas:
a)
dėl c punkto - tai, kad garantijos buvo teikiamos griežtomis sąlygomis, dar nereiškia, kad nebuvo suteikta valstybės pagalba; veikiau priešingai - taisyklėse, kurios buvo taikomos aptariamos schemos įgyvendinimo laikotarpiu, kaip nustatyta 1989 m. balandžio 5 d. valstybėms narėms skirtame rašte Nr. SG(89) D/4328, 1989 m. spalio 12 d. rašte Nr. SG(89) D/12772 ir Komisijos pranešimo valstybėms narėms dėl EEB sutarties 92 ir 93 straipsnių Komisijos direktyvos 80/723/EEB, skirtos gamybos sektorius valstybinėms įmonėms, (39) 5 straipsnio taikymo 38 punkte aiškiai nurodyta, kad „visoms garantijoms, kurias valstybė suteikia tiesiogiai arba deleguodama per finansų institucijas, [taikoma] EEB sutarties 92 straipsnio 1 dalis“ ir turi būti taikomos sąlygos, iš kurių viena galėtų būti įmonės bankroto paskelbimas. Nors pirmiau minėti raštai 2000 m. iš tiesų buvo pakeisti Komisijos pranešimu dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai, kuriame buvo nustatytos sąlygos, suteikiančios galimybę nustatyti, kada valstybės pagalba neteikiama, jokia Graikijos valdžios institucijų 2004 m. rugpjūčio 9 d. raštu pateikta informacija neįrodo, kad suteiktos garantijos atitiko šias sąlygas;
b)
net jeigu Graikijos valdžios institucijos būtų pateikusios informaciją, skirtą įrodyti, kad garantijos atitiko sąlygas, kuriomis laikoma, kad valstybės pagalba neteikiama, Komisija nebūtų galėjusi priimti šio pagrindimo net ir dėl tokios priežasties (iš daugelio), kad ši išimtis taikoma tik jeigu įmonės pagalbos gavėjos nepatiria finansinių sunkumų;
c)
dėl g punkto - tuo, kad garantija netaikoma tam tikriems įsipareigojimams, visiškai neįrodoma, kad buvo laikomasi visų sąlygų, kuriomis pagalba, gaunama suteikiant garantiją, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka; be to, reikia pripažinti, kad jokia kita Graikijos valdžios institucijų 2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte pateikta informacija neįrodoma, kad šių sąlygų buvo laikomasi.
(106)
Todėl Komisija, išsiaiškinusi šias aplinkybes, mano, kad garantijos aptariamos schemos įgyvendinimo laikotarpiu buvo pagalbos teikimo įmonėms, kurios patiria sunkumų, priemonių paketo dalis, taigi šių priemonių suderinamumas yra susijęs su visu restruktūrizavimo procesu, dėl kurio, kaip jau pakankamai išsamiai nurodyta 94-104 konstatuojamosiose dalyse pateiktoje analizėje, Graikijos valdžios institucijos nepateikė pakankamai informacijos, kad išsklaidytų Komisijos abejones, išreikštas jai pradėjus Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (šios išvados dėl garantijų lygiai taip pat galioja visoms trims šiame sprendime nurodytoms procedūroms ir visiems minėtiems sektoriams, išskyrus garantijas, numatytas 2000 m. gruodžio 18 d. ministro sprendimu Nr. 2/82257/0025, kuris, atsižvelgiant į taikytą gyvybingumo kriterijų (gyvybingumo prieš skolos restruktūrizavimą) bus išnagrinėtas atskirai).
(107)
Nė vienas iš Graikijos valdžios institucijų 2004 m. rugpjūčio 9 d. rašte pateiktų įrodymų (taikyta palūkanų norma;, papildomų išlaidų susidarymas arba panašios pasekmės, susijusios su ministro sprendimais, kurie buvo sudėtinė schemos teisinio pagrindo dalis; palūkanų skaičiavimo dažnumas) nėra esminis pagrindas pakeisti pirmiau išdėstytą Komisijos poziciją.
(108)
Kadangi Graikijos valdžios institucijų pateikta informacija neišsklaido Komisijos abejonių, išreikštų jai pradėjus Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, Komisijai tenka tik daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su bendrąja rinka.
b) Ne žemės ūkio sektorius
(109)
Kaip ir žemės ūkio sektoriaus atveju, Komisija privalo išnagrinėti aptariamą pagalbą atsižvelgdama į taisykles, taikytinas pagalbai sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti.
(110)
Įsigaliojant Ministro įsakui Nr. 69836/B1461 (t. y. 1993 m. spalio 1 d.), aptariamos taisyklės buvo išdėstytos Aštuntojoje konkurencijos politikos ataskaitoje, konkrečiai - jos 177, 227 ir 228 punktuose.
(111)
Ataskaitos 177 punkte teigiama, kad nors ir gali prireikti sanavimo priemonių, suteiksiančių laiko parengti ilgalaikius sprendimus dėl įmonės patiriamų sunkumų, šiomis priemonėmis neturėtų būti atsisakoma būtino pajėgumų mažinimo, todėl jos turėtų būti taikomos tik kai yra reikalingos ūmioms socialinėms problemoms spręsti.
(112)
Ataskaitos 227 punkte teigiama, kad sanavimo pagalba gali būti teikiama pagal Sutartį, jeigu ji yra susijusi su restruktūrizavimu, kuriuo siekiama atkurti susijusių įmonių ir (arba) regionų ilgalaikį gyvybingumą, ir jeigu ji gana apibrėžtai taikoma tam tikram regionui arba pramonės šakai, kad būtų galima įvertinti jos padarinius.
(113)
Ataskaitos 228 punkte išsamiau paaiškinama Komisijos pozicija dėl sanavimo pagalbos ir apibrėžiama restruktūrizavimo pagalba.
(114)
Sanavimo pagalba turi būti:
a)
susijusi su likvidumo gerinimu suteikiant paskolų garantijas arba paskolas taikant įprastas komercines palūkanų normas;
b)
ne didesnė už sumą, kuri yra būtina norint užtikrinti įmonės veiklą, padengti darbo užmokesčio ir algų išlaidas ir apmokėti einamąsias išlaidas;
c)
mokama tik tiek laiko (paprastai - šešis mėnesius), kiek reikia, kad būtų parengtos būtinos ir įmanomos įgyvendinti gaivinimo priemones;
d)
teikiama atsižvelgiant į didelius socialinius sunkumus, o įmonės veiklos išsaugojimas turi neturėti neigiamo poveikio pramonės padėčiai kitose valstybėse narėse.
(115)
Be to, restruktūrizavimo pagalba turi būti teikiama tik griežtai laikantis sąlygos, kad būtų įgyvendinama patikima restruktūrizavimo ir (arba) pertvarkymo programa, tokia pagalba turi deramai bei veiksmingai padėti atkurti susijusios gamybos gyvybingumą, pagalbos intensyvumas ir suma turi būti tik tokie, kokie būtini, kad įmonė galėtų išlikti per neišvengiamą pereinamąjį laikotarpį iki tol, kai bus pradėta taikyti minėta programa, todėl susijęs laikotarpis turi būti neilgas, o parama turi būti palaipsniui mažinama.
(116)
Šios sąlygos buvo pakeistos 1994 m. Bendrijos gairėmis dėl valstybės pagalbos sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (40), įsigaliojusiomis 1994 m. gruodžio 23 d. (toliau - 1994 m. gairės), po to 1997 m. gairėmis, kurios įsigaliojo 1998 m. sausio 1 d., o tada 1999 m. gairėmis, pradėtomis taikyti nuo liepos 1 d., atsižvelgiant į prisitaikymo laikotarpį, kuris valstybėms narėms buvo pratęstas atsižvelgiant į pagalbos schemas (žr. 98 ir 102 konstatuojamąsias dalis).
(117)
1994 m. gairėse įtvirtinta Komisijos politika, susijusi su sanavimo pagalba (žr. 114 konstatuojamąją dalį) ir išsamiau apibrėžtas pateiktinų restruktūrizavimo planų turinys bei pasekmės (tikroviškomis prielaidomis pagrįsta gyvybingumo atkūrimo per pagrįstą laikotarpį perspektyva, padarinių konkurentams mažinimas, pagalbos teikimo tik vieną kartą principo deramas taikymas, pajėgumų mažinimas aptariamame sektoriuje susidarius struktūriniam pajėgumų pertekliui, pagalbos proporcingumas restruktūrizavimo išlaidoms ir naudai, atsižvelgiant ir į restruktūrizavimo socialines išlaidas).
(118)
Ne žemės ūkio sektorių atžvilgiu 1997 m. gairėse, parengtose atlikus reguliarią Komisijos politikos sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo politikos srityje peržiūrą, perteiktas 1994 m. gairių turinys.
(119)
1999 m. gairėse sugriežtintos sanavimo pagalbos teikimo sąlygos, nustatant restruktūrizavimo plano pateikimo laikotarpį. Restruktūrizavimu srityje gairės yra griežtesnės MVĮ atžvilgiu, jose numatyta galimybė priverstinai mažinti pajėgumus, net jeigu sektoriuje nėra susidarę struktūrinio pajėgumų pertekliaus.
(120)
Kadangi Graikijos valdžios institucijų 2004 m. rugpjūčio 9 rašte pateikti paaiškinimai lygiai taikomi ir žemės ūkio, ir ne žemės ūkio sektoriams, Komisijai tenka daryti tik tokią pat išvadą, kokią ji yra padariusi dėl žemės ūkio sektoriaus, t. y. kad jokia Graikijos valdžios institucijų pateikta informacija nesuteikia Komisijai galimybės nustatyti, ar buvo įgyvendintos 1994, 1997 ir 1999 m. gairėse nustatytos įvairios sąlygos (pvz., viena iš priežasčių yra ta, kad nėra jokių įrodymų, kad įmonės pagalbos gavėjos būtų pateikusios restruktūrizavimo planą, kuriame būtų nurodytos būtinosios kompensacinės priemonės). Ši išvada vienodai taikoma visų Aštuntojoje konkurencijos politikos ataskaitoje išdėstytų nuostatų laikymuisi.
(121)
Neturėdama įrodymų, kad buvo laikomasi pirmiau minėtų nuostatų, Komisija negali daryti išvados, kad pagalba buvo suteikta pateikus restruktūrizavimo planą, kuriame būtų pateikta visa įvairiomis pirmiau minėtomis taisyklėmis reikalaujama informacija (pirmiausia - tikroviškomis prielaidomis pagrįsta gyvybingumo atkūrimo per pagrįstą laikotarpį perspektyva, padarinių konkurentams mažinimas, pagalbos teikimo tik vieną kartą principo deramas paisymas, pajėgumų mažinimas aptariamame sektoriuje susidarius struktūriniam pajėgumų pertekliui, pagalbos proporcingumas restruktūrizavimo išlaidoms ir naudai, atsižvelgiant ir į restruktūrizavimo socialines išlaidas). Todėl abejonės, kurias Komisija išreiškė pradėjusi Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, išlieka, ir Komisijai tenka tik daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su bendrąja rinka.
V.II.2. PAGALBA FLORINOS IR KILKIO NOMŲ ĮMONĖMS, NAGRINĖTA PRADĖJUS ANTRĄJĄ PROCEDŪRĄ
a) Žemės ūkio sektorius
(122)
2005 m. rugpjūčio 18 d. rašte Graikijos valdžios institucijos tvirtino, kad pagrindinis sprendimas, kuriuo reglamentuojamas pagalbos teikimas (Ministro sprendimas Nr. 66336/B.1398/1993), buvo skirtas pramonės ir amatų įmonėms ir kad nė viena iš jo nuostatų nebuvo susijusi su žemės ūkio įmonėmis.
(123)
atsižvelgdama į šią informaciją Komisija mano, kad atitinkamai nėra reikalo nagrinėti aptariamą schemą pagal žemės ūkio sektoriui taikytas valstybės pagalbos taisykles, galiojusias tuo metu, kai buvo teikiama pagalba.
b) Ne žemės ūkio sektorius
(124)
Pradėdama procedūrą Komisija nusprendė, kad schema buvo skirta įmonėms, kurios patiria sunkumų, nes Ministro sprendime Nr. 66336/B.1398/1993 buvo nustatyta, kad įmonės po restruktūrizavimo privalo išlikti gyvybingos (tačiau vien dėl to nebuvo atmestina galimybė, kad įmonės galėjo jau turėti sunkumų, kai joms buvo leista taikyti pagalbos schemą), todėl ji privalo išnagrinėti aptariamos pagalbos suderinamumą atsižvelgdama į sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisykles, galiojusias tuo metu, kai buvo teikiama pagalba.
(125)
Sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklės, galiojusios suteikiant aptariamą pagalbą, chronologine tvarka buvo tokios: Aštuntosios konkurencijos politikos ataskaitos 177, 227 ir 228 punktų nuostatos, 1994 m. gairės ir 1997 m. gairės.
(126)
Dėl Aštuntosios konkurencijos politikos ataskaitos 177, 227 ir 228 punktų nuostatų ir 1994, 1997 ir 1999 m. gairių laikymosi Graikijos valdžios institucijų 2005 m. rugpjūčio 18 d. rašte pateikti paaiškinimai yra tokie pat, kokie buvo pateikti siekiant pagrįsti pagalbos teikimą Kastorijos ir Eubojos nomams (57 konstatuojamosios dalies a-f punktuose išsamiai išdėstyti Graikijos valdžios institucijų įrodymai yra tokie pat, kokie yra išdėstyti 56 konstatuojamosios dalies a-e punktuose). Todėl 110-121 konstatuojamosiose dalyse pateikta Komisijos analizė taikytina ir šiuo atveju, o tai reiškia, kad Komisijos abejonės, išreikštos jai pradėjus Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, nebuvo išsklaidytos ir kad Komisija gali daryti tik tokią išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su bendrąja rinka.
(127)
2005 m. rugpjūčio 18 d. rašte Graikijos valdžios institucijos taip pat siekė pagrįsti aptariamą pagalbą remdamosi tuo, kad Florinos ir Kilkio nomai turi bendrą sieną su buvusiąja Jugoslavijos Respublika Makedonija ir kad vietos įmonės labai nukentėjo dėl nestabilumo ir karo padėties tame regione.
(128)
Remiantis ypatingomis aplinkybėmis būtų buvę galima taikyti Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punktą, pagal kurį pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti yra suderinama su vidaus rinka. Tačiau Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokių įrodymų, kad, kaip jos teigia, šių dviejų nomų įmonės būtų patyrusios sunkumų, arba įrodymų, kuriais remiantis būtų galima šiuos sunkumus susieti su nestabilumu regione dėl įvykių Jugoslavijoje. Be to, Komisija neturi jokios informacijos, kuri rodytų, kad Graikijos valdžios institucijų nurodyti įvykiai schemos galiojimo laikotarpiu būtų galėję turėti poveikio apibūdintiems padariniams. Be visų išvardytų dalykų Komisijai kelia nuostabą, kodėl schema buvo taikoma tik tam tikriems šių dviejų nomų ekonomikos sektoriams, nors nurodytieji įvykiai, logiškai mąstant, turėjo turėti poveikio visoms vietos įmonėms, kad ir kokiame sektoriuje jos būtų veikusios.
(129)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija nemato priežasčių, dėl kurių aptariamai pagalbos schemai būtų galima taikyti Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punktą. Todėl Komisijai ir vėl tenka tik daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su bendrąja rinka.
V.II.3. RODOPĖS, EVRO, KSANTĖS, LESBO, SAMO, CHIJO IR DODEKANESO NOMUOSE TEIKTA PAGALBA, NAGRINĖTA PRADĖJUS TREČIĄJĄ PROCEDŪRĄ
(130)
Atsižvelgiant į tai, kad, remdamasi turima informacija, Komisija sprendime pradėti procedūrą nurodė, kad neįmanoma nustatyti, ar minėtieji du 1989 m. ministro sprendimai ir vėlesni sprendimai (išsamiai aprašyti 50-52 konstatuojamosiose dalyse) buvo atskira pagalbos schema ar sudėtinė bendros sistemos, kuri buvo nagrinėjama per įvairias pradėtas procedūras, dalis; kadangi Graikijos valdžios institucijų 2006 m. gegužės 10 d. rašte nepateikta jokių su tuo susijusių paaiškinimų, nagrinėjamais ministro sprendimais numatytos pagalbos suderinamumas su vidaus rinka bus vertinamas atskirai. 2000 m. gruodžio 18 d. Ministro sprendimu Nr. 2/82257/0025 (žr. 49 konstatuojamąją dalį) numatytos garantijos taip pat bus nagrinėjamos atskirai, nes šiame sprendime nustatyta, kad įmonės pagalbos gavėjos turi būti gyvybingos, bet ne tik po restruktūrizavimo, kaip kitais čia nurodytais atvejais.
(131)
44-52 konstatuojamosiose dalyse nurodytų ministro sprendimų analizė bus sudaryta iš dviejų pagrindinių dalių - žemės ūkio sektoriaus ir ne žemės ūkio sektoriaus analizės, kaip ir per pirmąsias dvi procedūras nagrinėtų schemų atveju, o ne žemės ūkio sektoriaus analizė bus padalyta į kelias sudėtines dalis: a) pramonės, viešbučių ir amatų sektorių analizę ir b) laivybos sektoriaus analizę. Akmens anglių gavybos sektorius, kuris taip pat buvo nagrinėjamas pradėjus Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, čia nebus nagrinėjamas, nes, kaip Graikijos valdžios institucijos paaiškino 2011 m. kovo 15 ir 29 d. raštuose, atitinkama gavybos veikla buvo susijusi su marmuru ir akmeniu, o tai reiškia, kad šią veiklą vykdančioms įmonėms taikytina pramonės sektoriaus analizė.
a) Žemės ūkio sektorius
(132)
Komisija privalo išnagrinėti schemą atsižvelgdama į valstybės pagalbos sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti taisykles, taikytinas tada, kai buvo teikiama pagalba.
(133)
Žemės ūkio sektoriui atitinkamos taikytinos taisyklės buvo nustatytos 90 ir 98-103 konstatuojamosiose dalyse. Kadangi aptariamos schemos taikymo laikotarpis baigėsi 2005 m. gruodžio 31 d., į taikytinų teisės aktų sąrašą turėtų būti įtrauktos 2004 m. Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (41) (toliau - 2004 m. gairės); 2004 m. gairės įsigaliojo 2004 m. spalio 10 d., ir jomis buvo sugriežtintos sąlygos, nustatytos 1999 m. gairėse (pažymėtina, jog įvirtinta, kad pagalbos gavėjo įnašas į restruktūrizavimą turi būti realus ir teikiamas be pagalbos). Be to, atsižvelgiant į pagalbos gavėjų pobūdį (pramoninės gyvulininkystės įmonės ir pienininkystės ūkiai), yra pagrindo manyti, kad schema galėjo būti taikoma ir pirminei gamybai (tik gyvulių auginimui), ir perdirbimui ir (arba) prekybai (pvz., ūkiams, kuriuose yra perdirbimo įrenginiai).
(134)
Dėl pačių sąlygų laikymosi Komisija daro išvadą, kad 1994 m. sausio 13 d. Ministro sprendimu Nr. 1648/B22 ir vėlesniais jo pakeitimais buvo numatytas paskolų, kurios galėjo būti naudojamos investicijoms arba apyvartiniam kapitalui, restruktūrizavimas.
(135)
Dėl paskolų, kurios buvo susijusios su investicijomis, restruktūrizavimo Graikijos valdžios institucijos 2006 m. gegužės 10 d. rašte nepateikė informacijos, kuria remdamasi Komisija galėtų įsitikinti, kad restruktūrizuoto paskolos iš tikrųjų buvo susijusios su investicijomis, kurios jau buvo padarytos. Todėl Komisija negali daryti išvados, kad buvo laikomasi 90 konstatuojamosios dalies a punkte nustatytos sąlygos.
(136)
Atitinkamai Komisija, remdamasi turima informacija, negali daryti tvirtos išvados, kad buvo visiškai laikomasi 90 konstatuojamosios dalies b punkte nustatytos sąlygos, nes 2006 m. gegužės 10 d. rašte Graikija apie tai nepateikė jokios išsamesnės informacijos.
(137)
Dėl 90 konstatuojamosios dalies c punkte nustatyto reikalavimo Komisija daro išvadą, kad antrosios alternatyvios sąlygos buvo laikomasi, nes įmonės pagalbos gavėjos po restruktūrizavimo turėjo būti gyvybingos, remiantis bankų atliktu vertinimu.
(138)
Apyvartiniam kapitalui formuoti panaudotų paskolų restruktūrizavimo atžvilgiu aptariama schema negalėjo būti taikoma laikantis visų 90 konstatuojamojoje dalyje nustatytų sąlygų, nes pagal pirmąjį reikalavimą (90 konstatuojamosios dalies a punktas) aiškiai nurodoma, kad paskolos turi būti susijusios su investicijomis.
(139)
Pagalbos, suteiktos nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2004 m. gairių įsigaliojimo, atžvilgiu 98-104 konstatuojamosiose dalyse atlikta analizė taip pat taikytina šio atvejo esmei, nes 2006 m. gegužės 10 d. rašte Graikija nepateikė jokios informacijos, kuria remdamasi Komisija galėtų įsitikinti, kad norint gauti aptariamą pagalbą buvo teikiamas restruktūrizavimo planas ir užtikrinamas privalomas įnašas.
(140)
Galiausiai dėl pagalbos, suteiktos nuo 2004 m. gairių įsigaliojimo dienos, Komisija gali tik pažymėti, kad 2006 m. gegužės 10 d. raštu Graikija nepateikė jokių duomenų, kuriais remdamasi Komisija galėtų įsitikinti, kad norint gauti aptariamą pagalbą buvo teikiamas restruktūrizavimo planas ir užtikrinamas privalomas įnašas. Todėl ji negali išsklaidyti visų abejonių, išreikštų jai pradėjus Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, taigi yra priversta daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su bendrąja rinka.
(141)
2006 m. gegužės 10 d. raštu Graikijos valdžios institucijos siekė aptariamą pagalbą pateisinti tuo, kad kaimyniniuose regionuose vyko karas. Graikija laikėsi nuomonės, kad dėl susidariusių aplinkybių pagalbai buvo galima taikyti Sutarties 107 straipsnio 3 dalies a ir c punktuose nustatytą išimtį (plg. su 59 konstatuojamosios dalies a punktu).
(142)
Komisijai šis argumentas yra nepriimtinas dėl kelių priežasčių:
a)
reglamentavimo požiūriu konfliktas laikomas ypatingu įvykiu, kuriam taikomas Sutarties 107 straipsnio 2 dalies b punktas, pagal kurį pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti yra suderinama su vidaus rinka;
b)
žemės ūkio sektoriuje pagalbos priemonių suderinamumas vertinamas atsižvelgiant į išimtį, numatytą Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punkte, kuriame nustatyta, kad pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų ir todėl neprieštarauja bendram interesui, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, o ne remiantis 107 straipsnio 3 dalies a punkte nustatyta išimtimi, pagal kurią nustatyta, kad pagalba, skirta regionų, kuriuose yra neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, taip pat ir 349 straipsnyje (42) nurodytų regionų, atsižvelgiant į jų struktūrinę, ekonominę ir socialinę padėtį, ekonominei plėtrai skatinti, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka;
c)
kad būtų galima taikyti šią leidžiančią nukrypti nuostatą, reikėtų, kad pagalba būtų teikiama laikantis taisyklių, kuriomis reglamentuojama pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti; kaip įrodyta pirmiau, taip nebuvo.
(143)
Komisija negali patikimai nustatyti, ar taikytinas 107 straipsnio 2 dalies b punktas, dėl šių priežasčių:
a)
2006 m. gegužės 10 d. rašte Graikija teisingai nurodė, kad schemos taikymo laikotarpiu visas ir vienam gyventojui tenkantis BVP aptariamuose nomuose buvo labai mažas, palyginti su kitais šalies regionais, tačiau taip pat nurodė, kad tuo pačiu laikotarpiu buvo užregistruotas BVP augimas, o tai rodo, kad karas kaimyniniuose regionuose neturėjo labai didelio poveikio susijusių zonų ekonomikai;
b)
kaip matyti iš schemos teisinio pagrindo aprašymo, praėjus beveik dešimčiai metų nuo karo veiksmų pabaigos kaimyniniuose regionuose, schema buvo iš dalies pakeista; todėl negalima manyti, kad Graikija buvo priversta imtis intervencinių priemonių dėl karo padėties kaimyniniuose regionuose ir kad atitinkamai būta priežastinio ryšio tarp šios padėties ir įmonių patiriamų sunkumų (šiai pastabai pagrįsti pakanka vienintelio pavyzdžio: 48 konstatuojamojoje dalyje nurodytas 2004 m. sausio 28 d. ministro sprendimas Nr. 2/64046/0025/2003 taikomas paskoloms, kurios pramonės įmonių (kitaip tariant - galbūt ir pramoninės gyvulininkystės įmonių) galėjo būti paimtos iki 2004 m. gruodžio 31 d.).
(144)
Dėl kitų pastabų, kurias Graikijos valdžios institucijos pateikė 2006 m. gegužės 10 d. rašte, Komisija pabrėžia (šios pastabos, išskyrus pateiktas b punkte, taikomos ir visiems kitiems sektoriams, nurodytiems pradėjus procedūrą):
a)
problemų, pvz., vietos rinkų dinamiškumo trūkumo arba paklausos sumažėjimo, negalima išspręsti teikiant pagalbą įmonėms, kurios patiria sunkumų, jeigu netaikomas restruktūrizavimas. Tinkamesnės pagalbos priemonės yra struktūrinės priemonės;
b)
tai, kokią dalį visos Graikijos produkcijoje sudaro aptariamų nomų mėsos produkcija, niekaip nesusiję su konkurencijos iškraipymo teikiant pagalbą ne pagal nustatytą teisinę sistemą rizika (šiuo atveju pagalba įmonėms, kurios patiria sunkumų, suteikta neturint restruktūrizavimo plano); remiantis Teisingumo Teismo praktika, jeigu valstybės narės finansine pagalba sustiprinama įmonės padėtis konkurentų atžvilgiu (tai yra šios bylos esmė), tokia pagalba gali suteikti konkurencinį pranašumą prieš kitas įmones, kurioms pagalba neteikiama (43);
c)
įmonių gyvybingumo, kaip jis apibrėžiamas minėtuose dviejuose 1989 m. ministro sprendimuose, klausimas šiame sprendime bus išnagrinėtas vėliau;
d)
argumentas, kad pagal Įstatymą Nr. 128/75 atidaryta sąskaita nebuvo valstybės ištekliai, išnagrinėtas 82 konstatuojamosios dalies d punkte.
(145)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija yra priversta daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
b) Pramonės, amatų ir viešbučių sektoriai
(146)
Komisija privalo išnagrinėti aptariamą schemą atsižvelgdama į taisykles, kuriomis reglamentuojama pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti.
(147)
Kaip ir pagalbos atveju, nagrinėtu pagal pirmąsias dvi procedūras, sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklės, galiojusios, kai buvo teikiama aptariama pagalba, chronologine tvarka buvo tokios: Aštuntosios konkurencijos politikos ataskaitos 177, 227 ir 228 punktai ir 1994, 1997 bei 1999 m. gairės. Nagrinėjamu atveju į šį sąrašą turėtų būti įtrauktos 2004 m. gairės, nes kai kuriuose nomuose ši tvarka baigė galioti 2005 m. gruodžio 31 d.
(148)
2006 m. gegužės 10 d. raštu Graikijos valdžios institucijų perduotoje informacijoje ir nurodytoje 59 konstatuojamojoje dalyje nėra jokių išsamesnių duomenų apie sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir reorganizavimo taisyklių laikymąsi. Todėl Komisija negali patikrinti, ar buvo laikomasi Aštuntosios konkurencijos politikos ataskaitos 177, 227 ir 228 punktų ir 1994, 1997, 1999 ir 2004 m. gairių.
(149)
Dėl šios priežasties Komisija negali išsklaidyti visų abejonių, jos išreikštų jai pradėjus Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, taigi yra priversta daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su bendrąja rinka.
c) Laivybos sektorius
(150)
Aptariamos schemos suderinamumas su vidaus rinka bus vertinamas dviem požiūriais, atsižvelgiant į tai, kad terminas „laivybos sektorius“ apima ir laivų statybą, ir gabenimą laivais.
(151)
Komisija privalo išnagrinėti aptariamą schemą atsižvelgdama į taisykles, kuriomis reglamentuojama pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti.
(152)
Laivų statybos sektoriaus atžvilgiu, sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklės, taikytinos įsigaliojus 1994 m. sausio 13 d. Ministro sprendimui Nr. 1648/B.22, buvo tokios:
a)
iki 1998 m. gruodžio 31 d. - 1990 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 90/684/EEB dėl pagalbos laivų statybai (44);
b)
nuo 1999 m. sausio 1 d. iki 2003 m. gruodžio 31 d. - 1998 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1540/98, nustatantis naujas pagalbos laivų statybai taisykles (45);
c)
nuo 2004 m. sausio 1 d. - valstybės pagalbos laivų statybai sistema (46).
(153)
2006 m. gegužės 10 d. raštu Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokios informacijos, kuria remdamasi Komisija galėtų daryti išvadą, kad aptariama pagalbos schema buvo taikoma laikantis šiame sektoriuje sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklių. Todėl neišsklaidytos abejonės, kurias Komisija išreiškė pradėjusi Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, taigi ji priversta daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
(154)
Atitinkamai jūrų transporto atžvilgiu Komisija turi išnagrinėti aptariamą schemą atsižvelgdama į taisykles, kuriomis reglamentuojama pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti.
(155)
Nuo 1994 m. sausio 13 d. Ministro sprendimo Nr. 1648/B.22 įsigaliojimo laivybos sektoriuje sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklės buvo ir tebėra tokios:
a)
„Finansinės ir mokestinės priemonės, susijusios su Bendrijoje registruotų laivų veikla“ (47);
b)
1997 m. Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos jūrų transportui (48);
c)
2004 m. Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos jūrų transportui (49).
(156)
2006 m. gegužės 10 d. raštu Graikijos valdžios institucijos vėl nepateikė jokios informacijos, kuria remdamasi Komisija galėtų daryti išvadą, kad aptariama pagalbos schema buvo taikoma laikantis šiame sektoriuje sunkumų patiriančių įmonių sanavimo ir restruktūrizavimo taisyklių. Todėl neišsklaidytos abejonės, kurias Komisija išreiškė pradėjusi Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, taigi ji yra priversta daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
d) Lesbo, Samo, Chijo ir Dodekaneso nomuose suteikta pagalba, taip pat nagrinėta per trečiąją procedūrą
(157)
Pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą Komisija, neturėdama pakankamai informacijos, apsvarstė dvi hipotezes:
a)
1989 m. gegužės 16 d. Ministro sprendimu Nr. 2041901, 1989 m. spalio 10 d. Ministro sprendimu Nr. 2078809 ir šių sprendimų pakeitimais numatytai pagalbai buvo taikoma ta pati sistema, kaip nustatytoji 44-48 konstatuojamosiose dalyse nurodytais sprendimais;
b)
pagalba buvo skirtingu pagrindu įsteigtos finansavimo sistemos dalis.
(158)
2006 m. gegužės 10 d. rašte Graikija nurodė, kad dviem 1989 m. priimtais ministro sprendimais buvo nustatyta, kad įmonės turėjo būti gyvybingos prieš jų skolų restruktūrizavimą ir po jo. Komisija negali patvirtinti šio teiginio, nes iš pakartotinio nagrinėjimo matyti, jog nė vienu iš šių dviejų sprendimų nenustatyta, kad įmonės turėjo būti gyvybingos prieš skolų restruktūrizavimą ir po jo. Todėl Komisija įvertins šiais dviem sprendimais ir jų pakeitimais numatytos pagalbos suderinamumą remdamasi ne tik šiomis dviem 157 konstatuojamojoje dalyje pateiktomis hipotezėmis, bet pagal antrąją hipotezę taip pat neatmesdama galimybės, kad pagalba galėjo būti teikiama įmonėms, kurios patiria sunkumų.
(159)
Dėl pirmosios 157 konstatuojamojoje dalyje pateiktos hipotezės Komisija yra priversta daryti išvadą, kad tuo atveju, jeigu minėtieji du 1989 m. ministro sprendimai ir jų pakeitimai yra priskirtini tai pačiai sistemai, kuri buvo nustatyta 44-48 konstatuojamosiose dalyse nurodytais ministro sprendimais, vėlgi galima remtis 146-149 konstatuojamosiose dalyse atlikta analize, taigi 2006 m. gegužės 10 d. rašte Graikijos pateikti paaiškinimai neišsklaido abejonių, kurias Komisija išreiškė pradėjusi Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, todėl ji yra priversta daryti išvadą, jog aptariama schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
(160)
Nagrinėjant antrąją hipoteze, reikia numatyti du scenarijus: pagalba teikta įmonėms, kurios patiria sunkumų, arba pagalba teikta gyvybingoms įmonėms.
(161)
Nagrinėjant pirmąjį scenarijų vėlgi galima remtis 146-149 konstatuojamosiose dalyse atlikta analize, todėl 2006 m. gegužės 10 d. rašte Graikijos pateikti paaiškinimai neišsklaido abejonių, kurias Komisija išreiškė pradėjusi Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, todėl ji yra priversta daryti išvadą, jog aptariama tvarka yra nesuderinama su vidaus rinka.
(162)
Nagrinėdama antrąjį scenarijų, Komisija taip pat pažymi, kad remdamasi 2006 m. gegužės 10 d., 2011 m. kovo 15 d. ir 2011 m. kovo 29 d. raštuose pateiktais Graikijos paaiškinimais, ji negali patikimai nustatyti, ar iš apyvartinio kapitalo, suformuoto naudojant subsidijuojamas paskolas, buvo finansuojamos reikalavimus atitinkančios investicijos, kaip apibrėžta Sąjungos regioninės pagalbos teikimo taisyklėse (įsigaliojus 1989 m. gegužės 16 d. Ministro sprendimui Nr. 2041901, taikytinos taisyklės buvo Komisijos komunikatas dėl 92 straipsnio 3 dalies a ir c punktų taikymo regioninei pagalbai (50), o vėliau - 1998 m. nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairės (51)). Todėl Komisija privalo daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
(163)
Tuo atveju, jeigu šis apyvartinis kapitalas nebuvo naudojamas reikalavimus atitinkančioms investicijoms finansuoti, kaip apibrėžta Sąjungos nacionalinės regioninės pagalbos teikimo taisyklėse, Komisija privalo patikrinti, ar suteikta to kapitalo formavimo pagalba, kuri tokiu atveju būtų laikoma veiklos pagalba, gali būti pripažinta suderinama pagal susijusias Sąjungos nacionalinės regioninės pagalbos teikimo taisykles. Atsižvelgdama į tai, Komisija nori pabrėžti, kad susijusi valstybė narė privalo bendradarbiauti su Komisija ir pateikti visą Komisijos prašomą informaciją, kuria remdamasi ši galėtų patikrinti aptariamos pagalbos suderinamumą (52). Kadangi Komisija, remdamasi įvairiuose Graikijos perduotuose raštuose pateikta informacija, negali patikrinti atitikties Sąjungos nacionalinės regioninės pagalbos teikimo taisyklių nuostatoms, ji priversta daryti išvadą, kad aptariama schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
(164)
Kitaip nei kitais šiame sprendime nurodytais sprendimais numatytų garantijų atveju, 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimu Nr. 2/82257/0025 suteiktos garantijos negalima laikyti priemone, skirta padėti restruktūrizuoti sunkumų patiriančią įmonę, nes Ministro sprendime Nr. 2/82257/0025 nustatyta, kad ši garantija gali būti teikiama tik gyvybingoms įmonėms, bet ne įmonėms, kurios bus gyvybingos po restruktūrizavimo. Todėl ši garantija turėtų būti nagrinėjama atsižvelgiant į taikytinas valstybės pagalbos taisykles.
(165)
Nuo 2000 m. gruodžio 18 d. Ministro sprendimo Nr. 2/82257/0025 įsigaliojimo iki 2005 m. gruodžio 31 d. (schemos taikymo pabaigos) garantijos buvo reglamentuojamos 2000 m. komunikatu.
(166)
2000 m. komunikate nustatyta, kad pagalbos, susijusios su garantijos suteikimu, suderinamumą Komisija privalo vertinti pagal taisykles, taikomas kitų rūšių pagalbai ir nustatytas įvairiuose pagrindiniuose teisės aktuose ir gairėse, taikytinuose susijusiems sektoriams. Be to, garantija gali būti priimtina tik jeigu jos panaudojimas yra susitarimu susietas su specialiomis sąlygomis, pvz., galbūt net privalomu įmonės pagalbos gavėjos bankroto paskelbimu arba panašia procedūra;
(167)
Šiuo atveju Graikijos valdžios institucijos nepateikė jokios informacijos apie suteiktas garantijas. Todėl Komisija negali jų įvertinti pagal įvairias atitinkamuose sektoriuose taikomas taisykles arba patikimai nustatyti, ar ši pagalbos priemonė galėjo viršyti didžiausią leidžiamą pagalbos intensyvumą, atitinkamai taikytiną įmonėms, kurios nepatiria sunkumų (be to, Graikija, pateikdama atsakymą dėl trečiosios procedūros, nepateikė jokios informacijos apie įvairių taisyklių laikymąsi).
(168)
Tokiomis aplinkybėmis Komisija negali daryti išvados, kad 2000 m. gruodžio 18 d. Ministro sprendimu Nr. 2/82257/0025 garantijų forma suteikta pagalba yra suderinama su vidaus rinka.
VI. IŠVADA
(169)
Komisija pažymi, kad Graikija, pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, neteisėtai įgyvendino aptariamas pagalbos priemones. Pirmiau pateikta analizė rodo, kad pagalbos negalima pripažinti suderinama su vidaus rinka, nes Graikija nepateikė jokios informacijos, iš kurios būtų galima nustatyti atitiktį įvairioms minėtoms taisyklėms, todėl negalima išsklaidyti abejonių, kurias Komisija išreiškė pradėdama įvairias procedūras. Atsižvelgdama į tai Komisija primena, kad susijusi valstybė narė privalo bendradarbiauti su Komisija ir pateikti visą Komisijos prašomą informaciją, kuria remdamasi ši galėtų patikrinti aptariamos pagalbos suderinamumą.
(170)
Pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (53), 14 straipsnio 1 dalį, jeigu neteisėtos pagalbos atveju priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė privalo imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo (šiuo atveju - visų įmonių, kurios gavo naudos pagal nagrinėtų ministrų sprendimų nuostatas). Graikija privalo imtis visų reikiamų priemonių, kad nesuderinama pagalba būtų išieškota iš pagalbos gavėjų. Pagal Komisijos pranešimo dėl veiksmingo Komisijos sprendimų, kuriais valstybėms narėms nurodoma susigrąžinti neteisėtą ir nesuderinamą valstybės pagalbą, įgyvendinimo (54) 42 punktą šiam reikalavimui įgyvendinti Graikijai suteikiamas keturių mėnesių laikotarpis nuo šio sprendimo paskelbimo. Į susigrąžintiną pagalbą turi būti įskaičiuotos palūkanos, apskaičiuotos pagal 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (55).
(171)
Šis sprendimas turi būti įgyvendintas nedelsiant; pirmiausia privaloma susigrąžinti visą pagal minėtą pagalbos schemą suteiktą individualią pagalbą, išskyrus individualią pagalbą specialiesiems projektams, kurie teikiant pagalbą atitiko visas de minimis arba išimčių reglamente nustatytas sąlygas, taikytinas pagal 1998 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 994/98 dėl Europos bendrijos steigimo sutarties 92 ir 93 straipsnių taikymo kai kurioms horizontalios valstybės pagalbos rūšims (56) 1 ir 2 straipsnius, arba Komisijos patvirtintos pagalbos schemos sąlygas.
(172)
Tačiau Reglamento (EB) Nr. 659/1999 15 straipsnyje nustatyta, kad Komisijos įgaliojimams išieškoti pagalbą taikomas tam tikras senaties terminas. Senaties terminas prasideda tą dieną, kai pagalbos gavėjui suteikiama neteisėta pagalba kaip individuali pagalba arba kaip pagalba pagal atitinkamą pagalbos schemą. Bet kuria su neteisėta pagalba susijusia priemone, kurios imasi Komisija arba jos prašymu veikianti valstybė narė, senaties terminas nutraukiamas, o po kiekvieno senaties termino nutraukimo laikas skaičiuojamas iš naujo.
(173)
Šiuo atveju datos, prie kurių Komisija gali sugrįžti išieškojimo tikslais, yra tokios:
a)
pagalbos, nurodytos per pirmąją procedūrą, atžvilgiu - 1993 m. spalio 1 d., nes Komisija pirmųjų veiksmų ėmėsi 2003 m. gegužės 27 d., o Ministro sprendimas Nr. 69836/B1461, priimtas 1993 m. rugsėjo 14 d., buvo paskelbtas Graikijos Vyriausybės žiniose 1993 m. spalio 1 d. ir įsigaliojo tą pačią dieną;
b)
pagalbos, nurodytos per antrąją procedūrą, atžvilgiu: 1994 m. balandžio 22 d., nes Komisija pirmųjų veiksmų ėmėsi 2004 m. balandžio 22 d.;
c)
pagalbos, nurodytos per trečiąją procedūrą, atžvilgiu - 1994 m. lapkričio 12 d., nes Komisija pirmųjų veiksmų ėmėsi 2004 m. balandžio 12 d.,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Skolos restruktūrizavimo formos pagalbos schemos, kurias Graikija, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, neteisėtai įgyvendino Kastorijos, Eubojos, Florinos, Kilkio, Rodopės, Evro, Ksantės ir Dodekaneso nomuose, taip pat Lesbo, Samo ir Chijo salose, yra nesuderinamos su vidaus rinka.
2 straipsnis
Individuali pagalba, suteikta pagal vieną iš 1 straipsnyje nurodytų schemų, nelaikoma pagalba, jeigu tokia pagalba, kai ji buvo teikiama, atitiko vienu iš reglamentų, priimtų pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 2 straipsnį, nustatytas sąlygas, galiojusias tuo metu, kai pagalba buvo teikiama.
3 straipsnis
1. Graikija privalo iš pagalbos gavėjų išieškoti nesuderinamą pagalbą, suteiktą pagal 1 straipsnyje nurodytas schemas.
2. Į grąžintinas sumas įskaičiuojamos palūkanos, susidariusios nuo tos dienos, kai pagalbos gavėjai pradėjo naudotis pagalba, iki tos pagalbos susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos apskaičiuojamos kaupiamuoju principu pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyrių.
4. Graikija nuo šio sprendimo paskelbimo dienos nutraukia visų neišmokėtų pagalbos išmokų mokėjimą pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą.
4 straipsnis
Pagal 1 straipsnyje nurodytas schemas suteikta pagalba susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
Graikija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo jo paskelbimo.
5 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo Graikija Komisijai pateikia tokią informaciją:
a)
pagalbos gavėjų, kurie gavo pagalbą pagal 1 straipsnyje nurodytas schemas, sąrašą ir bendrą kiekvieno iš jų gautą sumą pagal atitinkamą schemą;
b)
bendrą sumą (kapitalo ir palūkanų), susigrąžintiną iš kiekvieno pagalbos gavėjo, kai pagalbai negalima taikyti de minimis taisyklės;
c)
išsamų sąrašą priemonių, kurių jau imtasi ir kurių ketinama imtis, kad būtų įvykdytas šis sprendimas;
d)
dokumentus, patvirtinančius, kad pagalbos gavėjams buvo nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Graikija nuolat informuoja Komisiją apie pažangą, padarytą įgyvendinant nacionalines priemones, kurių buvo imtasi, kad būtų įgyvendintas šis sprendimas, kol nebus susigrąžinta pagalba, suteikta pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą. Komisijai pateikus prašymą, Graikija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir kurių ketinama imtis, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas. Be to, ji pateikia išsamią informaciją apie pagalbos ir palūkanų sumas, jau susigrąžintas iš pagalbos gavėjų.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Graikijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. spalio 19 d.