ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. dubna 2011
o opatřeních C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 a N 19/10), která provedl nizozemský stát ve prospěch skupiny ABN AMRO NV (vytvořené po spojení společností Fortis Bank Nederland a ABN AMRO N)
(oznámeno pod číslem K(2011) 2114)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/823/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát společnost Fortis Bank Nederland (dále jen „FBN“) (nizozemskou bankovní dceřinou společnost finanční holdingové společnosti Fortis SA/NV (2)), včetně aktiv ABN AMRO Holding ve vlastnictví společnosti FBN (dále jen „ABN AMRO N“) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V rámci této transakce nizozemský stát rovněž nahradil Fortis Bank SA/NV, belgickou bankovní dceřinou společnost společnosti Fortis SA/NV, jakožto věřitele, pokud jde o půjčky poskytnuté společnosti FBN v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR (3). Nizozemský stát poskytl společnosti FBN rovněž krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR a souhlasil s odškodněním společnosti Fortis SA/NV za náklady a povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Dohoda akcionářů konsorcia popisovala práva a povinnosti tří finančních institucí (Fortis SA/NV, Banco Santander a Royal Bank of Scotland (dále jen „RBS“) neboli tří „členů konsorcia“), které se společně ucházely o společnost ABN AMRO Holding prostřednictvím nově založeného právního subjektu „RFS Holdings“. Dne 7. října 2008 oznámil nizozemský stát Komisi svá opatření ze dne 3. října 2008 (konkrétně nabytí společnosti FBN za částku 12,8 miliardy EUR, novaci dlouhodobých půjček v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR a krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR, dále jen „integrované transakce ze dne 3. října 2008“) jako opatření, která nepředstavují státní podporu, s cílem získat ohledně těchto opatření právní jistotu. Jelikož opatření již byla provedena, zaevidovala Komise tento případ jako případ NN (tj. NN53b/08).
(2)
Během jednání vedoucích k nabytí společnosti FBN dne 3. října 2008 vycházel nizozemský stát z externí zprávy o ocenění vypracované […] (4), jejíž kopie byla Komisi zaslána dne 15. října 2008.
(3)
Dopisem ze dne 30. října 2008 sdělila Komise nizozemskému ministerstvu financí svůj předběžný názor, že se zdá, že opatření ze dne 3. října 2008 představují státní podporu pro společnost FBN. Dne 20. listopadu 2008 se uskutečnila schůzka útvarů Komise a nizozemského státu.
(4)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát oficiálně rozhodl, že společnosti FBN a ABN AMRO N neponechá jako samostatné subjekty, nýbrž že v souladu s dřívějšími plány společnosti Fortis SA/NV obě společnosti sloučí (dále jen „spojení“).
(5)
Dne 3. prosince 2008 přijala Komise rozhodnutí (5) (dále jen „rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008“), v němž prohlásila opatření nizozemského státu ze dne 3. října 2008 ve prospěch Fortis Bank SA/NV za státní podporu, která je slučitelná se společným trhem. Ve 4. bodě odůvodnění uvedeného rozhodnutí se však výslovně uvádělo, že Komise v samostatném řízení posoudí, zda opatření provedená dne 3. října 2008 obsahovala podporu rovněž pro společnost FBN.
(6)
Dne 17. prosince 2008 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru získat od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliardy EUR. K akvizici došlo dne 24. prosince 2008. Dne 2. února 2009 nizozemské orgány z důvodu právní jistoty oznámily tuto akvizici Komisi jako opatření, které nepředstavuje státní podporu.
(7)
Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nahradil nizozemský stát v této dohodě společnost Fortis SA/NV.
(8)
Dne 6. března 2009 zaslal nizozemský stát Komisi zprávu o hloubkové kontrole (6) nabytých podniků, která byla na žádost nizozemského státu vyhotovena […].
(9)
Rozhodnutím ze dne 8. dubna 2009 (dále jen „rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009“) zahájila Komise s ohledem na údajnou podporu poskytnutou společnostem FBN a ABN AMRO N řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy s číslem jednacím C11/09 (ex-NN53b/08).
(10)
Dne 6. května 2009 obdržela Komise stížnost od společnosti Van Lanschot Bank (dále jen „stěžovatel“), nizozemského konkurenta společností FBN a ABN AMRO N. Tento dopis předala Komise nizozemskému státu dne 22. července 2009 a požádala jej, aby se k němu vyjádřil. Nizozemský stát požádal dne 20. srpna 2009 o prodloužení lhůty a dne 22. září 2009 zaslal velmi podrobnou odpověď na stížnost. Stěžovatel poskytl další informace v dopisech ze dne 21. srpna 2009 a 28. srpna 2009. Tyto dopisy byly nizozemskému státu předány dne 23. září 2009 a nizozemský stát na ně odpověděl dne 29. října 2009.
(11)
Dne 15. května 2009 zaslal nizozemský stát Komisi dopis, v němž odpověděl na řadu otázek uvedených v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Podrobná odpověď týkající se podstaty (s ohledem na niž si nizozemský stát vyžádal více času) byla Komisi zaslána dne 11. srpna 2009.
(12)
V pracovním dokumentu zaslaném dne 15. června 2009 a během následné schůzky s Komisí dne 16. června 2009 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru provést plán rekapitalizace v hodnotě 2,5 miliardy EUR, což společnosti ABN AMRO N umožní oddělit se od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank (7). Během této schůzky nizozemský stát uvedl, že po prvním kapitálovém vkladu ve výši 2,5 miliardy EUR budou zapotřebí další opatření, jež však ještě nelze vyčíslit.
(13)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 vyzvala Komise nizozemský orgán finančního dohledu (dále jen „DNB“), aby se vyjádřil k bonitě společností FBN resp. ABN AMRO N. Požadované informace o společnosti FBN obdržela Komise v dopise ze dne 18. června 2009 a aktuální informace dne 5. ledna 2010. Dne 20. ledna 2010 předal nizozemský stát dopis DNB týkající se společnosti ABN AMRO N.
(14)
Dne 6. července 2009 zaslala společnost ABN AMRO Bank (mateřská společnost společnosti ABN AMRO N) Komisi dopis s připomínkami k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Tento dopis byl dne 22. července 2009 předán nizozemskému státu a nizozemský stát na něj odpověděl dne 22. září 2009.
(15)
Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila veškeré krátkodobé financování ve výši 45 miliard EUR, které od nizozemského státu obdržela v rámci likvidní facility dne 3. října 2008.
(16)
Dne 15. července 2009 informoval nizozemský stát Komisi o plánech společnosti FBN na získání společnosti Fortis Clearing Americas (dále jen „FCA“) od společnosti Fortis Bank SA/NV.
(17)
Dne 17. července 2009 oznámil nizozemský stát oficiálně plán s rekapitalizačními opatřeními v hodnotě 2,5 miliardy EUR (8), který se skládal ze swapu úvěrového selhání s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliard EUR (dále jen „nástroj k snížení kapitálových požadavků“) a povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 800 milionů EUR. Tato opatření byla původně zaevidována pod číslem jednacím N429/09, jelikož však tato opatření byla provedena dříve, než o nich Komise rozhodla, byl případ převeden z rejstříku oznámených podpor do rejstříku neoznámených podpor (pod číslem NN2/10).
(18)
Dne 10. září 2009 zaslal nizozemský stát Komisi pracovní dokument s aktuálními informacemi o procesu rozdělování, v němž se rovněž uvádělo, že budou nevyhnutelná další (nevyčíslená) opatření státní podpory.
(19)
Během schůzky s Komisí dne 9. listopadu 2009 nizozemský stát uvedl, že společnosti FBN a ABN AMRO N budou potřebovat další opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR, což celkovou částku opatření (včetně opatření oznámených dne 17. července 2009) zvyšuje na celkem 6,89 miliardy EUR. Opatření byla blíže rozvedena v dodatku ze dne 10. listopadu 2009 k pracovnímu dokumentu ze dne 10. září 2009 a v dodatečné vysvětlivce ze dne 13. listopadu 2009.
(20)
Dne 26. listopadu 2009 poskytl nizozemský stát Komisi zprávu […] s připomínkami k transakci ze dne 24. prosince 2008. Podání obsahovalo rovněž některé podkladové materiály vysvětlující […].
(21)
Dne 4. prosince 2009 předal nizozemský stát Komisi první verzi (9) plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO, nového subjektu vzniklého spojením společností FBN a ABN AMRO N (dále jen „plán restrukturalizace z prosince 2009“). V tomto plánu byla popsána strategie nového subjektu a rovněž uvedeny finanční výhledy pro základní scénář.
(22)
Dne 14. ledna 2010 oznámil nizozemský stát oficiálně nová opatření státní podpory ve výši 4,39 miliardy EUR kromě opatření, která byla oznámena již v červenci 2009. Nová opatření zaevidovala Komise pod číslem N19/2010.
(23)
Rozhodnutím ze dne 5. února 2010 (dále jen „rozhodnutí ze dne 5. února 2010“) Komise rozhodla o rozšíření vyšetřovacího řízení C11/09 tak, aby zahrnovalo opatření zaevidovaná pod čísly NN2/10 a N19/10. V uvedeném rozhodnutí Komise tato opatření dočasně schválila jako podporu na záchranu do dne 31. července 2010. Nizozemský stát zaslal Komisi dopis se závazkem týkajícím se zákazu cenového vedení, který platil do konce roku 2010.
(24)
Dne 23. března 2010 obdržela Komise odpověď nizozemského státu (v níž požadoval prodloužení lhůty) na rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Nizozemský stát poskytl rovněž další informace o plánu restrukturalizace nové skupiny ABN AMRO z prosince 2009, mimo jiné finanční výhledy pro pesimistický scénář.
(25)
Dne 8. dubna 2010 položila Komise další otázky, které byly zodpovězeny dne 7. května 2010. Dne 26. května 2010 poskytl nizozemský stát Komisi rovněž další informace o křížových závazcích vyplývajících z realizace nápravného opatření v souvislosti se spojením (10). Téhož dne odeslala Komise e-mail s dalšími dotazy, jež byly zodpovězeny dne 9. června 2010.
(26)
Dne 20. července 2010 požádal nizozemský stát Komisi o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, jež bylo zaevidováno pod čísly NN2/10 a N19/10. Nizozemský stát zaslal rovněž dopis, v němž byl závazek týkající se zákazu cenového vedení prodloužen do 30. června 2011 nebo do data přijetí konečného rozhodnutí Komise, podle toho co nastane dříve.
(27)
Dne 30. července 2010 rozhodla Komise o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, která byla zaevidována pod čísly jednacími NN2/10 a N19/10, dokud nedokončí své šetření C11/09.
(28)
Dne 20. srpna 2010 zaslal nizozemský stát Komisi dokument, v němž byla podrobně vysvětlena jeho strategie odchodu.
(29)
Dne 5. října 2010 poskytl nizozemský stát obchodní plán pro divizi soukromých kapitálových fondů v rámci skupiny ABN AMRO. Podobný plán pro divizi skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ byl Komisi zaslán dne 10. ledna 2010.
(30)
Dne 15. října 2010 skupina ABN AMRO oznámila, že uplatní možnost vypovězení a ke dni 31. října 2010 nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí.
(31)
Dne 8. listopadu 2010 zaslal nizozemský stát aktualizovaný plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO ze dne 4. prosince 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z listopadu 2010“), jenž byl datován dne 29. října 2010. Dne 10. ledna 2011 zaslal nizozemský stát dokument, v němž byly objasněny aktualizované výhledy skupiny ABN AMRO ze dne 8. listopadu 2010 v porovnání s původními výhledy ze dne 4. prosince 2009.
(32)
Během řízení došlo mezi zástupci nizozemského státu, společností ABN AMRO N a FBN a Evropské komise k četným výměnám informací, telekonferencím a schůzkám.
2. PODROBNÝ POPIS PŘÍJEMCŮ A OPATŘENÍ
2.1 Založení skupiny ABN AMRO
(33)
Na jaře 2007 vytvořili členové konsorcia nový právní subjekt „RFS Holdings“ za účelem nabytí společnosti ABN AMRO Holding.
(34)
Členové konsorcia hodlali společnost ABN AMRO Holding rozdělit na tři části a opatření týkající se tohoto rozdělení byla uvedena v dohodě akcionářů konsorcia.
(35)
S cílem usnadnit rozdělení vytvořili členové konsorcia tzv. „trackingové akcie“ představující ekonomické vlastnictví podniků přidělené jednotlivým členům konsorcia. V důsledku toho se společnosti RBS, Banco Santander a Fortis SA/NV staly ekonomickými (11) vlastníky tzv. podílu R, podílu S a podílu N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ a „ABN AMRO N“).
(36)
Společnost ABN AMRO R zahrnovala mimo jiné obchodní jednotku (dále jen „OJ“) Světové podniky a trhy, OJ Asie, OJ Globální transakční služby a mezinárodní síť, zatímco ABN AMRO S zahrnovala mimo jiné OJ Latinská Amerika a OJ Antonveneta (Itálie).
(37)
Společnost ABN AMRO N zahrnovala obchodní jednotky Nizozemsko a Soukromé bankovnictví a rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry.
(38)
Položky, které nebyly přiděleny jednotlivým členům konsorcia, byly spojeny v tzv. podílu ABN AMRO Z (dále jen „ABN AMRO Z“), přičemž tato společnost odpovídala například za funkce ústředí. Každý člen konsorcia měl ve společnosti ABN AMRO Z poměrnou kapitálovou účast (12).
(39)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis Bank SA/NV společnost FBN za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V důsledku této akvizice se nizozemský stát stal rovněž nepřímým vlastníkem společnosti ABN AMRO N, jelikož společnost FBN byla (v rámci Fortis Bank SA/NV) právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO N. Dne 3. října 2008 se nizozemský stát rovněž zavázal, že společnost Fortis SA/NV odškodní za jakékoli poplatky, jež by musela tato společnost uhradit v důsledku své další účasti na dohodě akcionářů konsorcia. Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nizozemský stát nahradil v dohodě akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(40)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku 6,5 miliardy EUR, čímž se stal přímým vlastníkem této společnosti. Před touto akvizicí ovládal nizozemský stát společnost ABN AMRO N nepřímo prostřednictvím společnosti FBN.
(41)
Schéma č. 1:
Oddělení společnosti ABN AMRO N
(42)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát rozhodl, že společnosti ABN AMRO N a FBN spojí (což byl nerealizovaný záměr společnosti Fortis SA/NV). Spojení bylo možno provést až poté, co byla společnost ABN AMRO N oddělena od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank. Jako první krok byly činnosti společnosti ABN AMRO N převedeny na nový právní subjekt v rámci společnosti ABN AMRO Bank, který byl nazván ABN AMRO II.
(43)
Dne 6. února 2010 byl subjekt ABN AMRO II oddělen (jak je popsáno v 41. bodě odůvodnění) a přejmenován na ABN AMRO Bank. Současně byl právní subjekt dříve nazývaný ABN AMRO Bank přejmenován na „Royal Bank of Scotland NV“ (dále jen „RBS NV“) (viz výše uvedené schéma).
(44)
Než se mohl nový subjekt, ABN AMRO Bank, spojit se společností FBN, bylo nutno provést nejprve nápravné opatření v souvislosti se spojením. Když společnost Fortis SA/NV získala v roce 2007 ABN AMRO N, dospěla Komise k závěru (13) (dále jen „rozhodnutí o spojení“), že by spojení společností ABN AMRO N a FBN vedlo k problémům způsobeným vysokou koncentrací na nizozemském bankovním trhu, zejména v segmentech komerčního bankovnictví a faktoringu.
(45)
K odstranění těchto problémů vyplývajících ze spojení se společnost Fortis SA/NV zavázala odprodat řadu činností (konkrétně divizi faktoringu IFN a činnosti „New HBU“ v oblasti komerčního bankovnictví) společnosti Deutsche Bank. Když nizozemský stát získal dne 3. října 2008 společnosti FBN a ABN AMRO N, společnost Fortis SA/NV dosud nedokončila zamýšlený prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Jakmile se nizozemský stát rozhodl přikročit ke spojení společností FBN a ABN AMRO N, obnovil jednání s Deutsche Bank (14). Prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank byl uzavřen dne 1. dubna 2010.
(46)
New HBU měla celková aktiva ve výši [10 - 20] miliard EUR a zaměstnávala přibližně [1 000 - 1 500] pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky. Subjekt New HBU zahrnoval Hollandsche Bank Unie (dále jen „HBU“) (obchodní banka ve vlastnictví společnosti ABN AMRO N), některá prodejní místa ABN AMRO (13 z celkem 78) a některé útvary ABN AMRO pro korporátní klientelu (2 z celkem 5).
(47)
Společnosti ABN AMRO Bank a FBN se dne 1. července 2010 oficiálně spojily a vytvořily skupinu ABN AMRO, jak je popsáno ve schématu č. 2 v 49. bodě odůvodnění.
(48)
Nizozemský stát převedl správu svého podílu ve společnosti ABN AMRO Z na novou společnost ABN AMRO Bank, jelikož nechtěl vyhradit zdroje na každodenní řízení této účasti. Nizozemský stát však zůstal právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO Z a má nárok na veškeré potenciální zisky a odpovídá za veškeré potenciální ztráty společnosti ABN AMRO Z (15).
(49)
Schéma č. 2:
Založení skupiny ABN AMRO
2.2 Příjemci
2.2.1 Ekonomické činnosti společností ABN AMRO N a ABN AMRO Z
(50)
Společnost ABN AMRO N - samostatně třetí největší banka v Nizozemsku za Rabobank a ING - sestávala z OJ Nizozemsko a OJ Soukromé bankovnictví.
(51)
První obchodní jednotka, OJ Nizozemsko, poskytovala služby retailového a komerčního bankovnictví prostřednictvím sítě 510 bankovních poboček a 78 poradenských center a rovněž prostřednictvím alternativních kanálů, jako je Internet, ATM (16) a střediska telefonických služeb. OJ Nizozemsko zaměstnávala přibližně 19 000 pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky.
(52)
V oblasti retailového bankovnictví měla OJ Nizozemsko franšízu s mnoha zákazníky, která byla rozdělena na „hromadné retailové bankovnictví“ (více než [3,5 - 5] milionů zákazníků) a „prémiové bankovnictví“ (více než [250 000 - 420 000] zákazníků) (17) a která nabízela širokou škálu produktů (např. spoření, investice, hypotéky, pojištění, půjčky z kreditních karet a platební služby).
(53)
V oblasti komerčního bankovnictví obsluhovala společnost ABN AMRO N [300 000 - 400 000] zákazníků z řad MSP (18) a [9 000 - 21 000] větších korporátních zákazníků (ačkoliv podle podmínek dohody akcionářů konsorcia byli větší zákazníci společnosti ABN AMRO Bank přiděleni společnosti RBS) se širokou škálou produktů (např. úvěry, správa plateb a hotovosti, spoření, finanční správa, řízení rizik a správa pojištění, složitá finanční řešení a produkty, leasing a faktoring).
(54)
Druhá obchodní jednotka, OJ Soukromé bankovnictví, se zaměřovala na fyzické osoby s čistým investovatelným majetkem ve výši více než 1 milionu EUR, a to s různými produkty v oblasti správy majetku a realitního plánování. OJ Soukromé bankovnictví vytvořila prostřednictvím organického růstu dobře rozvinutou síť v Nizozemsku a ve Francii a prostřednictvím akvizic v Německu (Delbrück Bethmann Maffei) a v Belgii (Bank Corluy). OJ Soukromé bankovnictví zahrnovala rovněž francouzský společný podnik v oblasti pojišťovnictví Neuflize Vie.
(55)
Podniky, které nizozemský stát nabyl ke dni 3. října 2008, zahrnovaly rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry, což je divize vyhrazená pro společnosti, které působí v oblasti výroby klenotů a obchodování s diamanty.
(56)
Společnost ABN AMRO Z neobsahovala žádná provozní aktiva, zahrnovala však mimo jiné daňová aktiva, řadu účastí (mimo jiné v Saudi Hollandi Bank) a zbývající portfolio soukromých kapitálových fondů. Pokud jde o závazky, existovala rezerva na vypořádání závazků vůči Ministerstvu spravedlnosti USA, další rezervy (související částečně se zaměstnanci) a mezipodnikové financování aktiv společnosti. Jak je uvedeno v poznámce pod čarou č. 11, podíl, který ve společnosti ABN AMRO Z vlastní nizozemský stát, činí 33,81 %.
(57)
V tabulce č. 1 je shrnuta řada formálních hlavních finančních údajů společnosti ABN AMRO N:
Tabulka č. 1
Hlavní finanční údaje společnosti ABN AMRO N (v milionech EUR)
2008
2009
Celkový provozní příjem (19)
5 189
4 899
Čistý zisk
471
(117)
Návratnost vlastního kapitálu
6,7 %
-2,7 %
Poměr nákladů a příjmů
73 %
77,5 %
Celková aktiva
183 539
202 084
Celkový vlastní kapitál
7 044
4 278 (20)
Rizikově vážená aktiva (RWA) (21)
91 700
74 973 (22)
Podíl kapitálu Tier 1
9,4 %
10,2 % (23)
Celkový kapitálový poměr neboli poměr rizikového kapitálu a rizikově vážených aktiv (ukazatel BIS)
12,6 %
14,8 %
Stálé financování/nelikvidní aktiva
107 %
110 %
Zdroj: ABN AMRO Bank NV, roční přehled za rok 2009, kromě ABN AMRO Z a konsolidace soukromých kapitálových fondů, avšak včetně New HBU.
(58)
Za finanční rok 2009 vykázala ABN AMRO N ztrátu ve výši 117 milionů EUR. Tato ztráta byla zapříčiněna vyšším znehodnocením úvěrů, tlakem na úrokové rozpětí, vyššími poplatky souvisejícími s nizozemským systémem pojištění vkladů a náklady na rozdělení a integraci (24). Po vyloučení nákladů na rozdělení a integraci by společnost ABN AMRO N vykázala za rok 2009 malý čistý zisk ve výši 52 milionů EUR.
2.2.2 Společnost Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Samostatně byla společnost FBN čtvrtou největší bankou na nizozemském trhu (po Rabobank, ING a ABN AMRO N, avšak před SNS REAAL).
(60)
Nizozemský stát (a předtím Fortis SA/NV) držel přímo 92,6 % akcií společnosti FBN, přičemž zbývající podíl ve výši 7,4 % ve formě prioritních akcií vlastnil investiční prostředek Fortis FBN(H) Preferred Investments BV. Nizozemský stát vlastnil v tomto investičním prostředku 70 % akcií, zatímco zbývajících 30 % bylo v rukou řady soukromých investorů (25). Prioritní akcie v soukromém vlastnictví měly nominální hodnotu ve výši 210 milionů EUR a (nekumulativní) dividendu ve výši 5,85 % (26).
(61)
Činnosti společnosti FBN byly rozděleny do tří segmentů - retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví a obchodní bankovnictví.
(62)
Činnosti v oblasti retailového bankovnictví zahrnovaly tradiční činnosti v této oblasti (se sítí 157 poboček, [2 - 3] miliony zákazníků z řad fyzických osob a [20 000 - 60 000] zákazníků z řad malých a středních podniků), avšak rovněž Directbank (která prostřednictvím zprostředkovatelů nabízela hypoteční řešení) a produkty v oblasti financování spotřebitelských úvěrů a platebních karet Alfam resp. ICS.
(63)
Soukromé bankovnictví se rozvíjelo především pod značkou Fortis Mees Pierson a na segmentovaném základě nabízelo služby v oblasti správy majetku (realitní plánování, investice, úvěry a pojištění) pro [15 000 - 40 000] zákazníků v celém Nizozemsku.
(64)
V oblasti obchodního bankovnictví rozlišovala společnost FBN sedm různých dílčích divizí. V divizi „Komerční bankovnictví“ (1) měla společnost FBN 23 obchodních středisek, která nabízela různé produkty společnostem s obratem do výše 250 milionů EUR. Společnosti s obratem vyšším než 250 milionů EUR a rovněž veřejný sektor byly obsluhovány jinou divizí, „Korporátní a veřejné bankovnictví“ (2). Existovaly rovněž dílčí divize „Investiční bankovnictví“ (3) (27), „Specializované finanční služby“ (4) (28), „Energetika, komodity a doprava“ (5), „Světové trhy a institucionální bankovnictví“ (6) (29) a „Clearingové fondy a úschova“ (7) (30).
(65)
V tabulce č. 2 je shrnuta řada hlavních finančních údajů společnosti FBN:
Tabulka č. 2
Hlavní finanční údaje společnosti FBN
(v milionech EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Celkový provozní příjem
3 473
3 553
3 096
2 171
Čistý zisk
1 157
1 296
-18 486
406
Návratnost vlastního kapitálu (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Poměr nákladů a příjmů
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Celková aktiva
209 749
272 378
184 203
189 785
Celkový vlastní kapitál
5 910
21 763
2 944
4 716
Rizikově vážená aktiva
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Podíl kapitálu Tier 1
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Celkový kapitálový poměr
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Poměr úvěrů k vkladům
167 %
237 %
208 %
Zdroj: výroční zprávy společnosti FBN za roky 2008/2009.
(66)
V roce 2008 vykázala společnost FBN ztrátu ve výši 18,5 miliardy EUR, tato ztráta však byla do značné míry spojena s mimořádnými položkami. Společnost musela vykázat čistou ztrátu ze své účasti ve společnosti RFS Holdings a jejího prodeje ve výši 16,8 miliard EUR a rovněž jí vznikla škoda ve výši 922 milionů EUR (po odečtení daní) v divizi Prime Fund Solutions kvůli Madoffově podvodu (34). Čistý základní zisk po vyloučení těchto prvků činil 604 milionů EUR a byl dosažen téměř výlučně v prvním pololetí roku 2008.
(67)
V roce 2009 docílila společnost FBN čistý zisk ve výši 406 milionů EUR, čemuž napomohly dva mimořádné výnosy (hotovostní vyrovnání se společností Fortis Capital ve výši 362,5 milionu EUR a snížení rezerv o 16 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem). Čistý základní zisk se snížil na 27 milionů EUR (35) (z částky ve výši 604 milionů EUR v roce 2008).
2.2.3 Skupina ABN AMRO
(68)
Skupina ABN AMRO, která vznikla spojením společností FBN a ABN AMRO Bank (tj. činnosti společnosti ABN AMRO N) dne 1. července 2010, seskupuje veškeré činnosti společností FBN a ABN AMRO N ve dvou zvláštních obchodních jednotkách, „Retailové a soukromé bankovnictví“ a „Komerční a obchodní bankovnictví“. Skupina měla v roce 2008 formální provozní příjem ve výši 7,15 miliardy EUR a formální celková aktiva ve výši 360 miliard EUR. Podle nejnovějších údajů (36) má skupina ABN AMRO celkový vlastní kapitál podle IFRS (37) ve výši 11,7 miliard EUR.
(69)
Skupina ABN AMRO je náležitě diverzifikována s provozním příjmem ve výši 4,2 miliardy EUR v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a s provozním příjmem ve výši 2,8 miliardy EUR v oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“. Ze zeměpisného hlediska pochází převážná část příjmů skupiny ABN AMRO (konkrétně [65 - 95] % celkové výše) z Nizozemska.
(70)
V oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ má integrovaná skupina ABN AMRO podíly na trhu ve výši [15 - 20] %, pokud jde o „hromadné retailové bankovnictví“, a [15 - 20] % (38) v případě „prémiového bankovnictví“ (39), což z ní činí třetí největší subjekt na nizozemském bankovním trhu z hlediska podílu na trhu. V oblasti soukromého bankovnictví (se značkou ABN AMRO Mees Pierson) je skupina ABN AMRO zdaleka největším subjektem na nizozemském trhu s podílem na trhu ve výši přibližně [30 - 40] % (40). V oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“ činí podíl skupiny ABN AMRO na trhu přibližně [15 - 25] % (41).
(71)
Skupina ABN AMRO již nezahrnuje New HBU a činnosti IFN v oblasti faktoringu, jež byly dne 1. dubna 2010 odprodány v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením.
(72)
Jako součást procesu restrukturalizace byly odprodány rovněž dvě malé divize společnosti FBN (konkrétně Intertrust a Prime Fund Solutions (dále jen „PFS“)) a tyto již nejsou součástí skupiny ABN AMRO.
(73)
V září 2009 prodala společnost FBN (a její partner Banque Générale du Luxembourg (dále jen „BGL“) (42)) divizi Intertrust specialistovi na soukromé kapitálové fondy, společnosti Waterland. Divize Intertrust je jedním z největších aktérů v oblasti celosvětové správy svěřeného majetku a řízení společností. Zaměstnává 1 000 odborníků v 19 zemích a má provozní příjem ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(74)
V květnu 2010 oznámila společnost FBN rovněž prodej divize PFS společnosti Credit Suisse. Divize PFS poskytuje služby fondů odvětví alternativní správy majetku, včetně administrativy, bankovnictví, úschovy a financování. Její zákazníci pocházejí z řad butikových správců aktiv i velkých globálních institucí, jako jsou penzijní fondy a státní investiční fondy. Divize PFS odpovídala za rezervu po zdanění ve výši 922 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem, který společnost FBN zjistila v roce 2008. Divize PFS má příjmy ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(75)
Dne 4. března 2011 zveřejnila skupina ABN AMRO své výsledky za fiskální rok 2010 a vykázala čistou ztrátu ve výši 414 milionů EUR. Bez nákladů na rozdělení a integraci vykázala skupina ABN AMRO základní zisk ve výši 1 077 milionů EUR. Podíl základní kapitálové složky Tier 1 ke dni 31. prosince 2010 činil 10,4 %, podíl kapitálu Tier 1 byl 12,8 % a celkový kapitálový poměr pak 16,6 %. Po konzultaci s nizozemským státem vypracovala skupina ABN AMRO dividendovou politiku, jejímž cílem bylo vyplacení dividend ve výši 40 % vykázaného ročního zisku.
2.3 Popis plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010
(76)
Dne 4. prosince 2009 poskytl nizozemský stát Komisi plán restrukturalizace z prosince 2009. Další informace byly poskytnuty v březnu 2010 (43). Základem obchodní koncepce vypracované v rámci plánu restrukturalizace z prosince 2009 je spojení společností FBN a ABN AMRO N. Skupina ABN AMRO, nová banka vzniklá na základě plánu restrukturalizace z prosince 2009, se zaměří na střední tržní segment v Nizozemsku (44) a bude působit v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a „komerčního a obchodního bankovnictví“.
(77)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 vychází z poznatku, že kapitálové potřeby nesouvisely se základní výkonností společností FBN a ABN AMRO N, nýbrž spíše s nutností financovat jejich oddělení od mateřských společností a počáteční náklady na integraci v souvislosti se spojením.
(78)
Ve srovnávacím scénáři bez státní podpory se v plánu restrukturalizace z prosince 2009 uznává, že bez koordinovaného úsilí vlád zemí Beneluxu by společnost Fortis SA/NV vyhlásila úpadek, což by stáhlo dolů i společnosti FBN a ABN AMRO N.
(79)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahuje finanční výhledy pro období 2009-2012 s rozdělením divizí na retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví a komerční a obchodní bankovnictví. Pro rok 2012 vypočetla skupina ABN AMRO rovněž zisk z operací, který nezahrnuje náklady na přechod a předpokládá, že nákladové synergie již připadly na celý rok. Tyto výhledy byly poskytnuty pro základní scénář a pesimistický scénář.
(80)
Dne 8. listopadu 2010 aktualizoval nizozemský stát v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 finanční výhledy uvedené v plánu restrukturalizace z prosince 2009 pro období do roku 2012, včetně dodatečných výhledů pro rok 2013.
(81)
V základním scénáři vychází nizozemský stát z předpokladu, že objemy obchodu porostou v souladu s inflací. Náklady na zaměstnance podle předpokladů porostou o [1 - 6] % ročně a ostatní náklady o něco mírněji, tj. o [1 - 5] % ročně. Nizozemský stát rovněž předpokládá, že se rezervy skupiny ABN AMRO na úvěrové ztráty začnou snižovat z vysoké úrovně, která byla vykázána v roce 2009.
(82)
Podle základního scénáře obsaženého v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 dosáhne skupina ABN AMRO roce 2010 záporného čistého výsledku ve výši […] milionů EUR, než se od roku 2011 vrátí k zisku (tj. v roce 2011 zisk ve výši […] milionů EUR).
(83)
V roce 2012 a 2013 se očekává, že se čisté zisky skupiny ABN AMRO zvýší na […] milionů EUR resp. […] milionů EUR, což se projeví v návratnosti vlastního kapitálu (45) ve výši přibližně […] %. Zlepšení ziskovosti skupiny ABN AMRO je založeno na vyšším provozním příjmu (který by se měl po slabém údaji za rok 2009 zlepšit), programu snižování nákladů, podle něhož by se měly náklady snižovat rychlostí 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně, a normalizaci rezerv na úvěrové ztráty po dosažení nejvyšší hodnoty v roce 2009. V roce 2013 se poměr mezi náklady a příjmy skupiny ABN AMRO odhaduje na […] %.
(84)
Základní scénář
Tabulka č. 3
2009 (skuteč-nost)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 z činností (O)
2013 (O)
Provozní příjem
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté úrokové výnosy
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté příjmy z poplatků a provizí
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Ostatní příjmy
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - beze změn
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - přechod
- 310
(…)
(…)
(…)
Provozní výsledek
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Znehodnocení úvěrů
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Zisk před zdaněním
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Daně a menšinové podíly
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čistý zisk
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Základní čistý zisk
(bez nákladů na přechod)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
V pesimistickém scénáři uvedeném v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 vycházel nizozemský stát z opatrnějších předpokladů než v základním scénáři. Použil úroková rozpětí, která byla o 7,5 % nižší než v základním scénáři, obezřetnější odhady provizí a poplatků (růst o 4 % ročně na rozdíl od 7 % v základním scénáři), nižší synergie (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR) a o 15 % nižší míru snižování rezerv na úvěrové ztráty (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR).
(86)
Ačkoliv tyto opatrnější údaje vedly k nižším výsledkům, skupina ABN AMRO by byla přesto schopna docílit zisku. Pesimistický scénář předpokládá základní čistý zisk v roce 2012 ve výši […] milionů EUR a v roce 2013 […] milionů EUR (v porovnání s […] miliony EUR resp. […] miliony EUR v základním scénáři).
(87)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 se nizozemský stát zabýval rovněž strategií odchodu a zdůraznil, že nemá v úmyslu zůstat dlouhodobým investorem skupiny ABN AMRO.
(88)
V dopise ze dne 20. srpna 2010 poskytl nizozemský stát Komisi podrobnější údaje o své strategii odchodu. Nizozemský stát objasnil, že zvažuje převedení ve formě prvotní veřejné nabídky (47), nechává však otevřené i jiné možnosti, jako je soukromý prodej investorovi nebo účastníkovi trhu. V dopise ze dne 20. srpna 2010 nizozemský stát uvedl, že první podíl ve výši mezi [0 - 50] a [10 - 60] % by mohl být k dispozici pro prvotní veřejnou nabídku nejdříve v […], načež by v roce 2015 následovala druhá nabídka na podíl ve výši mezi [0-50] a [10-60] %. Nizozemský stát chce získat zpět svou původní investici navýšenou o náklady na financování ve výši [2 - 5] %. Nizozemský stát má v úmyslu snížit svůj podíl ve skupině ABN AMRO na nejvýše [25 - 65] %, pokud možno do konce roku [2014 - 2018]. Nizozemský stát je zcela odhodlán k úplnému odchodu. Konečné rozhodnutí o prvotní veřejné nabídce je na nizozemském ministrovi financí a bude záviset na situaci na trhu, „připravenosti“ skupiny ABN AMRO na prvotní veřejnou nabídku a očekávaných výnosech. Nizozemská vláda zveřejnila svou strategii odchodu dne 24. ledna 2011 (48).
(89)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že po provedení všech opatření státní podpory bude skupina ABN AMRO dostatečně vybavena kapitálem. Během období restrukturalizace by měl být podíl kapitálu Tier 1 mezi rokem 2009 a 2012 výrazně nad […] % a v roce 2013 se dále zvýšit na […] %.
(90)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 nizozemský stát objasnil, že skupina ABN AMRO již odprodala řadu podniků. Kromě prodeje New HBU a IFN v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením odprodaly společnosti ABN AMRO N a FBN rovněž divize Intertrust a PFS.
(91)
V porovnání se skupinou ABN AMRO připadá na divize Intertrust a PFS společně [0 - 5] % odhadovaného celkového provozního příjmu, [0 - 5] % nákladů a [0 - 5] % rizikově vážených aktiv.
(92)
Během procesu restrukturalizace uskutečnila společnost FBN rovněž akvizici s cílem odstranit nesoulad vyplývající z rozdělení společnosti Fortis SA/NV. Společnost FBN byla právoplatným vlastníkem OJ Zprostředkovatelství, clearingové fondy a úschova a všech kanceláří souvisejících s tímto podnikáním vyjma kanceláře v Chicagu, která zůstala součástí společnosti Fortis Bank SA/NV. K odstranění nesouladu vyplývajícího z rozdělení získala společnost FBN dne 31. července 2009 od společnosti Fortis Bank SA/NV pobočku Fortis Clearing Americas v Chicagu za cenu ve výši přibližně […] milionů USD.
2.4 Popis opatření
(93)
K určení jednotlivých opatření státní podpory použije Komise v tomto rozhodnutí stejná písmena jako v rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
2.4.1. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(94)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis SA/NV společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR (dále jen „opatření X“). S ohledem na toto opatření Komise nezahájila řízení, jelikož toto opatření samo o sobě neposkytlo společnosti FBN státní podporu, ačkoli bylo součástí transakce poskytující státní podporu společnosti FBN (viz 32. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009).
(95)
V době, kdy nizozemský stát získal společnost FBN, byla tato společnost velmi závislá na společnosti Fortis Bank SA/NV, pokud jde o financování. Za účelem zajištění úplného oddělení společnosti FBN od společnosti Fortis Bank SA/NV bylo nutné, aby nizozemský stát ukončil finanční vztah mezi společnostmi FBN a Fortis Bank SA/NV. V zájmu přerušení stávajících vazeb poskytl nizozemský stát společnosti FBN dne 3. října 2008 krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR (dále jen „opatření Y1“). Tato likvidní facilita umožnila společnosti FBN splatit společnosti Fortis Bank SA/NV krátkodobé úvěry ve výši 34 miliard EUR. Nizozemský stát v rámci tzv. „novace“ rovněž nahradil společnost Fortis Bank SA/NV jakožto poskytovatele dlouhodobých úvěrů společnosti FBN s nominální částkou ve výši 16,1 miliardy EUR (dále jen „opatření Y2“) (49).
(96)
Krátkodobá likvidní facilita, na niž se vztahovalo opatření Y1, existovala do konce června 2009. V době trvání tohoto opatření se protiplnění několikrát změnilo. V období mezi 6. říjnem 2008 a 23. říjnem 2008 poskytl nizozemský stát společnosti FBN krátkodobé financování se sazbou EONIA (50) (u výpůjček denních peněz s částkou nejvýše 5 miliard EUR) nebo EURIBOR (51) (u dlouhodobější likvidity s částkou nejvýše 40 miliard EUR) bez jakéhokoli dalšího rozpětí. Po dni 23. října 2008 existovalo krátké období (do 5. listopadu 2008), během něhož nizozemský stát uplatňoval sazbu EONIA + 50 bazických bodů a EURIBOR + 50 bazických bodů. Během tohoto druhého období se toto ujednání nadále týkalo částek v maximální výši 5 miliard EUR v případě denní likvidity a 40 miliard EUR u dlouhodobější likvidity. V období od 5. listopadu 2008 do 1. března 2009 změnil nizozemský stát protiplnění na sazbu EONIA + 25 bazických bodů u výpůjček denních peněz a EURIBOR + 25 bazických bodů u úvěrů se splatností (52) do 3 měsíců a EURIBOR + 50 bazických bodů u úvěrů se splatností delší než 3 měsíce (53). Po dni 1. března 2009 vyvinul nizozemský stát dvoustupňový systém vybízející společnost FBN k snižování závislosti na státu. První tranše finančních prostředků (bez ohledu na splatnost) byla poskytnuta se sazbou EURIBOR + 25 bazických bodů, jakmile však byla tato prahová hodnota překročena, mohla společnost FBN získat další likviditu pouze se sazbou EURIBOR + 50 bazických bodů (54). Výše celkové likvidní facility a výše první prahové hodnoty se postupně snižovaly. Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila státu veškeré krátkodobé úvěry.
(97)
Dlouhodobé úvěry, které byly postoupeny nizozemskému státu (opatření Y2), činily 16,1 miliardy EUR, včetně kapitálu Tier 2 ve výši 8,15 miliardy EUR (z toho 3 miliardy EUR nad rámec Tier 2) a prioritních půjček ve výši 7,95 miliardy EUR.
(98)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliard EUR (dále jen „opatření Z“). Nizozemský stát nezaplatil hotově, nýbrž zrušením dlouhodobých pohledávek ve výši 6,5 miliard EUR, které získal v rámci integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 jako součást opatření Y2. Jinými slovy, nizozemský stát upustil od vymáhání pohledávek vůči společnosti FBN ve výši 6,5 miliardy EUR, aby tímto způsobem zaplatil za společnost ABN AMRO N (55).
2.4.2. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(99)
Některá opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010 (56), byla Komisi oznámena v červenci 2009 a zbytek v lednu 2010. V červenci 2009 oznámil nizozemský stát nástroj k snížení kapitálových požadavků (dále jen „opatření A“ s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR), povinně převoditelný cenný papír v hodnotě 500 milionů EUR (dále jen „opatření B1“) a druhou tranši povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 300 milionů EUR („opatření B2“).
(100)
V lednu 2010 oznámil nizozemský stát další kapitálová opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR. Nizozemský stát upsal další povinně převoditelné cenné papíry v hodnotě 2,28 miliardy EUR k pokrytí dodatečných nákladů na rozdělení (780 milionů EUR, dále jen „opatření B3“), nedostatku kapitálu v důsledku prodeje New HBU (300 milionů EUR, dále jen „opatření B4“) a nákladů na integraci (1,2 miliardy EUR, dále jen „opatření B5“). S cílem zajistit ve společnosti FBN soulad kapitálu Tier 1 s požadavky stanovenými v právních předpisech přeměnil nizozemský stát kapitál Tier 2 společnosti FBN ve výši 1,35 miliardy EUR, který již vlastnil, na kapitál Tier 1 (dále jen „opatření C“). Nizozemský stát vyplatil rovněž ostatním členům konsorcia v hotovosti částku ve výši 740 milionů EUR (dále jen „opatření D“), jak se předpokládalo v dohodě akcionářů konsorcia, k vypořádání závazků, které se objevily teprve v průběhu rozdělování. Nizozemský stát poskytl rovněž záruku za křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU (dále jen „opatření E“).
(101)
Nizozemský stát prostřednictvím swapu úvěrového selhání prodal zajištění úvěrových rizik nizozemského hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N představující přibližně [30 - 80] % celkového hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Toto opatření vedlo k snížení rizikově vážených aktiv společnosti ABN AMRO N.
(102)
Jako protiplnění za zajištění úvěrových rizik obdržel nizozemský stát roční poplatek ve výši 51,5 bazického bodu (vypočteno jako procento hodnoty portfolia na začátku každého referenčního období).
(103)
Poplatek byl vypočítán pomocí ekvivalenční metody. Nizozemský stát určil, kolik kapitálu by mohla společnost ABN AMRO N uvolnit v důsledku nástroje k snížení kapitálových požadavků (konkrétně 1,7 miliardy EUR na základě požadavků rámce Basilej I, které platily v době provedení nástroje k snížení kapitálových požadavků), a poté byla vypočtena návratnost tohoto uvolněného kapitálu ve výši 10 % (tj. 10 % z částky 1,7 miliardy EUR), což odpovídalo 51,5 bazického bodu z počáteční hodnoty portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR.
(104)
Společnost ABN AMRO N udržovala každoročně tranši první ztráty ve výši 20 bazických bodů (vypočteno jako procento počáteční hodnoty portfolia).
(105)
Společnosti ABN AMRO N zůstal vertikální podíl ve výši 5 % zbývajících rizik.
(106)
Cena nástroje týkajícího se zajištění úvěrových rizik by se neupravila ani tehdy, až společnost ABN AMRO N plně přijme kapitálové požadavky rámce Basilej II, třebaže účinek nástroje k snížení kapitálových požadavků by pak byl podstatně nižší.
(107)
Smlouva o swapu úvěrového selhání měla v zásadě sedmiletou dobu platnosti, společnost ABN AMRO N však měla možnost smlouvu vypovědět, což jí umožňovalo smlouvu ukončit k několika předem stanoveným referenčním datům (například říjen 2010, leden 2011 a leden 2012) (57).
(108)
Podle dohody akcionářů konsorcia měli tři partneři konsorcia zajistit, aby společnost ABN AMRO Z měla i nadále dostatek kapitálu. V této souvislosti měl nizozemský stát přispět částkou ve výši 2,2 miliard EUR k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Cílem nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo umožnit společnosti ABN AMRO N, aby se podílela na tomto příspěvku ve výši 2,2 miliardy EUR určeném pro společnost ABN AMRO Z.
(109)
Nizozemský stát upřednostnil neobvyklé řešení v podobě nástroje k snížení kapitálových požadavků oproti tradičnímu navýšení kapitálu, jelikož před rozdělením nemohl ve společnosti ABN AMRO Bank odlišit účelově vázané kapitálové příspěvky (ring-fencing). Jinými slovy, jelikož společnost ABN AMRO N nebyla samostatným právním subjektem, mohli by vklad kapitálu do společnosti ABN AMRO Bank využít rovněž další dva členové konsorcia. Toto jednání by mohlo mít vážné důsledky zejména v případě více zátěžových scénářů.
(110)
Když došlo k rozdělení, stala se společnost ABN AMRO N samostatným právním subjektem (nová ABN AMRO Bank). Nizozemský stát nesl podle dohody akcionářů konsorcia i nadále odpovědnost za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR. Nizozemský stát se rozhodl, že by společnost ABN AMRO N měla využít hotovost z nástrojů v podobě povinně převoditelných cenných papírů (opatření B3, nakolik souviselo s obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR, a částka ve výši 1,2 miliardy EUR z opatření B5) s cílem vložit do společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 1,7 miliardy EUR, a současně v nové ABN AMRO Bank zachoval nástroj k snížení kapitálových požadavků k pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR.
(111)
Dne 15. října 2010 ABN AMRO Bank a nizozemský stát oznámily, že nástroj k snížení kapitálových požadavků bude ke dni 30. října 2010 ukončen. Jelikož společnost ABN AMRO Bank již mezitím zavedla požadavky rámce Basilej II, byl nástroj k snížení kapitálových požadavků méně zajímavý a méně nutný (58).
(112)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k úplnému pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR, poskytl nizozemský stát společnosti ABN AMRO Bank další kapitál prostřednictvím povinně převoditelného cenného papíru.
(113)
Tento povinně převoditelný cenný papír byl hodnocen jako hybridní kapitál Tier 1 s kupónem 10 % a v době oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank se automaticky přeměnil na akcie společnosti ABN AMRO II. Od tohoto okamžiku se považoval za základní kapitál Tier 1. K přeměně došlo v nominální hodnotě (59). Toto opatření společnosti ABN AMRO II (přejmenované na ABN AMRO Bank) umožnilo poskytnout společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 500 milionů EUR.
(114)
K uhrazení nákladů souvisejících s oddělením společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank upsal nizozemský stát další povinně převoditelné cenné papíry. První tranše ve výši přibližně 300 milionů EUR (opatření B2) byla oznámena v červenci 2009 a zbytek (konkrétně 780 milionů EUR) byl oznámen v lednu 2010 (opatření B3).
(115)
Celková částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) byla zapotřebí k uhrazení těchto nákladů:
-
náležitě vymezené náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR;
-
náklady na vytvoření oddělení peněžního trhu ve výši 90 milionů EUR a
-
částka ve výši 500 milionů EUR k zajištění obezřetnostního rozpětí.
(116)
Nizozemský stát poskytl další rozpis nákladů na rozdělení ve výši 480 milionů EUR. Tyto náklady souvisely s křížovými závazky ([0 - 200] milionů EUR), přidělením rizik ([0 - 200] milionů EUR), odkupem směnek souvisejících se sekuritizací ([0 - 200] milionů EUR), převodem tržních rizik zákazníků společnosti ABN AMRO N spojených s obchodováním ze společnosti ABN AMRO R ([0 - 200] milionů EUR), ukončením nástroje k snížení kapitálových požadavků ([0 - 200] milion EUR) a ostatními náklady spojenými s rozdělením a likvidací ([0 - 300] milionů EUR).
(117)
Po oddělení od mateřské společnosti ABN AMRO Bank potřebovala společnost ABN AMRO II zřídit vlastní oddělení peněžního trhu, což stálo 90 milionů EUR.
(118)
Nizozemský stát mimoto vložil další kapitál ve výši 500 milionů EUR s cílem zajistit, aby společnost ABN AMRO N mohla působit v určitém rozpětí nad minimálními kapitálovými požadavky.
(119)
Společnosti FBN a ABN AMRO N se mohly spojit teprve po odstranění problémů vyplývajících ze spojení, jež byly uvedeny v rozhodnutí o spojení. Nizozemský stát proto rozhodl o prodeji New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Tato transakce však vedla k dodatečné potřebě kapitálu ve výši 470 milionů EUR, kterou nemohla v plné výši pokrýt společnost ABN AMRO N sama. Nizozemský stát se rozhodl pomoci a vložil částku ve výši 300 milionů EUR v podobě povinně převoditelného cenného papíru (60).
(120)
Aby bylo možno provést spojení, musely společnosti ABN AMRO N a FBN (a po spojení skupina ABN AMRO) uhradit počáteční náklady na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (po zdanění) související s náklady na propuštění zaměstnanců pro nadbytečnost, integraci platforem IKT a restrukturalizaci sítě poboček. Jelikož společnosti ABN AMRO N a FBN nebyly schopny financovat tyto náklady samy, rozhodl se nizozemský stát vložit kapitál v podobě povinně převoditelného cenného papíru (61).
(121)
Společnost FBN musela zvýšit svůj kapitál Tier 1 poté, co DNB (62) oznámil nedostatek kapitálu Tier 1 ve výši přibližně 1,26 miliardy EUR. Po oddělení od své mateřské společnosti Fortis SA/NV musela společnost FBN vynaložit rovněž částku ve výši 90 milionů EUR na uhrazení nákladů souvisejících se zřízením oddělení finanční správy, modely založenými na požadavcích rámce Basilej, licencemi a poradenskými službami.
(122)
Nizozemský stát poskytl tento dodatečný kapitál přeměnou dluhu Tier 2 s nominální hodnotou ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1. Transakce proto nezahrnovala žádnou novou peněžní hotovost (63).
(123)
Když členové konsorcia v roce 2007 sjednávali akvizici společnosti ABN AMRO Holding, uvědomovali si, že v té době nejsou ještě známy všechny skutečnosti. Dohoda akcionářů konsorcia proto obsahovala řadu obecných zásad týkajících se splnění určitých platebních povinností, které vzniknou teprve během procesu rozdělování. Přesné částky vyplynuly z jednání, jichž se účastnil nizozemský stát (a před ním společnost Fortis SA/NV).
(124)
Celková částka ve výši 740 milionů EUR souvisí s:
(…)
Tento odliv hotovosti je částečně vyrovnán skutečností, že nizozemský stát obdržel od ostatních členů konsorcia […] v souvislosti s uvízlými náklady.
(125)
Tyto platby pro ostatní členy konsorcia (konkrétně 740 milionů EUR) byly vyplaceny v hotovosti, částečně přímo ostatním členům konsorcia a částečně společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(126)
I po odprodeji New HBU budou společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II (nebo její právní nástupci) nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud New HBU nebude moci plnit své povinnosti vůči vlastním věřitelům. Obdobně bude New HBU čelit křížovým závazkům vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank a ABN AMRO II. Jelikož křížové závazky měly původ v prodeji New HBU vyplývajícím z rozhodnutí společnosti ABN AMRO II a jejích akcionářů, bylo rovněž jejich odpovědností nalézt řešení. Navrhované řešení znamenalo, že se nizozemský stát a Deutsche Bank (tj. kupec New HBU) dohodly na tom, že se New HBU a ABN AMRO II vzájemně odškodní za tyto křížové závazky tím, že si vzájemně poskytnou zajištění s cílem snížit kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech na požadovaných 20 %. V důsledku této dohody musela společnost ABN AMRO II poskytnout zajištění New HBU ve výši 950 milionů EUR (postupně se snižující s tím, jak podkladové závazky nabudou splatnosti) za závazky New HBU vůči společnostem ABN AMRO II a ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Jelikož společnost ABN AMRO II neměla prostředky na poskytnutí potřebného zajištění za závazky vůči společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV), poskytl stát protizávazek odškodnění v podobě záruky za dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(127)
Nizozemský stát toto riziko ocenil tak, jako kdyby se jednalo o státní záruku za podřízený dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Cena (založená na doporučení Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) o stanovení cen za rekapitalizaci (64)) byla stanovena ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí swapu úvěrového selhání (65).
(128)
V tabulce č. 4 jsou shrnuta opatření, která jsou posouzena v tomto rozhodnutí. Sloupec „Důvod“ je stejný jako v tabulce č. 1 v 57. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, po oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank dne 6. února 2010 došlo ke změně opatření a jejich cílů. Opatření A bylo konkrétně od tohoto dne používáno k dosažení cílů opatření B3 (pokud jde o obezřetnostní rozpětí) a opatření B5 a naopak.
Tabulka č. 4
Opatření státní podpory
Popis
Výše
(v miliardách EUR)
Důvod
Právní subjekt, jemuž je opatření určeno
Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
Y1
Krátkodobé financování
45
FBN
Y2
Dlouhodobé financování
16,1
FBN (za účelem splátky pro společnost Fortis Bank SA/NV)
Z
Nabytí ABN AMRO N
6,5
FBN (kupní cena uhrazena tak, že bylo upuštěno od vymáhání pohledávky)
Kapitálová opatření, která byla oznámena v červenci 2009 a provedena v období červenec/srpen 2009
Opatření A
Nástroj k snížení kapitálových požadavků
Swap úvěrového selhání - zajištění úvěrových rizik portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR (s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR)
Pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Opatření B1
Povinně převoditelný cenný papír
0,5
Opatření B2
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
První tranše nákladů na rozdělení
ABN AMRO Bank NV (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Další kapitálová opatření, která byla oznámena v lednu 2010
Opatření B3
Povinně převoditelný cenný papír
0,78
Druhá tranše nákladů na rozdělení a obezřetnostní rozpětí ve výši 0,5 miliardy EUR
967 milionů EUR uhrazených společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a poté ke dni rozdělení převedených na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank), zbytek zaplacen přímo společnosti ABN AMRO II
Opatření B4
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
Dopad prodeje New HBU na kapitál
Opatření B5
Povinně převoditelný cenný papír
1,2
Náklady na integraci
Opatření C
Přeměna kapitálu Tier 2 na vlastní kapitál
1,35
Nedostatek kapitálu Tier 1 na úrovni společnosti FBN
FBN
Opatření D
Platba v hotovosti partnerům v konsorciu
0,74
Platební povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia
Ostatní partneři v konsorciu/ABN AMRO Bank (nyní RBS NV)
Opatření E
Záruka za závazky ve výši 950 milionů EUR
0,95
Křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU
ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 Důvody zahájení řízení v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(129)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 zahájila Komise řízení, jelikož měla důvod se domnívat, že opatření Y1, Y2 a Z (66) představovala státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N. Komise měla za to, že tato opatření společnostem FBN a ABN AMRO N umožnila setrvat na trhu a pokračovat v činnosti. Měla důvod se domnívat, že tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu.
(130)
V 29. a 30. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření X, Y1 a Y2 jsou součástí téže kupní smlouvy, jejímž cílem bylo oddělit společnost FBN od zbytku společnosti Fortis SA/NV. Rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 již obsahovalo závěr, že uzavřením této smlouvy dne 3. října 2008 nejednal nizozemský stát jako běžný investor v tržním hospodářství.
(131)
V 33. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření Y1 je pro společnost FBN zjevně výhodné, poněvadž ta obdržela částku financování, jež by nemohla získat na trzích, jelikož na trzích panoval v té době naprostý chaos. Vzhledem k této mimořádné situaci na trhu měla Komise rovněž pochybnosti, zda by úrokové sazby, které požadoval nizozemský stát, byly přijatelné pro soukromého investora. Komise rovněž uvedla, že výhodu pro společnost FBN představovala i solidnost nového poskytovatele finančních prostředků. Společnost FBN již nebyla závislá na společnosti v problémech s omezenou likviditou, jako byla společnost Fortis SA/NV, nýbrž obdržela financování od nizozemského státu.
(132)
Komise měla pochybnosti, zda je opatření Y1 slučitelné se sdělením Komise - Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (dále jen „sdělení o bankovnictví“) (67), jelikož nebylo přiměřené ani omezené na nezbytné minimum. V 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 byly uvedeny zejména obavy ohledně slučitelnosti těchto prvků: 1. protiplnění, které poskytla společnost FBN, 2. maximální doba, během níž mohla společnost FBN využívat financování, 3. maximální doba splatnosti dotyčných nástrojů a 4. objem likvidní facility.
(133)
Komise rovněž uvedla, že by opatření Y2 mohlo obsahovat prvky státní podpory, pokud by se společnost Fortis Bank SA/NV v době akvizice nacházela v situaci, kdy se požadovalo okamžité splacení dlouhodobých půjček, dojde-li ke změně vlastnictví společnosti FBN. Pokud by skutečně existovalo ustanovení o splacení v případě změny vlastnictví, umožnilo by opatření Y2 společnosti FBN využívat dlouhodobé půjčky s úrokovými sazbami, které platily v době před vypuknutím krize. Opatření Y2 znamenalo, že společnost FBN nemusela hledat alternativní financování za podmínek, které na trhu převládaly v té době. Jelikož společnost Fortis Bank SA/NV byla oprávněna požádat o splacení, rozhodl se nizozemský stát poskytnout dlouhodobé půjčky, aby nevznikly problémy s krátkodobými půjčkami. V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 proto Komise vyslovila obavy, že opatření Y2 obsahovalo státní podporu po delší období, než bylo nezbytně nutné. Aby mohla Komise posoudit důsledky opatření Y2 z hlediska státní podpory, požádala nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o podmínkách předčasného splacení, které byly obsaženy v dlouhodobých úvěrových smlouvách.
(134)
V 54. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 uvedla Komise rovněž pochybnosti, zda nizozemský stát přijal v souladu s bodem 27 oznámení o bankovnictví dostatečná opatření, aby omezil neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(135)
Komise se rovněž obávala, že společnost ABN AMRO N měla (případně nepřímo) prospěch z opatření týkajících se likvidity, která byla provedena ve prospěch společnosti FBN. Požádala proto nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o finanční situaci společnosti ABN AMRO N a její strategii financování.
(136)
Co se týká opatření Z, Komise měla pochybnosti, zda nizozemský stát zaplatil společnosti FBN za nabytí společnosti ABN AMRO N tržní cenu. Komise podotkla, že nizozemský stát zaplatil více, než bylo uvedeno ve zprávě o ocenění „na základě stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008, kterou vyhotovil odborník nizozemského státu pro oblast oceňování […] a která byla zmíněna v 2. bodě odůvodnění. Komise mimoto poznamenala, že nizozemský stát nepoužil opravný koeficient s cílem zohlednit pokles na trhu cenných papírů, k němuž došlo mezi říjnem a prosincem 2008 a který byl obzvláště výrazný u cenných papírů bank. Pokud nizozemský stát zaplatil při koupi společnosti ABN AMRO N vyšší cenu, než byla tržní cena, rovnalo se opatření Z státní podpoře, která pomohla rekapitalizovat společnost FBN.
(137)
Komise v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 rovněž uvedla, že nizozemský stát dosud nepředložil hodnocení společností FBN a ABN AMRO N ze strany DNB. Nizozemský stát neposkytl rovněž plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace s podrobnými finančními výhledy. Jelikož nebyl k dispozici plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace, nemohla Komise určit, zda měly společnosti ABN AMRO N a FBN v důsledku opatření X, Y1, Y2 a Z dostatek kapitálu a byly schopny dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti.
3.2 Důvody rozšíření řízení v rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(138)
Když nizozemský stát oznámil dne 17. července 2009 a 15. ledna 2010 další opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N jako opatření, která nepředstavují státní podporu, měla Komise obavy, zda některá z těchto dodatečných opatření nepředstavují další státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N.
(139)
V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že podle dohody akcionářů konsorcia měl nizozemský stát řadu povinností, jež nebyly povinnostmi společnosti ABN AMRO N. Opatření, která nizozemský stát přijal, aby dodržel své závazky podle dohody akcionářů konsorcia (zejména povinnost hradit náklady společnosti ABN AMRO Z a povinnost oddělit společnost ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), nevypadala na první pohled jako státní podpora pro společnost ABN AMRO N.
(140)
Komise uvedla, že se zdá, že opatření A a B1 byla určena v prvé řadě na pokrytí nedostatku kapitálu společnosti ABN AMRO Z, současně však Komisi nebylo jasné, zda neexistovala rovněž nepřímá výhoda pro hospodářské činnosti společnosti ABN AMRO N. V tomto ohledu chtěla Komise vědět, zda byly společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z (bez postavení samostatného právního subjektu) dostatečně vzájemně odlišeny. Komise chtěla obdržet rovněž více informací o důvodech nedostatečného kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z a například o převodu akcií společnosti Unicredito ze společnosti ABN AMRO Z na ABN AMRO N. Komise měla rovněž otázky týkající se odměny, kterou společnost ABN AMRO N platila společnosti ABN AMRO Z za plnění funkcí ústředí. Komise měla podezření, že přinejmenším částečně byla nedostatečná kapitalizace společnosti ABN AMRO Z spojena se skutečností, že společnost ABN AMRO N neplatila za služby ústředí poskytované společností ABN AMRO Z tržní cenu.
(141)
Ačkoliv oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank je podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu, nemohla Komise vyloučit, že by státní rekapitalizace financující náklady na rozdělení mohla být státní podporou. Komise rovněž podotkla, že ne všechny náklady zařazené jako náklady na rozdělení byly v přísném slova smyslu spojeny s povinnostmi týkajícími se rozdělení, které byly popsány v dohodě akcionářů konsorcia. Komise podotkla, že kategorie „náklady na rozdělení“ zahrnovala částku ve výši 500 milionů EUR, která byla zapotřebí k tomu, aby bylo ve skupině ABN AMRO zajištěno obezřetnostní rozpětí nad minimálními obezřetnostními kapitálovými požadavky.
(142)
Komise podotkla, že nizozemský stát pomohl společnostem FBN a ABN AMRO N uhradit náklady související se spojením. K odstranění problémů, jež vznikly v důsledku spojení, se společnost ABN AMRO N rozhodla prodat IFN a New HBU, což vedlo k novému nedostatku kapitálu. Komise uvedla, že společnosti FBN a ABN AMRO N mohly využívat výhody plynoucí ze spojení (například synergie vzniklé spojením, výhody vyplývající ze skutečnosti, že byly po spojení společností s vyššími podíly na nizozemském trhu, …), zatímco nizozemský stát financoval počáteční náklady. Komise v této souvislosti uvedla, že nizozemský stát neměl žádnou právní povinnost uhradit tyto náklady, jelikož ty vyplývaly z rozhodnutí nizozemského státu ze dne 21. listopadu 2008 o spojení společností FBN a ABN AMRO N, a nikoli z dohody akcionářů konsorcia.
(143)
Komise vzala na vědomí skutečnost, že spojení a zvláštní podmínky spojené s rozdělením vedly ke křížovým závazkům (opatření E). Podle nizozemského práva obchodních společností byly společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II i nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud by New HBU (nebo její nový vlastník Deutsche Bank) neplnila své platební povinnosti. New HBU měla obdobné povinnosti vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II. Komise nemohla vyloučit, že řešení týkající se odškodnění, které znamenalo, že nizozemský stát poskytl věřitelům společnosti ABN Amro Bank (nyní RBS NV) záruku s prémií ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí u swapu úvěrového selhání, představovalo státní podporu.
(144)
Komise měla rovněž obavy ohledně podoby nástroje k snížení kapitálových požadavků (opatření A). Komise uznala, že se opatření A zásadně liší od ostatních opatření týkajících se znehodnocených aktiv, jelikož nebylo zavedeno s cílem chránit společnost ABN AMRO N před dalšími poklesy tzv. toxických aktiv s vysoce nejistým oceněním. Komise se však domnívala, že aby bylo opatření A slučitelné s vnitřním trhem, mělo by splňovat obecné zásady sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (68) (dále jen „sdělení o znehodnocených aktivech“). Konkrétně by měly existovat dostatečné důkazy o náležitém ocenění, což znamená, že by banka neměla převést očekávané ztráty na stát. V této souvislosti chtěla Komise zjistit, jaký dopad měla řada zvláštních smluvních ujednání (např. mechanismus zpětného získání a vertikální podíl na rizicích) na skutečný peněžní tok a cenu. Komise měla rovněž pochybnosti, zda existovaly dostatečné pobídky, které by zajistily, aby společnost ABN AMRO N nástroj ukončila, jakmile již nebude nezbytně nutný.
(145)
Komise měla pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 splňuje kritéria stanovená ve sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (69) (dále jen „sdělení o restrukturalizaci“), pokud jde o životaschopnost, sdílení zátěže a neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(146)
Komise uznala, že se na první pohled zdálo, že skupina ABN AMRO dosáhla dostatečných příjmů k pokrytí všech svých provozních nákladů (včetně znehodnocení) a docílila přijatelné návratnosti vlastního kapitálu. Komise však rovněž podotkla, že návratnost vlastního kapitálu závisela u skupiny ABN AMRO do značné míry na splnění řady klíčových předpokladů. Za prvé, pokud se skupina ABN AMRO chce stát nákladově efektivní s přijatelným poměrem nákladů a příjmů, je zásadní, aby dosáhla plánovaných synergií (konkrétně 1,1 miliardy EUR před zdaněním v porovnání s čistým ziskem v roce 2013 ve výši […] miliard EUR). Jak je uvedeno v 118. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, mělo pro životaschopnost skupiny ABN AMRO za druhé zásadní význam rovněž to, zda bude schopna zvýšit své čisté úrokové rozpětí z nízkých úrovní, které u společností FBN a ABN AMRO N existovaly v druhém pololetí roku 2008 a prvním pololetí roku 2009. Ve svém rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že potřebuje o těchto záležitostech více informací, aby mohla posoudit, zda byla skutečně obnovena dlouhodobá životaschopnost.
(147)
Komise rovněž podotkla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 neobsahoval finanční výhledy pro pesimistický scénář, jak se požaduje v bodě 13 sdělení o restrukturalizaci. Komise si proto vyžádala takovéto pesimistické finanční výhledy, aby mohla ověřit, jak bude skupina ABN AMRO fungovat v složitějších tržních podmínkách.
(148)
Komise rovněž uvedla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval málo informací o menších dílčích divizích, takže Komise nemohla posoudit, zda jsou otázky životaschopnosti dostatečně vyřešeny i na této úrovni. Komise měla konkrétně pochybnosti, zda je dostatečně zaručena životaschopnost divize PFS ve společnosti FBN, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významné ztráty.
(149)
Komise měla pochybnosti, zda byla státní podpora omezena na minimum nezbytné k obnovení životaschopnosti skupiny ABN AMRO. V této souvislosti podotkla, že skupina ABN AMRO uvedla, že chce provést malé dodatečné akvizice, které považovala za nezbytné k opětovnému získání kompetencí s ohledem na některé produkty, o něž přišla při oddělení od společností Fortis SA/NV a ABN AMRO Holding. V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že by státní podpora neměla být použita na financování akvizic či nových investic, pokud to není nezbytné k obnovení životaschopnosti podniku. Komise nizozemský stát požádala o objasnění politiky skupiny ABN AMRO v oblasti akvizic a o poskytnutí mimo jiné podrobného seznamu činností skupiny ABN AMRO, které skupina potřebuje na obnovu z důvodu životaschopnosti.
(150)
Komise měla rovněž pochybnosti, zda všichni poskytovatelé hybridního kapitálu společností FBN a ABN AMRO N zaplatili svůj podíl na restrukturalizaci. Komise se obávala, že například držitelé prioritních akcií společnosti FBN (70) nepřispěli dostatečně k tomu, aby bylo zajištěno, že zásah nizozemského státu byl omezen na nezbytné minimum.
(151)
Státní podpora by měla být omezena na nezbytné minimum, i pokud jde o dobu trvání. V tomto ohledu Komise podotkla, že k vyřešení dočasných problémů byla zapotřebí řada opatření, Komise však měla pochybnosti, zda nizozemský stát podnikl dostatečné kroky k zajištění toho, že opatření budou ukončena, jakmile již nebudou nutná.
(152)
Pokud jde o opatření A, Komise podotkla, že nástroj k snížení kapitálových požadavků nebude přitažlivý, jakmile bude společnost ABN AMRO N smět zavést požadavky rámce Basilej II. Ačkoliv tento nástroj obsahoval možnost vypovězení, která umožňovala předčasné ukončení smlouvy, Komise poznamenala, že neexistoval jednoznačný harmonogram pro odchod nizozemského státu.
(153)
S ohledem na obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR Komise podotkla, že záměrem bylo, aby skupina ABN AMRO nahradila tuto částku kapitálem, který bude sama financovat. Komise opět poznamenala, že nebyl uveden žádný údaj o načasování.
(154)
Co se týká nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (tj. opatření B5), Komise uvedla, že nizozemský stát tvrdil, že to povede k významným synergiím ve výši 1,1 miliardy EUR (před zdaněním) ročně, přičemž tato částka by se mohla v zásadě použít k splacení státní podpory. Komise však poznamenala, že nizozemský stát nezavedl mechanismus, který by zajistil toto splacení. Pokud jde o kapitálové potřeby v souvislosti s prodejem New HBU, Komise dospěla k závěru, že kapitálové potřeby související s ochranou před úvěrovými riziky se budou rychle snižovat s tím, jak budou úvěry postupně nabývat splatnosti. Komise opět zdůraznila, že by státní podpora měla být splacena, jakmile již není zapotřebí.
(155)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, Komise uvedla, že kapitálové potřeby společností FBN a ABN AMRO N vyplývaly do jisté míry z jejich oddělení od bývalých mateřských společností a počátečních nákladů na integraci, a nikoli z rozsáhlého přejímání rizik či nesprávného řízení v rámci samotných společností FBN a ABN AMRO N. Komise v tomto kontextu dospěla k závěru, že další odprodeje nejsou pravděpodobně nutné.
(156)
Komise však současně vyslovila pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval dostatečná opatření týkající se změn v jednání, aby bylo zajištěno, že společnosti FBN a ABN AMRO N nepoužijí státní podporu k růstu na úkor svých konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím dalších finančních institucí, což by mohlo oslabit pobídky ostatních subjektů, jež nejsou příjemci podpory, k soutěži, investicím a inovacím a odrazovat od vstupu na nizozemský bankovní trh.
(157)
Pokud jde o odchod, Komise uvedla, že by bylo užitečné, kdyby nizozemský stát vypracoval a jednoznačně oznámil strategii odchodu. Opakované a masivní zásahy nizozemského státu by mohly být vkladateli vnímány jako známka trvalé podpory.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 První soubor připomínek společnosti Van Lanschot (dopis ze dne 6. května 2009)
(158)
Stěžovatel tvrdil, že díky státní podpoře a státnímu vlastnictví nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N (včetně svých dceřiných společností, jako jsou MoneYou a Mees Pierson) u úspor fyzických osob a vkladových účtů neudržitelně vysoké úrokové sazby, čímž destabilizovaly nizozemský bankovní trh.
(159)
Stěžovatel se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, byly ztrátové. V tomto ohledu poukázal na skutečnost, že se sazby EURIBOR snížily z 5 % v září 2008 na méně než 2 % v lednu/únoru 2009, zatímco se úrokové sazby společností FBN a ABN AMRO N u spořicích účtů ve skutečnosti zvyšovaly.
(160)
Stěžovatel poukázal rovněž na zvláštnosti nizozemského trhu soukromého bankovnictví v porovnání s trhem retailového bankovnictví, jež měly tendenci zvyšovat rušivý účinek přijatých opatření. Částky úspor v soukromém bankovnictví jsou v průměru vyšší než v retailovém bankovnictví. U nižších částek úspor se zákazníci starají méně o rizikový profil banky, jelikož jsou chráněni nizozemským systém pojištění vkladů (až do výše 100 000 EUR). O rizika se však začínají více zajímat, jakmile je tato prahová hodnota překročena, což je v soukromém bankovnictví poměrně časté.
(161)
Stěžovatel rovněž tvrdil, že společnosti FBN a ABN AMRO N mají prospěch z implicitní státní záruky. Tvrdil, že zákazníci společností FBN a ABN AMRO N jsou přesvědčeni, že nizozemský stát nedopustí, aby banky ve státním vlastnictví vyhlásily úpadek.
(162)
Stěžovatel, který krizi přestál bez státní podpory, zdůraznil, že ho jednání společností FBN a ABN AMRO N narušující hospodářskou soutěž velmi poškodilo, jelikož je při financování svých aktiv tradičně ve značné míře závislý na nizozemském trhu spoření (71). V absolutním vyjádření má stěžovatel úspory a vklady ve výši 15 miliard EUR, což znamená, že by zvýšení úrokových sazeb o 1 % mohlo společnost stát přibližně 150 milionů EUR ročně (72). Kromě tohoto zvýšení nákladů existoval i dopad na objem, jelikož společnost Van Lanschot přišla o zákazníky.
4.2 Následné připomínky společnosti Van Lanschot (dopisy ze dne 21. a 28. srpna 2009)
(163)
Podle stěžovatele přetrvávalo neobvyklé jednání společností FBN a ABN AMRO N i v letních měsících roku 2009.
(164)
Jako další argument uvedl stěžovatel neobvykle velké změny v objemu a podílu na trhu na tradičně stabilním nizozemském trhu spoření. V tomto ohledu stěžovatel odkázal na tiskové zprávy společností FBN a ABN AMRO N, v nichž se uváděl příliv vkladů ve výši 9 miliard EUR, resp. 21 miliard EUR v prvním pololetí roku 2009 (73). Stěžovatel pokládal tyto údaje za vysoké vzhledem ke skutečnosti, že celkový nizozemský trh spoření má hodnotu přibližně 287 miliard EUR.
(165)
Jako na další příklad neobvyklého stanovování cen poukázal stěžovatel na skutečnost, že úrokové sazby u spoření vykazovaly v sousedních zemích, jako je Belgie, Francie a Německo, pokles sazeb EURIBOR, zatímco nizozemské úrokové sazby zůstávaly u spoření neochvějně na vysoké úrovni.
4.3 Připomínky společnosti ABN AMRO Bank (dopis ze dne 6. července 2009)
(166)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytla společnost ABN AMRO Bank (tj. mateřská společnost ABN AMRO N) více informací o své finanční situaci a strategii financování. Společnost ABN AMRO Bank popřela, že by měla jakýkoli prospěch (přímo či nepřímo) z podpory financování poskytnuté společnosti FBN (opatření Y1 a Y2). Společnost ABN AMRO Bank podotkla, že v době krize nepotřebovala pomoc, aby se mohla financovat, a to díky diverzifikované strategii financování. Rovněž zdůraznila, že statistické údaje o její likviditě byly v mezích stanovených předpisy a rovněž v jejích vlastních interních mezích.
5. PŘIPOMÍNKY NIZOZEMSKÉHO STÁTU
5.1 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(167)
Nizozemský stát připustil, že společnost FBN mohla vykonávat své činnosti díky tomu, že ji získal stát (74), tvrdil však, že akvizice byla v souladu s tzv. „zásadou investora v tržním hospodářství“. V důsledku toho neexistovala podle nizozemského státu žádná selektivní výhoda, a tudíž žádná státní podpora. Nizozemský stát tvrdil, že ačkoliv integrované transakce ze dne 3. října 2008 měly v prvé řadě zabránit destabilizaci společností FBN a ABN AMRO N a nizozemského bankovního systému obecně, nákupem účastí ve společnostech FBN a ABN AMRO N usiloval o kladnou dlouhodobou návratnost. Nizozemský stát zdůraznil, že cena za společnost FBN (včetně ABN AMRO N) byla v rámci rozpětí ocenění jeho externího odborníka pro oblast oceňování.
(168)
Nizozemský stát uvedl, že za společnost FBN zaplatil spravedlivou tržní cenu, podotkl však, že i kdyby zaplatil příliš vysokou cenu, představovala by tato platba státní podporu pro společnost Fortis SA/NV (což byla prodávající společnost), a nikoli pro společnost FBN.
(169)
Co se týká opatření Y1, nizozemský stát tvrdil, že společnosti FBN poskytl krátkodobé financování za tržních podmínek. Uvedl, že před krizí dostávala společnost FBN finanční prostředky od své mateřské společnosti za sazby EONIA nebo EURIBOR bez dodatečného rozpětí. Nizozemský stát tvrdil, že použitá cena (jak je popsána v 96. bodě odůvodnění) byla v souladu s tržní praxí. Konkrétně rovněž uvedl, že jeho systém stanovování cen, který se používal v době po 5. listopadu 2008 (s rozpětím ve výši 50 bazických bodů u úvěrů s delší než tříměsíční splatnosti), byl v souladu s nizozemským systémem záruk (75).
(170)
Pokud jde o období, během něhož byla společnosti FBN poskytnuta likvidní facilita, nizozemský stát objasnil, že v lednu 2009 zahájil jednání o ukončení likvidní facility s cílem ukončit ji co nejdříve. S ohledem na tento cíl zavedl nizozemský stát v březnu 2009 nový dvoustupňový systém stanovování cen, který zajišťoval, že po překročení předem stanovené prahové hodnoty bylo financování dražší. Nizozemský stát předpokládal, že by společnost FBN mohla splácet likvidní facilitu ve výši 4 až 5 miliard EUR měsíčně, a zamýšlel likvidní facilitu ukončit do konce roku 2009. Ve skutečnosti splatila společnost FBN likvidní facilitu rychleji, než se očekávalo. Likvidní facilita byla ukončena již dne 1. července 2009.
(171)
Nizozemský stát tvrdil, že maximální doba splatnosti likvidity stanovená v rámci likvidní facility byla přiměřená. V tomto ohledu nizozemský stát objasnil, že v prvním období (tj. od 6. do 23. října 2008) poskytl facilitu se splatností nejvýše několika týdnů. Když byla poté likvidní facitlita upravena, byla maximální splatnost prodloužena na devět měsíců, aby se zamezilo vysokým hodnotám při splácení.
(172)
Nizozemský stát objasnil, že celkový objem likvidní facility (tj. 5 miliard EUR v podobě výpůjček denních peněz a 40 miliard EUR ve formě dlouhodobějšího financování) vycházel ze skutečných potřeb společnosti FBN v oblasti financování, a představoval proto nezbytné minimum. Krátkodobá likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR zohledňovala běžnou volatilitu objemu hotovosti ve společnosti FBN a umožnila této společnosti rovněž ihned splatit společnosti Fortis SA/NV částku ve výši přibližně 34 miliard EUR.
(173)
Pokud jde o dlouhodobé půjčky (tj. opatření Y2), nizozemský stát potvrdil, že společnost Fortis Bank SA/NV mohla požádat o splacení půjček s pevnou úrokovou sazbou (nikoli však úvěrů s variabilním úročením) (76). Nizozemský stát však uvedl, že pouze nahradil společnost Fortis Bank SA/NV, přičemž se ostatní podmínky stávajících smluv nezměnily. Podle nizozemského státu představovala smlouva mezi společnostmi Fortis Bank SA/NV a FBN běžnou tržní smlouvu mezi soukromými účastníky trhu. Nizozemský stát tvrdil, že vzhledem k tomu, že nahradil investora v tržním hospodářství, bylo jeho jednání automaticky v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Nizozemský stát se domníval, že nemusel odůvodnit, proč mohly být sazby vyšší nebo proč měl nahradit tyto dlouhodobé půjčky krátkodobějšími úvěry (77).
(174)
Nizozemský stát rovněž tvrdil, že je zcela běžné, že společnosti při provádění akvizic současně poskytnou nově nabytým dceřiným společnostem likviditu.
(175)
Pokud jde o to, zda byla společnosti ABN AMRO N poskytnuta přímá či nepřímá státní podpora, nizozemský stát popřel, že by společnost ABN AMRO N obdržela od nizozemského státu nebo od společnosti FBN finanční prostředky. Nizozemský stát objasnil, že společnost ABN AMRO N (s velkou franšízou v oblasti retailového a soukromého bankovnictví) měla dostatek vlastních finančních prostředků.
(176)
Co se týká opatření Z, nizozemský stát uvedl, že cena transakce ve výši 6,5 miliardy EUR představovala spravedlivou tržní cenu. Zdůraznil, že cena byla v rozmezí mezi oceněním na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliardy EUR a oceněním „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [6,5 - 9] miliard EUR, jak ji vypočetl jeho externí odborník pro oblast oceňování počátkem října 2008 (před uskutečněním transakce dne 3. října 2008). Pokud jde o skutečnost, že k akvizici (opatření Z) došlo dva a půl měsíce po ocenění, nizozemský stát se domníval, že nebyly zapotřebí žádné opravy, jelikož nejistoty se již odrazily v ocenění z počátku října 2008 (78). Nizozemský stát rovněž tvrdil, že základem problémů ostatních bank, které souvisely s důvěrou, bylo obvykle investiční bankovnictví a toxická aktiva, což se promítlo do velkých poklesů cen akcií těchto bank. Společnost ABN AMRO N se stabilním profilem v oblasti retailového a komerčního bankovnictví se naopak od těchto bank zásadně lišila. Vzhledem k této situaci nizozemský stát uvedl, že úprava ceny analogicky s ostatními bankami neměla žádný smysl.
(177)
Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že ostatní členové konsorcia, a zejména RBS, museli transakci schválit a že […]. Nizozemský stát odkázal rovněž na body 166 a 177 předběžné zprávy odborníků pro valnou hromadu akcionářů společnosti Fortis SA/NV, která se konala dne 11. února 2009 v Bruselu (79), a tvrdil, že tyto body podporují tvrzení nizozemského státu, že za společnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance zaplatil dne 3. října 2008 spravedlivou cenu, která proto představuje platnou referenční cenu pro prodej v prosinci 2008.
(178)
Nizozemský stát provedl opatření Z tak, že se vzdal vymáhání svých pohledávek vůči společnosti FBN. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že by opravu měla uplatnit Komise (pokud by dospěla k závěru, že opatření Z představuje státní podporu). Jelikož se s podobnými nástroji ostatních bank obchodovalo se značnou slevou oproti jmenovité hodnotě (80), je logické, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla rovněž nižší než jmenovitá hodnota. Jinými slovy, převládající tržní podmínky naznačovaly, že nizozemský stát neměl nárok na jmenovitou hodnotu, nýbrž na nižší tržní hodnotu. Nizozemský stát uvedl, že s přihlédnutím k tržním podmínkám převládajícím v té době měl nárok pouze na tržní hodnotu ve výši [4,55 - 5,85] miliardy EUR (tj. jmenovitá hodnota úvěrů ve výši 6,5 miliardy EUR upravena o tržní slevu ve výši [0,65 - 1,95] miliardy EUR).
(179)
Dne 18. června 2009 předalo nizozemské ministerstvo financí Komisi hodnocení společnosti FBN, které provedl DNB, jak se požadovalo v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 […] (81), (82), (83).
(180)
Dopisem ze dne 20. ledna 2010 DNB Komisi informoval rovněž o […] ABN AMRO N. […]
5.2 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(181)
Nizozemský stát obecně tvrdil, že přijatá opatření nepředstavují státní podporu, jelikož tato opatření:
i)
neposkytla prospěch společnosti ABN AMRO N ani společnosti FBN,
ii)
byla nezbytná k oddělení společností ABN AMRO N a FBN od jejich příslušných dřívějších mateřských společností a vyplývala ze smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV v dohodě akcionářů konsorcia nebo
iii)
byla z hlediska soukromého investora ekonomicky racionální.
(182)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zásadu investora v tržním hospodářství uplatnit na každé jednotlivé opatření, které nizozemský stát přijal. Zejména co se týká opatření souvisejících se spojením (tj. opatření B4 a B5), nizozemský stát zdůraznil, že spojení představovalo investici s kladnou čistou současnou hodnotou, a bylo proto v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(183)
Jinými slovy, nizozemský stát nesouhlasil s předběžným názorem Komise, který byl uveden v 96. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, že se na opatření následující po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008 zásada investora v tržním hospodářství nevztahuje, jelikož tato opatření byla součástí větší operace na záchranu a restrukturalizaci.
(184)
Nizozemský stát připustil, že pravidla státní podpory znamenají, že se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije, pokud se v krátkém čase uskuteční několik vzájemně souvisejících kapitálových vkladů. Tvrdil však, že tato analýza v případě společností FBN a ABN AMRO N neplatí, jelikož integrované transakce ze dne 3. října 2008 podle jeho názoru neobsahovaly opatření státní podpory a s původní transakcí nebyla mimoto spojena žádná následná opatření.
(185)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zohlednit velmi zvláštní podmínky, za nichž byl nizozemský stát povinen koupit společnost FBN. Nizozemský stát poukázal rovněž na skutečnost, že prodej New HBU byl pro stát a pro společnost ABN AMRO N velmi obtížný se záporným dopadem na kapitál ve výši 470 milionů EUR.
(186)
Nizozemský stát tvrdil, že svá opatření založil na zásadách uvedených ve sdělení o bankovnictví (84) a ve sdělení Komise - Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (85) (dále jen „sdělení o rekapitalizaci“). Obecně nizozemský stát tvrdil, že jeho opatření byla dobře cílená, úměrná daným problémům a navržena tak, aby minimalizovala negativní dopady na ostatní konkurenty.
(187)
Nizozemský stát tvrdil, že opatření A a opatření B1 nepředstavují státní podporu, jelikož stát měl smluvní povinnost vyřešit problémy s kapitálem, s nimiž se potýkala společnost ABN AMRO Z. Nizozemský stát měl podle dohody akcionářů konsorcia povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding. DNB povolil zahájení procesu oddělování společnosti ABN AMRO II až poté, co všichni členové zaplatili svůj podíl na nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Nizozemský stát připustil, že společnosti ABN AMRO Z poskytl prostřednictvím společnosti ABN AMRO N kapitál, zdůraznil však, že společnost ABN AMRO N fungovala pouze jako zprostředkovatel. Společnost ABN AMRO N pouze předala kapitál společnosti ABN AMRO Z a opatření A neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(188)
Pokud jde o to, zda byl nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z výsledkem selektivních výhod poskytnutých společnosti ABN AMRO N, nizozemský stát uvedl, že členové konsorcia již v době získání společnosti ABN AMRO Holdings konsorciem (viz 33. bod odůvodnění) zajistili, aby byly aktivity s různými trackingovými akciemi (jak byly definovány v 35. bodě odůvodnění) dostatečně vzájemně odlišeny. Toto opatření znamenalo, že se jednoznačně rozlišovalo rovněž mezi činnostmi společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To například znamenalo, že společnost ABN AMRO N měla vlastní strukturu řízení podniku a vlastní výkaznictví. Nizozemský stát upozornil Komisi rovněž na skutečnost, že společnost ABN AMRO N byla od 6. února 2010 (86) samostatným právním subjektem.
(189)
Nizozemský stát předložil rovněž důkazy, že nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z existoval již v době nabytí dne 3. října 2008. Počáteční rozvaha společnosti ABN AMRO Z ke dni 3. října 2008 již vykazovala zápornou částku ve výši 7,4 miliard EUR a podíl společnosti Fortis SA/NV činil přibližně 2,5 miliardy EUR. Co se týká příčin nedostatečného kapitálu, nizozemský stát připustil, že došlo k převodu akcií společnosti Unicredito v hodnotě 1 miliardy EUR ze společnosti ABN AMRO Z na provozní trackingové akcie (včetně částky ve výši přibližně 300 milionů EUR pro společnost ABN AMRO N), poskytl však informace prokazující, že k převodu akcií Unicredito došlo v únoru 2008, tj. dlouho před zásahem nizozemského státu. Převod akcií společnosti Unicredito proto nelze považovat za státní podporu.
(190)
Co se týká nákladů hrazených společností ABN AMRO Z, které souvisely s funkcemi ústředí, nizozemský stát zdůraznil, že se tyto náklady po nabytí společnosti ABN AMRO Holding členy konsorcia výrazně snížily, jak bylo popsáno v 33. bodě odůvodnění. Jelikož členové konsorcia neměli zájem na udržování velkého integrovaného ústředí, bylo logické udržovat tyto náklady na co nejnižší úrovni. Údaje, které poskytl nizozemský stát, prokazují, že náklady na fungování skupiny, které hradila společnost ABN AMRO Z, v roce 2008 činily [0 - 0,5] miliardy EUR a v roce 2009 pak [0 - 0,2] miliardy EUR, což nizozemský stát pokládal za zanedbatelné. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu povinnost absorbovat tyto náklady vznikla, když po nabytí společnosti FBN (včetně ABN AMRO N) dne 3. října 2008 nahradil jako strana dohody akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(191)
Pokud by se Komise domnívala, že opatření A představuje státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by se nemělo použít sdělení o znehodnocených aktivech (87). Podle nizozemského státu neexistovala žádná nejistota ohledně ocenění zajištěných aktiv, jež proto nebylo možno považovat za „znehodnocená“ ve smyslu použitém ve sdělení. I kdyby Komise s tímto názorem nesouhlasila, nizozemská vláda tvrdila, že swap úvěrového selhání společnosti ABN AMRO N je i tak v souladu s obecnými zásadami uvedeného sdělení. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že nástroj k zajištění úvěrových rizik byl nezbytný a přiměřený, přičemž narušení hospodářské soutěže bylo minimální.
(192)
Nizozemský stát uvedl, že v případě nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo protiplnění (výnosnost uvolněného kapitálu ve výši 10 %) dostatečně vysoké. Předložil rovněž důkazy, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů byla podstatně vyšší než očekávaná ztráta. Nizozemský stát tvrdil, že náležitý základ pro odhad rozpětí očekávaných ztrát v budoucnu poskytly minulé ztráty (konkrétně [0 - 15] bazických bodů) a ztráty odhadované pro rok 2010 ([0 - 30] bazických bodů) u hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Rovněž informace o trhu obsažené ve zprávách o ratingu (88) potvrzovaly, že tranše první ztráty překračovala očekávané ztráty. Nizozemský stát odkázal rovněž na dokument investiční banky […], který simuloval, jak by se mohly vyvíjet peněžní toky nizozemského státu podle jednotlivých zátěžových scénářů.
(193)
Nizozemský stát se rovněž domníval, že nástroj k snížení kapitálových požadavků obsahoval dostatečné pobídky k odchodu. Nizozemský stát upozornil Komisi na možnosti vypovězení obsažené v nástroji k snížení kapitálových požadavků a na skutečnost, že tento nástroj bude poměrně neatraktivní, jakmile bude skupina ABN AMRO moci působit podle požadavků rámce Basilej II. V tomto kontextu se nizozemský stát domníval, že společnost ABN AMRO N pravděpodobně nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí v lednu 2011, kdy se očekávalo, že přechod na požadavky rámce Basilej II povede k snížení uvolněného kapitálu.
(194)
Nizozemský stát objasnil, že náklady na rozdělení (tj. opatření B2 a B3) byly důsledkem dohody akcionářů konsorcia, jejíž stranou byl nizozemský stát ode dne 3. října 2008. Podle podmínek této dohody měl stát povinnost (na rozdíl od společnosti ABN AMRO N) rozdělit společnost ABN AMRO Holding na tři části. Nizozemský stát popřel, že tyto náklady poskytly společnosti ABN AMRO N výhodu, a rovněž objasnil, že náklady na rozdělení uhradil, jelikož provedení rozdělení představovalo smluvní povinnost státu.
(195)
Co se týká obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR (rovněž zařazeného do nákladů na rozdělení), nizozemský stát tvrdil, že se jednalo o běžnou bankovní praxi. Banky nemohou fungovat pouze s minimálním požadovaným kapitálem, nýbrž potřebují dodatečné pohodlné rozpětí. Pokud by tomu tak nebylo, dostaly by se banky okamžitě do finančních potíží již při malém zhoršení situace. Nizozemský stát však uvedl, že by jeho příspěvek k obezřetnostnímu rozpětí měl být dočasný a že v dlouhodobějším horizontu by společnost ABN AMRO N měla vytvořit obezřetnostní rozpětí sama bez pomoci nizozemského státu.
(196)
Co se týká opatření B4, nizozemský stát tvrdil, že toto opatření nepředstavuje státní podporu. Nizozemský stát uvedl, že rozhodnutí o spojení obou bank již bylo v době, kdy získal společnost FBN, přijato a částečně provedeno. Nizozemský stát toto tvrzení doložil odkazem na skutečnost, že v době uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 již byla správa majetku společnosti ABN AMRO oddělena a začleněna do společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu Komise uložila povinnost provést nápravné opatření v souvislosti se spojením v zájmu vyřešení zbývajících problémů vyplývajících ze spojení a že nápravné opatření v souvislosti se spojením týkající se New HBU zdědil od společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž uvedl, že se finanční prostředky společnosti ABN AMRO N nezvýšily, a proto hájil názor, že opatření B4 nepředstavuje státní podporu.
(197)
Nizozemský stát uvedl, že by se státní prostředky poskytnuté na financování nákladů na integraci (opatření B5) měly považovat za rozumnou investici, která vedla k náležité návratnosti ve formě synergií. Nizozemská vláda tyto synergie odhadla na částku ve výši 1,1 miliardy EUR ročně (před zdaněním), přičemž počáteční náklady na integraci činily 1,2 miliardy EUR (po zdanění). Podle nizozemského státu by celková čistá současná hodnota spojení (s přihlédnutím k synergiím, nákladům na integraci a nákladům na nápravné opatření v souvislosti se spojením) měla představovat kladnou částku ve výši 2,88 miliardy EUR (89).
(198)
Podle nizozemského státu neposkytla přeměna kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatření C) společnosti FBN selektivní výhodu. Nizozemský stát uvedl, že přeměna byla v zájmu nizozemského státu, jelikož ten mohl přeměnit úvěry s průměrným kupónem ve výši 2,976 % na vlastní kapitál, u něhož podle jeho názoru existovalo přitažlivé protiplnění. V tomto ohledu odkázal nizozemský stát na odhadovanou normalizovanou návratnost vlastního kapitálu skupiny ABN AMRO v roce 2012 ve výši přibližně […] %, jak se uvádělo v plánu restrukturalizace z prosince 2009.
(199)
Pokud by Komise považovala opatření C za státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by Komise neměla považovat za státní podporu všechny půjčky, od jejichž vymáhání již upustil. Nizozemský stát objasnil, že přeměnu lze rozdělit na splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě a vklad základního kapitálu Tier 1 (bez čistých dopadů na hotovost). Podle nizozemského státu nebylo možno v té době přiměřeně předpokládat splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě, jelikož se se srovnatelnými nástroji ostatních bank obchodovalo s významnou slevou oproti jmenovité hodnotě, což bylo odrazem nejisté situace na trhu. Nizozemský stát uvedl, že na základě srovnatelných údajů byla sleva ve výši [135 - 405] milionů EUR odůvodněná.
(200)
Nizozemský stát uvedl, že platba ve výši 740 milionů EUR (opatření D) představovala jednu z jeho povinností vyplývajících z dohody akcionářů konsorcia. Nizozemský stát mimoto zdůraznil, že se jednalo pouze o platby ostatním členům konsorcia, a nikoli společnosti ABN AMRO N, takže této společnosti nebyla poskytnuta žádná státní podpora.
(201)
Pokud jde o opatření E, nizozemský stát tvrdil, že společnost ABN AMRO II neměla prospěch z protizávazku odškodnění (který byl popsán v 126. bodě odůvodnění), nýbrž že opatření E pouze znamenalo, že společnost ABN AMRO II poskytla protizávazek odškodnění společnosti Deutsche Bank. Nizozemský stát uvedl, že tento protizávazek odškodnění nemohla banka využít k rozvoji nových oblasti podnikání, a že tudíž nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(202)
Nizozemský stát měl za to, že protizávazek odškodnění je v souladu se sdělením Komise o rekapitalizaci. Nizozemský stát zdůraznil, že při stanovení ceny vycházel z doporučení ECB o stanovení cen za rekapitalizaci.
(203)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k podezření Komise, že držitelé prioritních akcií společnosti FBN (90) neposkytli dostatečný příspěvek, pokud jde o sdílení zátěže. Nizozemský stát objasnil, že investoři do prioritních akcií neobdrželi v roce 2008 dividendy (v hotovosti ani jako příjmy příštích období) a že se s prioritními akciemi obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota. Nizozemský stát dodal, že schopnost společnosti FBN vyplatit nebo rezervovat v budoucnu pevně stanovené dividendy závisela na tom, zda bude mít společnost dostatečný zisk podle IFRS. Nizozemský stát podotkl, že ustanovení o dividendách, jimiž se řídí prioritní akcie společnosti FBN, zahrnovalo tzv. systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend (91) a že nejistota ohledně dividendové politiky skupiny ABN AMRO snížila jistotu, kterou investorům do prioritních akcií poskytoval systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend.
(204)
Pokud jde o to, zda bude kapitál splacen, jakmile zaniknou (dočasné) kapitálové potřeby, nizozemský stát tvrdil, že zamýšlí využívat dividendovou politiku skupiny ABN AMRO tak, aby skupina ABN AMRO neměla nadbytečný kapitál, který by mohl vést k narušení hospodářské soutěže (92).
(205)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, nizozemský stát uvedl, že nesouhlasí s názorem Komise, že společnosti ABN AMRO N a FBN byly v důsledku spojení v Nizozemsku posíleny, ani s tím, že tento vývoj mohl vést k neoprávněnému narušení hospodářské soutěže. Nizozemský stát se domníval, že opak je pravdou, a v této souvislosti poukázal na skutečnost, že oddělení společností FBN a ABN AMRO N od jejich mateřských společností a následné spojení bylo velmi pracné a znamenalo, že vedení společností FBN a ABN AMRO N mohlo věnovat méně času každodenní obchodní činnosti, a proto tvrdil, že oddělení a následné spojení mělo negativní dopad na soutěžní postavení společností FBN a ABN AMRO N (nebo skupiny ABN AMRO po spojení).
5.3 Připomínky nizozemského státu k podáním zúčastněných stran
5.3.1 Připomínky nizozemského státu k dopisu stěžovatele ze dne 6. května 2009
(206)
Nizozemský stát obecně zdůraznil, že podle jeho názoru nesplňovala opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N definici Unie týkající se státní podpory, a neměla proto účinky narušující hospodářskou soutěž. Nizozemský stát se domníval, že tržní chování společností FBN a ABN AMRO N na trhu spoření a trhu vkladů bylo v souladu s chováním rozumně uvažujícího účastníka trhu, který chrání své obchodní zájmy. Nizozemský stát se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, nenarušovaly hospodářskou soutěž. Tvrdil proto, že nedošlo k porušení práva Unie v oblasti hospodářské soutěže.
(207)
Nizozemský stát předložil řadu srovnávacích tabulek s úrokovými sazbami nabízenými u konkrétních vkladových a spořicích produktů. Nizozemský stát popřel, že by společnosti FBN a ABN AMRO N trvale nabízely nejvyšší úrokové sazby, zejména ve srovnání s menšími nizozemskými bankami, jako jsou SNS, NIBC a DSB. Nizozemský stát rovněž uvedl, že úrokové sazby u spořicích účtů byly v Nizozemsku vysoké již před finanční krizí, a to částečně kvůli chování menších bank s agresivní cenovou politikou. Nizozemský stát se domníval, že se banky během finanční krize snažily chránit své franšízy v oblasti spoření tím, že u spořicích produktů nabízely zákazníkům poměrně vysoké úrokové sazby.
(208)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k cenové strategii MoneYou, internetové značky společnosti ABN AMRO N, která byla na trh zavedena v září 2008. Nizozemský stát tvrdil, že MoneYou je specializovaný internetový produkt, který se značně liší od tradičnějších produktů, pokud jde o nákladovou základnu a úroveň služeb. Nizozemský stát uvedl, že MoneYou musela v prvních šesti měsících své existence zajistit uznání své značky, a musela proto nabízet úrokové sazby, které byly většinou mírně nižší nebo stejné jako sazby nabízené podobnými účastníky trhu poskytujícími internetové bankovnictví (93). Od druhého čtvrtletí 2009 se úrokové sazby nabízené MoneYou snížily a MoneYou se usadila v tzv. středním tržním segmentu (Mid-Tier-Segment) (94). Co se týká MoneYou, nizozemský stát dodal, že dosud získala pouze omezené objemy finančních prostředků (konkrétně [0 - 5] miliard EUR), což představuje přibližně [0 - 5] % celkového objemu na nizozemském trhu spoření. Nizozemský stát dodal, že bývalí zákazníci společnosti Van Lanschot představovali pouze malou část podnikání MoneYou ([0 - 5 000] účtů, tj. [0 - 5] % účtů MoneYou).
(209)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by se společnosti ABN AMRO N a FBN při samofinancování spoléhaly výhradně na nizozemský trh spoření. Nizozemský stát poskytl nové informace prokazující, že společnost ABN AMRO N vydala 6. července 2009 kryté dluhopisy v hodnotě 2 miliardy EUR a že společnost FBN vydala dluhové nástroje se státní zárukou v hodnotě 15,5 miliardy EUR. Podle nizozemského státu byla tvrzení stěžovatele nesprávná a unáhlená. Nizozemský stát uvedl, že společnost FBN potřebovala pouze určitý čas na vytvoření pokladních operací a vydání dluhových nástrojů se státní zárukou. Nizozemský stát taktéž uvedl, že vkladové a spořicí produkty jsou důležité rovněž k navázání vztahů se zákazníky a mají jiný a širší účel než v případě jiných finančních nástrojů. V tomto ohledu nizozemský stát podotkl, že úbytek podílu na trhu spoření a vkladů mohl vést k úbytku podílu na trhu jiných bankovních produktů.
(210)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by spotřebitelé a účastníci trhu vnímali společnosti ABN AMRO N a FBN jako bezpečnější banky, než jsou jejich konkurenti. Poukázal na rating společností FBN a ABN AMRO N u ratingových agentur, jenž byl nižší než například rating AAA v případě Rabobank. Obdobně to platí pro relativní rozpětí swapu úvěrového selhání. Nizozemský stát se rovněž domníval, že státní vlastnictví nezajistilo, že společnosti ABN AMRO N nebo FBN byly v očích zákazníků a účastníků trhu považovány za bezpečnější. V této souvislosti uvedl, že mnoho státních zásahů ad hoc ukázalo, že by nizozemský stát zasáhl u jakékoli banky v soukromém vlastnictví, pokud by to bylo možné. Nizozemský stát proto usuzoval, že fakticky neexistoval žádný vnímaný rozdíl mezi bezpečností, kterou poskytovaly nizozemské banky v soukromém vlastnictví v porovnání s bankami ve vlastnictví nizozemského státu.
(211)
Pokud jde o výpočet, zda byly úrokové sazby nabízené u spořicích produktů ztrátové, nizozemský stát tvrdil, že by se neměly srovnávat se sazbami EURIBOR, nýbrž se sazbami vyplývajícími z tzv. „metody reprodukce portfolia“(replicating portfolio methodology) (95). S použitím této metody nizozemský stát uznal, že u některých produktů existovalo dočasné záporné rozpětí. Tvrdil však, že se jednalo o racionální tržní chování, jež bylo v souladu s tržním chováním konkurentů (v soukromém vlastnictví) v tomto konkrétním časovém okamžiku.
5.3.2 Připomínky nizozemského státu k tvrzením stěžovatele ze dne 21. a 28. srpna 2009
(212)
Nizozemský stát uvedl, že platí jeho dřívější připomínky týkající se stěžovatele, jež jsou shrnuty v 206. až 211. bodě odůvodnění.
(213)
Nizozemský stát mimoto poznamenal, že tvrzení stěžovatele, že se podíl společností ABN AMRO N a FBN na trhu zvýšil, bylo založeno na chybných statistických údajích. Pokud jde o údajný nárůst vkladů získaných společností ABN AMRO N ve výši 21 miliard EUR, nizozemský stát tvrdil, že na nizozemské retailové vklady připadalo pouze 5,1 miliardy EUR, zatímco zbytek připadal na úspory korporátních zákazníků a zahraniční vklady. Nizozemský stát poskytl rovněž údaje prokazující, že velká část zvýšeného objemu vkladů a úspor společnosti FBN plynula z korporátního bankovnictví, a nikoli z retailového a soukromého bankovnictví.
(214)
Nizozemský stát podotkl, že nizozemští zákazníci investovali více do úspor kvůli nejistému makroekonomickému prostředí. Nizozemský stát poukázal na údaje Ústředního statistického úřadu, které udávaly, že v prvním pololetí roku 2009 vzrostly úspory meziročně o 7,7 %. Úspory zákazníků společnosti ABN AMRO N vzrostly meziročně o 7,5 %, což naznačuje, že se podíl společnosti ABN AMRO N na trhu spíše snížil. Společnost FBN rovněž předložila důkazy prokazující, že se úspory jejích zákazníků vyvíjely v souladu s trhem.
5.3.3 Připomínky nizozemského státu k připomínkám společnosti ABN AMRO Bank
(215)
Nizozemský stát potvrdil, že společnosti ABN AMRO N neposkytl likvidní facilitu, čímž obecně potvrdil tvrzení společnosti ABN AMRO Bank.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence podpory
(216)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se uvádí, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Z toho vyplývá, že se státní opatření považuje za státní podporu, pokud splňuje tato čtyři (kumulativní) kritéria:
-
státní prostředky,
-
selektivní výhoda,
-
narušení hospodářské soutěže a
-
ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
(217)
První kritérium je splněno u opatření Y1 až E uvedených v tabulce č. 4 v 128. bodě odůvodnění, jelikož všechna tato opatření jsou přímo financována z prostředků nizozemského státu.
(218)
Skutečnost, zda opatření představuje selektivní výhodu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení (druhé kritérium), je analyzována v 220. až 278. bodě odůvodnění, přičemž každé opatření je posouzeno zvlášť.
(219)
Existuje-li v tomto případě selektivní výhoda, bylo by splněno i třetí a čtvrté kritérium. Všechna opatření narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, jelikož společnostem FBN a ABN AMRO N nebo skupině ABN AMRO po spojení zajišťují výhodnější postavení v porovnání s ostatními konkurenčními bankami (třetí kritérium). Opatření mimoto ovlivňují rovněž obchod mezi členskými státy. Společnosti FBN, ABN AMRO N a skupina ABN AMRO po spojení jsou banky zaměřené na mezinárodní klientelu s činnostmi mimo Nizozemsko, přičemž na domácím trhu rovněž soutěží s dceřinými společnostmi zahraničních bank (čtvrté kritérium).
6.1.1 Opatření Y1 a Y2 ze dne 3. října 2008
(220)
Je vhodné připomenout, že toto rozhodnutí posuzuje pouze potenciální podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení. Potenciální podpora společnosti Fortis Bank SA/NV vyplývající z opatření Y1 a Y2 byla posouzena v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008.
(221)
Jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 (96) a v prvotním posouzení těchto opatření z hlediska státní podpory v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, opatření přijatá dne 3. října 2008 (tj. opatření X, Y1 a Y2) jsou neoddělitelně spojená. Nizozemský stát oddělil společnosti FBN a ABN AMRO N od jejich mateřské společnosti s omezenou likviditou nabytím společnosti FBN. Aby však společnost FBN plně izoloval od problémů její mateřské společnosti souvisejících s likviditou, musel nizozemský stát převzít rovněž úlohu poskytovatele finančních prostředků pro společnost FBN. Stalo se tak formou opatření Y1 a Y2. Dne 3. října 2008 převzal mimoto nizozemský stát povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia.
(222)
Jak je uvedeno v 50. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, Komise nemůže uznat, že u integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008, jimiž nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR a rovněž poskytl společnosti FBN velmi vysokou částku finančních prostředků, je splněna zásada investora v tržním hospodářství. Vzhledem k tehdejším převládajícím tržním podmínkám by žádný kupec nebyl schopen a ochoten nabídnout za záchranu společnosti FBN tak vysokou částku (97). Doplňkové informace, které poskytl nizozemský stát, mimoto potvrdily, že se dne 3. října 2008 nizozemský stát dohodl rovněž na odškodnění společnosti Fortis SA/NV za její závazky vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Tato dohoda znamenala, že by integrované transakce ze dne 3. října 2008 byly pro investora v tržním hospodářství ještě méně přijatelné. Bez náležité hloubkové kontroly by žádný investor nepřevzal povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia, které později vedly k významným závazkům (čehož si byl nizozemský stát dne 3. října 2008 již částečně vědom).
(223)
Pro nizozemský stát byly integrované transakce ze dne 3. října 2008 nezbytné, aby zamezil velkým negativním vedlejším účinkům na nizozemský bankovní systém a hospodářství (98). Investor v tržním hospodářství k takovýmto vedlejším účinkům obvykle nepřihlíží.
(224)
Snaha zamezit vážnému narušení nizozemského bankovního systému a hospodářství rovněž vysvětluje, proč nizozemský stát přijal rozhodnutí tak rychle. Investor v tržním hospodářství by k posouzení možné potřeby dalších kapitálových vkladů potřeboval mnohem více času a podrobněji by prověřil rovněž finanční situaci společností. Investor v tržním hospodářství (s dostatkem času na provedení náležité hloubkové kontroly) by proto měl lepší přehled o následných investicích a vzal by tyto informace v úvahu ve svém ocenění. Nizozemský stát, který musel jednat rychle, aby v Nizozemsku zachoval finanční stabilitu, se nemohl chovat jako investor v tržním hospodářství a vzít si více času na důkladnější posouzení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 a povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia.
(225)
Komise proto potvrzuje své hodnocení, že integrované transakce ze dne 3. října 2008 nebyly v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství (tento závěr již byl obsažen v rozhodnutí ze dne 3. října 2008, v němž se usuzovalo, že tyto transakce představují státní podporu pro společnost Fortis Bank SA/NV).
(226)
Pokud jde o existenci výhody, opatření ze dne 3. října 2008 společně umožnila oddělení společností FBN a ABN AMRO N od společnosti Fortis SA/NV, a proto poskytla důležitou selektivní výhodu společnosti FBN, která již byla ve značném rozsahu začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, a zejména byla velmi závislá na financování poskytovaném posledně uvedenou společností. V plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz rovněž 78. bod odůvodnění) nizozemský stát připustil, že pokud by nezasáhl, stáhla by společnost Fortis SA/NV dolů i společnost FBN. Bez opatření státní podpory by byla společnost FBN nadále vystavena závazkům společnosti Fortis SA/NV, která byla na pokraji úpadku, a to by bylo značně na překážku činnostem společnosti FBN. Vyčleněním svých činností ze společnosti Fortis SA/NV byla společnost FBN schopna zamezit do značné míry problémům a nákladům, jež jsou obvyklé u (finanční) společnosti v potížích (např. vyšší náklady financování, horší platební podmínky ze strany dodavatelů a protistran, vyšší mzdové náklady k udržení zaměstnanců, omezení činnosti a snížení rizikově vážených aktiv k zachování kapitálu) (99). Ačkoliv společnost ABN AMRO N zůstala na provozní úrovni samostatnou společností, nizozemský stát se obával kontaminace vyplývající ze skutečnosti, že by si trhy mohly společnost ABN AMRO N spojovat s bývalým vlastníkem, společností Fortis SA/NV.
(227)
Opatření Y1 (důležitá součást integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008) poskytlo velkou výhodu i společnosti FBN, zejména vzhledem k rozsahu transakce a tehdejším převládajícím tržním podmínkám.
(228)
Vysoká likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR (100) byla poskytnuta v době, kdy byly velkoobchodní trhy prakticky uzavřené, zejména s ohledem na velké částky a společnosti s poměrně vysokým poměrem úvěrů k vkladům, jak tomu bylo v případě společnosti FBN. Skutečnost, že by takováto vysoká částka likvidity nebyla na trhu snadno dostupná, potvrzuje i to, že společnost FBN potřebovala několik čtvrtletí na to, aby krátkodobou likvidní facilitu nahradila jinými zdroji financování. Společnost FBN nakonec splatila veškeré krátkodobé financování poskytnuté nizozemským státem v červnu 2009, devět měsíců po poskytnutí podpory v podobě likvidity. Refinancování se uskutečnilo částečně prostřednictvím emise dluhopisů se státní zárukou (101).
(229)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y1 představuje státní podporu, jelikož společnosti FBN poskytlo výhodu v podobě financování, které by za převládajících tržních podmínek v té době nebylo dostupné na trhu.
(230)
Co se týká opatření Y2, novace dlouhodobých úvěrů poskytnutých společností Fortis Bank SA/NV, Komise se domnívá, že toto opatření poskytuje společnosti FBN selektivní výhodu. Z informací předložených nizozemským státem vyplývá, že společnost Fortis Bank SA/NV měla v případě změny vlastnictví na úrovni společnosti FBN nárok na okamžité splacení dlouhodobých půjček s pevnou úrokovou sazbou (v nominální hodnotě ve výši 7,9 miliardy EUR). Díky opatření Y2 nemusela společnost FBN hledat nové financování na trhu, aby mohla tyto dlouhodobé půjčky splatit. Měla i nadále prospěch z existujících půjček s úrokovými sazbami platnými v době před krizí.
(231)
Tím, že nizozemský stát souhlasil s novací, poskytl společnosti FBN dlouhodobou půjčku s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Investor v tržním hospodářství by tyto půjčky neposkytl s úrokovými sazbami platnými v době před krizí, nýbrž by vyjednal úrokové sazby, jež by lépe odrážely převládající tržní podmínky v té době, zejména vzhledem k tomu, že se jednalo o půjčky ve značné výši.
(232)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y2 představuje státní podporu pro společnost FBN, jelikož této společnosti poskytlo selektivní výhodu v podobě půjčky s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Nizozemský stát se nepokusil uvést u splatných půjček úrokové sazby do souladu s úrokovými sazbami platnými v době po skončení krize, nejednal tudíž jako investor v tržním hospodářství.
(233)
Komise obdržela dostatečné informace, aby mohla vyvodit závěr, že společnost ABN AMRO N neobdržela prostřednictvím opatření Y1 a Y2 žádné finanční prostředky. Neměla proto z těchto opatření žádný prospěch.
(234)
Integrované transakce ze dne 3. října 2008 proto nejsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a poskytly společnosti FBN selektivní výhodu. Tato opatření umožnila společnosti FBN setrvat na trhu a dále vykonávat své činnosti, aniž by ji zatěžovaly problémy její mateřské společnosti. Společnost FBN obdržela rovněž velmi vysokou částku podpory financování, která by nebyla na trhu dostupná v tak krátkém čase. Opatření Y1 a Y2 proto představují státní podporu, zatímco (jak je uvedeno v 32. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009) opatření X jako takové nepředstavuje státní podporu pro společnost FBN, nýbrž je součástí širší transakce (oddělení společnosti FBN od Fortis Bank SA/NV), která zahrnovala státní podporu společnosti FBN.
6.1.2 Použitelnost zásady investora v tržním hospodářství na opatření, která byla provedena po poskytnutí počáteční pomoci dne 3. října 2008
(235)
Nizozemský stát přijal ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N velký počet opatření, jež byla rozložena v období přibližně 18 měsíců. Nizozemský stát uvedl, že by se přezkoumání zásady investora v tržním hospodářství mělo použít na každé z těchto opatření zvlášť (a zejména na opatření B4 a B5 související se spojením). Na základě časové posloupnosti opatření (I), společného účelu opatření (II) a situace společností v době provedení každého opatření (III) však Komise vyvozuje názor, že tato opatření nebyla dostatečně odlišená, aby mohla být s ohledem na zásadu investora v tržním hospodářství posouzena samostatně. Komise má za to, že všechna opatření byla součástí jednoho zdlouhavého procesu restrukturalizace (102), (103).
(236)
Časová posloupnost opatření (I), která byla popsána dříve v oddíle 2.1 a v oddíle 2.4 tohoto rozhodnutí, prokazuje, že všechna opatření spolu vzájemně souvisí a byla přijata v krátkém čase.
(237)
Opatření v souvislosti se spojením jsou mimoto jednoznačně spojená s předchozími zásahy. Když nizozemský stát dne 21. listopadu 2008 (o něco málo více než šest týdnů po záchranném zásahu dne 3. října 2008) rozhodl o spojení společností FBN a ABN AMRO N, mohl tak učinit jen proto, že tyto dvě společnosti právě zachránil před úpadkem. Jinými slovy, ve srovnávacím scénáři bez zásahu ze dne 3. října 2008 by provedení spojení nebylo možné, jelikož by tyto dvě společnosti již neexistovaly, nebo by existovaly v podstatně omezené podobě, která by vedla k mnohem menšímu a méně přitažlivému subjektu vzniklému spojením, což nizozemský stát připouští rovněž v plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz 78. bod odůvodnění).
(238)
Všechna opatření měla společný cíl (II), a to plně obnovit životaschopnost společností FBN a ABN AMRO N. Ihned po provedení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 bylo zřejmé, že nizozemský stát situaci pouze stabilizoval, přičemž důležité provozní problémy dosud čekají na vyřešení, zejména kvůli oddělení jednotlivých subjektů od bývalé mateřské společnosti.
(239)
Spojení bylo mimoto opatřením, které bylo zapotřebí k dosažení společného cíle, a to úplného obnovení životaschopnosti. Finanční situace samostatné společnosti FBN byla slabá, jelikož tato společnost měla poměrně malou retailovou franšízu a závisela do značné míry na velkém mezibankovním financování (104). Společnost ABN AMRO N přišla o důležité kompetence s ohledem na některé produkty a velkou část své mezinárodní sítě. Obě společnosti se potýkaly s provozními problémy souvisejícími například s informačními technologiemi, daněmi a řízením rizik a nebylo rovněž jisté, zda mají ve všech oblastech činnosti, v nichž působily, dostatečný rozsah. Nizozemský stát zvážil řadu alternativ a rychle rozhodl, že spojení a dodatečné navýšení kapitálu je nejlepším způsobem, jak plně obnovit životaschopnost. Ve scénáři založeném na spojení kompenzovaly činnosti ABN AMRO N s vysokými vklady v oblasti retailového bankovnictví slabou finanční situaci společnosti FBN, zatímco společnost FBN mohla společnosti ABN AMRO N zajistit větší velikost a poskytnout mezinárodní pobočky. Subjekt vzniklý spojením měl mimoto lepší postavení při řešení praktických problémů a mohl využít rovněž dodatečných úspor z rozsahu. Spojení zamezilo nutnosti přeorganizovat každý subjekt zvlášť.
(240)
Pokud jde o situaci společností v době provedení každého opatření (III), Komise podotýká, že životaschopnost společností byla plně obnovena až po provedení všech opatření. Společnosti nebyly životaschopné v přechodné fázi, například ke dni 21. listopadu 2008, kdy bylo rozhodnuto o spojení. V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že na konci prosince 2008, a tudíž po přijetí rozhodnutí o spojení, hrozilo, že společnost FBN nebude splňovat minimální kapitálové požadavky DNB, jelikož s ohledem na společnost ABN AMRO N musela provést odpis. Společnost ABN AMRO N byla v účetnictví společnosti FBN dosud vykazována s oceněním, které po ocenění použitém v opatření X již nebylo reálné (105), a proto byl nevyhnutelný odpis. Aby se vyřešily problémy společnosti FBN s kapitálem, získal nizozemský stát společnost ABN AMRO N od společnosti FBN za částku ve výši 6,5 miliardy EUR a koncem roku 2009 přijal další nápravná opatření spočívající v přeměně kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (viz 121. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 52 tohoto rozhodnutí). Prohlášení nizozemského státu, […] a […] potvrzují, že i po uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 se společnosti FBN a ABN AMRO N i nadále potýkaly se značnými problémy ohledně životaschopnosti (106).
(241)
Komise rovněž podotýká, že nizozemský stát předložil plnohodnotný plán restrukturalizace až poté, co bylo rozhodnuto o opatřeních, což naznačuje, že k úplnému obnovení životaschopnosti došlo až po tomto rozhodnutí. V průběhu řízení Komise opakovaně žádala o předložení podrobného plánu restrukturalizace (viz například 137. bod odůvodnění), který byl nezbytný pro posouzení, zda byla plně obnovena životaschopnost společnosti, která obdržela podporu.
(242)
Dne 4. prosince 2009 předložil nizozemský stát plán restrukturalizace z prosince 2009, v tomto prvním plánu však dosud chyběly důležité údaje uvedené ve sdělení o restrukturalizaci, jako jsou finanční výhledy pro pesimistický scénář. Potřebné doplňkové informace byly obdrženy dne 23. března 2010. Nizozemský stát na předchozí žádosti Komise o předložení plánu restrukturalizace odpověděl, že při restrukturalizaci společností FBN a ABN AMRO N hrálo zásadní úlohu spojení těchto společností. Podle něj potřebovalo dočasné vedení skupiny ABN AMRO na vypracování plánu určitý čas a před dokončením spojení nemohlo mít úplnou představu o budoucí podobě skupiny.
6.1.3 Existence výhody a závěr ohledně existence podpory u opatření provedených po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008
(243)
Opatření Z bylo nezbytné, aby se zamezilo poklesu podílů kapitálu společnosti FBN pod minimální kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech.
(244)
Problém společnosti FBN s kapitálem byl zapříčiněn vysokým oceněním společnosti ABN AMRO N v jejím účetnictví. Simulace ve zprávě o hloubkové kontrole vyhotovené […] prokazují, že snížení účetní hodnoty společnosti ABN AMRO N na 6,5 miliardy EUR by ve společnosti FBN vedlo k podílu kapitálu Tier 1 ve výši 3,8 % a celkovému kapitálovému poměru ve výši 7,6 % (107). Jinými slovy, hrozilo, že společnost FBN nedodrží minimální požadavky stanovené v právních předpisech, podle nichž musel minimální celkový kapitálový poměr činit 8 % (s nejvýše jednou polovinou kapitálu Tier 2). Podle zprávy […] zvýšil prodej společnosti ABN AMRO N nizozemskému státu za cenu ve výši 6,5 miliardy EUR podíl kapitálu Tier 1 a celkový kapitálový poměr ve společnosti FBN na 7,8 %, resp. 15,7 %, čímž se vyřešil problém společnosti FBN s kapitálem a společnosti to umožnilo setrvat na trhu.
(245)
Opatření poskytlo společnosti FBN výhodu v podobě kapitálu, který by nemohla získat na trzích. Společnost nemohla k (částečnému) vyřešení problému využít interně vytvořené základní zisky, mj. proto, že v roce 2008 utrpěla v souvislosti s Madoffovým podvodem ztráty ve výši 922 milionů EUR. Jelikož společnosti FBN hrozilo, že nesplní minimální kapitálové požadavky, umožnilo toto opatření společnosti dodržet požadavky stanovené v právních předpisech a pokračovat v činnosti.
(246)
Komise dospěla k závěru, že se nákup společnosti ABN AMRO N nizozemským státem neuskutečnil za tržních podmínek, a to z níže uvedených důvodů.
(247)
Investor v tržním hospodářství (108) zajímající se o nabytí společnosti ABN AMRO N v prosinci 2008 by použil tržní cenu s přihlédnutím k tržním podmínkám v té době. Ve zprávě […] měl nizozemský stát k dispozici dvě ocenění: ocenění „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [5 - 9] miliard EUR, které předpokládalo normalizaci trhů, a ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliard EUR, jež bylo založeno na tržních podmínkách v prvních dnech října roku 2008 (109). Investor v tržním hospodářství by jako výchozí bod použil ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“.
(248)
Každopádně by bylo nutné ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ upravit, aby se zohlednilo zhoršení tržních podmínek mezi dnem 3. října 2008 (tj. datem vydání zprávy […] o ocenění) a skutečným dnem, kdy bylo nizozemským státem rozhodnuto o získání společnosti ABN AMRO N. V tomto období klesl index Euro Stoxx 50 o 22,2 % a index Euro Stoxx Banks o 45,3 %.
(249)
Tvrzení nizozemského státu, že úprava nebyla vzhledem ke konzervativnímu rizikovému profilu společnosti ABN AMRO N (tj. žádná toxická aktiva, dobrá finanční situace atd.) nutná, nelze uznat. Pokles trhu byl rozsáhlý, a to zejména v případě akcií bank, což naznačovalo, že nebyl až tolik spojen se zvláštnostmi akcií, nýbrž spíše se zhoršujícími se hospodářskými a finančními tržními podmínkami a s tím spojeným zvýšením požadovaných rizikových prémií. Vzhledem k této situaci je nezbytné upravit ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008 směrem dolů, aby byl získán přiměřený odhad hodnoty společnosti ABN AMRO N ke dni 14. prosince 2008. Použití zaznamenaného procentního poklesu u indexů Euro Stoxx 50 a Euro Stoxx Banks (22,2 % a 45,3 %) vede k rozpětí tržní ceny v prosinci 2008 od [2,2 - 3,6] miliardy EUR do [3,1 - 5,1] miliardy EUR (tj. [4 - 6,5] miliardy EUR po snížení o 22,2 % a 45,3 %) (110).
(250)
Komise může uznat, že (jak tvrdí nizozemské orgány) je nutno provést úpravu s cílem zohlednit skutečnost, že nizozemský stát nezaplatil za transakci hotově. V důsledku opatření Y2 vlastnil nizozemský stát dluhopisy emitované společností FBN a poté za společnost ABN AMRO N zaplatil společnosti FBN tím, že upustil od vymáhání tohoto dluhu v nominální hodnotě ve výši 6,5 miliardy EUR. Jelikož se s dluhopisy vydanými ostatními bankami v této době obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota, může Komise uznat, že hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. Podle dostupných informací o trhu může Komise uznat úpravu ve výši [10 - 30] %, tj. [0,65 - 1,95] miliardy EUR. To znamená, že skutečná cena transakce činila [4,55 - 5,85] miliardy EUR (6,5 miliardy EUR minus [0,65 - 1,95] miliardy EUR) místo 6,5 miliardy EUR (111).
(251)
Výši podpory obsažené v opatření Z pak představuje rozdíl mezi zaplacenou cenou a tržní hodnotou společnosti ABN AMRO N. Tento rozdíl je v rozmezí od [0 - 2,75] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [3,1 - 5,1] miliardy EUR) do [0,95 - 3,65] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [2,2 - 3,6] miliardy EUR).
(252)
Komise nevidí žádný důvod pro tvrzení nizozemského státu, že jeho ocenění ve výši 6,5 miliardy EUR bylo přesvědčivě doloženo schválením ostatními členy konsorcia a zprávou […]. Zaplacení příliš vysoké ceny za společnost ABN AMRO N nemělo na ostatní členy konsorcia žádný vliv, což znamená, že schválení prodeje z jejich strany neznamenalo schválení samotného ocenění. Není k dispozici rovněž žádný údaj o tom, že by členové konsorcia sami provedli nové ocenění. Rovněž dopis […] nepodporuje tvrzení nizozemského státu. Společnost […] pouze ověřila metodiku a postup a příslušnou stručnou zprávu nelze pokládat za věrohodné ocenění. Ve zprávě […] byla jako základ použita cena, kterou nizozemský stát zaplatil za společnosti FBN a ABN AMRO N dne 3. října 2008. Jak bylo objasněno výše, transakce ze dne 3. října 2008 není tržní transakcí. K odvození tržní ceny nelze použít transakci, která obsahuje podporu.
(253)
Ani zpráva odborníků pracujících pro akcionáře společnosti Fortis SA/NV nepodporuje hypotézu, že nizozemský stát nezaplatil příliš vysokou cenu. Zpráva je pouze druhotnou analýzou ocenění a metod oceňování, které byly v tomto procesu použity, a nepředstavuje nové ocenění. Zprávu je mimoto nutno posoudit v tomto kontextu. Akcionáři společnosti Fortis SA/NV měli obavy, že za aktiva, která získal nizozemský stát, obdrželi příliš nízkou cenu, a zpráva se zabývá především tímto tvrzením, tj. že nizozemský stát zaplatil příliš nízkou cenu. Je nutno rovněž zmínit, že odstavce, na něž odkazuje nizozemský stát, neříkají nic o samotné společnosti ABN AMRO N, nýbrž se vztahují na celý soubor aktiv, která získal nizozemský stát.
(254)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Z je opatřením státní podpory ve prospěch společnosti FBN, jelikož jí poskytlo kapitál, který této společnosti umožnil setrvat na trhu. Zjištěná výše podpory je v rozmezí od [0-2,75] miliardy EUR do [0,95 - 3,65] miliardy EUR.
(255)
Komise dospěla k závěru, že za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z odpovídal nizozemský stát, a nikoli společnost ABN AMRO N. Ode dne 3. října 2008 byl nizozemský stát vázán podmínkami dohody akcionářů konsorcia. Byl proto povinen provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding za podmínek popsaných ve zmíněné dohodě. Jelikož orgán finančního dohledu povolil zahájení procesu rozdělení teprve po vyřešení problému společnosti ABN AMRO Z s kapitálem, neměl nizozemský stát a ostatní členové konsorcia jinou možnost, než pokrýt nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z.
(256)
Společnost ABN AMRO N jednala při poskytnutí potřebného kapitálu společnosti ABN AMRO Z, která neměla žádné provozní činnosti, pouze jako zprostředkovatel.
(257)
Komise nenalezla žádné důkazy o nepřímé podpoře poskytnuté společnosti ABN AMRO N. Vysvětlení, které poskytl nizozemský stát, potvrdilo, že se všechny významné finanční transakce mezi společnostmi ABN AMRO Z a ABN AMRO N uskutečnily za tržních podmínek, nebo k nim došlo před zásahem státu dne 3. října 2008.
(258)
Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, nástroj k snížení kapitálových požadavků byl zaveden po oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank za účelem pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR, zatímco hotovost pocházející z povinně převoditelných cenných papírů byla vložena do společnosti ABN AMRO Z. Ode dne oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (tj. 6. února 2010) (do skončení platnosti nástroje k snížení kapitálových požadavků v říjnu 2010) představoval zmíněný nástroj státní podporu pro společnost ABN AMRO II, zatímco částka výnosů z povinně převoditelných cenných papírů ve výši 1,7 miliardy EUR, která byla převedena na společnost ABN AMRO Z, přestala být k témuž dni podporou pro společnosti ABN AMRO N/ABN AMRO II. Tyto změny proto nemění výši podpory, nýbrž pouze nástroje, jejichž prostřednictvím byla podpora poskytnuta, a dobu trvání. Tato změna formy nenastoluje žádné otázky, jež by bylo nutno posoudit ve zbývající části tohoto rozhodnutí.
(259)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření A nepředstavuje státní podporu. Podle dohody akcionářů konsorcia bylo smluvní povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV vyřešit nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Opatření proto neposkytuje společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu ani ji neosvobozuje od nákladů, které by musela normálně hradit.
(260)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z, musel nizozemský stát vložit další kapitál prostřednictvím povinně převoditelných cenných papírů. Zdůvodnění uvedené s ohledem na opatření A se vztahuje rovněž na opatření B1.
(261)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření B1 nepředstavuje státní podporu, jelikož financování nedostatečného kapitálu společnosti ABN AMRO Z bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu a neposkytlo společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu.
(262)
Celá částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) zahrnuje obecné náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR, náklady ve výši 90 milionů EUR spojené se zřízením oddělení peněžního trhu a vytvoření obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR. Je nutné rozlišovat mezi obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR a ostatními náklady na rozdělení ve výši 580 milionů EUR.
(263)
Co se týká ostatních nákladů na rozdělení, Komise uznává, že dohoda akcionářů konsorcia ukládala nizozemskému státu povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding na tři samostatné části podle pokynů uvedených v dohodě. Jinými slovy, náklady na rozdělení byly důsledkem smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV. Společnost ABN AMRO N neměla v důsledku tohoto opatření na čistém základě lepší kapitálovou pozici, jelikož nizozemský stát vložil kapitál, který byl ihned spotřebován na náklady na rozdělení.
(264)
Toto odůvodnění však neplatí pro obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, jelikož stát neměl smluvní povinnost je poskytnout. Pokud by nizozemský stát neposkytl tuto pomoc, nacházela by se společnost ABN AMRO N v horší finanční situaci a musela by například snížit svá rizikově vážená aktiva, aby uvolnila kapitál. Jinými slovy, obezřetnostní rozpětí představuje selektivní výhodu, která zlepšila soutěžní postavení společnosti ABN AMRO N v porovnání se scénářem, podle něhož by toto opatření nebylo provedeno.
(265)
Vyvozuje se proto závěr, že zatímco obecné náklady na rozdělení nepředstavují státní podporu, obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR (tj. část opatření B3) ano. Toto obezřetnostní rozpětí poskytlo společnosti ABN AMRO N dodatečný kapitál a představuje selektivní výhodu.
(266)
Komise podotýká, že po získání společností FBN a ABN AMRO N nizozemským státem neexistovala žádná smluvní nebo ekonomická povinnost tyto dvě společnosti spojit. Divize správy majetku ve společnosti ABN AMRO N byla začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, tato divize však není pro banky naprosto nezbytnou činností, jelikož mnoho ostatních bank pořizuje produkty v oblasti správy majetku od specializovaných externích poskytovatelů. Nizozemský stát sám dne 21. listopadu 2008 rozhodl o spojení společností ABN AMRO N a FBN. Tuto možnost upřednostnil před ostatními alternativami restrukturalizace, jako je samostatná strategie pro obě banky, rychlý prodej jedné či obou společností nebo rychlý prodej významných dceřiných společností.
(267)
Společnosti FBN a ABN AMRO N nebyly s to uhradit počáteční náklady na integraci vyplývající ze spojení samy. Komise podotýká, že nizozemský stát hájil na veřejnosti spojení tím, že „obě banky jsou silnější společně než samostatně“ (112). Spojení mělo vést k významným výhodám v podobě synergií (v odhadované výši 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně) a silnějšímu soutěžnímu postavení (např. vyšší podíly na trhu, lepší finanční základna atd.).
(268)
K získání přínosů plynoucích ze spojení musely společnosti FBN a ABN AMRO N uhradit různé náklady (konkrétně náklady spojené s nápravným opatřením v souvislosti se spojením, náklady na integraci). Nizozemský stát tyto náklady uhradil prostřednictvím rekapitalizace (v době, kdy byl kapitál dosud obtížně dostupný), zatímco společnosti FBN a ABN AMRO N získaly všechny výhody. To proto poskytuje společnostem FBN a ABN AMRO N jednoznačnou výhodu.
(269)
Podle nizozemského státu vedlo spojení ke kladné čisté současné hodnotě (113). Jak však již bylo podrobně rozvedeno v 235. až 242. bodě odůvodnění, opatření B4 a B5 souvisela s ostatními opatřeními státní podpory a byla součástí širšího plánu restrukturalizace, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(270)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření B4 a B5 představují státní podporu ve výši 300 milionů EUR resp. 1,2 miliardy EUR. Tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu tím, že jim poskytla kapitál.
(271)
Opatření C poskytuje společnosti FBN kapitál, který jí umožnil splnit minimální regulační požadavky orgánu finančního dohledu. Pokud by nizozemský stát nepřeměnil její kapitál Tier 2 na kapitál Tier I, musela by společnost FBN ukončit svou činnost, nebo by musela hledat alternativní řešení, jako je snížení rizikově vážených aktiv k uvolnění kapitálu Tier 1. Díky tomuto opatření měla společnost FBN nakonec k dispozici více kapitálu a silnější soutěžní postavení než v případě scénáře „bez podpory“.
(272)
Nizozemský stát přeměnil dluhové nástroje Tier 2 v nominální hodnotě ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1 ve stejné výši. Tato přeměna vede ke stejným peněžním tokům jako scénář, podle něhož by společnost FBN odkoupila nástroje Tier 2 ve vlastnictví státu za nominální hodnotu, načež by následovalo navýšení kapitálu o stejnou částku. Analogicky s 250. bodem odůvodnění může Komise uznat, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. S přihlédnutím k snížení hodnoty podobných nástrojů rovnocenných bank je snížení hodnoty ve výši [135 - 405] milionů EUR (tj. o [10 - 30] %) odůvodněné. Jinými slovy, nepřímým odkupem nástrojů v nominální hodnotě by společnost FBN nepřímo zaplatila nizozemskému státu částku zbytečně vyšší o [135 - 405] milionů EUR. Výše podpory proto činí [0,945 - 1,215] miliardy EUR, nikoli 1,35 miliardy EUR.
(273)
Tvrzení nizozemského státu, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, nelze přijmout. Opatření bylo provedeno společně s jinými opatřeními, jež obsahovala státní podporu, jak je objasněno v 235. až 242. bodě odůvodnění, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(274)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření C představuje státní podporu ve výši [0,945 - 1,215] miliardy EUR, jelikož poskytuje společnosti FBN výhodu v podobě dodatečného kapitálu.
(275)
Co se týká plateb pro ostatní členy konsorcia, Komise vyvodila závěr, že platby byly skutečně součástí povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia. Členové konsorcia předvídali, že se během procesu rozdělování objeví některé neočekávané záležitosti, a dohoda akcionářů konsorcia popisuje postupy, jež se použijí k vyřešení těchto záležitostí. Komise nenalezla žádné důkazy, že by platby nizozemského státu pro ostatní členy konsorcia vedly k dodatečnému převodu čistých aktiv na společnost ABN AMRO N či k jiné výhodě poskytnuté této společnosti.
(276)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření D nepředstavuje státní podporu, jelikož toto opatření představovalo podle dohody akcionářů konsorcia povinnost státu, a nikoli povinnost společnosti ABN AMRO N. Opatření neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(277)
Komise dospěla k závěru, že křížové závazky souvisely do značné míry se zvláštní situací s ohledem na oddělení společnosti ABN AMRO N od mateřské společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Podle nizozemského práva obchodních společností je Deutsche Bank jakožto kupec New HBU i nadále odpovědná za dluhy společnosti ABN AMRO Bank, pokud by tato neplnila své povinnosti. Deutsche Bank proto chtěla být odškodněna za riziko, které podstupuje s ohledem na společnost ABN AMRO Bank. Pokud by společnost ABN AMRO N nebyla oddělena od ABN AMRO Bank, tyto křížové závazky mezi New HBU a ABN AMRO Bank by neexistovaly. Nizozemský stát proto poskytl záruku za křížové závazky, které existují výhradně v důsledku oddělení společnosti ABN AMRO N. Nizozemský stát neposkytl záruku za křížový závazek mezi New HBU a společností ABN AMRO N.
(278)
Vyvozuje se proto závěr, že lze uznat, že opatření E nepředstavuje státní podporu, jelikož oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu.
6.1.4 Vyčíslení státní podpory
(279)
Skupina ABN AMRO (nebo společnosti FBN a ABN AMRO N před spojením) měla prospěch z podpory na rekapitalizaci, která je v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR. Tato částka představuje 2,75 % - 3,5 % rizikově vážených aktiv skupiny ABN AMRO.
(280)
Komise podotýká, že společnost FBN měla prospěch rovněž z vysoké částky podpory likvidity, a to v relativním i absolutním vyjádření.
Tabulka č. 5
Státní podpora: Souhrnná tabulka podpory na rekapitalizaci a podpory likvidity
Podpora na rekapitalizaci
(všechny údaje v miliardách EUR)
Minimální státní podpora
Maximální státní podpora
Rizikově vážená aktiva subjektu vzniklého spojením FBN-ABN AMRO N
Min. % rizikově vážených aktiv
Max. % rizikově vážených aktiv
Opatření Z: nizozemský stát získává AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Opatření B3: náklady na rozdělení (obezřetnostní rozpětí)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Opatření B4: nedostatek kapitálu v souvislosti s prodejem HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Opatření B5: náklady na integraci
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Opatření C: přeměna kapitálu Tier 2 na Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Podpora na restrukturalizaci celkem
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Podpora financování/likvidity
Opatření Y1: krátkodobá likvidní facilita
45
Opatření Y2: dlouhodobé úvěry
7,9
Emise nových dluhových nástrojů se zárukou v rámci nizozemského systému záruk
18,8
Celková podpora financování/likvidity
71,7 (tj. 52,9 po opravě s ohledem na dvojí započtení) (116)
6.2 Slučitelnost jednotlivých opatření podpory
(281)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, mají-li „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Pokud jde o nizozemské hospodářství, riziko vážné poruchy potvrdila skutečnost, že Komise několikrát schválila opatření nizozemských orgánů v boji proti finanční krizi, např. systém záruk.
(282)
V této souvislosti je však důležité vyzdvihnout, že Soud prvního stupně zdůraznil, že ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy je nutno uplatňovat restriktivně (117), takže by se hospodářská porucha měla týkat celého členského státu a neměla by mít pouze regionální rozměr. Komise podotýká, že společnosti ABN AMRO N a FBN patří k předním nizozemským bankám s celostátní sítí poboček a v řadě segmentů mají na nizozemském trhu retailového bankovnictví a bankovnictví pro malé a střední podniky přední postavení. V kontextu různých nejistot ohledně překonání světové finanční a hospodářské krize by ukončení činnosti těchto bank vedlo k vážné poruše v nizozemském hospodářství, a proto lze státní podporu nizozemské vlády posoudit podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(283)
Komise uvedla podrobnější údaje o slučitelnosti konkrétních opatření ve svém sdělení o bankovnictví, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o znehodnocených aktivech a o požadované restrukturalizaci ve sdělení o restrukturalizaci.
(284)
Jednotlivá opatření je nutno přezkoumat na základě příslušných sdělení Komise. Nástroj k snížení kapitálových požadavků nezahrnuje znehodnocená aktiva a je ve skutečnosti náhradou rekapitalizačního opatření. Obecné zásady uvedené ve sdělení o znehodnocených aktivech by však měly platit i pro nástroj k snížení kapitálových požadavků, aby byl tento nástroj v souladu s vnitřním trhem. V zájmu zachování rovných podmínek musela Komise ověřit, zda nebyl tento nástroj využit k přesunu očekávaných ztrát z portfolia na stát. Opatření A by mělo obsahovat rovněž dostatečné pobídky k odchodu a v případě, že by se ekonomická situace zhoršila, musela by společnost ABN AMRO N převzít určité ztráty prostřednictvím vertikálního podílu na rizicích. Opatření v oblasti likvidity (opatření Y1 a Y2) je nutno posoudit podle sdělení o bankovnictví a rekapitalizační opatření (a zejména opatření Z, B4 a B5 a rovněž obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, které bylo součástí opatření B3 a C) podle sdělení o rekapitalizaci.
6.2.1 Slučitelnost opatření Y1 a Y2 podle sdělení o bankovnictví
(285)
Aby byla opatření Y1 a Y2 v souladu se sdělením o bankovnictví, měla by být dobře cílená, přiměřená a navržená v takové podobě, aby zamezila neoprávněnému narušení hospodářské soutěže.
(286)
Komise opakuje závěr uvedený v 51. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, že opatření k přerušení veškerých vazeb mezi společností FBN a její mateřskou společností Fortis SA/NV s omezenou likviditou bylo nezbytné k ochraně společnosti FBN před tehdejšími akutními problémy její mateřské společnosti. Opatření proto lze považovat za dobře cílená na záchranu společnosti FBN.
(287)
Opatření Y1 a Y2 by měla být rovněž přiměřená a neměla by zbytečně narušovat hospodářskou soutěž. V tomto ohledu hodnotí Komise kladně systém stanovování cen vypracovaný nizozemským státem, který měl vytvořit rovné podmínky se systémem záruk (viz 169. bod odůvodnění). Co se týká systémů záruk, Komise soustavně požadovala, aby členské státy účtovaly u záruk delších než tři měsíce (a ne delších než 12 měsíců) prémii ve výši nejméně 50 bazických bodů. Komise zjistila, že nizozemský stát nepožadoval u půjček delších než tři měsíce konzistentně sazbu EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise proto může prohlásit opatření Y1 za slučitelné s vnitřním trhem pouze pod podmínkou, že bude provedena opravná platba ve výši 18,2 milionu EUR s cílem zajistit, aby za úvěry se splatností delší než tři měsíce bylo skutečně poskytnuto protiplnění ve výši EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise hodnotí kladně, že všechny likvidní facility byly splaceny a ukončeny v červnu 2009.
(288)
Pokud jde o opatření Y2, Komise podotýká, že jelikož nizozemský stát nezměnil úrokovou sazbu a splatnost půjček, měla společnost FBN prospěch z relativně levných půjček, které mohly narušit hospodářskou soutěž. Komise tedy může prohlásit toto opatření za slučitelné se sdělením o bankovnictví pouze v případě, budou-li splněny všechny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí, a zejména budou-li náležitě provedena opatření, která mají omezit narušení hospodářské soutěže.
6.2.2 Slučitelnost opatření Z, B3 (konkrétně 500 milionů EUR), B4 a B5 a C na základě sdělení o rekapitalizaci
(289)
Komise dospěla k závěru, že dotyčná opatření byla zavedena s cílem vyřešit skutečné potřeby a představovala minimum nezbytné k úplnému obnovení životaschopnosti dotyčných společností.
(290)
Pokud jde o protiplnění, Komise podotýká, že stát již vlastnil veškeré kmenové akcie společnosti FBN (a nepřímo veškeré akcie společnosti ABN AMRO N). Všechna tato opatření byla nevyhnutelná k zachování hodnoty těchto účastí.
(291)
Skupina ABN AMRO docílí v roce 2013 návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %, což naznačuje, že díky všem státním zásahům byl vytvořen životaschopný a ziskový subjekt.
(292)
Veškerá dostupná ocenění skupiny ABN AMRO značně překračují částku podpory obsažené v opatřeních Z, B3, B4, B5 a C (tj. v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR). Stát proto obdrží za podporu, která byla poskytnuta společnostem ABN AMRO N a FBN, odpovídající protiplnění (118).
(293)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že opatření Z, B3, B4, B5 a C jsou slučitelná se sdělením o rekapitalizaci, budou-li náležitě splněny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí.
6.2.3 Slučitelnost nástroje k snížení kapitálových požadavků se zásadami stanovenými ve sdělení o znehodnocených aktivech
(294)
Komise uznává, že nástroj k snížení kapitálových požadavků, který zavedl nizozemský stát, se liší od obvyklých opatření týkajících se znehodnocených aktiv, která byla posuzována v jiných případech. Zatímco ostatní opatření týkající se znehodnocených aktiv měla banky zbavit znehodnocených aktiv, portfoliem, které je chráněno nástrojem k snížení kapitálových požadavků, je tradiční nizozemské hypoteční portfolio, u něhož společnost ABN AMRO N ani externí odborníci neočekávají významné zhoršení výkonnosti.
(295)
Komise podotýká, že obvyklá rekapitalizace na úrovni společnosti ABN AMRO N nebyla pro nizozemský stát vhodná, jelikož tato společnost nebyla v příslušném okamžiku samostatným právním subjektem a nizozemský stát nebyl schopen ohraničit její příspěvek ke kapitálu, což by mohlo mít negativní dopady zejména v zátěžových scénářích. Soukromé nástroje k snížení kapitálových požadavků navíc nebyly schůdné vzhledem k rozsahu transakce a složitosti v souvislosti s rozdělením ABN AMRO Bank NV, mateřské společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z.
(296)
Vzhledem k této zvláštní situaci může Komise uznat, že nástroj k snížení kapitálových požadavků představuje spíše alternativu tradičního navýšení kapitálu než ochranu před toxickými aktivy, a jedná se proto o nezbytné a vhodně zacílené opatření k vyřešení kapitálového problému společnosti ABN AMRO Z.
(297)
Navzdory skutečnosti, že opatření představuje především náhradu rekapitalizace, mělo by být toto opatření v souladu s ostatními režimy na záchranu kapitálu, a tudíž chránit vnitřní trh, jak je objasněno v 284. bodě odůvodnění.
(298)
Komise dospěla k závěru, že nizozemský stát poskytl dostatečné důkazy, aby prokázal, že ocenění bylo takové, že společnost ABN AMRO N nebo její právní nástupce ponesou očekávané ztráty. Údaje o trhu (zejména zprávy o ratingu), historické údaje a nejnovější důkazy od společnosti ABN AMRO N prokazují, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů ročně by měla postačovat k pokrytí očekávaných ztrát.
(299)
Protiplnění, které poskytla společnost ABN AMRO N, není nižší, než se požaduje ve sdělení o znehodnocených aktivech a ve sdělení o rekapitalizaci. Protiplnění znamená, že společnost ABN AMRO N zaplatí z kapitálu uvolněného transakcí v důsledku snížení rizikově vážených aktiv 10 %. Tato sazba obstála v porovnání s minimálními sazbami uvedenými v bodě 27 sdělení o rekapitalizaci. Vzhledem k relativně vysokému protiplnění lze mít za to, že vertikální podíl na rizicích ve výši 5 % a mechanismus zpětného získání jsou v souladu s bodem 24 a poznámkou pod čarou č. 15 ve sdělení o znehodnocených aktivech.
(300)
Opatření A obsahuje rovněž dostatečné pobídky k odchodu. Možnost vypovězení popsaná v 107. bodě odůvodnění naznačuje, že pro společnost ABN AMRO N (nebo nyní skupinu ABN AMRO) je snadné opatření ukončit. Ceny jsou mimoto stanoveny tak, že opatření je postupem času dražší. Smluvní podmínky znamenají, že cena nebude upravena, pokud skupina ABN AMRO začne vypočítávat své kapitálové požadavky podle rámce Basilej II. Neexistence úpravy omezí účinek opatření v podobě snížení kapitálových požadavků, přičemž se poplatek za poskytnutí záruky nesníží. Tranše první ztráty je mimoto vypočítána jako procento původní hodnoty portfolia, takže se tranše první ztráty jako procento zbývajícího portfolia (tj. původního portfolia opraveného mimo jiné o splátky) bude postupem času zvyšovat.
(301)
Vzhledem k charakteristikám nástroje k snížení kapitálových požadavků a s ohledem na plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 popsaný v oddíle 2.3 tohoto rozhodnutí se Komise domnívá, že opatření A je slučitelné s obecnými zásadami vztahujícími se na opatření na záchranu znehodnocených aktiv a se zásadami vnitřního trhu, jak byly objasněny v 284. bodě odůvodnění.
(302)
Skutečnost, že nástroj k snížení kapitálových požadavků skupina ABN AMRO brzy po zavedení požadavků rámce Basilej II vypověděla, potvrzuje dodatečně analýzu, která byla provedena v 294. až 301. bodě odůvodnění.
6.3 Posouzení podpory a plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010 podle sdělení o restrukturalizaci
(303)
Vzhledem k výši a rozsahu podpory (jak bylo popsáno v předchozích odstavcích), a zejména vzhledem ke skutečnosti, že podpora na rekapitalizaci překračuje 2 % rizikově vážených aktiv, se Komise domnívá, že v souladu s bodem 4 sdělení o restrukturalizaci je zapotřebí důkladná restrukturalizace.
6.3.1 Životaschopnost
(304)
Z plánu restrukturalizace by mělo být patrné, že strategie banky je založena na ucelené koncepci, a tento plán by měl prokazovat, že banka obnoví dlouhodobou životaschopnost bez státní podpory.
(305)
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí ze dne 5. února 2010, obchodní modely společností FBN a ABN AMRO N nebyly založeny na přejímání nadměrného rizika a neudržitelných úvěrových praktikách. V důsledku oddělení od svých mateřských skupin byly však oba subjekty zranitelné a v určitých základních oblastech činnosti nedostatečně vybavené. Po oddělení od mateřské společnosti měla společnost ABN AMRO N špatný přístup k větším společnostem, neměla již mezinárodní síť a postrádala řadu kapacit v oblasti produktů a informačních technologií. Společnost FBN byla oddělením od své mateřské společnosti rovněž vážně zasažena a její financování bylo velmi závislé na velkoobchodních trzích. Plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že integrace společností ABN AMRO N a FBN významně omezuje nedostatky jednotlivých subjektů. Spojení společností FBN a ABN AMRO N pomohlo některé tyto problémy zmírnit. Velká franšíza společnosti ABN AMRO N v oblasti retailového a soukromého bankovnictví měla dostatek vkladů, což vytvářelo lepší finanční profil integrované skupiny, společnost FBN vyřešila částečně problém společnosti ABN AMRO N v souvislosti s mezinárodní sítí a obě společnosti dohromady mohly lépe vyřešit například problémy související s informačními technologiemi (nemusely znovu vytvářet samostatně platformu informačních technologií a jiné nástroje podpory).
(306)
Z finančních výhledů vyplývá, že na konci období restrukturalizace by měl být subjekt vzniklý spojením schopen pokrýt své náklady a docílit přiměřené návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %. I v případě zátěžového scénáře bude společnost i nadále zisková, přičemž její poměry kapitálové přiměřenosti budou vyšší než minimální prahové hodnoty stanovené v právních předpisech. Zdá se proto, že kapitálová rezerva společnosti je (po opakovaných státních zásazích) dostatečně vysoká, aby společnost mohla přestát budoucí nepříznivou situaci, aniž by se musela znovu obrátit na stát.
(307)
Jak prokazují údaje za druhé pololetí roku 2008 a první pololetí roku 2009, aby byla společnost zcela životaschopná, má zásadní význam dosažení dostatečně vysokých čistých úrokových výnosů. Plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 lze proto prohlásit za slučitelné s požadavky na životaschopnost uvedenými ve sdělení o restrukturalizaci pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude usilovat o dosažení aktualizovaných čistých úrokových výnosů, které jsou uvedeny v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Skupina ABN AMRO by měla Komisi pravidelně (alespoň čtvrtletně) informovat o vývoji. Pokud skupina ABN AMRO zjistí rozdíly oproti těmto výhledům, měla by okamžitě přijmout nápravná opatření.
(308)
Plán restrukturalizace by měl obsahovat výhledy s potřebným rozčleněním a restrukturalizace vyžaduje rovněž ukončení činností, jež by ve střednědobém horizontu byly ze strukturálního hlediska nadále ztrátové (119). V 120. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010 vyslovila Komise pochybnosti, zda byly přiměřeně řešeny otázky životaschopnosti divize Prime Fund Solutions, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významnou ztrátu. Tato záležitost byla vyřešena prodejem divize PFS společnosti Credit Suisse (viz rovněž 74. bod odůvodnění). Podrobné výhledy na úrovni divizí prokazují, že v základním i zátěžovém scénáři přispějí všechny divize kladně k výsledkům. Komise proto může vyvodit závěr, že neexistují žádné další divize, jež by měly ze strukturálního hlediska problémy se ziskovostí, a na základě tohoto závěru usuzuje, že k zlepšení životaschopnosti společnosti nejsou zapotřebí další odprodeje.
6.3.2 Sdílení zátěže/nezbytné minimum
(309)
Plán restrukturalizace by měl jednoznačně prokazovat, že podpora je omezena na nezbytné minimum. Náklady spojené s restrukturalizací by neměl nést pouze stát, nýbrž v maximálním možném rozsahu i ti, kteří do banky investovali. Jinými slovy, banka a držitelé jejího kapitálu by se na restrukturalizaci měli podílet v maximální možné míře svými vlastními zdroji. Podpora na restrukturalizaci by měla být omezena na pokrytí nákladů nezbytných k obnovení životaschopnosti. To znamená, že podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace, jako je například nabytí nových podniků (120).
(310)
Ve sdělení o restrukturalizaci je připomenuto, že zákaz akvizic je nezbytný k tomu, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum. V bodě 23 sdělení o restrukturalizaci je výslovně uvedeno, že „podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace. Prostřednictvím státní podpory by například nemělo být financováno nabytí podílů v jiných podnicích nebo nové investice, pokud to pro obnovení životaschopnosti podniku nemá zásadní význam“.
(311)
Ve sdělení o restrukturalizaci je zákaz akvizic spojen rovněž s narušením hospodářské soutěže. V bodech 39 a 40 sdělení je objasněno, že „státní podpora nesmí být použita na úkor konkurentů, kteří podobnou veřejnou podporu nedostávají“, a že by „banky neměly použít státní podporu na akvizice konkurenčních podniků. Tato podmínka by měla platit alespoň po dobu tří let a v závislosti na rozsahu, výši a délce trvání podpory může být zachována až do konce období restrukturalizace“.
(312)
V souladu s bodem 40 sdělení o restrukturalizaci může být podpora prohlášena za slučitelnou pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude po dobu tří let od data vydání tohoto rozhodnutí důsledně dodržovat zákaz akvizic (121). Zákaz akvizic by se měl prodloužit, bude-li nizozemský stát po třech letech vlastnit i nadále více než 50 % skupiny ABN AMRO. Zákaz akvizic by však neměl přesahovat pět let. Zatímco část podpory již byla splacena, některá opatření (zejména opatření Z a C) nemůže banka splatit kvůli formě, v jaké byla poskytnuta (tj. nikoli ve formě hybridního dluhového nástroje). Ukončení státního vlastnictví představuje náhradu za odhad, kdy skončí výhoda plynoucí z podpory.
(313)
Komise podotýká, že plán restrukturalizace z prosince 2009 (doplněný dne 23. března 2010 o pesimistické finanční výhledy) již uváděl, že skupina ABN AMRO se stala životaschopným subjektem, který by měl dosáhnout přiměřené návratnosti vlastního kapitálu a u nějž se očekává dosažení přiměřeného zisku i v případě špatných hospodářských podmínek. Aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 tuto analýzu potvrdil. Obnovení životaschopnosti nezávisí na akvizicích. Zákaz akvizic proto není v rozporu s obnovením životaschopnosti.
(314)
Komise se domnívá, že podle bodu 26 sdělení o restrukturalizaci je nevyhnutelný zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (122). V kontextu restrukturalizace nejsou opatření, která snižují celkové množství vlastních finančních prostředků, slučitelná s cílem týkajícím se sdílení zátěže a s požadavkem na nezbytné minimum.
(315)
Jak je uvedeno v bodě 26 sdělení o restrukturalizaci, „pokud tyto činnosti nevytváří dostatečné zisky, neměly by banky k výplatě odměn za kapitál (vlastní kapitál a podřízený závazek) používat státní podporu“. Podrobné posouzení plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010) Komisi umožňuje vyvodit závěr, že během přibližně dvou let by skupina ABN AMRO měla obnovit svou životaschopnost, jak dokládá přijatelná návratnost vlastního kapitálu ve výši přibližně […] % v roce 2012 resp. 2013. V tomto kontextu se zdá, že dvouletý zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (123) je vhodný k zajištění náležitého sdílení zátěže ze strany držitelů kapitálu společnosti (124). Podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze pod podmínkou dvouletého zákazu výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákazu týkajícího se koupě těchto nástrojů, jak je podrobně popsáno v článku 8 v normativní části rozhodnutí. Tento zákaz týkající se výplaty kupónů a koupě by se měl vztahovat rovněž na držitele prioritních akcií FBNH, aby byly odstraněny pochybnosti Komise, které byly uvedeny v 130. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
(316)
V ostatních případech jsou opatření týkající se sdílení zátěže nezbytná rovněž k zajištění toho, že zachráněné banky nesou přiměřenou odpovědnost za důsledky svého chování v minulosti, aby vytvořily vhodné pobídky pro své chování i chování ostatních v budoucnu. Tento faktor je v tomto případě méně důležitý, jelikož problémy společnosti byly do značné míry spojeny s bývalou mateřskou společností Fortis SA/NV (viz oddíl 6.3.3 „Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže“). Z hlediska sdílení zátěže lze proto uznat, že nedojde k významným odprodejům kromě prodeje divizí PFS a Intertrust, na něž společně připadalo […] % celkového provozního příjmu a […] % rizikově vážených aktiv.
6.3.3 Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže
(317)
Co se týká opatření, která jsou nezbytná k omezení narušení hospodářské soutěže, tento případ vykazuje některé atypické znaky.
(318)
V bodě 28 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, k jakému druhu narušení hospodářské soutěže může dojít, je-li státní podpora poskytnuta s cílem přispět k finanční stabilitě v dobách systémové krize: „V situaci, kdy banky spolu soutěží na základě kvality svých produktů a služeb, pak ty banky, které nakumulují nadměrné riziko nebo se spoléhají na neudržitelné obchodní modely, nakonec v rámci konkurence bankovních produktů a služeb ztratí podíl na trhu a pravděpodobně trh opustí, zatímco jiní, efektivnější soutěžitelé na příslušných trzích expandují nebo na tyto trhy vstoupí. Státní podpora prodlužuje narušení hospodářské soutěže, ke kterým došlo v minulosti v důsledku nadměrného riskování a neudržitelných obchodních modelů, a to tím, že uměle podporuje tržní sílu příjemců podpory. Tak může podpora vytvářet morální hazard pro příjemce podpory a zároveň u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, oslabit motivaci k soutěžení, investicím a inovacím.“
(319)
Jak je objasněno v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, potíže společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV vyplývaly z nadměrných rizik: i) společnost Fortis Bank SA/NV investovala velkou částku peněz do strukturovaného úvěru a ii) společnost Fortis SA/NV se rozhodla koupit společnost ABN AMRO N za velmi vysokou cenu. Aby bylo možno schválit podporu pro tyto banky, požaduje Komise významné omezení přítomnosti příjemce podpory na trhu. V tomto ohledu Komise podotýká, že se společnost Fortis SA/NV rozdělila na čtyři části: belgická a mezinárodní aktiva v oblasti pojištění jsou dosud součástí kótované společnosti Fortis SA/NV (která se po úpadku společnosti Fortis SA/NV přejmenovala na Ageas); Fortis Bank SA/NV a BGL získala společnost BNP Paribas; nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) a nizozemský stát převzal rovněž nizozemské činnosti v oblasti pojištění (125). Jinými slovy, společnost Fortis SA/NV byla rozdělena na menší subjekty a samotná společnost Fortis Bank SA/NV se rozdělila na dvě části (126).
(320)
Komise podotýká, že opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N, která jsou posuzována v tomto rozhodnutí, mají zvláštní charakteristiky, které se liší od ostatních případů restrukturalizace, jimiž se musela zabývat během současné krize, včetně případů společností Fortis Bank SA/NV a Fortis SA/NV. V tomto případě společnosti FBN a ABN AMRO N nepotřebovaly státní podporu v prvé řadě proto, že přijaly chybná manažerská rozhodnutí. Potřeba státní podpory nevyplývala například z kumulace nadměrného rizika v jejich investicích či v jejich úvěrové politice, tyto společnosti rovněž neprováděly neudržitelnou cenovou politiku. Problém společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV stejně tak nevyplýval z rizikových úvěrových nebo cenových politik v oblasti retailového bankovnictví, soukromého bankovnictví nebo komerčního bankovnictví, tyto činnosti byly naopak ziskové. Komise se proto domnívá, že podpora poskytnutá společnostem FBN a ABN AMRO N narušuje hospodářskou soutěž podstatně méně než podpora schválená pro finanční instituce, které kumulovaly nadměrné riziko. Komise z těchto důvodů usuzuje, že nejsou nutné další odprodeje.
(321)
Je však třeba zajistit, aby společnosti FBN a ABN AMRO N nevyužily státní podporu k svému růstu na úkor konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím jiných finančních institucí. Pokud by k tomu došlo, podpora by „oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím“ a mohla by snižovat účinnost „pobídek podporujících přeshraniční aktivity“ tím, že by odrazovala od vstupu na nizozemský trh.
(322)
Státní podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze tehdy, budou-li zavedena dostatečná opatření, která zajišťují, aby státní podpora nebyla použita na úkor ostatních konkurentů, z nichž někteří neobdrželi podobnou veřejnou podporu. Je nutno zachovat rovné podmínky mezi bankami, které obdržely veřejnou podporu, a bankami, které takovouto podporu neobdržely. Je nutno zamezit rovněž tomu, aby státní podpora oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím a aby byly vytvořeny překážky pro vstup na trh, které by mohly narušit přeshraniční aktivity.
(323)
Ve sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že povaha a forma takovýchto omezení bude záležet na výši podpory a na podmínkách a okolnostech, za kterých byla podpora udělena, a rovněž na vlastnostech trhu či trhů, na kterých bude banka přijímající podporu působit. Výše podpory je popsána v oddíle 6.1.3 Vyčíslení podpory. Zvláštní podmínky a okolnosti, za kterých byla podpora udělena, byly projednány na začátku tohoto oddílu. Jak je uvedeno v bodě 32 sdělení o restrukturalizaci, důležitá je i velikost a relativní význam banky na trhu nebo trzích. Pokud restrukturalizovaná banka omezila svou přítomnost na trhu, budou s menší pravděpodobností zapotřebí další opatření. Podmínky nezbytné pro to, aby mohla být podpora prohlášena za slučitelnou, souvisí proto zejména s retailovým a soukromým bankovnictvím, jelikož v oblasti komerčního bankovnictví společnost již svou přítomnost významně omezila odprodejem New HBU.
(324)
Podporu lze prohlásit za slučitelnou se sdělením o restrukturalizaci pod podmínkou, že skupina ABN AMRO provede opatření, která jsou popsána v 325. až 329. bodě odůvodnění.
(325)
V oblasti retailového a soukromého bankovnictví lze podporu prohlásit za slučitelnou pod podmínkou, že skupina ABN AMRO nebude u standardních spořicích a hypotečních produktů usilovat o to, aby určovala ceny. V souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci by skupina ABN AMRO neměla nabízet cenové podmínky, které jsou pro konkurenty, kteří nejsou příjemcem státní podpory, nedosažitelné.
(326)
Jelikož zákaz určování cen může být méně účinný v segmentech s mnoha nestandardními produkty, jako je soukromé bankovnictví v Nizozemsku, jehož se týkala konkrétní stížnost, je v souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci zapotřebí dodatečná podmínka, aby bylo možno podporu prohlásit za slučitelnou. Skupina ABN AMRO musí usilovat o dosažení čistých úrokových výnosů, jež byly Komisi předloženy dne 8. listopadu 2010. Jakmile proto skupina ABN AMRO zjistí, že zaostává za svými výhledy, zejména je-li to zapříčiněno nízkým úrokovým rozpětím, musí přijmout náležitá opatření.
(327)
Jelikož v oblasti soukromého bankovnictví je dodržování a sledování zákazu určování cen obtížné, je nezbytné provést jiná vhodná nápravná opatření s cílem zajistit účinnou hospodářskou soutěž, například opatření podporující vstup na trh, jak je popsáno v bodě 44 sdělení o restrukturalizaci. V této souvislosti je nezbytnou podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou to, aby skupina ABN AMRO zavedla opatření, které usnadňuje přechod zákazníků k jiným společnostem. Skupina ABN AMRO by měla konkrétně uhradit vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce u zákazníků divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví a převedení portfolií (127). Toto opatření by mělo platit po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců a mělo by být zavedeno co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku od data vydání tohoto rozhodnutí. Jakmile začne běžet dvouměsíční lhůta, banka jednoznačným způsobem informuje všechny své zákazníky v oblasti soukromého bankovnictví o nabízené možnosti. Skupina ABN AMRO by měla Komisi předložit rovněž důkazy, že k převodům zákazníků došlo běžným postupem a že se během převodu zákazníků nedošlo k žádným prodlevám.
(328)
Budou-li náležitě provedena opatření k omezení hospodářské soutěže, a zejména zvláštní opatření v oblasti retailového a soukromého bankovnictví, budou rovněž dostatečně vyřešeny záležitosti, na něž upozornil stěžovatel. Při zkoumání těchto záležitostí Komise zjistila, že skupina ABN AMRO stanovila ceny některých produktů dočasně se ztrátou, tato cenová politika však byla uplatňována v situaci omezené likvidity, kdy všechny banky agresivně soutěžily o úspory, přičemž je nutno vzít v úvahu rovněž zvláštní kontext v souvislosti se spuštěním značky MoneYou (o němž bylo rozhodnuto před úpadkem společnosti Fortis SA/NV).
(329)
V bodě 44 sdělení o restrukturalizaci je rovněž uvedeno, že banky nesmí používat státní podporu jako konkurenční výhodu při uvádění svých finančních nabídek na trh. Podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou proto je, že skupina ABN AMRO nepoužije po dobu tří let státní podporu ve svých marketingových kampaních a sděleních pro investory. Tyto zákazy by se měly prodloužit na dobu pěti let, bude-li nizozemský stát držet nejméně 50 % akcií skupiny ABN AMRO.
(330)
Z hlediska neoprávněného narušení hospodářské soutěže hodnotí Komise kladně odprodeje divizí PFS a Intertrust. Prodej PFS snižuje přitažlivost společnosti pro institucionální zákazníky, zatímco divize Intertrust poskytovala mimo jiné služby, jež by mohly posílit franšízu v oblasti soukromého bankovnictví. Její prodej proto mohl ostatním konkurentům usnadnit zlepšení jejich soutěžního postavení vůči značce ABN AMRO Mees Pierson. Komise se rovněž domnívá, že k omezení narušení hospodářské soutěže přispívá skutečnost, že část podpory byla splacená. Komise hodnotí rovněž příznivě dividendovou politiku, která byla popsána v 75. bodě odůvodnění.
6.3.4 Závěr
(331)
Budou-li náležitě splněny všechny podmínky popsané v oddílech 6.2 a 6.3, poskytuje plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, dostatečné důkazy, že byla obnovena dlouhodobá životaschopnost skupiny ABN AMRO. Plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, zajišťuje dostatečné sdílení zátěže a obsahuje přiměřená opatření k omezení neoprávněného narušení hospodářské soutěže. Komise proto může plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, podmíněně prohlásit za slučitelný se sdělením o restrukturalizaci.
7. ZÁVĚR
Komise konstatuje, že Nizozemsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy protiprávně státní podporu uvedenou v oddíle 6.1.3 „Vyčíslení podpory“. Tato podpora však může být prohlášena za slučitelnou, budou-li splněny podmínky uvedené v oddílech 6.2 a 6.3, které jsou podrobněji popsány v normativní části tohoto rozhodnutí.
Komise podotýká, že nizozemský stát výjimečně souhlasil s tím, že znění tohoto rozhodnutí obdrží pouze v angličtině,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Nizozemsko poskytlo skupině ABN AMRO, je slučitelná s vnitřním trhem s výhradou podmínek stanovených v článcích 3 až 9.
Státní podpora byla poskytnuta takto:
-
podpora na rekapitalizaci v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N a
-
podpora likvidity ve výši 71,7 miliardy EUR.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a)
„skupinou ABN AMRO“ rozumí skupina ABN AMRO a přímé a nepřímé dceřiné společnosti, jejichž je jediným akcionářem, včetně subjektů, v nichž má skupina ABN AMRO výlučnou kontrolu ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků („nařízení o spojování“) (128);
b)
„prvním místem v pořadí“ rozumí nabízení nejatraktivnější ceny;
c)
„retailovými zákazníky“ rozumí všichni zákazníci z řad fyzických osob (na rozdíl od korporátních zákazníků);
d)
„standardními retailovými spořicími a vkladovými produkty“ rozumí všechny standardní retailové spořicí a vkladové produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO na retailovém trhu spoření a vkladů;
e)
„standardními hypotečními produkty“ rozumí všechny standardní hypoteční produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO v oblasti hypoték;
f)
„soukromým bankovnictvím v Nizozemsku“ rozumí všichni zákazníci obchodní jednotky Soukromé bankovnictví vyjma zákazníků, kteří patří do obchodní jednotky Mezinárodní soukromé bankovnictví (129).
Článek 3
1. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní retailové spořicí a vkladové produkty pro retailové zákazníky mezi […] finančními institucemi s největším podílem na trhu z hlediska objemu na nizozemském retailovém trhu spoření v některém z těchto segmentů:
-
spořicí účty;
-
termínové vklady na dobu jednoho roku;
-
termínové vklady na dobu dvou let;
-
termínové vklady na dobu tří let;
-
termínové vklady na dobu čtyř let a
-
termínové vklady na dobu pěti let.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem v segmentu nizozemského retailového trhu spoření a vkladů, přizpůsobit u standardních produktů v příslušném segmentu sazbu těmto třem finančním institucím.
2. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní typ hypoték mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu, přizpůsobit u příslušného standardního typu hypotéky sazbu těmto třem finančním institucím.
3. Za účelem dodržování odstavců 1 a 2 sleduje skupina ABN AMRO trvale (a nejméně jednou týdně) podmínky, které nabízejí […] jiné finanční instituce s největším podílem z hlediska objemu na příslušných nizozemských trzích spoření, jsou-li tyto podmínky dostupné ve veřejné doméně. Pokud údaje některé z těchto […] jiných finančních institucí nejsou veřejně dostupné, budou nahrazeny údaji dalších největších finančních institucí v pořadí podle podílu na trhu.
Jakmile skupina ABN AMRO zjistí, že u kteréhokoli ze svých produktů nabízí výhodnější cenu, než je cena, kterou může nabízet podle odstavce 1 a odstavce 2 tohoto článku, vyrozumí o tom skupina ABN AMRO neprodleně Komisi. Cenu produktů ihned upraví a úpravu ceny zavede co nejdříve.
Co se týká retailových spořicích a vkladových produktů, skupina ABN AMRO provede úpravu nejpozději do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistila odchylku od stanovené podmínky. Pokud se však odchylka týká produktů, u nichž lze cenu změnit teprve na konci měsíce, a mezi okamžikem zjištění odchylky a koncem měsíce zbývá méně než deset pracovních dnů, provede skupina ABN AMRO úpravu při první příležitosti od konce následujícího měsíce.
Pokud jde o hypotéky, skupina ABN AMRO upraví svou cenu do deseti pracovních dnů ode dne, k němuž zjistila odchylku od stanovené podmínky, a úprava bude zavedena nejpozději do patnácti pracovních dnů ode dne zjištění odchylky od stanovené podmínky.
4. Podmínka stanovená v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy o dodržování této podmínky, a to nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění čtvrtletních finančních výsledků skupiny ABN AMRO.
Článek 4
1. Skupina ABN AMRO se všemožně vynasnaží dosáhnout výhledů (včetně čistých úrokových výnosů), jež byly Komisi předloženy v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovány v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Výhledů z listopadu 2010 je nutno dosáhnout na konsolidované úrovni skupiny ABN AMRO.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy s rozčleněním výhledů a skutečných údajů (včetně čistých úrokových výnosů) na úrovni čtyř segmentů vymezených v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a v plánu restrukturalizace z listopadu 2010: retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví, komerční a obchodní bankovnictví.
Skupina ABN AMRO může podat Komisi odůvodněnou žádost o revizi výhledů (včetně čistých úrokových výnosů) s cílem zohlednit vnější vývoj.
2. Skupina ABN AMRO poskytne rozpis výhledů týkajících se čistých úrokových výnosů podle objemu a rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) zprávy, v nichž je objasněno, zda jsou čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s výhledy uvedenými v odstavci 1. Tato zpráva obsahuje rovněž srovnání odhadovaných a skutečných rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Nejsou-li čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s těmito výhledy, uvede skupina ABN AMRO v této zprávě opatření, která přijme k dosažení těchto výhledů.
3. Povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Skupina ABN AMRO nesmí v žádném podniku získat kontrolu přesahující [0 - 7] %.
2. Odchylně od odstavce 1 může skupina ABN AMRO uskutečnit akvizice, pokud celková hrubá kumulativní kupní cena (s vyloučením převzetí či převodu dluhu v souvislosti s těmito akvizicemi) zaplacená skupinou ABN AMRO za veškeré tyto akvizice v období tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nepřesáhne [0 - 600] milionů EUR.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje na akvizice soukromých kapitálových fondů ze strany skupiny ABN AMRO, jsou-li v souladu s jejím obchodním plánem a plánovaným rozpočtem divize „Soukromé kapitálové fondy“, který byl Komisi předložen dne 5. října 2010.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje rovněž na […] podíly na vlastním kapitálu, které převzala divize skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ na podporu své běžné činnosti v oblasti financování, jsou-li v souladu s obchodním plánem skupiny ABN AMRO a plánovaným rozpočtem této divize, který byl Komisi předložen dne 10. ledna 2010.
Skupina ABN AMRO bude Komisi čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) předkládat zprávy. V těchto zprávách jsou uvedeny skutečné akvizice, které uskutečnily divize „Soukromé kapitálové fondy“ a „Energetika, komodity a doprava“. Zpráva obsahuje rovněž podrobné údaje o ostatních akvizicích skupiny ABN AMRO, jež směla uskutečnit podle odstavce 1.
3. Zákaz stanovený v odstavci 1 platí alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Pokud zákaz stanovený v odstavci 1 platí déle než tři roky ode dne vydání tohoto rozhodnutí, zvyšuje se celková hrubá kumulativní kupní cena podle odst. 2 prvního pododstavce o [0 - 200] milionů EUR ročně.
Článek 6
Skupina ABN AMRO nesmí zmiňovat v reklamě skutečnost, že je ve státním vlastnictví, ani na obdrženou státní podporu odkazovat v komunikaci se stávajícími či potenciálními zákazníky nebo investory, a to alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Bez ohledu na tento zákaz může skupina ABN AMRO poukázat na skutečnost, že je ve státním vlastnictví, a na případnou jinou státní podporu, kterou obdržela, pokud se to vyžaduje podle platných právních a správních předpisů.
Článek 7
1. Skupina ABN AMRO nabídne zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku možnost ukončit vztah se skupinou ABN AMRO v rámci soukromého bankovnictví a převést investiční portfolia do jiných bank. Tato nabídka platí po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců (dále jen „příslušné období“).
Příslušné období začne co nejdříve ode dne vydání tohoto rozhodnutí tak, aby byl (v případě potřeby) k dispozici přiměřený čas na přípravu, nejpozději však do jednoho roku ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO předloží Komisi ke schválení počáteční datum příslušného období, a to nejméně čtyři týdny před předpokládaným začátkem příslušného období.
2. Skupina ABN AMRO sdělí jednoznačným způsobem všem zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku podmínky nabídky popsané v odstavci 1, a to nejpozději k prvnímu dni příslušného období. Informace, které skupina ABN AMRO zašle svým zákazníkům, budou nejprve předloženy Komisi, a to nejméně čtyři týdny před rozesláním těchto informací zákazníkům.
3. Skupina ABN AMRO usnadní ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví, pokud o to zákazníci požádají, použitím běžných postupů s co nejnižšími náklady. Jestliže se zákazník rozhodne převést svou pozici a/nebo (související) zajištění pohledávek a je-li tento převod možný z hlediska nabývající banky, skupina ABN AMRO takovýto převod usnadní. Zákazníci jsou informováni o možnosti převést pozice místo jejich likvidace a budou informováni rovněž o nákladech těchto dvou možností.
Skupina ABN AMRO uhradí své vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahu v rámci soukromého bankovnictví a převodu portfolií (130).
Skupina ABN AMRO není povinna uhradit jiné finanční důsledky vzniklé zákazníkům.
Článek 8
Skupina ABN AMRO nevyplatí kupóny z nástrojů týkajících se základní kapitálové složky Tier 1, kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 (včetně hybridních kapitálových nástrojů a prioritních akcií), které byly vydány přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto kapitálovým nástrojům do dne 10. března 2013 včetně, neexistuje-li právní povinnost tak učinit.
Skupina ABN AMRO může po dni přijetí tohoto rozhodnutí vydat nové kapitálové nástroje nebo vyplatit kupóny z těchto nových kapitálových nástrojů, pokud tyto emise či výplaty nevedou k povinnosti vyplatit kupóny z vlastních stávajících kapitálových nástrojů.
Odchylně od prvního pododstavce může skupina ABN AMRO odkoupit nástroj FCC (konkrétně 87,5 milionu EUR, nekumulativní, časově neomezené prioritní akcie bez hlasovacích práv třídy A série I s dividendou 6,25 % vydané společností Fortis Capital Company Ltd).
Do dne 10. března 2013 včetně bude skupina ABN AMRO vyplácet dividendy ze svých kmenových akcií pouze v případě, že tyto dividendy přesáhnou 100 milionů EUR (131).
Článek 9
Nejpozději do dne 30. června 2011 zaplatí skupina ABN AMRO Nizozemsku upravenou úrokovou sazbu z půjček uvedených v e-mailu, který Komise zaslala nizozemskému státu dne 24. června 2010. Částky upravené o úroky činí 18 152 722 EUR.
Článek 10
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informuje Nizozemsko Komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
V Bruselu dne 5. dubna 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. balandžio 5 d.
dėl priemonių C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 ir N 19/10), kurias Nyderlandų valstybė įgyvendino dėl ABN AMRO Group NV (sukurtos susijungus Fortis Bank Nederland ir ABN AMRO N)
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 2114)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/823/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (1) pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalį ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė įsigijo Fortis Bank Nederland (toliau - FBN) (finansų kontroliuojančiosios bendrovės Fortis SA/NV (2) Nyderlandų bankininkystės patronuojamąją bendrovę), įskaitant FBN valdytą ABN AMRO Holding turtą (toliau - ABN AMRO N), už 12,8 mlrd. EUR. Įgyvendindama šį sandorį, Nyderlandų valstybė taip pat pakeitė Fortis Bank SA/NV (Fortis SA/NV Belgijos bankininkystės patronuojamąją bendrovę), kaip 16,1 mlrd. EUR nominaliosios vertės paskolų FBN kreditorius (3). Nyderlandų valstybė taip pat suteikė FBN 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonę ir sutiko kompensuoti Fortis SA/NV išlaidas ir įsipareigojimus, susijusius su konsorciumo akcininkų susitarimu (toliau - KAS). KAS apibūdintos trijų finansų įstaigų (Fortis SA/NV, Banco Santander ir Royal Bank of Scotland (toliau - RBS) arba trijų konsorciumo narių), kurios, pasinaudodamos nauju sukurtu juridiniu asmeniu RFS Holdings, pateikė bendrą pasiūlymą įsigyti ABN AMRO Holding, teisės ir pareigos. 2008 m. spalio 7 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie 2008 m. spalio 3 d. priemones (būtent FBN įsigijimą už 12,8 mlrd. EUR, 16,1 mlrd. EUR nominaliosios vertės ilgalaikių paskolų novaciją ir 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonę, toliau - 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai), kaip apie priemones, nesusijusias su valstybės pagalba, kad užtikrintų tų priemonių teisinį tikrumą. Priemonės jau buvo įgyvendintos, todėl Komisija šią bylą užregistravo kaip NN bylą (t. y. NN 53b/08).
(2)
Vykstant deryboms, kurioms pasibaigus 2008 m. spalio 3 d. buvo įsigytas FBN, Nyderlandų valstybė rėmėsi […] (4) išorės vertinimo ataskaita, kurios kopija Komisijai buvo nusiųsta 2008 m. spalio 15 d.
(3)
2008 m. spalio 30 d. raštu Komisija pranešė Nyderlandų finansų ministerijai apie savo pirminę nuomonę, kad 2008 m. spalio 3 d. priemonės, atrodo, susijusios su valstybės pagalba, suteikta FBN. 2008 m. lapkričio 20 d. įvyko Komisijos tarnybų ir Nyderlandų valstybės atstovų susitikimas.
(4)
2008 m. lapkričio 21 d. Nyderlandų valstybė oficialiai nusprendė užuot išsaugodama FBN ir ABN AMRO N kaip atskirus ūkio subjektus siekti sujungti dvi bendroves (toliau - susijungimas) pagal ankstesnius Fortis SA/NV planus.
(5)
2008 m. gruodžio 3 d. Komisija priėmė sprendimą (5) (toliau - 2008 m. gruodžio 3 d. sprendimas), kuriuo pripažino, kad 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybės priemonės dėl Fortis Bank SA/NV yra valstybės pagalba, deranti su bendrąja rinka. Tačiau to sprendimo 4 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nustatyta, kad Komisija atliks atskirą procedūrą, kad nuspręstų, ar 2008 m. spalio 3 d. įgyvendintos priemonės taip pat buvo susijusios su pagalba FBN.
(6)
2008 m. gruodžio 17 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie savo ketinimą įsigyti ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR. Įsigijimas įgyvendintas 2008 m. gruodžio 24 d.2009 m. vasario 2 d. Nyderlandų institucijos teisinio tikrumo tikslais pranešė Komisijai apie įsigijimą, kaip apie priemonę, nesusijusią su valstybės pagalba.
(7)
2008 m. gruodžio 24 d. RBS, Banco Santander ir Nyderlandų valstybė pasirašė KAS pakeitimą, pagal kurį Fortis SA/NV konsorciumo akcininkų susitarime pakeitė Nyderlandų valstybė.
(8)
2009 m. kovo 6 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai įsigytų bendrovių išsamaus patikrinimo ataskaitą (6), kurią Nyderlandų valstybės prašymu parengė […].
(9)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimu (toliau - 2009 m. balandžio 8 d. sprendimas) Komisija pradėjo Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, kuriai suteikė bylos numerį C11/09 (ex-NN 53b/08), dėl tariamos pagalbos FBN ir ABN AMRO N.
(10)
2009 m. gegužės 6 d. Komisija gavo Van Lanschot Bank (toliau - skundo pateikėjas), FBN ir ABN AMRO N Nyderlandų konkurento, skundo raštą. 2009 m. liepos 22 d. Komisija persiuntė tą raštą Nyderlandų valstybei ir paprašė pateikti pastabas. 2009 m. rugpjūčio 20 d. Nyderlandų valstybė paprašė pratęsti terminą ir 2009 m. rugsėjo 22 d. atsiuntė išsamų atsakymą į skundą. 2009 m. rugpjūčio 21 ir 28 d. raštais skundo pateikėjas pateikė papildomos informacijos. 2009 m. rugsėjo 23 d. šie raštai persiųsti Nyderlandų valstybei ir 2009 m. spalio 29 d. Nyderlandų valstybė pateikė atsakymą.
(11)
2009 m. gegužės 15 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai raštą, kuriame pateikė atsakymus į keletą 2009 m. balandžio 8 d. sprendime iškeltų klausimų. Išsamus atsakymas dėl sprendimo dalyko - kuriam Nyderlandų valstybė paprašė suteikti daugiau laiko - Komisijai buvo nusiųstas 2009 m. rugpjūčio 11 d.
(12)
Neoficialiame dokumente, nusiųstame 2009 m. birželio 15 d., ir per paskesnį susitikimą su Komisija, kuris įvyko 2009 m. birželio 16 d., Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie ketinimą įgyvendinti 2,5 mlrd. EUR kapitalo restruktūrizavimo planą, pagal kurį ABN AMRO N galėtų atsiskirti nuo savo patronuojančiosios bendrovės ABN AMRO Bank (7). Per tą susitikimą Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad skyrus pirmąją 2,5 mlrd. EUR injekciją reikės papildomų priemonių, kurios kiekybiškai dar neįvertintos.
(13)
2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija paprašė Nyderlandų finansų priežiūros institucijos (toliau - DNB) pateikti pastabas apie FBN ir ABN AMRO N patikimumą. Prašomą informaciją apie FBN Komisija gavo 2009 m. birželio 18 d. raštu ir jo 2010 m. sausio 5 d. atnaujinta versija. 2010 m. sausio 20 d. Nyderlandų valstybė taip pat persiuntė DNB raštą apie ABN AMRO N.
(14)
2009 m. liepos 6 d.ABN AMRO Bank - ABN AMRO N patronuojančioji bendrovė - nusiuntė Komisijai raštą, kuriame pateikė pastabas dėl 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo. Tas raštas Nyderlandų valstybei persiųstas 2009 m. liepos 22 d. ir 2009 m. rugsėjo 22 d. Nyderlandų valstybė pateikė atsakymą.
(15)
2009 m. liepos 9 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai, kad FBN grąžino visą trumpalaikį finansavimą, kurį jis gavo iš Nyderlandų valstybės pagal 2008 m. spalio 3 d. 45 mlrd. EUR likvidumo priemonę.
(16)
2009 m. liepos 15 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie FBN planus įsigyti Fortis Clearing Americas (toliau - FCA) iš Fortis Bank SA/NV.
(17)
2009 m. liepos 17 d. Nyderlandų valstybė oficialiai pranešė apie planą, kuriame numatytos 2,5 mlrd. EUR vertės kapitalo restruktūrizavimo priemonės (8), jas sudaro kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris, kurio paramos kapitalui poveikis sudaro 1,7 mlrd. EUR (toliau - paramos kapitalui priemonė), ir 800 mln. EUR konvertuojamų vertybinių popierių emisija. Priemonės iš pradžių užregistruotos skyrus joms bylos numerį N 429/09, tačiau priemonės buvo įgyvendintos prieš Komisijai priimant dėl jų sprendimą, todėl byla iš pagalbos, apie kurią pranešta, registro buvo perkelta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą (suteikiant numerį NN 2/10).
(18)
2009 m. rugsėjo 10 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai neoficialų dokumentą, kuriame pateikė atnaujintą informaciją apie atskyrimo procesą ir nurodė, kad papildomų (kiekybiškai neįvertintų) valstybės pagalbos priemonių nepavyks išvengti.
(19)
Per 2009 m. lapkričio 9 d. susitikimą su Komisija Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N reikės papildomų 4,39 mlrd. EUR vertės priemonių, taigi bendra priemonių suma (įskaitant priemones, apie kurias pranešta 2009 m. liepos 17 d.) padidėja iki 6,89 mlrd. EUR. Priemonės buvo papildomai išsamiai aprašytos 2009 m. rugsėjo 10 d. neoficialaus dokumento 2009 m. lapkričio 10 d. priede ir papildomame 2009 m. lapkričio 13 d. paaiškinime.
(20)
2009 m. lapkričio 26 d. Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai […] ataskaitą, kurioje pateiktos pastabos dėl 2008 m. gruodžio 24 d. sandorio. Ataskaitoje taip pat pateikta tam tikra aiškinamoji medžiaga, kurioje paaiškinama […].
(21)
2009 m. gruodžio 4 d. Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai pirmąją ABN AMRO Group - naujo ūkio subjekto, sukurto susijungus FBN ir ABN AMRO N - restruktūrizavimo plano versiją (9) (toliau - 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas). Tame plane apibūdinta naujojo ūkio subjekto strategija ir pateiktos finansinės pagrindinio scenarijaus prognozės.
(22)
2010 m. sausio 14 d. Nyderlandų valstybė oficialiai pranešė apie naujas 4,39 mlrd. EUR valstybės pagalbos priemones, kurių imamasi papildant priemones, apie kurias jau pranešta 2009 m. liepos mėn. Naujas priemones Komisija užregistravo numeriu N 19/10.
(23)
2010 m. vasario 5 d. sprendimu (toliau - 2010 m. vasario 5 d. sprendimas) Komisija nusprendė išplėsti tyrimo procedūrą C 11/09 ir įtraukti į ją priemones, užregistruotas numeriais NN 2/10 ir N 19/10. Tame sprendime Komisija laikinai - iki 2010 m. liepos 31 d. - patvirtino tas priemones kaip sanavimo pagalbą. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai raštą, kuriuo pranešė apie įsipareigojimą dėl draudimo siūlyti mažiausias kainas, taikytiną iki 2010 m. pabaigos.
(24)
2010 m. kovo 23 d. Komisija gavo Nyderlandų valstybės - kuri paprašė pratęsti terminą - atsakymą dėl 2010 m. vasario 5 d. sprendimo. Nyderlandų valstybė taip pat pateikė papildomos informacijos apie naujosios ABN AMRO Group 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą, kuriame, be kita ko, pateikė finansines blogiausio atvejo scenarijaus prognozes.
(25)
2010 m. balandžio 8 d. Komisija pateikė papildomų klausimų, į kuriuos buvo atsakyta 2010 m. gegužės 7 d.2010 m. gegužės 26 d. Nyderlandų valstybė taip pat pateikė Komisijai papildomos informacijos apie kryžminius įsipareigojimus, atsiradusius dėl susijungimo taisomosios priemonės įgyvendinimo (10). Tą pačią dieną Komisija nusiuntė e. raštą, kuriame pateikė tolesnių klausimų, į kuriuos atsakyta 2010 m. birželio 9 d.
(26)
2010 m. liepos 20 d. Nyderlandų valstybė paprašė Komisijos pratęsti sanavimo pagalbos priemonių, užregistruotų numeriais NN 2/10 ir N 19/10, laikino patvirtinimo galiojimą. Nyderlandų valstybė taip pat nusiuntė raštą, kuriuo įsipareigojimo dėl draudimo siūlyti mažiausias kainas galiojimas pratęstas iki 2011 m. birželio 30 d. arba iki galutinio Komisijos sprendimo priėmimo datos, atsižvelgiant į tai, kuri data bus ankstesnė.
(27)
2010 m. liepos 30 d. Komisija nusprendė pratęsti sanavimo pagalbos priemonių, užregistruotų bylos numeriais NN 2/10 ir N 19/10, laikino patvirtinimo galiojimą, kol Komisija užbaigs tyrimą Nr. C 11/09.
(28)
2010 m. rugpjūčio 20 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai dokumentą, kuriame išsamiai išaiškino pasitraukimo strategiją.
(29)
2010 m. spalio 5 d. Nyderlandų valstybė pateikė ABN AMRO Group privataus kapitalo padalinio verslo planą. 2010 m. sausio 10 d. Komisijai buvo nusiųstas panašus ABN AMRO Group Energetikos, prekių ir transporto padalinio planas.
(30)
2010 m. spalio 15 d.ABN AMRO Group paskelbė ketinanti pasinaudoti pasirinkimo pirkti sandoriu, kad nuo 2010 m. spalio 31 d. nutrauktų paramos kapitalui priemonės taikymą.
(31)
2010 m. lapkričio 8 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė 2009 m. gruodžio 4 d.ABN AMRO Group restruktūrizavimo plano atnaujintą versiją, kurios data - 2010 m. spalio 29 d. (toliau - 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo planas). 2011 m. sausio 10 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė dokumentą, kuriame paaiškino, kaip ABN AMRO Group atnaujino 2010 m. lapkričio 8 d. prognozes, palyginti su pirminėmis 2009 m. gruodžio 4 d. prognozėmis.
(32)
Atliekant procedūrą, Nyderlandų valstybės, ABN AMRO N ir FBN bei Europos Komisijos atstovai daug kartų keitėsi informacija, dalyvavo telekonferencijose ir susitikimuose.
2. IŠSAMUS PAGALBOS GAVĖJŲ IR PRIEMONIŲ APRAŠYMAS
2.1. ABN AMRO Group sukūrimas
(33)
2007 m. pavasarį konsorciumo nariai sukūrė naują juridinį asmenį RFS Holdings, kad įsigytų ABN AMRO Holding.
(34)
Konsorciumo nariai ketino suskaidyti ABN AMRO Holding į tris dalis ir to atskyrimo proceso tvarka buvo išdėstyta KAS.
(35)
Siekdami palengvinti atskyrimą, konsorciumo nariai sukūrė vadinamąsias valdomas dalis (angl. tracking shares), kurios apima kiekvienam konsorciumo nariui skirtų veiklos rūšių ekonominę nuosavybę. Taigi RBS, Banco Santander ir Fortis SA/NV tapo atitinkamai vadinamųjų R dalies, S dalies ir N dalies (ABN AMRO R, ABN AMRO S ir ABN AMRO N) ekonominės nuosavybės (11) savininkais.
(36)
ABN AMRO R, be kita ko, sudarė padaliniai Business Unit Global Business & Markets, Business Unit Asia ir Business Unit Global Transaction Services bei tarptautinis tinklas, o ABN AMRO S, be kita ko, sudarė padaliniai Business Unit Latin America ir Business Unit Antonveneta (Italija).
(37)
ABN AMRO N sudarė padaliniai Business Unit Netherlands ir Business Unit Private Banking, taip pat International Diamond and Jewelry Group.
(38)
Elementai, nepriskirti atskiriems konsorciumo nariams, buvo sujungti sukuriant vadinamąją ABN AMRO Z dalį (ABN AMRO Z), ir šis padalinys tebebuvo atsakingas už, pvz., pagrindinės buveinės funkcijas. Kiekvienas konsorciumo narys valdė proporcingą ABN AMRO Z akcijų paketą (12).
(39)
2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė už 12,8 mlrd. EUR įsigijo FBN iš Fortis Bank SA/NV. Po įsigijimo Nyderlandų valstybė taip pat tapo netiesiogine ABN AMRO N savininke, nes FBN - Fortis Bank SA/NV struktūros dalį - nuosavybės teise valdė ABN AMRO N. 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė taip pat įsipareigojo kompensuoti Fortis SA/NV visas išlaidas, kurias Fortis SA/NV patirtų dėl tolesnio dalyvavimo KAS. 2008 m. gruodžio 24 d. RBS, Banco Santander ir Nyderlandų valstybė pasirašė KAS pakeitimą, pagal kurį Fortis SA/NV KAS pakeitė Nyderlandų valstybė.
(40)
2008 m. gruodžio 24 d. Nyderlandų valstybė įsigijo ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR, taigi tapo tiesiogine ABN AMRO N savininke. Prieš tą įsigijimą Nyderlandų valstybė ABN AMRO N netiesiogiai valdė per FBN.
(41)
1 schema.
ABN AMRO N skaidymas
(42)
2008 m. lapkričio 21 d. Nyderlandų valstybė nusprendė sujungti ABN AMRO N su FBN (tai ketino įgyvendinti, bet taip ir neįgyvendino Fortis SA/NV). Susijungimą buvo galima įgyvendinti tik atskyrus ABN AMRO N nuo patronuojančiosios bendrovės ABN AMRO Bank. Visų pirma ABN AMRO N veikla buvo perduota naujam ABN AMRO Bank priklausančiam juridiniam asmeniui, jis pavadintas ABN AMRO II.
(43)
2010 m. vasario 6 d.ABN AMRO II buvo atskirta, kaip apibūdinta 41 konstatuojamojoje dalyje, ir pervadinta ABN AMRO Bank. Tuo pat metu juridinis asmuo, anksčiau žinomas pavadinimu ABN AMRO Bank, buvo pervadintas į The Royal Bank of Scotland NV (toliau - RBS NV) (žr. pirmiau pateiktą schemą).
(44)
Naujasis ūkio subjektas ABN AMRO Bank su FBN galėjo susijungti tik tuo atveju, jei pirmiausia įgyvendintų susijungimo taisomąją priemonę. 2007 m. Fortis SA/NV įsigijus ABN AMRO N, Komisija padarė išvadą (13) (toliau - Susijungimo sprendimas), kad susijungus ABN AMRO N ir FBN Nyderlandų bankų rinkoje atsirastų problemų dėl koncentracijos, ypač komercinės bankininkystės ir faktoringo segmentuose.
(45)
Kad pašalintų tas problemas dėl koncentracijos, Fortis SA/NV įsipareigojo tam tikrų rūšių veiklą (t. y. faktoringo padalinį IFN ir New HBU komercinės bankininkystės veiklą) parduoti Deutsche Bank. 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybei įsigijus FBN ir ABN AMRO N, Fortis SA/NV numatyto New HBU ir IFN pardavimo Deutsche Bank dar nebuvo užbaigusi. Nyderlandų valstybei nusprendus imtis FBN ir ABN AMRO N sujungimo, Fortis SA/NV atnaujino derybas su Deutsche Bank (14). New HBU ir IFN pardavimas Deutsche Bank užbaigtas 2010 m. balandžio 1 d.
(46)
New HBU bendras turtas sudarė [10 - 20] mlrd. EUR ir įmonės darbo jėga sudarė maždaug [1 000 - 1 500] visos darbo dienos ekvivalentų. New HBU apėmė Hollandsche Bank Unie (HBU) (komercinį banką, kurį valdė ABN AMRO N), tam tikrus ABN AMRO pardavimo skyrius (13 iš 78) ir tam tikrus ABN AMRO verslo klientų padalinius (2 iš 5).
(47)
2010 m. liepos 1 d.ABN AMRO Bank ir FBN oficialiai susijungė, suformavusios ABN AMRO Group, kaip apibūdinta 2 schemoje 49 konstatuojamojoje dalyje.
(48)
Nyderlandų valstybė turimo ABN AMRO Z akcijų paketo valdymą perdavė naujajai ABN AMRO Bank, nes nenorėjo skirti išteklių kasdieniam tos valdomos kapitalo dalies valdymui. Vis dėlto Nyderlandų valstybė toliau teisiškai valdo ABN AMRO Z ir turi teisę į visą galimą ABN AMRO Z pelną, taip pat yra atsakinga už visus galimus jo nuostolius (15).
(49)
2 schema.
ABN AMRO Group kūrimas
2.2. Pagalbos gavėjai
2.2.1. ABN AMRO N ir ABN AMRO Z ekonominė veikla
(50)
ABN AMRO N, vertinant atskirai, buvo trečias pagal dydį Nyderlandų bankas, nusileidžiantis tik Rabobank ir ING, ir jį sudarė Business Unit Netherlands bei Business Unit Private Banking.
(51)
Pirmasis verslo padalinys, t. y. Business Unit Netherlands, 510 skyrių ir 78 konsultacinių filialų tinkle, taip pat naudodamasis alternatyviais kanalais, kaip antai internetu, bankomatais (16) ir skambučių centrais, teikė mažmeninės ir komercinės bankininkystės paslaugas. Business Unit Netherlands darbo jėga sudarė maždaug 19 000 visos darbo dienos ekvivalentų.
(52)
Mažmeninės bankininkystės srityje Business Unit Netherlands turėjo didelę klientų bazę, padalytą į plačiosios mažmeninės bankininkystės (daugiau kaip [3,5 - 5] mln. klientų) ir privilegijuotosios bankininkystės (daugiau kaip [250 000 - 420 000] klientų) (17) segmentus, kuriuose padalinys siūlė daug įvairių produktų (kaip antai taupymo, investicijų, hipotekos, draudimo, kredito kortelės paskolų ir mokėjimų).
(53)
Komercinės bankininkystės srityje ABN AMRO N aptarnavo [300 000 - 400 000] MVĮ (18) klientų ir [9 000 - 21 000] stambesnių verslo klientų (nors pagal KAS sąlygas stambesni ABN AMRO Bank klientai buvo priskiriami RBS), kuriems siūlė platų produktų asortimentą (kaip antai paskolas, mokėjimų ir grynųjų pinigų valdymą, taupymą, iždo paslaugas, rizikos ir draudimo valdymą, sudėtingus finansinius sprendimus ir produktus, finansinę nuomą ir faktoringą).
(54)
Antrasis verslo padalinys, t. y. Business Unit Private Banking, orientavosi į asmenis, kurių grynojo investuotino turto vertė viršijo 1 mln. EUR ir kuriems siūlyta įvairių turto valdymo ir turto planavimo produktų. Business Unit Private Banking, natūraliai plėtusi verslą Nyderlanduose ir Prancūzijoje ir įsigijusi turto Vokietijoje (Delbrück Bethmann Maffei) ir Belgijoje (Bank Corluy), sukūrė gerai išplėtotą tinklą. Business Unit Private Banking taip pat apėmė Prancūzijos draudimo bendrąją įmonę Neuflize Vie.
(55)
Verslas, kurį 2008 m. spalio 3 d. įsigijo Nyderlandų valstybė, taip pat apėmė International Diamond and Jewelry Group - padalinį, kuris specializuojasi įmonių, dalyvaujančių juvelyrinių dirbinių gamyboje ir deimantų prekyboje, srityje.
(56)
ABN AMRO Z veiklos turto neturėjo, tačiau, be kita ko, apėmė mokesčių turtą, nemažai valdomų kapitalo dalių (be kita ko, banko Saudi Hollandi Bank) ir likusį privataus kapitalo portfelį. Kalbant apie įsipareigojimus, buvo suformuotas atidėjinys įsipareigojimams Jungtinių Valstijų teisingumo departamentui įvykdyti, kiti atidėjiniai (iš dalies susiję su darbuotojais) ir įsipareigojimai dėl įmonės turto finansavimo įmonės viduje. Kaip konstatuota 11 išnašoje, akcijų paketas, kurį valdo Nyderlandų valstybė, sudaro 33,81 % ABN AMRO Z kapitalo.
(57)
1 lentelėje apibendrinama nemažai pagrindinių ABN AMRO N finansinių pro forma duomenų:
1 lentelė
Pagrindiniai ABN AMRO N finansiniai duomenys (mln. EUR)
2008 m.
2009 m.
Bendros veiklos pajamos (19)
5 189
4 899
Grynasis pelnas
471
(117)
Nuosavo kapitalo grąža
6,7 %
-2,7 %
Išlaidų ir pajamų santykis
73 %
77,5 %
Visas turtas
183 539
202 084
Visas nuosavas kapitalas
7 044
4 278 (20)
Pagal riziką įvertintas turtas (21)
91 700
74 973 (22)
1 lygio kapitalo santykis
9,4 %
10,2 % (23)
Bendrojo kapitalo santykis arba TAB santykis
12,6 %
14,8 %
Pastovaus finansavimo ir nelikvidžiojo turto santykis
107 %
110 %
Šaltinis: ABN AMRO Bank NV, 2009 m. metinė apžvalga, be ABN AMRO Z ir privataus kapitalo konsolidavimo, bet įskaitant New HBU.
(58)
2009 finansiniais metais ABN AMRO N patyrė 117 mln. EUR nuostolį. Nuostolį lėmė didesnis paskolų vertės sumažėjimas, spaudimas mažinti palūkanų maržas, didesni mokesčiai, susiję su Nyderlandų indėlių garantijų schema, ir atskyrimo bei integracijos sąnaudos (24). Neįskaitant atskyrimo ir integracijos sąnaudų, 2009 m. ABN AMRO N būtų gavęs nedidelį 52 mln. EUR grynąjį pelną.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Vertinant atskirai, FBN buvo ketvirtas pagal dydį bankas Nyderlandų rinkoje (nusileidęs Rabobank, ING ir ABN AMRO N, bet lenkęs SNS REAAL).
(60)
Nyderlandų valstybė (ir pirmiau Fortis SA/NV) tiesiogiai valdė 92,6 % FBN, o investicijų įmonė Fortis FBN(H) Preferred Investments BV valdė likusį 7,4 % akcijų paketą (privilegijuotųjų akcijų pavidalo). Nyderlandų valstybė valdė 70 % tos investicijų įmonės akcijų, o likusius 30 % valdė nemažai privačių investuotojų (25). Privačiai valdomų privilegijuotųjų akcijų nominalioji vertė buvo 210 mln. EUR ir joms taikytas 5,85 % (nekaupiamasis) dividendas (26).
(61)
FBN veikla buvo padalyta į tris segmentus - mažmeninės bankininkystės, privačios bankininkystės ir didmeninės komercinės bankininkystės.
(62)
Mažmeninės bankininkystės veikla apėmė tradicinę mažmeninės bankininkystės veiklą (157 filialų tinklas, [2 - 3] mln. privačių klientų ir [20 000 - 60 000] MVĮ klientų) ir Directbank (jis per tarpininkus siūlė hipotekos sprendimus) bei vartojimo finansavimo ir mokėjimo kortelių produktus, kuriuos siūlė atitinkamai Alfam ir ICS.
(63)
Privačios bankininkystės veikla visų pirma plėtota su prekės ženklu Fortis Mees Pierson ir [15 000 - 40 000] klientų visoje Nyderlandų teritorijoje įvairiuose segmentuose siūlytos gerovės valdymo paslaugos (turto planavimo, investavimo, skolinimo ir draudimo).
(64)
Didmeninės komercinės bankininkystės segmente FBN išskyrė septynis atskirus poskyrius. Poskyryje Commercial Banking (1) FBN valdė 23 verslo centrus, kuriuose daugybė produktų siūlyta įmonėms, kurių apyvarta sudarė iki 250 mln. EUR. Įmones, kurių apyvarta viršijo 250 mln. EUR, taip pat viešąjį sektorių aptarnavo kitas poskyris (Corporate & Public Banking (2)). Taip pat veikė poskyriai Investment banking (3) (27), Specialised Financial Services (4) (28), Energy, Commodities & Transportation (5), Global Markets & Institutional Banking (6) (29) bei Clearing Funds & Custody (7) (30).
(65)
2 lentelėje apibendrinama nemažai pagrindinių FBN finansinių duomenų:
2 lentelė
Pagrindiniai FBN finansiniai duomenys
(mln. EUR)
2006 m.
2007 m.
2008 m. (31)
2009 m.
Bendros veiklos pajamos
3 473
3 553
3 096
2 171
Grynasis pelnas
1 157
1 296
-18 486
406
Nuosavo kapitalo grąža (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Išlaidų ir pajamų santykis
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Visas turtas
209 749
272 378
184 203
189 785
Visas nuosavas kapitalas
5 910
21 763
2 944
4 716
Pagal riziką įvertintas turtas
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
1 lygio kapitalo santykis
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Bendrojo kapitalo santykis
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Paskolų ir indėlių santykis
167 %
237 %
208 %
Šaltinis: FBN 2008-2009 m. metinės ataskaitos.
(66)
2008 m. FBN patyrė 18,5 mlrd. EUR nuostolį, bet tas nuostolis buvo daugiausia susijęs su išimtinėmis išlaidomis. Įmonė turėjo užregistruoti 16,8 mlrd. EUR grynąjį nuostolį, susijusį su valdomu RFS Holdings akcijų paketu ir jo pardavimu, o dėl Madoffo sukčiavimo padalinyje Prime Fund Solutions buvo užregistruotas 922 mln. EUR turto vertės sumažėjimas (atėmus mokesčius) (34). Grynasis pagrindinis pelnas, neįskaitant tų elementų, sudarė 604 mln. EUR ir beveik visas buvo gautas 2008 m. pirmąjį pusmetį.
(67)
2009 m. FBN gavo 406 mln. EUR grynąjį pelną, kurį daugiausia lėmė dviem atvejais gautas nenumatytas pelnas (362,5 mln. EUR atsiskaitymas grynaisiais su Fortis Capital Company) ir su Madoffo sukčiavimu susijęs 16 mln. EUR atidėjinių susigrąžinimas. Grynasis pagrindinis pelnas sumažėjo iki 27 mln. EUR (35) (nuo 604 mln. EUR 2008 m.).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, kuri buvo sukurta 2010 m. liepos 1 d. susijungus FBN ir ABN AMRO Bank (t y. ABN AMRO N veikla), visą FBN ir FBN ir ABN AMRO N veiklą padalijo į du atskirus verslo padalinius - mažmeninės ir privačios bankininkystės bei komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės. 2008 m. grupės pro forma veiklos pajamos sudarė 7,15 mlrd. EUR, o pro forma bendras turtas - 360 mlrd. EUR. Remiantis naujausiais skaičiais (36), ABN AMRO Group nuosavas kapitalas pagal TFAS (37) sudaro 11,7 mlrd. EUR.
(69)
ABN AMRO Group verslas tinkamai diversifikuotas, mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje veiklos pajamos sudaro 4,2 mlrd. EUR, o komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės srityje - 2,8 mlrd. EUR. Geografiškai didžioji dalis ABN AMRO Group pajamų (būtent [65 - 95] % visos sumos) gaunama Nyderlanduose.
(70)
Mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje integruota ABN AMRO Group turi [15 - 20] % ir [15 - 20] % (38) rinkos dalis atitinkamai plačiosios mažmeninės bankininkystės ir privilegijuotosios bankininkystės (39) segmentuose, taigi pagal rinkos dalį grupė yra trečia pagal dydį Nyderlandų bankininkystės rinkoje. Privačios bankininkystės (kuri plėtojama su prekės ženklu ABN AMRO Mees Pierson) srityje ABN AMRO Group valdo apytikriai [30 - 40] % rinkos dalį (40) ir yra didžiausia Nyderlandų rinkoje. Komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės srityje ABN AMRO Group rinkos dalis - maždaug [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group nebeapima New HBU ir IFN faktoringo veiklos - šis turtas parduotas 2010 m. balandžio 1 d. įgyvendinant susijungimo taisomąją priemonę.
(72)
Įgyvendinant restruktūrizavimą, taip pat parduoti du nedideli FBN padaliniai (būtent Intertrust ir Prime Fund Solutions (PFS), kurie ABN AMRO Group nebepriklauso.
(73)
2009 m. rugsėjo mėn. FBN (ir jos partneris Banque Générale du Luxembourg (BGL) (42) pardavė Intertrust specializuotai privataus kapitalo įmonei Waterland. Intertrust yra viena iš didžiausių pasaulinės patikos ir verslo valdymo rinkos dalyvių. Įmonei 19 šalių dirba 1 000 ekspertų ir jos veiklos pajamos ir pagal riziką įvertintas turtas atitinkamai yra […] mln. EUR ir […] mln. EUR.
(74)
2010 m. gegužės mėn. FBN taip pat paskelbė apie PFS pardavimą Credit Suisse. PFS teikia fondų paslaugas alternatyviam turto valdymo sektoriui, įskaitant, pvz., administravimo, bankininkystės, pasaugos ir finansavimo paslaugas. Tarp įmonės klientų yra, pvz., ir nedidelių specializuotų turto valdytojų, ir didelių pasaulinio masto įstaigų, kaip antai pensijų fondų ir valstybės turto fondų. Su Madoffo sukčiavimu susijęs 922 mln. EUR atidėjinys (sumokėjus mokesčius), kurį FBN sudarė 2008 m., atsirado dėl PFS kaltės. PFS pajamos ir pagal riziką įvertintas turtas atitinkamai yra […] mln. EUR ir […] mln. EUR.
(75)
2011 m. kovo 4 d.ABN AMRO Group paskelbė 2010 finansinių metų rezultatus, kuriuose nurodytas 414 mln. EUR grynasis nuostolis. Neįskaitant atskyrimo ir integracijos sąnaudų, ABN AMRO Group užregistruotas pagrindinis pelnas sudarė 1 077 mln. EUR. 2010 m. gruodžio 31 d.ABN AMRO Group 1 lygio pagrindinio kapitalo, 1 lygio kapitalo ir bendrojo kapitalo santykiai sudarė atitinkamai 10,4, 12,8 ir 16,6 %. Pasikonsultavęs su Nyderlandų valstybe, ABN AMRO Group nustatė dividendų politiką, pagal kurią dividendams planuojama skirti 40 % paskelbto metinio pelno.
2.3. 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano ir atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano apibūdinimas
(76)
2009 m. gruodžio 4 d. Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą. Papildoma informacija buvo pateikta 2010 m. kovo mėn. (43) Svarbiausias 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane nustatytos verslo koncepcijos veiksnys - FBN ir ABN AMRO N susijungimas. ABN AMRO Group, naujasis bankas, kuris bus sukurtas įgyvendinus 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą, sutelks dėmesį į vidutinį rinkos segmentą Nyderlanduose (44) ir plėtos verslą mažmeninės ir privačios bankininkystės bei komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės srityse.
(77)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano pradžioje pateikiamas įvertinimas, kad kapitalo poreikiai nebuvo susiję su pagrindine FBN ir ABN AMRO N veikla; jie veikiau buvo susiję su būtinybe finansuoti jų atskyrimą nuo jų atitinkamų patronuojančiųjų bendrovių ir išankstines su susijungimu susijusias integracijos sąnaudas.
(78)
Taikant priešingos padėties scenarijų (be valstybės pagalbos), 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane pripažįstama, kad Beniliukso Vyriausybėms nesiėmus koordinuotų priemonių, Fortis SA/NV būtų žlugęs, o tai taip pat būtų pakenkę FBN ir ABN AMRO N.
(79)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane pateikiamos 2009 - 2012 m. laikotarpio finansinės prognozės, suskirstytos į šias dalis: Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International ir Commercial & Merchant Banking. ABN AMRO Group taip pat apskaičiavo galimą 2012 m. pelną, į kurį neįtraukiamos pereinamojo laikotarpio sąnaudos ir daroma prielaida, kad į apskaitą įtraukiama visų metų sąnaudų sąveika. Tos prognozės buvo pateiktos sudarant pagrindinį scenarijų ir blogiausio atvejo scenarijų.
(80)
2010 m. lapkričio 8 d. Nyderlandų valstybė 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane atnaujino 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane pateiktas laikotarpio iki 2012 m. finansines prognozes ir papildė jas 2013 m. prognozėmis.
(81)
Pagrindinio scenarijaus pradžioje Nyderlandų valstybė pateikia prielaidą, kad verslo apimties augimas atitiks infliacijos augimą. Manoma, kad išlaidos personalui išlaikyti didės po [1 - 6] % per metus, o kitos sąnaudos augs nuosaikiau - po [1 - 5] % per metus. Nyderlandų valstybė taip pat numato, kad 2009 m. aukštą lygį pasiekę ABN AMRO Group atidėjiniai nuostoliams iš paskolų ims mažėti.
(82)
Pagal 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane pateiktą pagrindinį scenarijų ABN AMRO Group 2010 m. gauna neigiamą grynąjį […] mln. EUR rezultatą, o nuo 2011 m. veikia pelningai (t. y. 2011 m. pelnas sudarys […] mln. EUR).
(83)
Tikimasi, kad 2012 ir 2013 m. ABN AMRO Group grynasis pelnas padidės iki atitinkamai […] mln. EUR ir […] mln. EUR, taigi nuosavo kapitalo grąža (45) bus maždaug […] %. ABN AMRO Group pelningumo gerėjimą skatina didesnės veiklos pajamos (jų rodiklis 2009 m. buvo nedidelis, bet jos turėtų didėti), sąnaudų mažinimo programa, kurią įgyvendinant, veiklai įsibėgėjus, sąnaudos turėtų sumažėti 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių) per metus, ir atidėjinių nuostoliams iš paskolų, kurie 2009 m. pasiekė aukščiausią lygį, stabilizavimas. Prognozuojama, kad 2013 m. ABN AMRO Group išlaidų ir pajamų santykis bus […] %.
(84)
Pagrindinis scenarijus.
3 lentelė
2009 m. (faktiniai duomenys)
2010 m. (Į (46))
2011 m. (Į)
2012 m. (Į)
2012 m. galimi duomenys (E)
2013 m. (Į)
Veiklos pajamos
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Grynosios pajamos iš palūkanų
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Grynosios pajamos iš mokesčių ir komisinių
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Kitos pajamos
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Veiklos išlaidos
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Veiklos išlaidos (įprastos verslo veiklos)
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Veiklos išlaidos (pereinamojo laikotarpio)
- 310
(…)
(…)
(…)
Veiklos rezultatas
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Paskolų vertės sumažėjimas
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Pelnas nesumokėjus mokesčių
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Mokesčiai ir mažumos dalys
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Grynasis pelnas
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Pagrindinis grynasis pelnas
(be pereinamojo laikotarpio sąnaudų)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane pateikto blogiausio atvejo scenarijaus pradžioje Nyderlandų valstybės pateikiamos prielaidos yra konservatyvesnės, palyginti su pagrindiniu scenarijumi. Taikomos palūkanų normų maržos yra 7,5 % mažesnės negu pagrindiniame scenarijuje, pateikiamos atsargesnės pajamų iš komisinių ir mokesčių prognozės (4 % per metus augimas, palyginti su 7 % pagrindiniame scenarijuje), numatoma mažesnė sąveika ([…] mln. EUR poveikis 2013 m. pelnui) ir 15 % mažesnė su atidėjiniais nuostoliams iš paskolų susijusi susigrąžinimo norma ([…] mln. EUR poveikis 2013 m. pelnui).
(86)
Nors dėl tų konservatyvių rodiklių rezultatai bus prastesni, ABN AMRO Group vis vien sugebės veikti pelningai. Blogiausio atvejo scenarijuje 2012 ir 2013 m. numatomas atitinkamai […] mln. EUR ir […] mln. EUR pagrindinis grynasis pelnas (palyginti su atitinkamai […] mln. EUR ir […] mln. EUR pagal pagrindinį scenarijų).
(87)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane Nyderlandų valstybė taip pat užsiminė apie savo pasitraukimo strategiją, pabrėždama, kad neketina likti ilgalaike ABN AMRO Group investuotoja.
(88)
2010 m. rugpjūčio 20 d. raštu Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai išsamesnę informaciją apie savo pasitraukimo strategiją. Nyderlandų valstybė paaiškino svarstanti galimybę surengti akcijų platinimą paskelbiant pirminį viešą akcijų siūlymą (47), bet dar neatsisako kitų galimybių, kaip antai neviešo pardavimo investuotojui ar rinkos dalyviui. 2010 m. rugpjūčio 20 d. rašte Nyderlandų valstybė pažymi, kad pirmasis maždaug [0- 50] - [10 - 60] % akcijų paketas, skirtas platinti paskelbiant pirminį viešą akcijų siūlymą galėtų būti parengtas anksčiausiai […] m., o antrinis dar [0 - 50] - [10 - 60] % platinimas būtų surengtas 2015 m. Nyderlandų valstybė nori susigrąžinti savo pradinę investiciją ir savo [2 - 5] % finansavimo sąnaudas. Nyderlandų valstybė ketina valdomą ABN AMRO Group akcijų paketą sumažinti iki daugiausia [25 - 65] %, pageidautina iki [2014 - 2018] m. pabaigos. Galiausiai Nyderlandų valstybė yra visapusiškai įsipareigojusi siekti visiško pasitraukimo. Galutinį sprendimą dėl pirminio viešo akcijų siūlymo turi priimti Nyderlandų finansų ministras ir sprendimas priklausys nuo rinkos aplinkybių, ABN AMRO Group pasirengimo skelbti pirminį viešą akcijų siūlymą ir numatomų įplaukų. 2011 m. spalio 24 d. Nyderlandų Vyriausybė savo pasitraukimo strategiją taip pat išdėstė viešai (48).
(89)
Iš 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano (ir atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano) matyti, kad, įgyvendinus visas valstybės pagalbos priemones, ABN AMRO Group turi pakankamai kapitalo. Restruktūrizavimo laikotarpiu prognozuojamas 1 lygio kapitalo santykis 2009 - 2012 m. turėtų gerokai viršyti […] %, o 2013 m. turėtų dar padidėti iki […] %.
(90)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane Nyderlandų valstybė aiškina, kad ABN AMRO Group jau pardavė keletą įmonių. Be New HBU ir IFN, kurios parduotos įgyvendinant susijungimo taisomąją priemonę, ABN AMRO N ir FBN taip pat pardavė Intertrust ir PFS.
(91)
Palyginti su ABN AMRO Group, Intertrust ir PFS kartu teko [0 - 5] %, [0 - 5] % ir [0 - 5] % prognozuojamų grupės (atitinkamai) visų veiklos pajamų, išlaidų ir pagal riziką įvertinto turto.
(92)
Restruktūrizavimo procese FBN taip pat įgyvendino vieną įsigijimą, kad pašalintų verslo struktūros trūkumą, atsiradusį dėl Fortis SA/NV suskaidymo. FBN teisiškai valdė verslo padalinį Business Unit Brokerage, Clearing and Custody ir visus su tuo verslu susijusius biurus, išskyrus Čikagos biurą, kuris liko Fortis Bank SA/NV struktūroje. Siekdamas pašalinti tą su atskyrimu susijusį trūkumą, 2009 m. liepos 31 d. FBN už apytikriai […] mln. USD iš Fortis Bank SA/NV įsigijo Fortis Clearing Americas Čikagos filialą.
2.4. Priemonių apibūdinimas
(93)
Atskiroms valstybės pagalbos priemonėms identifikuoti Komisija šiame sprendime naudoja tokius pat raidinius kodus, kaip ir 2010 m. vasario 5 d. sprendime.
2.4.1. 2009 m. balandžio 8 d. sprendime numatytos priemonės
(94)
2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė įsigijo FBN (įskaitant ABN AMRO N) iš Fortis SA/NV už 12,8 mlrd. EUR (X priemonė). Komisija nepradėjo procedūros dėl tos priemonės, nes ja FBN nebuvo suteikta jokios valstybės pagalbos, nors ta priemonė ir buvo sandorio, kuriuo FBN buvo suteikta valstybės pagalba, dalis (žr. 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 32 konstatuojamąją dalį).
(95)
Kai FBN įsigijo Nyderlandų valstybė, bankas labai priklausė nuo Fortis Bank SA/NV finansavimo. Siekiant užtikrinti visišką FBN atskyrimą nuo Fortis Bank SA/NV, Nyderlandų valstybei buvo būtina nutraukti FBN ir Fortis Bank SA/NV finansavimo ryšius. Kad nutrauktų esamas sąsajas, 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė suteikė FBN 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonę (Y1 priemonė). Ta likvidumo priemonė leido FBN grąžinti Fortis Bank SA/NV 34 mlrd. EUR vertės trumpalaikes paskolas. Nyderlandų valstybė, taikydama vadinamąją novaciją, vietoj Fortis Bank SA/NV tapo FBN suteiktų 16,1 mlrd. EUR nominaliosios vertės ilgalaikių paskolų teikėja (Y2 priemonė) (49).
(96)
Trumpalaikio likvidumo priemonė, kurią apima Y1 priemonė, taikyta iki 2009 m. birželio mėn. pabaigos. Kol ta priemonė taikyta, atlygis už ją ne kartą keitėsi. Nuo 2008 m. spalio 6 d. iki 23 d. Nyderlandų valstybė trumpalaikį finansavimą FBN teikė taikydama EONIA (50) (vienos nakties ne didesnės nei 5 mlrd. EUR sumos paskoloms) arba EURIBOR (51) (ilgesnės trukmės ne didesnės nei 40 mlrd. EUR sumos likvidumui) be jokios papildomos maržos. Po 2008 m. spalio 23 d. buvo trumpas laikotarpis (iki 2008 m. lapkričio 5 d.), kuriuo Nyderlandų valstybė taikė EONIA + 50 bazinių punktų ir EURIBOR + 50 bazinių punktų. Tuo antruoju laikotarpiu ta tvarka tebebuvo taikoma ne didesnės nei 5 mlrd. EUR sumos vienos nakties likvidumui ir ne didesnės nei 40 mlrd. EUR sumos ilgesnės trukmės likvidumui. Nuo 2008 m. lapkričio 5 d. iki 2009 m. kovo 1 d. Nyderlandų valstybė atlygį pakeitė taip: EONIA + 25 baziniai punktai vienos nakties paskoloms, EURIBOR + 25 baziniai punktai trumpesnio nei 3 mėnesių termino (52) paskoloms ir EURIBOR + 50 bazinių punktų ilgesnio nei trijų mėnesių termino paskoloms (53). Po 2009 m. kovo 1 d. Nyderlandų valstybė sukūrė dvipakopę sistemą, kuria skatino FBN mažinti priklausomybę nuo valstybės. Pirmoji finansavimo dalis (neatsižvelgiant į terminą) buvo teikiama taikant EURIBOR + 25 baziniai punktai normą, bet viršijus tos dalies sumą papildomą likvidumą FBN galėtų gauti tik taikant EURIBOR + 50 bazinių punktų normą (54). Visos likvidumo priemonės ir pirmosios dalies sumos buvo laipsniškai mažinamos. 2009 m. liepos 9 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai, kad FBN grąžino valstybei visas savo trumpalaikes paskolas.
(97)
Nyderlandų valstybei novuotos ilgalaikės paskolos (Y2 priemonė) sudarė 16,1 mlrd. EUR, įskaitant 8,15 mlrd. EUR 2 lygio kapitalo (iš jų 3 mlrd. EUR buvo aukštesnės pakopos 2 lygio lėšos) ir 7,95 mlrd. EUR vertės privilegijuotąsias paskolas.
(98)
2008 m. gruodžio 24 d. Nyderlandų valstybė įsigijo ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR (Z priemonė). Nyderlandų valstybė už pirkinį grynaisiais pinigais nemokėjo, vietoj to ji panaikino 6,5 mlrd. EUR vertės ilgalaikę skolą, kurią gavo įgyvendindama 2008 m. spalio 3 d. integruotus sandorius pagal Y2 priemonę. Kitaip tariant, Nyderlandų valstybė atsisakė 6,5 mlrd. EUR vertės reikalavimų FBN, kad sumokėtų už ABN AMRO N (55).
2.4.2. 2010 m. vasario 5 d. sprendime numatytos priemonės
(99)
Apie kai kurias iš priemonių, numatytų 2010 m. vasario 5 d. sprendime (56), Komisijai pranešta 2009 m. liepos mėn., o apie likusias - 2010 m. sausio mėn. 2009 m. liepos mėn. Nyderlandų valstybė pranešė apie paramos kapitalui priemonę (A priemonė, kurios paramos kapitalui poveikis sudaro 1,7 mlrd. EUR) ir 500 mln. EUR konvertuojamųjų vertybinių popierių emisiją (B1 priemonė) bei antrąją 300 mln. EUR konvertuojamųjų vertybinių popierių emisiją (B2 priemonė).
(100)
2010 m. sausio mėn. Nyderlandų valstybė pranešė apie papildomas 4,39 mlrd. EUR vertės kapitalo priemones. Nyderlandų valstybė pasirašė papildomas 2,28 mlrd. EUR konvertuojamųjų vertybinių popierių priemones, kad padengtų papildomas atskyrimo sąnaudas (780 mln. EUR, B3 priemonė), kapitalo trūkumą, atsiradusį dėl New HBU pardavimo (300 mln. EUR, B4 priemonė), ir integracijos sąnaudas (1,2 mlrd. EUR, B5 priemonė). Kad užtikrintų FBN 1 lygio kapitalo atitiktį norminiams reikalavimams, Nyderlandų valstybė taip pat konvertavo 1,35 mlrd. EUR vertės FBN 2 lygio kapitalą, kurį ji jau valdė, į 1 lygio kapitalą (C priemonė). Nyderlandų valstybė taip pat sumokėjo kitiems konsorciumo nariams 740 mln. EUR grynaisiais (D priemonė), kaip numatyta KAS, kad išspręstų problemas, kurių atsirado tik atskyrimo procese. Galiausiai Nyderlandų valstybė taip pat suteikė garantiją kryžminiams įsipareigojimams, atsiradusiems dėl New HBU pardavimo (E priemonė).
(101)
Nyderlandų valstybė, pasinaudojusi kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriu, pardavė ABN AMRO N Nyderlandų hipotekos portfelio, kuris sudaro maždaug [30 - 80] % viso ABN AMRO N būsto paskolų portfelio, kredito užtikrinimą. Dėl tos priemonės sumažėjo ABN AMRO N pagal riziką įvertintas turtas.
(102)
Kaip atlygį už kredito užtikrinimą, Nyderlandų valstybė gauna 51,5 bazinio punkto metinį mokestį (skaičiuojamą kaip kiekvieno ataskaitinio laikotarpio pradžios portfelio vertės procentinė dalis).
(103)
Tas mokestis apskaičiuotas naudojant kapitalo ekvivalentu pagrįstą sąnaudų apskaičiavimo metodiką. Nyderlandų valstybė nustatė, kiek kapitalo ABN AMRO N galėtų išlaisvinti taikant šią paramos kapitalui priemonę (būtent 1,7 mlrd. EUR, remiantis sistemos „Bazelis I“ reikalavimais, kurie įgyvendinant paramos kapitalui priemonės susitarimą tebebuvo taikomi) ir po to apskaičiavo tos paramos kapitalui 10 % grąžą (būtent 10 % nuo 1,7 mlrd. EUR), o tai atitinka 34,5 mlrd. EUR pradinės portfelio vertės 51,5 bazinio punkto.
(104)
ABN AMRO N kasmet išlaikė 20 bazinių punktų pirmojo nuostolio segmentą (apskaičiuota kaip pradinės portfelio vertės procentinė dalis).
(105)
ABN AMRO N išlaikė vertikalioje struktūroje likusios rizikos 5 % dalį.
(106)
ABN AMRO N galutinai perėjus prie sistemos „Bazelis II“ kapitalo reikalavimų, kredito užtikrinimo priemonės kaina nebus tikslinama, nors tos priemonės paramos kapitalui poveikis tuomet bus gerokai mažesnis.
(107)
Iš esmės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio sutartis buvo sudaryta septyneriems metams, bet ABN AMRO N galėjo pasinaudoti pasirinkimo pirkti sandoriais, kad tam tikromis iš anksto nustatytomis ataskaitinėmis datomis (pavyzdžiui, 2010 m. spalio mėn., 2011 m. sausio mėn. ir 2012 m. sausio mėn.) galėtų sutartį nutraukti (57).
(108)
Pagal KAS trys konsorciumo partneriai turėjo užtikrinti, kad ABN AMRO Z tebeturėtų pakankamai kapitalo. Tomis aplinkybėmis Nyderlandų valstybė turėjo įnešti 2,2 mlrd. EUR ABN AMRO Z kapitalo trūkumui padengti. Paramos kapitalui priemonės tikslas buvo suteikti ABN AMRO N galimybę skirti dalį to 2,2 mlrd. EUR įnašo į ABN AMRO Z.
(109)
Nyderlandų valstybė vietoj tradicinio kapitalo didinimo pasirinko netradicinį paramos kapitalui priemonės sprendimą, nes prieš atskyrimą ji negalėjo užtikrinti, kad kapitalo įnašai tektų tik ABN AMRO Bank. Kitaip tariant, ABN AMRO N nebuvo atskiras juridinis asmuo, taigi iš kapitalo injekcijos į ABN AMRO Bank naudos būtų galėję turėti ir kiti du konsorciumo nariai. Tokie veiksmai būtų galėję sukelti rimtų padarinių, ypač tais atvejais, jei sunkumai padidėtų.
(110)
Įvykus atskyrimui, ABN AMRO N tapo atskiru juridiniu asmeniu (naujuoju ABN AMRO Bank). Nyderlandų valstybė ir toliau prisiėmė KAS numatytą atsakomybę padengti ABN AMRO Z 2,2 mlrd. EUR kapitalo trūkumą. Nyderlandų valstybė nusprendė, kad ABN AMRO N turėtų panaudoti pinigus iš konvertuojamųjų vertybinių popierių priemonių (būtent B3 priemonės, tiek, kiek ji susijusi su 500 mln. EUR riziką ribojančia atsarga, ir B5 priemonės 1,2 mlrd. EUR), kad skirtų ABN AMRO Z 1,7 mlrd. EUR; kartu Nyderlandų valstybė toliau taikė paramos kapitalui priemonę naujajame ABN AMRO Bank, kad padengtų 500 mln. EUR riziką ribojančią atsargą ir 1,2 mlrd. EUR integracijos sąnaudas.
(111)
2010 m. spalio 15 d.ABN AMRO Bank ir Nyderlandų valstybė paskelbė, kad paramos kapitalui priemonės taikymas 2010 m. spalio 30 d. bus nutrauktas. Iš tiesų, ABN AMRO Bank tuo metu jau įgyvendino sistemos „Bazelis II“ reikalavimus, taigi paramos kapitalui priemonė tapo mažiau patraukli ir mažiau būtina (58).
(112)
Paramos kapitalui priemonės nepakako visam ABN AMRO Z kapitalo trūkumui, kuris sudarė 2,2 mlrd. EUR, padengti, todėl Nyderlandų valstybė, pasinaudojusi konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimu, suteikė ABN AMRO Bank papildomo kapitalo.
(113)
Tas konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas buvo priskirtas mišraus 1 lygio kapitalo kategorijai, jam taikyta 10 % atkarpa ir, atskiriant ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank, jis buvo automatiškai konvertuotas įABN AMRO II akcijas. Nuo to laiko šis išleidimas priskiriamas pagrindinio 1 lygio kapitalo kategorijai. Konvertuota nominaliąja verte (59). Ši priemonė leido ABN AMRO II (pervadinta į ABN AMRO Bank) skirti ABN AMRO Z 500 mln. EUR.
(114)
Siekdama padengti sąnaudas, susijusias su ABN AMRO N atskyrimu nuo ABN AMRO Bank, Nyderlandų valstybė pasirašė papildomą konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimą. Apie pirmąją maždaug 300 mln. EUR dalį (B2 priemonė) pranešta 2009 m. liepos mėn., o apie likusią dalį (būtent 780 mln. EUR) pranešta 2010 m. sausio mėn. (B3 priemonė).
(115)
Visos 1,08 mlrd. EUR sumos (būtent B2 ir B3 priemonių kartu) reikėjo šioms sąnaudoms padengti:
-
480 mln. EUR aiškiai apibrėžtoms atskyrimo sąnaudoms padengti;
-
90 mln. EUR pinigų rinkos skyriui sukurti; ir
-
500 mln. EUR riziką ribojančiai atsargai sukurti.
(116)
Nyderlandų valstybė pateikė papildomą 480 mln. EUR atskyrimo sąnaudų suskirstymą. Šios sąnaudos buvo susijusios su kryžminių įsipareigojimų poveikiu ([0 - 200] mln. EUR), rizikos pasidalijimo garantijų nutraukimu ([0 - 200] mln. EUR), pakeitimo vertybiniais popieriais vekselių išpirkimu ([0 - 200] mln. EUR), ABN AMRO N klientų su prekyba susijusios rinkos rizikos perkėlimu iš ABN AMRO R ([0 - 200] mln. EUR), paramos kapitalui priemonių nutraukimu ([0 - 200] mln. EUR) įvairiomis atskyrimo ir veiklos nutraukimo sąnaudomis ([0 - 300] mln. EUR).
(117)
Po atskyrimo nuo patronuojančiosios bendrovės (ABN AMRO Bank) ABN AMRO II turėjo sukurti nuosavą pinigų rinkos skyrių, o tai kainavo 90 mln. EUR.
(118)
Galiausiai Nyderlandų valstybė skyrė papildomą 500 mln. EUR kapitalo injekciją siekdama užtikrinti, kad ABN AMRO N galėtų veikti šiek tiek viršydamas minimalius norminius reikalavimus.
(119)
FBN ir ABN AMRO N susijungti galėjo tik išsprendus Susijungimo sprendime nustatytus koncentracijos klausimus. Taigi Nyderlandų valstybė nusprendė New HBU ir IFN parduoti Deutsche Bank. Tačiau dėl to sandorio atsirado papildomas 470 mln. EUR kapitalo poreikis, kurio viso ABN AMRO N savarankiškai patenkinti negalėjo. Nyderlandų valstybė nusprendė padėti ir skyrė 300 mln. EUR, pasinaudojusi konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimu (60).
(120)
Kad įgyvendintų susijungimą, ABN AMRO N ir FBN (ir po susijungimo ABN AMRO Group) turėjo padengti išankstines 1,2 mlrd. EUR (sumokėjus mokesčius) integracijos sąnaudas, susijusias su atleidimo iš darbo sąnaudomis, informacinių ir ryšių technologijų platformų integracija ir filialų tinklo restruktūrizavimu. ABN AMRO N ir FBN patys tų sąnaudų padengti negalėjo, todėl Nyderlandų valstybė nusprendė suteikti kapitalo pasinaudodama konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimu (61).
(121)
DNB (62) nurodžius, kad FBN trūksta maždaug 1,26 mlrd. EUR 1 lygio kapitalo, bankas privalėjo padidinti savo 1 lygio kapitalą. Po atskyrimo nuo patronuojančiosios bendrovės Fortis SA/NV FBN taip pat turėjo išleisti 90 mln. EUR, kad padengtų sąnaudas, susijusias su iždo skyriaus kūrimu, su Bazelio susitarimo reikalavimais susijusiais modeliais, licencijomis ir konsultacinėmis paslaugomis.
(122)
Nyderlandų valstybė tą papildomą kapitalą suteikė 1,35 mlrd. EUR nominaliosios vertės 2 lygio skolą konvertavusi į 1 lygio kapitalą. Taigi šis sandoris nebuvo susijęs su jokiais naujais pinigais (63).
(123)
Kai 2007 m. konsorciumo nariai derėjosi dėl ABN AMRO Holding įsigijimo, jie suvokė, kad tuo metu buvo žinomi ne visi faktai. Todėl KAS numatyta nemažai bendrųjų principų, kaip įvykdyti tam tikrus mokėjimo įsipareigojimus, kurie išaiškėtų tik atskyrimo procese. Tikslios sumos nustatytos derybų procese, kuriame dalyvavo ir Nyderlandų valstybė (o prieš ją - Fortis SA/NV).
(124)
Bendra 740 mln. EUR suma susijusi su:
[…].
Tas pinigų išmokas iš dalies kompensuoja tai, kad Nyderlandų valstybė iš kitų konsorciumo narių gavo […], susijusius su per didelėmis sąnaudomis.
(125)
Mokėjimo įsipareigojimų kitiems konsorciumo nariams likutis (būtent 740 mln. EUR) buvo sumokėtas grynaisiais pinigais, dalis tiesiogiai kitiems konsorciumo nariams ir dalis ABN AMRO Bank (dabar RBS NV).
(126)
NET ir pardavus New HBU, ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir ABN AMRO II (arba jos teisių perėmėjai) turės prisiimti atsakomybę New HBU kreditoriams, jeigu New HBU negalės įvykdyti įsipareigojimų kreditoriams. Ir panašiai, New HBU teks kryžminiai įsipareigojimai ABN AMRO Bank ir ABN AMRO II kreditoriams. Kryžminiais įsipareigojimais pagrįstas New HBU pardavimas įgyvendintas ABN AMRO II ir jos akcininkų sprendimu, taigi jiems priskiriama ir atsakomybė rasti sprendimą. Pasiūlytas sprendimas, pagal kurį Nyderlandų valstybė ir Deutsche Bank (būtent New HBU pirkėjas) sutiko, kad New HBU ir ABN AMRO II kompensuotų vienas kitam tuos kryžminius įsipareigojimus, suteikdami vienas kitam užstatą, kad susiję norminiai kapitalo reikalavimai būtų sumažinti iki norimų 20 %. Dėl to susitarimo ABN AMRO II dėl New HBU įsipareigojimų, susijusių su ABN AMRO II ir ABN AMRO Bank (dabar RBS NV), įmonei New HBU turėjo suteikti užstatą iki 950 mln. EUR sumos (kuri laikui bėgant mažėtų, nes sueitų susijusių įsipareigojimų terminas). ABN AMRO II neturėjo lėšų, kad galėtų suteikti reikiamą užstatą dėl įsipareigojimų ABN AMRO Bank (dabar RBS NV), taigi valstybė prisiėmė priešpriešinį įsipareigojimą atlyginti žalą, suteikusi garantiją ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) skolai.
(127)
Nyderlandų valstybė tos rizikos kainą nustatė taip, kad tai būtų valstybės garantija ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) subordinuotai skolai. Remiantis Europos Centrinio Banko (ECB) kapitalo restruktūrizavimo rekomendacija (64), nustatyta 200 bazinių punktų, prie kurių pridedama vidutinė kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių įmoka (65), kaina.
(128)
Šiame sprendime vertinamos priemonės apibendrinamos 4 lentelėje. Skiltis „Pagrindas“ sutampa su atitinkama 1 lentelės, kuri pateikiama 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 57 dalyje, skiltimi. Kaip pažymėta 110 konstatuojamojoje dalyje, 2010 m. vasario 6 d. atskyrus ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank, priemonės ir jų tikslai buvo pertvarkyti. T. y. A priemonė nuo tos dienos taikyta B3 priemonės (kiek tai susiję su riziką ribojančia atsarga) ir B5 priemonės tikslais ir priešingai.
4 lentelė
Valstybės paramos priemonės
Apibūdinimas
Dydis
(mlrd. EUR)
Pagrindas
Juridinis asmuo, kuriam suteikiama priemonė
2009 m. balandžio 8 d. sprendime numatytos priemonės
Y1
Trumpalaikis finansavimas
45
FBN
Y2
Ilgalaikis finansavimas
16,1
FBN (kad būtų galima grąžinti Fortis Bank SA/NV)
Z
ABN AMRO N įsigijimas
6,5
FBN (pirkimo kaina sumokėta atsisakant reikalavimų dėl skolos)
Kapitalo priemonės, apie kurias pranešta 2009 m. liepos mėn. ir kurios įgyvendintos 2009 m. liepos-rugpjūčio mėn.
A priemonė
Paramos kapitalui priemonė
34,5 mlrd. EUR portfelio kredito užtikrinimas kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriu (1,7 mlrd. EUR paramos kapitalui poveikis)
ABN AMRO Z kapitalo trūkumo padengimas
ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir atskyrimo dieną perkelta į ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank)
B1 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,5
B2 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,3
Pirmoji atskyrimo sąnaudų dalis
ABN AMRO Bank NV (dabar RBS NV) ir įgyvendinant atskyrimą perkelta į ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank)
Papildomos kapitalo priemonės, apie kurias pranešta 2010 m. sausio mėn.
B3 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,78
Antroji atskyrimo sąnaudų dalis ir 0,5 mlrd. EUR riziką ribojanti atsarga
967 mln. EUR sumokėti ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir įgyvendinant atskyrimą perkelta į ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank), likutis tiesiogiai sumokėtas ABN AMRO II
B4 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,3
Poveikis kapitalui dėl New HBU pardavimo
B5 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
1,2
Integracijos sąnaudos
C priemonė
2 lygio kapitalo keitimas į pagrindinį 1 lygio kapitalą
1,35
1 lygio kapitalo trūkumas FBN lygmeniu
FBN
D priemonė
Mokėjimai grynaisiais konsorciumo partneriams
0,74
Mokėjimo įsipareigojimai, atsiradę dėl KAS
Kiti konsorciumo nariai, ABN AMRO Bank (dabar RBS NV)
E priemonė
950 mln. EUR įsipareigojimų garantija
0,95
Kryžminiai įsipareigojimai, atsiradę dėl New HBU pardavimo
ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank)
3. PAGRINDAS PRADĖTI BYLOS NAGRINĖJIMĄ
3.1. Pagrindas pradėti bylos nagrinėjimą, nustatytas 2009 m. balandžio 8 d. sprendime
(129)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimu Komisija pradėjo bylos nagrinėjimą, nes turėjo pagrindo manyti, kad Y1, Y2 ir Z priemonės (66) yra valstybės pagalba, suteikta FBN ir ABN AMRO N. Komisija manė, kad tos priemonės leido FBN ir ABN AMRO N likti rinkoje ir tęsti veiklą. Ji turėjo pagrindo manyti, kad tomis priemonėmis FBN ir ABN AMRO N buvo suteiktas atrankinis pranašumas.
(130)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 29 ir 30 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad X, Y1 ir Y2 priemonės buvo tos pačios pardavimo sutarties, kuria siekta atskirti FBN nuo likusios Fortis SA/NV struktūros, dalis. 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime jau buvo padaryta išvada, kad 2008 m. spalio 3 d. sudariusi tą sutartį Nyderlandų valstybė nesielgė kaip įprasta rinkos ekonomikos investuotoja.
(131)
2009 m. balandžio 8 d. 33 konstatuojamojoje dalyje Komisija įrodinėjo, kad Y1 priemonė akivaizdžiai buvo naudinga FBN, nes įmonė gavo finansavimą, kurio ji nebūtų galėjusi rasti rinkose, kurios tuo metu buvo visiškai sutrikusios. Atsižvelgdama į tas ypatingas rinkos aplinkybes, Komisija taip pat abejojo, kad Nyderlandų valstybės reikalautos palūkanų normos būtų buvusios priimtinos privačiam investuotojui. Komisija taip pat pažymėjo, kad naujojo finansavimo teikėjo patikimumas, atrodo, buvo naudingas FBN. FBN nebepriklausė nuo sunkumų patiriančios riboto likvidumo įmonės, kaip antai Fortis SA/NV, ir finansavimą gavo iš Nyderlandų valstybės.
(132)
Komisija abejojo, ar Y1 priemonė dera su Komisijos komunikatu „Valstybės pagalbos taisyklių taikymas finansų įstaigoms skirtoms priemonėms dėl dabartinės pasaulinės finansų krizės“ (toliau - Bankų komunikatas) (67), nes ji nebuvo nei proporcinga, nei apribota iki būtino minimumo. Konkretesnės problemos išdėstytos 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 52 konstatuojamojoje dalyje dėl šių elementų derėjimo: 1) atlygio, kurį mokėjo FBN, 2) ilgiausio laikotarpio, kuriuo FBN galėtų naudotis finansavimu, 3) ilgiausio susijusių priemonių termino ir 4) likvidumo priemonės apimties.
(133)
Komisija taip pat pažymėjo, kad Y2 priemonė gali turėti valstybės pagalbos elementų tuo atveju, jeigu įsigijimo metu Fortis Bank SA/NV turėjo galimybę pasikeitus FBN nuosavybei reikalauti nedelsiant grąžinti ilgalaikes paskolas. Jeigu iš tikrųjų buvo nustatyta su nuosavybe susijusi grąžinimo išlyga, Y2 priemone FBN buvo suteikta galimybė gauti ilgalaikių paskolų, kurioms taikytos prieš krizę buvusios palūkanų normos. Dėl Y2 priemonės FBN nebuvo priversta ieškoti alternatyvaus finansavimo tuo metu vyravusiomis rinkos sąlygomis. Be to, Fortis Bank SA/NV turėjo teisę reikalauti grąžinti paskolas, todėl Nyderlandų valstybės sprendimas vietoj trumpalaikių paskolų suteikti ilgalaikes paskolas gali būti ginčijamas. Taigi 2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija išreiškė abejonių dėl to, kad valstybės pagalba Y2 priemonėje buvo numatyta ilgesniam, negu neišvengiamai būtina, laikotarpiui. Kad galėtų įvertinti su valstybės pagalba susijusį Y2 priemonės poveikį, Komisija paprašė Nyderlandų valstybės pateikti daugiau informacijos apie ilgalaikių paskolų sutarčių sutartinio pirmalaikio grąžinimo sąlygas.
(134)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 54 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat išreiškė abejonių, ar Nyderlandų valstybė ėmėsi pakankamų priemonių, kad apribotų netinkamą konkurencijos iškraipymą pagal Bankų komunikato 27 dalį.
(135)
Komisijai taip pat rūpėjo tai, kad ABN AMRO N (galbūt netiesiogiai) galėjo turėti naudos iš FBN suteiktų likvidumo priemonių. Todėl ji paprašė Nyderlandų valstybės pateikti daugiau informacijos apie ABN AMRO N lėšų poziciją ir finansavimo strategiją.
(136)
Dėl Z priemonės Komisija abejojo, ar Nyderlandų valstybė už ABN AMRO N įsigijimą FBN sumokėjo rinkos kainą. Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė sumokėjo didesnę sumą, palyginti su Nyderlandų valstybės vertinimo eksperto […] ataskaitoje, kuri paminėta 2 konstatuojamojoje dalyje, nurodytu 2008 m. spalio 3 d. dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįstu vertinimu. Be to, Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė netaikė pataisos faktoriaus, kad atsižvelgtų į akcijų rinkos ir ypač didelį bankų akcijų kainų nuosmukį 2008 m. spalio-gruodžio mėn. Jeigu Nyderlandų valstybė, įsigydama ABN AMRO N, sumokėjo per didelę kainą, Z priemonė prilygo valstybės pagalbai padedant restruktūrizuoti FBN kapitalą.
(137)
Apskritai 2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija taip pat pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė dar nepateikė DNB atlikto FBN ir ABN AMRO N įvertinimo. Nyderlandų valstybė taip pat nepateikė ir gyvybingumo plano arba restruktūrizavimo plano, kuriame būtų nustatytos išsamios finansinės prognozės. Neturėdama nei gyvybingumo plano, nei restruktūrizavimo plano, Komisija negalėjo nustatyti, ar ABN AMRO N ir FBN pakankamą kapitalą turėjo ir priimtiną pelningumo lygį sugebėjo pasiekti dėl X, Y1, Y2 ir Z priemonių.
3.2. Pagrindas išplėsti bylos nagrinėjimą 2010 m. vasario 5 d. sprendime
(138)
Kai 2009 m. liepos 17 d. ir 2010 m. sausio 15 d. Nyderlandų valstybė apie FBN ir ABN AMRO N skirtas papildomas priemones pranešė kaip apie priemones, nesusijusias su valstybės pagalba, Komisija susirūpino, kad kai kurios iš šių papildomų priemonių galėtų būti susijusios su papildoma valstybės pagalba FBN ir ABN AMRO N.
(139)
2010 m. vasario 5 d. sprendime Komisija pažymėjo, kad pagal KAS Nyderlandų valstybė turėjo nemažai prievolių, kurios nebuvo ABN AMRO N prievolės. Iš pirmo žvilgsnio atrodytų, kad priemonės, kurių Nyderlandų valstybė ėmėsi KAS nustatytoms prievolėms įvykdyti (visų pirma prievolei prisiimti su ABN AMRO Z susijusias sąnaudas ir prievolei atskirti ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank), nėra valstybės pagalba ABN AMRO N.
(140)
Komisija pažymėjo, kad A ir B1 priemonės, atrodo, daugiausia buvo skirtos ABN AMRO Z kapitalo trūkumui padengti, tačiau kartu Komisijai nebuvo aišku, ar taip pat nebuvo suteikta netiesioginės naudos ABN AMRO N ekonominei veiklai. Todėl Komisija norėjo sužinoti, ar ABN AMRO N ir ABN AMRO Z, neturėdamos atskiro teisinio statuso, buvo pakankamai viena nuo kitos izoliuotos. Komisija taip pat norėjo gauti daugiau informacijos apie ABN AMRO Z kapitalo trūkumo atsiradimo priežastis ir, pavyzdžiui, apie ABN AMRO Z atliktą Unicredito akcijų perdavimą ABN AMRO N. Komisija taip pat turėjo klausimų dėl atlygio, kurį ABN AMRO N mokėjo ABN AMRO Z už pagrindinės buveinės funkcijų vykdymą. Komisija įtarė, kad ABN AMRO Z kapitalo nepakankamumas - bent jo dalis - buvo susijęs su tuo, kad ABN AMRO N nemokėjo rinkos kainos už ABN AMRO Z teikiamas pagrindinės buveinės paslaugas.
(141)
Nors atskirti ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank - KAS nustatyta Nyderlandų valstybės prievolė, Komisija negalėjo atmesti galimybės, kad valstybės kapitalo restruktūrizavimas finansuojant atskyrimo sąnaudas galėtų būti valstybės pagalba. Komisija pažymėjo, kad ne visos atskyrimo sąnaudų kategorijai priskirtos sąnaudos buvo strictu senso susijusios su KAS apibūdintomis atskyrimo prievolėmis. Komisija pastebėjo, kad į atskyrimo sąnaudų kategoriją įtraukta 500 mln. EUR suma, kuri buvo reikalinga siekiant suteikti ABN AMRO Group riziką ribojančią atsargą neapsiribojant minimaliais rizikos ribojimo reikalavimais.
(142)
Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė padėjo FBN ir ABN AMRO N padengti su susijungimu susijusias sąnaudas. Kad išspręstų dėl susijungimo atsiradusias su koncentracija susijusias problemas, ABN AMRO N nusprendė parduoti IFN ir New HBU ir dėl to atsirado naujas kapitalo trūkumas. Komisija pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N galėjo pasinaudoti susijungimu (pavyzdžiui, susijungimo sąveika, pranašumais, kurių atsiranda tapus stipresne įmone, Nyderlandų rinkoje užimančia didesnes rinkos dalis, ir t. t.), o Nyderlandų valstybė finansavo išankstines sąnaudas. Tuo klausimu Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybei nebuvo nustatyta jokios teisinės prievolės padengti tas sąnaudas, nes jos atsirado dėl 2008 m. lapkričio 21 d. Nyderlandų valstybės sprendimo sujungti FBN ir ABN AMRO N, o ne dėl KAS.
(143)
Komisija atsižvelgė į tai, kad dėl susijungimo ir konkrečių su atskyrimu susijusių sąlygų atsirado kryžminių įsipareigojimų (E priemonė). Remiantis Nyderlandų bendrovių teise, ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir ABN AMRO II tebebuvo atsakingos New HBU skolos turėtojų atžvilgiu, jeigu New HBU (arba jos naujoji savininkė Deutsche Bank) neįvykdytų savo mokėjimo įsipareigojimų. New HBU turėjo panašių įsipareigojimų ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir ABN AMRO II skolos turėtojams. Komisija negalėjo atmesti galimybės, kad žalos atlyginimo sprendimas, pagal kurį Nyderlandų valstybė suteikė su ABN Amro Bank (dabar RBS NV) skolos turėtojais susijusią garantiją, kuriai taikyta priemoka sudarė 200 bazinių punktų plius vidutinė kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių įmoka, galėtų būti susijęs su valstybės pagalba.
(144)
Komisija taip pat išreiškė abejonių dėl paramos kapitalui priemonės (A priemonės) modelio. Komisija pripažino, kad A priemonė iš esmės skyrėsi nuo kitų sumažėjusios vertės turto priemonių, nes ji nebuvo nustatyta siekiant apsaugoti ABN AMRO N nuo tolesnio nelikvidžiojo turto, kurio vertinimas labai neaiškus, didėjimo. Vis dėlto Komisija manė, kad A priemonė turėtų atitikti bendruosius Komisijos komunikato dėl sumažėjusios vertės turto tvarkymo Bendrijos bankų sektoriuje (68) (toliau - Sumažėjusios vertės turto komunikatas) principus, kad derėtų su vidaus rinka. Kalbant konkrečiau, turėtų būti pakankamai tinkamo kainų nustatymo įrodymų, o tai reiškia, kad bankas neturėtų perduoti numatomų nuostolių valstybei. Todėl Komisija taip pat norėjo suprasti, kokį poveikį tam tikros konkrečios sutartinės nuostatos (pavyzdžiui, lėšų susigrąžinimo mechanizmas ir rizikos vertikalioje struktūroje dalis) darytų faktiniams pinigų srautams ir kainodarai. Galiausiai Komisija taip pat įtarė, kad nustatytos paskatos, kuriomis būtų užtikrinta, kad ABN AMRO N nutrauktų priemonę, kai tik ji nebebus neišvengiamai būtina, yra nepakankamos.
(145)
Komisija abejojo, ar 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas atitinka Komisijos komunikate dėl finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimo ir restruktūrizavimo priemonių vertinimo pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės rizikos sąlygomis (69) (toliau - Restruktūrizavimo komunikatas) nustatytus kriterijus, susijusius su gyvybingumu, pasidalijimu našta ir netinkamu konkurencijos iškraipymu.
(146)
Komisija pripažino, jog iš pirmo žvilgsnio atrodytų, kad ABN AMRO Group gaus pakankamai pajamų, kad padengtų visas savo veiklos sąnaudas (įskaitant turto vertės sumažėjimą) ir užtikrintų priimtiną nuosavo kapitalo grąžą. Tačiau Komisija taip pat pažymėjo, kad ABN AMRO Group nuosavo kapitalo grąža daugiausia priklausė nuo to, ar pasitvirtins nemažai svarbių prielaidų. Pirma, jeigu ABN AMRO Group nori tapti ekonomiškai veiksminga ir užsitikrinti priimtiną sąnaudų ir pajamų santykį, lemiamai svarbu, kad ABN AMRO Group įgyvendintų numatytą sąveiką (būtent 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių), palyginti su 2013 m. […] mlrd. EUR grynuoju pelnu). Antra, kaip pažymėta 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 118 konstatuojamojoje dalyje, ABN AMRO Group gyvybingumo požiūriu taip pat buvo labai svarbu, kad įmonė galėtų padidinti savo grynąją palūkanų maržą, palyginti su nedideliais FBN ir ABN AMRO N maržos lygiais 2008 m. antrąjį pusmetį ir 2009 m. pirmąjį pusmetį. 2010 m. vasario 5 d. sprendime Komisija pažymėjo, kad reikia išsamesnės informacijos tais klausimais, kad galėtų įvertinti, ar ilgalaikis gyvybingumas iš tikrųjų atkurtas.
(147)
Komisija taip pat pažymėjo, kad į 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą dar nebuvo įtraukta finansinių blogiausio atvejo scenarijaus prognozių, kaip reikalaujama Restruktūrizavimo komunikato 13 dalyje. Todėl Komisija paprašė pateikti tokias blogiausio atvejo scenarijaus finansines prognozes, kad ji galėtų patikrinti, kaip ABN AMRO Group veiktų esant nepalankesnėms rinkos sąlygoms.
(148)
Komisija taip pat pažymėjo, kad 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane buvo pateikta mažai informacijos apie mažesnius padalinius, taigi Komisija negalėjo įvertinti, ar visi gyvybingumo klausimai tuo lygmeniu tinkamai išspręsti. Konkrečiau Komisija abejojo, ar buvo pakankamai užtikrintas PFS - FBN padalinio, kuris 2008 m. patyrė didelių su Madoffo sukčiavimu susijusių nuostolių - gyvybingumas.
(149)
Komisija abejojo, ar valstybės pagalba buvo apribota iki būtino minimumo ABN AMRO Group gyvybingumui atkurti. Tuo klausimu ji pažymėjo, kad ABN AMRO Group nurodė norinti įgyvendinti nedidelius papildomus įsigijimus, kurie, jos nuomone, yra būtini siekiant atkurti gebėjimus tam tikrų produktų srityje, kurie buvo prarasti atskyrimo nuo Fortis SA/NV ir ABN AMRO Holding procesuose. 2010 m. vasario 5 d. sprendime Komisija pabrėžė, kad valstybės pagalba neturėtų būti naudojama įsigijimams ar naujoms investicijoms finansuoti, nebent tai būtų būtina įmonės gyvybingumui atkurti. Komisija paprašė Nyderlandų valstybės pateikti daugiau informacijos apie ABN AMRO Group įsigijimų politiką ir, be kita ko, išsamų sąrašą tų rūšių veiklos, kurią ABN AMRO Group gyvybingumo tikslais reikėjo atkurti.
(150)
Komisija taip pat abejojo, ar visi FBN ir ABN AMRO N mišraus kapitalo teikėjai prisiėmė jiems tenkančią restruktūrizavimo sąnaudų dalį. Komisijai rūpėjo, kad, pavyzdžiui, FBN privilegijuotųjų akcijų savininkų (70) indėlis, siekiant užtikrinti, kad Nyderlandų valstybės įsikišimo apimtis būtų sumažinta iki mažiausios būtinos, buvo nepakankamas.
(151)
Valstybės pagalba iki būtino minimumo taip pat turėtų būti apribota trukmės atžvilgiu. Todėl Komisija pažymėjo, kad tam tikrų priemonių reikėjo laikinoms problemoms spręsti, tačiau Komisija abejojo, ar Nyderlandų valstybė ėmėsi pakankamų pastangų siekdama užtikrinti, kad priemonės būtų nutrauktos, kai daugiau nebebus būtinos.
(152)
Dėl A priemonės Komisija pažymėjo, kad leidus ABN AMRO N įgyvendinti sistemos „Bazelis II“ reikalavimus, paramos kapitalui priemonė taps nebepatraukli. Nors paramos kapitalui priemonėje buvo numatyta pasirinkimo pirkti sandorių, kuriuos panaudojus sutartį buvo galima pirma laiko nutraukti, Komisija pažymėjo, kad aiškus Nyderlandų valstybės pasitraukimo tvarkaraštis nebuvo sudarytas.
(153)
Dėl 500 mln. EUR riziką ribojančios atsargos Komisija taip pat pažymėjo, kad tikslas buvo užtikrinti, kad ABN AMRO Group tą sumą pakeistų kapitalu, kuriuo apsirūpintų pati. Vėlgi Komisija pažymėjo, kad nepateikta nė vienos nuorodos apie laiko terminus.
(154)
Dėl 1,2 mlrd. EUR integracijos sąnaudų (būtent B5 priemonės) Komisija pažymėjo, jog Nyderlandų valstybė tvirtino, kad dėl jų nulemtos didelės sąveikos per metus susidarytų 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių), kurie iš esmės galėtų būti panaudoti valstybės pagalbai grąžinti. Vis dėlto Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė neįdiegė mechanizmo tokiam grąžinimui užtikrinti. Dėl kapitalo poreikių, susijusių su New HBU pardavimu, Komisija padarė išvadą, kad, laipsniškai sueinant paskolų terminui, kapitalo poreikiai, susiję su kredito apsauga, greitai mažės. Vėlgi Komisija pabrėžė, kad valstybės pagalba turėtų būti grąžinta, kai tik daugiau nebebus būtina.
(155)
Dėl konkurencijos iškraipymo Komisija pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N kapitalo poreikiai tam tikru mastu atsirado dėl jų atskyrimo nuo jų buvusių patronuojančiųjų bendrovių ir dėl išankstinių integracijos sąnaudų, o ne dėl pernelyg didelės rizikos prisiėmimo ar netinkamo valdymo FBN ir ABN AMRO N struktūrose. Atsižvelgdama į tas aplinkybes, Komisija padarė išvadą, kad parduoti daugiau turto tikriausiai nebus būtina.
(156)
Tačiau kartu Komisija išreiškė abejonių, ar 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane buvo numatytos pakankamos elgesio kontrolės priemonės, kuriomis būtų užtikrinta, kad FBN ir ABN AMRO N nenaudotų valstybės pagalbos plėtrai savo konkurentų sąskaita, pavyzdžiui, įgyvendinant netvarią kainodaros politiką ar įsigyjant kitų finansų įstaigų, nes dėl to galėtų sumažėti pagalbos negaunančių subjektų paskatos konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves ir galėtų būti trukdoma patekti į Nyderlandų bankų rinką.
(157)
Kalbėdama apie pasitraukimą, Komisija įrodinėjo, kad būtų naudinga, jei Nyderlandų valstybė parengtų pasitraukimo strategiją ir aiškiai apie ją praneštų. Iš tiesų, dažnas ir didelės apimties Nyderlandų valstybės intervencijas indėlininkai galėtų palaikyti jos nuolatinės paramos ženklu.
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
4.1. Pirmasis Van Lanschot pastabų rinkinys (2009 m. gegužės 6 d. raštas)
(158)
Skundo pateikėjas įrodinėjo, kad dėl valstybės pagalbos ir valstybės valdymo FBN ir ABN AMRO N (įskaitant jų patronuojamąsias bendroves, kaip antai MoneYou ir Mees Pierson) siūlė netvariai dideles individualių taupomųjų ir indėlio sąskaitų palūkanų normas ir taip sutrikdė Nyderlandų bankų rinką.
(159)
Skundo pateikėjas laikėsi nuomonės, kad FBN ir ABN AMRO N dėl siūlytų palūkanų normų patyrė nuostolių. Tuo klausimu jis paminėjo tai, kad EURIBOR sumažėjo nuo 5 % 2008 m. rugsėjo mėn. iki mažiau nei 2 % 2009 m. sausio-vasario mėn., o FBN ir ABN AMRO N siūlytos taupomųjų sąskaitų palūkanų normos faktiškai padidėjo.
(160)
Skundo pateikėjas taip pat atkreipia dėmesį į Nyderlandų privačios bankininkystės rinkos ypatumus, palyginti su mažmeninės bankininkystės rinka, dėl kurių priemonių, kurių imtasi, konkurenciją iškraipantis poveikis paprastai dar padidėja. Santaupų sumos privačios bankininkystės srityje vidutiniškai didesnės negu mažmeninės bankininkystės srityje. Kai santaupų sumos nedidelės, klientams jų banko rizikos pobūdis rūpi mažiau, nes jiems taikoma apsauga pagal Nyderlandų indėlių garantijų schemą (apdraudžiant iki 100 000 EUR). Tačiau viršijus tą ribą, o tai privačios bankininkystės srityje yra gana įprasta, susirūpinimas dėl rizikos didėja.
(161)
Skundo pateikėjas taip pat įrodinėjo, kad FBN ir ABN AMRO N turi naudos iš netiesioginės valstybės garantijos. Jis įrodinėjo, kad FBN ir ABN AMRO N klientai įsitikinę, kad Nyderlandų valstybė neleis valstybės valdomiems bankams bankrutuoti.
(162)
Skundo pateikėjas, kuris krizę atlaikė be valstybės pagalbos, pabrėžė, kad konkurenciją iškreipiantis FBN ir ABN AMRO N elgesys jam labai pakenkė, nes jis tradiciškai daugiausia pasikliovė Nyderlandų taupymo produktų rinka savo turtui finansuoti (71). Absoliučiąja išraiška skundo pateikėjas turėjo 15 mlrd. EUR vertės santaupų ir indėlių, o tai reiškė, kad palūkanų normų padidinimas 1 % įmonei galėtų kainuoti maždaug 150 mln. EUR per metus (72). Be to sąnaudų padidėjimo, taip pat padarytas poveikis verslo apimčiai, nes Van Lanschot prarado klientų.
4.2. Paskesnės Van Lanschot pastabos (2009 m. rugpjūčio 21 ir 28 d. raštai)
(163)
Skundo pateikėjo teigimu, FBN ir ABN AMRO N toliau neįprastai elgėsi ir 2009 m. vasaros mėnesiais.
(164)
Kaip papildomą argumentą skundo pateikėjas paminėjo neįprastai didelius apimties ir rinkos dalių pokyčius tradiciškai stabilioje Nyderlandų taupymo produktų rinkoje. Todėl skundo pateikėjas atkreipė dėmesį į FBN ir ABN AMRO N pranešimus spaudai, kuriuose pranešama apie atitinkamai 9 mlrd. EUR ir 21 mlrd. EUR indėlių įplaukas 2009 m. pirmąjį pusmetį (73). Skundo pateikėjas manė, kad tie skaičiai dideli, atsižvelgiant į tai, kad visos Nyderlandų taupymo produktų rinkos vertė sudaro apytikriai 287 mlrd. EUR.
(165)
Kaip dar vieną neįprastos kainodaros pavyzdį skundo pateikėjas paminėjo tai, kad kaimyninėse šalyse, kaip antai Belgijoje, Prancūzijoje ir Vokietijoje, mažėjant EURIBOR, atitinkamai mažėjo ir santaupų palūkanų normos, o Nyderlanduose santaupų palūkanų normos tebebuvo didelės ir nemažėjo.
4.3. ABN AMRO Bank pastabos (2009 m. liepos 6 d. raštas)
(166)
Teikdama pastabas dėl 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, ABN AMRO Bank (t. y. ABN AMRO N patronuojančioji bendrovė) pateikė daugiau informacijos apie savo lėšų poziciją ir finansavimo strategiją. ABN AMRO Bank paneigė gavusi tiesioginės ar netiesioginės naudos iš kokios nors FBN suteiktos finansavimo pagalbos (Y1 ir Y2 priemonės). ABN AMRO Bank atkreipė dėmesį į tai, kad per krizę jai nereikėjo pagalbos savo veiklai finansuoti ir tai lėmė jos diversifikuota finansavimo strategija. Įmonė taip pat pabrėžė, kad jos likvidumo rodikliai neviršijo norminių ribų, taip pat jos pačios nusistatytų ribų.
5. NYDERLANDŲ VALSTYBĖS PASTABOS
5.1. Nyderlandų valstybės pastabos dėl 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo
(167)
Nyderlandų valstybė pripažino, kad FBN savo veiklą galėjo plėtoti, nes buvo įsigyta valstybės (74), tačiau įrodinėjo, kad įsigijimas atitiko vadinamąjį rinkos ekonomikos investuotojo principą (REIP). Todėl, Nyderlandų valstybės teigimu, nebuvo suteikta jokio atrankinio pranašumo, tad nebuvo suteikta ir valstybės pagalba. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad pirkdama FBN ir ABN AMRO N kapitalo dalis ji siekė teigiamos ilgalaikės grąžos, nors 2008 m. spalio 3 d. integruotais sandoriais pirmiausia siekta išvengti FBN ir ABN AMRO N ir visos Nyderlandų bankų sistemos sutrikdymo. Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad FBN kaina (įskaitant ABN AMRO N) atitiko jos išorės vertinimo eksperto nustatytas vertinimo ribas.
(168)
Nyderlandų valstybė tvirtino už FBN sumokėjusi sąžiningą rinkos kainą, tačiau atkreipė dėmesį į tai, kad, net jei ji permokėjo, tas mokėjimas būtų buvęs valstybės pagalba Fortis SA/NV (tai buvo parduodančioji bendrovė), o ne valstybės pagalba FBN.
(169)
Dėl Y1 priemonės Nyderlandų valstybė tvirtino, kad trumpalaikį finansavimą FBN suteikė rinkos sąlygomis. Ji įrodinėjo, kad prieš krizę finansavimui, kurį FBN gavo iš savo patronuojančiosios bendrovės, taikytos EONIA arba EURIBOR be jokios papildomos maržos. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos taikyta kainodara (kaip apibūdinta 96 konstatuojamojoje dalyje) atitiko rinkos praktiką. Konkrečiau ji taip pat įrodinėjo, kad jos kainodaros sistema, taikyta laikotarpiu po 2008 m. lapkričio 5 d. (pagal kurią ilgesnio nei trijų mėnesių termino paskoloms taikyta 50 bazinių punktų marža), buvo suderinta su Nyderlandų garantijų schema (75).
(170)
Dėl laikotarpio, kuriuo buvo teikiama FBN likvidumo priemonė, Nyderlandų valstybė paaiškino 2009 m. sausio mėn. pradėjusi derybas dėl likvidumo priemonės taikymo nutraukimo, siekdama likvidumo priemonės taikymą nutraukti kuo skubiau. Atsižvelgdama į tą tikslą, 2009 m. kovo mėn. Nyderlandų valstybė nustatė naują dvipakopę kainodaros sistemą, pagal kurią viršijus iš anksto nustatytą finansavimo ribą finansavimas brango. Nyderlandų valstybė manė, kad FBN likvidumo priemonės lėšas galės grąžinti po 4 - 5 mlrd. EUR per mėnesį, ir likvidumo priemonės taikymą ketino nutraukti iki 2009 m. pabaigos. Iš tikrųjų FBN likvidumo priemonės lėšas grąžino greičiau, negu numatyta. 2009 m. liepos 1 d. likvidumo priemonės taikymas jau buvo nutrauktas.
(171)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad didžiausias pagal likvidumo priemonę teikiamo likvidumo terminas buvo proporcingas. Todėl Nyderlandų valstybė paaiškino, kad pirmuoju laikotarpiu (t. y. 2008 m. spalio 6 - 23 d.) ji suteikė ne ilgesnio nei keleto savaičių termino likvidumą. Vėliau likvidumo priemonė buvo patikslinta ir ilgiausias terminas buvo pratęstas iki devynių mėnesių, kad būtų išvengta grąžinamųjų išmokų susikaupimo.
(172)
Nyderlandų valstybė paaiškino, kad bendra likvidumo priemonės apimtis (būtent 5 mlrd. EUR vienos nakties finansavimo ir 40 mlrd. EUR ilgesnės trukmės finansavimo) buvo pagrįsta tikraisiais FBN finansavimo poreikiais, taigi tai buvo būtinas minimumas. 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonėje buvo atsižvelgta į įprastą FBN pinigų pozicijos svyravimą ir ji taip pat suteikė FBN galimybę nedelsiant grąžinti Fortis SA/NV apytikriai 34 mlrd. EUR.
(173)
Dėl ilgalaikių paskolų (būtent Y2 priemonės) Nyderlandų valstybė pripažino, kad Fortis Bank SA/NV buvo galėjusi pareikalauti grąžinti fiksuotųjų palūkanų paskolas (bet ne kintamųjų palūkanų paskolas) (76). Tačiau Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad ji tik pakeitė Fortis Bank SA/NV, o visos galiojusių sutarčių sąlygos nepakito. Nyderlandų valstybės teigimu, Fortis Bank SA/NV ir FBN sutartis buvo įprasta privačių rinkos dalyvių sudaryta rinkos sutartis. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos elgesys automatiškai atitiko REIP, nes ji pakeitė rinkos ekonomikos investuotoją. Todėl Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad ji neturi teisintis, kodėl normos galėjusios būti didesnės ar kodėl ji turėjusi tas ilgalaikes paskolas pakeisti trumpesnės trukmės paskolomis (77).
(174)
Nyderlandų valstybė taip pat įrodinėjo, kad įmonių praktika įgyvendinant įsigijimus kartu naujai įsigytoms patronuojamosioms bendrovėms suteikti likvidumą buvo gana paplitusi.
(175)
Kalbėdama apie tai, ar ABN AMRO N buvo suteikta tiesioginė ar netiesioginė valstybės pagalba, Nyderlandų valstybė paneigė, kad ABN AMRO N gavo finansavimą iš Nyderlandų valstybės ar FBN. Nyderlandų valstybė paaiškino, kad ABN AMRO N, turėdama didelę mažmeninės ir privačios bankininkystės bazę, pati turėjo pakankamą finansavimą.
(176)
Dėl Z priemonės Nyderlandų valstybė tvirtino, kad 6,5 mlrd. EUR sandorio kaina buvo sąžininga rinkos kaina. Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad kaina neviršijo dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįsto [4 - 6,5] mlrd. EUR vertinimo ir ekonominiu ciklu pagrįsto [6,5 - 9] mlrd. EUR, kuriuos 2008 m. spalio mėn. pradžioje (prieš 2008 m. spalio 3 d. sandorį) apskaičiavo jos išorės vertinimo ekspertas, vertinimo ribų. Kalbėdama apie tai, kad įsigijimas (Z priemonė) buvo įgyvendintas nuo vertinimo praėjus pustrečio mėnesio, Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad kainos tikslinti nereikėjo, nes 2008 m. spalio mėn. pradžioje atliktame vertinime į neapibrėžtumą jau buvo atsižvelgta (78). Nyderlandų valstybė taip pat įrodinėjo, kad kituose bankuose problemos dėl pasitikėjimo, dėl kurių tų bankų akcijų kaina gerokai sumažėdavo, paprastai būdavo susijusios su investicine bankininkyste ir nelikvidžiuoju turtu. O ABN AMRO N, kaip stabilus mažmeninis ir komercinis bankas, nuo kitų bankų iš esmės skyrėsi. Remdamasi tomis aplinkybėmis, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad tikslinti kainą pagal analogiją su kitais bankais nebuvo prasmės.
(177)
Nyderlandų valstybė taip pat pabrėžė, kad sandorį turėjo patvirtinti kiti konsorciumo nariai, visų pirma RBS, ir kad […]. Nyderlandų valstybė taip pat mini 2009 m. vasario 11 d.Fortis SA/NV visuotinio akcininkų susirinkimo Briuselyje ekspertų išankstinės ataskaitos (79) 166 ir 177 dalis, tvirtindama, kad tose dalyse pateikti teiginiai pagrindžia Nyderlandų valstybės argumentą, kad 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė už FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance ir Fortis Corporate Insurance sumokėjo sąžiningą kainą, taigi ta kaina yra pagrįsta orientacinė 2008 m. gruodžio mėn. pardavimo sandorio kaina.
(178)
Nyderlandų valstybė Z priemonę įgyvendino atsisakiusi FBN turėtų reikalavimų. Be to, Nyderlandų valstybė tvirtino, kad Komisija - jei ji prieitų išvadą, kad Z priemonė buvo susijusi su valstybės pagalba - turėtų taikyti korekciją. Panašiomis kitų bankų priemonėmis buvo prekiaujama su didele nuolaida, palyginti su nominalu (80), taigi buvo logiška manyti, kad skolos priemonių, su kuriais susijusių reikalavimų Nyderlandų valstybė atsisakė, rinkos vertė taip pat buvo mažesnė už nominalą. Kitaip tariant, iš vyravusių rinkos aplinkybių buvo matyti, kad Nyderlandų valstybė neturėjo teisės taikyti nominalo vertę ir galėjo taikyti tik mažesnę rinkos vertę. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad, atsižvelgiant į tuomet vyravusias rinkos aplinkybes, ji turėjo teisę taikyti tik [4,55 - 5,85] mlrd. EUR rinkos vertę (taigi 6,5 mlrd. EUR paskolų nominalo vertė patikslinta taikant [0,65 - 1,95] mlrd. EUR rinkos diskontą).
(179)
2009 m. birželio 18 d. Nyderlandų finansų ministerija persiuntė Komisijai DNB atliktą FBN įvertinimą, kaip prašyta 2009 m. balandžio 8 d. sprendime. […] (81), (82), (83)
(180)
2010 m. sausio 20 d. raštu DNB taip pat pranešė Komisijai apie ABN AMRO N […]. […]
5.2. Nyderlandų valstybės pastabos dėl 2010 m. vasario 5 d. sprendimo
(181)
Apskritai Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad priemonės, kurių imtasi, nebuvo valstybės pagalba, nes:
i)
iš jų naudos negavo nei ABN AMRO N, nei FBN,
ii)
jos buvo būtinos siekiant atskirti ABN AMRO N ir FBN nuo jų atitinkamų buvusių patronuojančiųjų bendrovių ir jų teko imtis dėl sutartinių Nyderlandų valstybės, kuri pakeitė Fortis SA/NV KAS, įsipareigojimų, arba
iii)
jos buvo ekonomiškai racionalios privataus investuotojo požiūriu.
(182)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Komisija REIP turėtų taikyti kiekvienai atskirai priemonei, kurios ėmėsi Nyderlandų valstybė. Visų pirma dėl priemonių, susijusių su susijungimu (būtent B4 ir B5 priemonių), Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad susijungimas buvo investicija, kurios grynoji dabartinė vertė buvo teigiama, taigi ji dera su REIP.
(183)
Kitaip tariant, Nyderlandų valstybė nesutiko su 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 96 konstatuojamojoje dalyje išdėstyta Komisijos išankstine nuomone, kad po 2008 m. spalio 3 d. integruotų sandorių įgyvendintoms priemonėms REIP netaikomas, nes tos priemonės buvo didesnio masto sanavimo ir restruktūrizavimo operacijos dalis.
(184)
Nyderlandų valstybė pripažino, kad iš valstybės pagalbos taisyklių galima suprasti, kad REIP nėra taikomas, kai kelios susijusios kapitalo injekcijos atliekamos per trumpą laiką. Vis dėlto ji įrodinėjo, kad FBN ir ABN AMRO N ši analizė negalioja, nes 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai, jos nuomone, nebuvo susiję su valstybės pagalbos priemonėmis, be to, paskesnės priemonės nebuvo susijusios su pradiniu sandoriu.
(185)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Komisija turėtų atsižvelgti į labai specifines aplinkybes, kuriomis Nyderlandų valstybė buvo priversta įsigyti FBN. Nyderlandų valstybė taip pat atkreipė dėmesį į tai, kad New HBU pardavimas Nyderlandų valstybei ir ABN AMRO N buvęs labai didelė našta ir jo neigiamas poveikis kapitalui sudarė 470 mln. EUR.
(186)
Nyderlandų valstybė tvirtino, kad visas savo priemones grindė principais, nustatytais Bankų komunikate (84) ir Komisijos komunikate „Finansų įstaigų kapitalo restruktūrizavimas esant dabartinei finansų krizei: pagalbos apribojimas iki mažiausios būtinos sumos ir apsaugos priemonės nuo netinkamo konkurencijos iškraipymo“ (85) (toliau - Kapitalo restruktūrizavimo komunikatas). Apskritai Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos priemonės buvo labai tikslingos, proporcingos iškilusiems sunkumams ir nustatytos taip, kad neigiamas šalutinis poveikis konkurentams būtų kuo labiau sumažintas.
(187)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad A ir B1 priemonės nėra valstybės pagalba, nes išspręsti ABN AMRO Z kapitalo problemas valstybė buvo įpareigota pagal sutartį. Pagal KAS Nyderlandų valstybė buvo įpareigota įgyvendinti ABN AMRO Holding atskyrimą. Pradėti ABN AMRO II atskyrimą DNB leido tik su sąlyga, kad savo atitinkamą ABN AMRO Z kapitalo trūkumo dalį būtų padengę visi konsorciumo nariai. Nyderlandų valstybė pripažino per ABN AMRO N suteikusi ABN AMRO Z kapitalo, bet pabrėžė, kad ABN AMRO N veikė tik kaip tarpininkė. Galiausiai ABN AMRO N tik perdavė kapitalą ABN AMRO Z ir dėl A priemonės ABN AMRO N atrankinio pranašumo neįgijo.
(188)
Kalbėdama apie tai, ar ABN AMRO Z kapitalo trūkumas atsirado dėl ABN AMRO N suteiktų atrankinių pranašumų, Nyderlandų valstybė pareiškė, kad konsorciumo nariai jau tada, kai konsorciumas įsigijo ABN AMRO Holdings (žr. 33 konstatuojamąją dalį) pasirūpino, kad su įvairiomis valdomomis dalimis (kaip apibrėžta 35 konstatuojamojoje dalyje) susijusi veikla būtų pakankamai viena nuo kitos izoliuota. Tai taip pat reiškė, kad ABN AMRO N ir ABN AMRO Z veikla buvo aiškiai skiriama. Tai, pavyzdžiui, reiškė, kad ABN AMRO N turėjo nuosavą valdymo struktūrą ir nuosavą atskaitomybę. Nyderlandų valstybė taip pat atkreipė Komisijos dėmesį į tai, kad nuo 2010 m. vasario 6 d.ABN AMRO N turėjo atskirą juridinį statusą (86).
(189)
Nyderlandų valstybė taip pat pateikė įrodymų, kad įgyvendinant 2008 m. spalio 3 d. įsigijimą ABN AMRO Z jau stokojo kapitalo. 2008 m. spalio 3 d. pradinis ABN AMRO Z likutis jau sudarė minus 7,4 mlrd. EUR ir Fortis SA/NV tekusi šios sumos dalis sudarė maždaug 2,5 mlrd. EUR. Kalbėdama apie kapitalo trūkumo šaltinius, Nyderlandų valstybė pripažino, kad iš ABN AMRO Z į valdomas veiklos dalis buvo perkeltos 1 mlrd. EUR vertės Unicredito akcijos (įskaitant maždaug 300 mln. EUR, tekusių ABN AMRO N), tačiau ji pateikė informaciją, iš kurios matyti, kad Unicredito akcijų perdavimas buvo atliktas 2008 m. vasario mėn., t. y. gerokai prieš Nyderlandų valstybės intervenciją. Taigi Unicredito akcijų perdavimo negalima laikyti valstybės pagalba.
(190)
Dėl ABN AMRO Z sąnaudų, susijusių su pagrindinės buveinės funkcijomis, Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad konsorciumo nariams įsigijus ABN AMRO Holding, kaip apibrėžta 33 konstatuojamojoje dalyje, tos sąnaudos gerokai sumažėjo. Konsorciumo nariai nebuvo suinteresuoti išsaugoti didelę integruotą pagrindinę buveinę, todėl buvo logiška pasistengti, kad tos sąnaudos būtų kuo mažesnės. Iš Nyderlandų valstybės pateiktų skaičių matyti, kad su grupės funkcijomis susijusios sąnaudos, kurios teko ABN AMRO Z, sudarė [0 - 0,5] mlrd. EUR 2008 m. ir [0 - 0,2] mlrd. EUR 2009 m., ir šios sumos, Nyderlandų valstybės nuomone, yra nedidelės. Nyderlandų valstybė taip pat pabrėžė, kad po FBN (įskaitant ABN AMRO N) įsigijimo 2008 m. spalio 3 d. jai pakeitus Fortis SA/NV KAS šalių sąraše jai teko ir prievolė perimti tas sąnaudas.
(191)
Jeigu Komisija vis dėlto manytų, kad A priemonė yra valstybės pagalba, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Sumažėjusios vertės turto komunikatas (87) neturėtų būti taikomas. Nyderlandų valstybės teigimu, dėl saugomo turto vertinimo nebuvo jokio netikrumo, taigi tas turtas negali būti laikomas „sumažėjusios vertės turtu“ ta prasme, kuri taikoma komunikate. Jeigu Komisija šiai nuomonei vis dėlto nepritartų, Nyderlandų Vyriausybė tvirtino, kad ABN AMRO N kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris vis vien atitiko bendruosius to komunikato principus. Be to, ji įrodinėjo, kad kredito apsaugos priemonė buvo būtina ir proporcinga, o konkurencijos iškraipymai buvo minimalūs.
(192)
Nyderlandų valstybė pareiškė, kad atlygis už paramos kapitalui priemonę - išlaisvinto kapitalo 10 % grąža - yra pakankamai didelis. Ji taip pat pateikė įrodymų, kad 20 bazinių punktų pirmojo nuostolio segmentas buvo gerokai didesnis negu numatomas nuostolis. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad istoriniai su ABN AMRO N hipotekos portfeliu susiję nuostoliai (būtent [0 - 15] bazinių punktų) ir prognozuojami 2010 m. nuostoliai (būtent [0 - 30] bazinių punktų) sudarė tinkamą pagrindą būsimų numatomų nuostolių intervalo prognozei nustatyti. Kad pirmojo nuostolio segmentas buvo didesnis nei numatomi nuostoliai, taip pat patvirtina ir reitingų ataskaitose (88) pateikta rinkos informacija. Nyderlandų valstybė taip pat paminėjo investicijų banko […] dokumentą, kuriame pavaizduota, kaip galėtų keistis Nyderlandų valstybės grynųjų pinigų srautai pagal įvairius nepalankiausių sąlygų scenarijus.
(193)
Nyderlandų valstybė taip pat laikėsi nuomonės, kad paramos kapitalui priemonėje buvo numatytos pakankamos pasitraukimo paskatos. Nyderlandų valstybė atkreipė Komisijos dėmesį į pasirinkimo pirkti sandorius, įtrauktus į paramos kapitalui priemonę, ir į tai, kad paramos kapitalui priemonė taps gana nepatraukli, kai ABN AMRO Group bus leista veikti laikantis sistemos „Bazelis II“ reikalavimų. Atsižvelgdama į tas aplinkybes, Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad ABN AMRO N, siekdama nutraukti paramos kapitalui priemonę, pasirinkimo pirkti sandoriu tikriausiai pasinaudos 2011 m. sausio mėn., kai perėjus prie sistemos „Bazelis II“ reikalavimų turėtų sumažėti išlaisvinto kapitalo apimtis.
(194)
Nyderlandų valstybė paaiškino, kad atskyrimo sąnaudas (būtent B2 ir B3 priemones) lėmė KAS, kurios šalis Nyderlandų valstybė de facto buvo nuo 2008 m. spalio 3 d. Pagal KAS sąlygas suskaidyti ABN AMRO Holding į tris dalis turėjo valstybė, o ne ABN AMRO N. Nyderlandų valstybė paneigė, kad dėl tų sąnaudų ABN AMRO N gavo naudos, ir paaiškino, kad atskyrimo sąnaudas ji padengė dėl to, kad įgyvendinti atskyrimą valstybė turėjo pagal sutartį.
(195)
Dėl 500 mln. EUR riziką ribojančios atsargos, kuri taip pat priskirta prie atskyrimo sąnaudų kategorijos, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad tai yra įprasta bankų praktika. Bankai negali veikti turėdami tik minimalų reikalaujamą kapitalą, jiems reikalinga tinkama papildoma atsarga. Priešingu atveju susidūrę su kokia nors kliūtimi, net ir nedidele, bankai tučtuojau patirtų finansinių sunkumų. Tačiau Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad jos indėlis į riziką ribojančią atsargą turėtų būti laikinas ir ilgesnės trukmės laikotarpiu ABN AMRO N turėtų pati sukaupti riziką ribojančią atsargą be jokios Nyderlandų valstybės pagalbos.
(196)
Dėl B4 priemonės Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad ši priemonė nėra valstybės pagalba. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jai įsigijus FBN sprendimas sujungti abu bankus jau buvo priimtas ir iš dalies įgyvendintas. Savo tvirtinimui paremti Nyderlandų valstybė paminėjo tai, kad įgyvendinant 2008 m. spalio 3 d. integruotus sandorius ABN AMRO Asset Management jau buvo atskirta ir integruota į Fortis SA/NV struktūrą. Nyderlandų valstybė taip pat pabrėžė, kad Komisija įpareigojo ją įgyvendinti susijungimo taisomąją priemonę likusioms su koncentracija susijusioms problemoms išspręsti ir kad iš Fortis SA/NV jai atiteko susijungimo taisomoji priemonė, susijusi su New HBU. Nyderlandų valstybė taip pat pažymėjo, kad ABN AMRO N finansiniai ištekliai galiausiai nepadidės, tad ji gynė savo nuomonę, kad B4 priemonė nėra valstybės pagalba.
(197)
Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad valstybės lėšas, suteiktas integracijos sąnaudoms finansuoti (B5 priemonė), reikėtų vertinti kaip racionalią investiciją, kuri užtikrins didelę sąveikos pavidalo grąžą. Nyderlandų Vyriausybė apytikriai apskaičiavo, kad ta sąveika sudaro maždaug 1,1 mlrd. EUR per metus (nesumokėjus mokesčių), o išankstinės integracijos sąnaudos sudaro 1,2 mlrd. EUR (sumokėjus mokesčius). Nyderlandų valstybės teigimu, bendra susijungimo grynoji dabartinė vertė (atsižvelgiant į sąveiką, integracijos sąnaudas ir susijungimo taisomosios priemonės kainą) turėtų būti teigiama ir turėtų sudaryti 2,88 mlrd. EUR (89).
(198)
Nyderlandų valstybės teigimu, 2 lygio kapitalą konvertavus į 1 lygio kapitalą (C priemonė) FBN nesuteikta jokio atrankinio pranašumo. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad konvertavimas buvo naudingas Nyderlandų valstybei, nes paskolas, kurių vidutinė faktinė palūkanų norma sudarė 2,976 %, ji galėjo konvertuoti į nuosavą kapitalą, kuris, jos nuomone, yra susijęs su patraukliu atlygiu. Todėl Nyderlandų valstybė paminėjo 2012 m. prognozuojamą normalizuotą maždaug […] % ABN AMRO Group nuosavo kapitalo grąžą, kaip nurodyta 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane.
(199)
Jeigu Komisija vis dėlto manytų, kad C priemonė yra valstybės pagalba, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Komisija neturėtų valstybės pagalba laikyti visų paskolų, su kuriomis susijusių reikalavimų buvo atsisakyta. Ji paaiškino, kad konvertavimą galima suskirstyti į 2 lygio kapitalo grąžinimą nominalo verte ir pagrindinio 1 lygio kapitalo injekciją (be jokio grynojo poveikio pinigams). Nyderlandų valstybės teigimu, 2 lygio kapitalo grąžinimo nominalo verte ji tuo metu pagrįstai negalėjo tikėtis, nes panašiomis kitų bankų priemonėmis prekiauta su didele nuolaida, palyginti su nominaliąja verte, ir tai lėmė nestabilios rinkos aplinkybės. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad, remiantis panašiais skaičiais, pagrįsta taikyti [135 - 405] mln. EUR diskontą.
(200)
Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad 740 mln. EUR mokėjimas (D priemonė) buvo viena iš jos prievolių, susijusių su KAS. Be to, Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad mokėjimai buvo atliekami tik kitiems konsorciumo nariams, o ne ABN AMRO N, taigi ABN AMRO N vėlgi nebuvo suteikta jokios valstybės pagalbos.
(201)
Dėl E priemonės Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad ABN AMRO II iš priešpriešinio įsipareigojimo atlyginti žalą (apibūdinta 126 konstatuojamojoje dalyje) negavo jokios naudos ir dėl E priemonės ABN AMRO II paprasčiausiai įgijo galimybę užtikrinti Deutsche Bank priešpriešinį įsipareigojimą atlyginti žalą. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad bankas nebūtų galėjęs panaudoti priešpriešinio įsipareigojimo atlyginti žalą naujam verslui plėtoti, taigi dėl jo neatsirastų jokio konkurencijos iškraipymo.
(202)
Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad priešpriešinis įsipareigojimas atlyginti žalą atitinka Komisijos kapitalo restruktūrizavimo komunikatą. Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad savo kainodarą ji pagrindė ECB kapitalo restruktūrizavimo rekomendacija.
(203)
Nyderlandų valstybė taip pat pateikė pastabų dėl Komisijos išreikštų įtarimų, kad FBN privilegijuotųjų akcijų savininkų (90) indėlis, kalbant apie pasidalijimą našta, nebuvo pakankamai didelis. Nyderlandų valstybė paaiškino, kad investuotojai į privilegijuotąsias akcijas 2008 m. negavo dividendų (nei grynaisiais pinigais, nei kaupiamąja forma) ir kad privilegijuotosiomis akcijomis prekiauta mažesne nei nominalas kaina. Nyderlandų valstybė pridūrė, kad FBN gebėjimas mokėti nustatyto dydžio dividendus ar juos rezervuoti ateityje priklausė nuo to, ar FBN gaus pakankamą pagal TFAS apskaičiuojamą pelną. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad į dividendų mokėjimo išlygą, taikytą FBN privilegijuotosioms akcijoms, buvo įtrauktos vadinamosios dividendų nemokėjimo (mokėjimo) nuostatos (91) ir kad dėl neapibrėžtumo, susijusio su ABN AMRO Group dividendų politika, sumažėjo patikinimas, kurį investuotojams į privilegijuotąsias akcijas galėtų užtikrinti dividendų nemokėjimo (mokėjimo) nuostatos.
(204)
Kalbėdama apie tai, ar kapitalas bus grąžintas, kai (laikini) kapitalo poreikiai išnyks, Nyderlandų valstybė įrodinėjo ABN AMRO Group dividendų politiką ketinanti panaudoti taip, kad ABN AMRO Group neturėtų jokio perteklinio kapitalo, dėl kurio galėtų būti iškraipyta konkurencija (92).
(205)
Dėl konkurencijos iškraipymo Nyderlandų valstybė pažymėjo nesutinkanti su Komisijos požiūriu, kad įgyvendinus susijungimą ABN AMRO N ir FBN pozicijos Nyderlanduose buvo sustiprintos ir kad dėl tokio pokyčio galėjo atsirasti netinkamų konkurencijos iškraipymų. Nyderlandų valstybė greičiau laikėsi priešingos nuomonės ir atkreipė dėmesį į tai, kad FBN ir ABN AMRO N atskyrimas nuo jų atitinkamų patronuojančiųjų bendrovių ir paskesnis sujungimas pareikalavo labai daug darbo, ir tai reiškė, kad FBN ir ABN AMRO N vadovybė kasdieniam komerciniam verslui galėjo skirti mažiau laiko, taigi Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad atskyrimas ir paskesnis sujungimas FBN ir ABN AMRO N (arba, po susijungimo, ABN AMRO Group) konkurencinei padėčiai turėjo neigiamos įtakos.
5.3. Nyderlandų valstybės pastabos dėl suinteresuotųjų šalių pastabų
5.3.1. Nyderlandų valstybės pastabos dėl skundo pateikėjo 2009 m. gegužės 6 d. rašto
(206)
Apskritai Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad, jos nuomone, FBN ir ABN AMRO N skirtos priemonės neatitinka Europos Sąjungos valstybės pagalbos apibrėžties, taigi neturi konkurenciją iškraipančio poveikio. Ji manė, kad FBN ir ABN AMRO N elgesys taupymo produktų ir indėlių rinkoje atitiko savo komercinius interesus ginančio racionalaus rinkos dalyvio elgesį. Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad FBN ir ABN AMRO N siūlytos palūkanų normos neiškreipė konkurencijos. Todėl ji įrodinėjo, kad Europos Sąjungos konkurencijos teisė nebuvo pažeista.
(207)
Nyderlandų valstybė pateikė nemažai lentelių, kuriose palyginamos konkretiems indėlių ir taupymo produktams siūlytos palūkanų normos. Nyderlandų valstybė neigė, kad FBN ir ABN AMRO N nuolat siūlė didesnes palūkanų normas, ypač lyginant su mažesniais Nyderlandų bankais, kaip antai SNS, NIBC ir DSB. Nyderlandų valstybė taip pat pažymėjo, kad taupomosioms sąskaitoms taikytos palūkanų normos Nyderlanduose buvo didelės dar prieš finansų krizę ir tai iš dalies lėmė agresyvią kainodaros politiką įgyvendinančių mažesnių bankų elgesys. Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad finansų krizės sąlygomis bankai bandė apsaugoti savo santaupų bazę, todėl siūlė klientams palyginti dideles taupymo produktų palūkanų normas.
(208)
Nyderlandų valstybė taip pat pateikė pastabų dėl MoneYou, ABN AMRO N interneto prekės ženklo, kuris Nyderlandų rinkoje buvo pristatytas 2008 m. rugsėjo mėn., kainodaros strategijos. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad MoneYou yra tikslinis interneto produktas, kuris išlaidų bazės ir aptarnavimo lygio atžvilgiu gerokai skiriasi nuo tradiciškesnių produktų. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad MoneYou per pirmus šešis savo egzistavimo mėnesius reikėjo užtikrinti savo prekės ženklo žinomumą, todėl įmonei teko siūlyti palūkanų normas, kurios daugiausia buvo šiek tiek mažesnės nei panašių interneto bankininkystės rinkos dalyvių siūlytos normos arba joms prilygo (93). Nuo 2009 m. antrojo ketvirčio MoneYou siūlytos palūkanų normos buvo sumažintos ir MoneYou įsitvirtino vadinamajame vidutinės grandies segmente (94). Dėl MoneYou Nyderlandų valstybė pridūrė, kad įmonė pritraukė tik nedideles lėšų sumas (būtent [0 - 5] mlrd. EUR), kurios sudarė maždaug [0 - 5] % visos lėšų sumos Nyderlandų taupymo produktų rinkoje. Nyderlandų valstybė pridūrė, kad buvę Van Lanschot klientai sudarė tik nedidelę MoneYou verslo dalį (būtent [0 - 5 000] sąskaitų arba [0 - 5] % MoneYou sąskaitų).
(209)
Nyderlandų valstybė taip pat neigė, kad ABN AMRO N ir FBN išimtinai rėmėsi Nyderlandų taupymo produktų rinka savo veiklai finansuoti. Nyderlandų valstybė pateikė naują informaciją, iš kurios matyti, kad ABN AMRO N2009 m. liepos 6 d. išleido 2 mlrd. EUR padengtų obligacijų emisiją, o FBN išleido 15,5 mlrd. EUR vertės valstybės garantuotų skolos priemonių. Nyderlandų valstybės teigimu, skundo pateikėjo pareikšti įtarimai yra neteisingi ir neapgalvoti. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad FBN tiesiog reikėjo šiek tiek laiko iždo operacijoms pradėti ir valstybės garantuotoms skolos priemonėms išleisti. Nyderlandų valstybė taip pat pažymėjo, kad, siekiant užmegzti santykius su klientais, indėlių ir taupymo produktai taip pat yra svarbūs, o jų paskirtis yra skirtinga ir platesnė negu kitų finansavimo priemonių. Todėl Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad sumažėjus banko daliai taupymo produktų ir indėlių rinkoje gali sumažėti ir dalys kitų bankininkystės produktų rinkose.
(210)
Nyderlandų valstybė taip pat paneigė, kad vartotojai ir rinkos dalyviai ABN AMRO N ir FBN laikė saugesniais nei konkurentų bankais. Ji paminėjo reitingų agentūrų nustatytus FBN ir ABN AMRO N reitingus, kurie buvo žemesni negu, pavyzdžiui, Rabobank AAA reitingas. Tas pats pasakytina ir apie santykines kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių įmokas. Nyderlandų valstybė taip pat laikėsi nuomonės, kad valstybės valdymas nepavertė ABN AMRO N ar FBN saugesniais bankais vartotojų ir rinkos dalyvių akyse. Todėl ji atkreipė dėmesį į tai, kad iš daugelio ad hoc valstybės intervencijų buvo matyti, kad Nyderlandų valstybė, jei įmanoma, intervenciją surengtų bet kokio privačiai valdomo banko atžvilgiu. Taigi ji laikėsi nuomonės, kad de facto tarp Nyderlandų privačiai valdomų bankų ir Nyderlandų valstybės valdomų bankų siūlomo saugumo nebuvo jokio suvokiamo skirtumo.
(211)
Kalbėdama apie apskaičiavimą, ar siūlytos taupymo produktų palūkanų normos buvo nuostolingos, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos turėtų būti lyginamos ne su EURIBOR, o veikiau su normomis, nustatytomis taikant vadinamąją portfelio imitavimo metodiką (95). Remdamasi ta metodika, Nyderlandų valstybė pripažino, kad tam tikrų produktų atveju pelnas laikinai buvo neigiamas. Tačiau ji įrodinėjo, kad tai buvo racionalus elgesys rinkoje, kuris tuo konkrečiu momentu atitiko (privačiai valdomų) konkurentų elgesį rinkoje.
5.3.2. Nyderlandų valstybės pastabos dėl skundo pateikėjo 2009 m. rugpjūčio 21 ir 28 d. argumentų
(212)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos ankstesnės pastabos dėl skundo pateikėjo, apibendrintos 206 - 211 konstatuojamosiose dalyse, tebėra pagrįstos.
(213)
Be to, Nyderlandų valstybė pažymėjo, jog skundo pateikėjo tvirtinimas, kad ABN AMRO N ir FBN rinkos dalis padidėjo, pagrįstas klaidingais statistiniais duomenimis. Dėl tariamo ABN AMRO N surinktų indėlių sumos 21 mlrd. EUR padidėjimo Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Nyderlandų mažmeninių klientų santaupos sudarė tik 5,1 mlrd. EUR, o likusią dalį daugiausia sudarė verslo klientų santaupos ir užsienio indėliai. Nyderlandų valstybė taip pat pateikė duomenų, iš kurių matyti, kad FBN indėlių ir santaupų portfelio padidėjimą daugiausia lėmė verslo bankininkystė, o ne mažmeninė ir privati bankininkystė.
(214)
Nyderlandų valstybė pastebėjo, kad Nyderlandų klientai dėl neapibrėžtos makroekonominės aplinkos daugiau investavo į savo santaupas. Nyderlandų valstybė atkreipė dėmesį į Centrinio statistikos biuro duomenis, iš kurių matyti, kad 2009 m. pirmąjį pusmetį, palyginti su tuo pat laikotarpiu prieš metus, santaupų suma padidėjo 7,7 %. ABN AMRO N klientų santaupos, palyginti su tuo pat laikotarpiu per metus, padidėjo 7,5 %, o tai rodo, kad ABN AMRO N rinkos dalis greičiau sumažėjo. FBN taip pat pateikė įrodymų, iš kurių matyti, kad jos klientų santaupų suma augo taip pat, kaip augo rinka.
5.3.3. Nyderlandų valstybės pastabos dėl ABN AMRO Bank pastabų
(215)
Nyderlandų valstybė patvirtino nesuteikusi ABN AMRO N likvidumo priemonės, taigi apskritai patvirtino ABN AMRO Bank argumentus.
6. VERTINIMAS
6.1. Pagalbos buvimas
(216)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Vadinasi, valstybės priemonė laikoma valstybės pagalba, jeigu atitinka šiuos (visus) keturis kriterijus:
-
valstybės išteklių;
-
atrankinio pranašumo;
-
iškreipiančiojo poveikio konkurencijai; ir
-
poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai.
(217)
Pirmasis kriterijus tenkinamas 128 konstatuojamojoje dalyje 4 lentelėje nurodytų Y1-E priemonių atveju, nes visos tos priemonės tiesiogiai finansuojamos iš Nyderlandų valstybės išteklių.
(218)
Ar taikant priemonę FBN, ABN AMRO N arba, po susijungimo, ABN AMRO Group suteikiamas atrankinis pranašumas (antrasis kriterijus), analizuojama 220 - 278 konstatuojamosiose dalyse, kuriose kiekviena priemonė nagrinėjama atskirai.
(219)
Jeigu šiuo atveju suteikiamas atrankinis pranašumas, trečiasis ir ketvirtasis kriterijai taip pat būtų tenkinami. Visos šios priemonės iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, nes dėl jų taikymo FBN, ABN AMRO N arba, po susijungimo, ABN AMRO Group atsiduria palankioje padėtyje, palyginti su kitais konkuruojančiais bankais (trečiasis kriterijus). Be to, priemonės taip pat daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. FBN, ABN AMRO N ir, po susijungimo, ABN AMRO Group yra tarptautinio masto bankai, plėtojantys veiklą už Nyderlandų ribų ir konkuruojantys savo vidaus rinkoje su užsienio bankų patronuojamomis bendrovėmis (ketvirtasis kriterijus).
6.1.1. 2008 m. spalio 3 d. Y1 ir Y2 priemonės
(220)
Derėtų priminti, kad šiame sprendime vertinama tik galima pagalba FBN, ABN AMRO N arba, po susijungimo, ABN AMRO Group. Galima pagalba Fortis Bank SA/NV, kylanti iš Y1 ir Y2 priemonių, įvertinta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime.
(221)
Kaip pažymėta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendimo (96) 52 konstatuojamojoje dalyje ir 2009 m. balandžio 8 d. sprendime pateiktame pradiniame tų priemonių pagalbos vertinime, priemonės, kurių imtasi 2008 m. spalio 3 d. (būtent X, Y1 ir Y2 priemonės), yra neatsiejamai susijusios. Nyderlandų valstybė atskyrė FBN ir ABN AMRO N nuo jų riboto likvidumo patronuojančiosios bendrovės įsigydama FBN, tačiau siekdama visiškai apsaugoti FBN nuo jo patronuojančiosios bendrovės likvidumo problemų, Nyderlandų valstybė taip pat turėjo prisiimti FBN finansavimo teikėjo vaidmenį. Siekiant to tikslo buvo nustatytos Y1 ir Y2 priemonės. Be to, 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė perėmė Fortis SA/NV įsipareigojimus, susijusius su KAS.
(222)
Kaip pažymėta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendimo 50 konstatuojamojoje dalyje, Komisija negali sutikti, kad 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai, pagal kuriuos Nyderlandų valstybė įsigijo FBN (įskaitant ABN AMRO N) už 12,8 mlrd. EUR ir suteikė FBN labai didelį finansavimą, atitinka REIP. Atsižvelgiant į tuomet vyravusias rinkos aplinkybes, joks pirkėjas nebūtų galėjęs ir norėjęs pasiūlyti tokią didelę sumą FBN išgelbėti (97). Be to, pagal Nyderlandų valstybės pateiktą papildomą informaciją 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė taip pat sutiko kompensuoti Fortis SA/NV jo su KAS susijusius įsipareigojimus. Dėl to KAS 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai rinkos ekonomikos investuotojui būtų buvę dar mažiau priimtini. Joks investuotojas, neatlikęs tinkamo išsamaus patikrinimo, nebūtų perėmęs Fortis SA/NV įsipareigojimų pagal KAS, dėl kurių vėliau atsirado didelių įsipareigojimų (apie kuriuos Nyderlandų valstybė 2008 m. spalio 3 d. iš dalies žinojo).
(223)
Nyderlandų valstybei 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai buvo būtini, kad būtų išvengta didelio neigiamo šalutinio poveikio Nyderlandų bankų sistemai ir ekonomikai (98). Rinkos ekonomikos investuotojas į tokį šalutinį poveikį paprastai neatsižvelgia.
(224)
Noras išvengti didelio Nyderlandų bankų sistemos ir ekonomikos sutrikimo taip pat paaiškina tai, kodėl Nyderlandų valstybė savo sprendimus priėmė taip greitai. Rinkos ekonomikos investuotojui būtų prireikę gerokai daugiau laiko galimam papildomų kapitalo injekcijų poreikiui įvertinti ir jis taip pat būtų išsamiau išnagrinėjęs įmonių finansinius rodiklius. Todėl rinkos ekonomikos investuotojas - jei jis turėtų pakankamai laiko tinkamam išsamiam patikrinimui atlikti - būtų susidaręs geresnį vaizdą apie tolesnes investicijas ir savo vertinime būtų atsižvelgęs į tą informaciją. Nyderlandų valstybė, turėjusi veikti greitai, kad išsaugotų Nyderlandų finansinį stabilumą, negalėjo elgtis kaip rinkos ekonomikos investuotojas ir skirti daugiau laiko 2008 m. spalio 3 d. integruotiems sandoriams ir su KAS susijusiems įsipareigojimams išsamiau išnagrinėti.
(225)
Todėl Komisija savo vertinime patvirtina, kad 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai neatitiko REIP (ta išvada jau buvo padaryta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime, kuriame laikytasi nuomonės, kad tie sandoriai buvo valstybės pagalba Fortis Bank SA/NV).
(226)
Kalbant apie pranašumo buvimą, 2008 m. spalio 3 d. priemonės apskritai leido atskirti FBN ir ABN AMRO N nuo Fortis SA/NV, taigi FBN, kuris buvo labai integruotas į Fortis Bank SA/NV ir visų pirma buvo labai nuo jo priklausomas finansavimo srityje, buvo suteiktas didelis atrankinis pranašumas. 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (taip pat žr. 78 konstatuojamąją dalį) Nyderlandų valstybė pripažino, kad jai neįsikišus Fortis SA/NV būtų pakenkęs FBN. Be valstybės pagalbos priemonių FBN ir toliau būtų neapsaugotas nuo Fortis SA/NV, kuris buvo priartėjęs prie bankroto ribos, įsipareigojimų, ir tas poveikis būtų gerokai trukdęs FBN plėtoti veiklą. Izoliavęs savo veiklą nuo Fortis SA/NV, FBN sugebėjo išvengti daugelio problemų ir išlaidų, būdingų sunkumų ištiktai (finansų) bendrovei (kaip antai didesnių finansavimo išlaidų, prastesnių tiekėjų ir sandorio šalių nustatomų mokėjimo sąlygų, didesnių išlaidų personalui darbuotojams išlaikyti, veiklos masto ir pagal riziką įvertinto turto mažinimo kapitalui išsaugoti) (99). Nors ABN AMRO N veiklos lygmeniu liko atskira įmone, Nyderlandų valstybė baiminosi galimo neigiamo poveikio, kuris galėjo atsirasti rinkoms susiejus ABN AMRO N su jos būsimu savininku Fortis SA/NV.
(227)
Taikant Y1 priemonę, kuri yra svarbi 2008 m. spalio 3 d. integruotų sandorių sudedamoji dalis, FBN taip pat buvo suteiktas didelis pranašumas, ypač atsižvelgiant į sandorio dydį ir tuomet vyravusias rinkos aplinkybes.
(228)
Didelė 45 mlrd. EUR likvidumo priemonė (100) buvo suteikta tuo metu, kai didmeninės rinkos buvo beveik neprieinamos, visų pirma norintiems skolintis dideles sumas ir įmonėms, kurių paskolų ir indėlių santykis buvo gana didelis, kaip, pvz., FBN. Tai, kad tokia didelė likvidumo suma nebuvo lengvai prieinama rinkoje, patvirtina tai, kad FBN prireikė kelių ketvirčių, kol bankas trumpalaikę likvidumo priemonę galėjo pakeisti kitais finansavimo šaltiniais. Galiausiai 2009 m. birželio mėn., praėjus devyniems mėnesiams nuo likvidumo pagalbos suteikimo, FBN grąžino visą trumpalaikį finansavimą, kurį gavo iš Nyderlandų valstybės. Refinansavimui iš dalies panaudotos valstybės garantuotos obligacijų emisijos (101).
(229)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Y1 priemonė yra valstybės pagalba, nes pagal ją suteikus FBN finansavimą, kurio bankas nebūtų gavęs rinkoje tuomet vyravusiomis rinkos aplinkybėmis, bankui buvo suteiktas pranašumas.
(230)
Kalbant apie Y2 priemonę - Fortis Bank SA/NV suteiktų ilgalaikių paskolų novaciją - Komisija laikosi nuomonės, kad šia priemone FBN buvo suteiktas atrankinis pranašumas. Iš Nyderlandų valstybės pateiktos informacijos matyti, kad Fortis Bank SA/NV turėjo teisę nedelsiant susigrąžinti fiksuotųjų palūkanų ilgalaikes paskolas (kurių nominalioji vertė sudarė 7,9 mlrd. EUR), nes pasikeitė nuosavybė FBN lygmeniu. Dėl Y2 priemonės FBN neteko ieškoti rinkoje naujo finansavimo toms ilgalaikėms paskoloms grąžinti. Jis galėjo ir toliau naudotis esamomis paskolomis, kurioms taikytos prieš krizę būtos palūkanų normos.
(231)
Sutikusi su novacija, Nyderlandų valstybė suteikė FBN ilgalaikių paskolų, kurioms taikytos prieš krizę būtos palūkanų normos. Rinkos ekonomikos investuotojas nebūtų suteikęs šių paskolų taikydamas prieš krizę būtas palūkanų normas - priešingai, jis būtų susiderėjęs dėl palūkanų normų, kurios geriau atitiktų tuomet vyravusias rinkos aplinkybes, ypač atsižvelgiant į tai, kad skolinama didelė suma.
(232)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Y2 priemonė yra valstybės pagalba FBN, nes pagal ją FBN suteikus paskolą, kuriai buvo taikytos prieš krizę būtos normos, bankui buvo suteiktas atrankinis pranašumas. Nyderlandų valstybė nebandė grąžinamų paskolų palūkanų normų suderinti su po krizės buvusiomis palūkanų normomis, taigi nesielgė kaip rinkos ekonomikos investuotojas.
(233)
Komisija gavo pakankamai informacijos, kad galėtų padaryti išvadą, jog ABN AMRO N pagal Y1 ir Y2 priemones finansavimo negavo. Taigi ABN AMRO N pranašumo dėl tų priemonių neturėjo.
(234)
Taigi 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai neatitinka REIP ir pagal juos FBN įgyja atrankinį pranašumą. Tos priemonės suteikė FBN galimybę išlikti rinkoje ir tęsti savo veiklą išvengiant papildomo neigiamo savo patronuojančiosios bendrovės problemų poveikio. FBN taip pat gavo labai didelę finansavimo pagalbos sumą, kurios taip skubiai gauti rinkoje nebuvo įmanoma. Taigi Y1 ir Y2 priemonės yra valstybės pagalba, o X priemonė, kaip nustatyta 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 32 konstatuojamojoje dalyje, pati savaime nėra valstybės pagalba FBN; ši priemonė yra platesnio masto sandorio - FBN atskyrimo nuo Fortis Bank SA/NV, kuris susijęs su valstybės pagalba FBN - dalis.
6.1.2. REIP taikomumas priemonėms, įgyvendintoms po 2008 m. spalio 3 d. suteiktos pradinės pagalbos
(235)
Nyderlandų valstybė per maždaug 18 mėnesių laikotarpį ėmėsi daugelio priemonių FBN ir ABN AMRO N naudai. Nyderlandų valstybė tvirtina, kad tikrinti, ar laikomasi REIP, reikėtų kiekvieną iš tų priemonių (ir ypač su susijungimu susijusias B4 ir B5 priemones) vertinant atskirai. Tačiau remdamasi priemonių chronologija (I), bendra priemonių paskirtimi (II) ir įmonių padėtimi įgyvendinant kiekvieną priemonę (III) Komisija daro išvadą, kad tos priemonės nėra pakankamai atskiros, kad jas pagal REIP reikėtų vertinti atskirai. Komisija mano, kad visos priemonės yra vieno ilgo restruktūrizavimo proceso dalis (102), (103).
(236)
Iš priemonių chronologijos (I), apibūdintos šio sprendimo 2.1 ir 2.4 skirsniuose, matyti, kad visos priemonės yra susijusios ir jų imtasi per trumpą laiko tarpą.
(237)
Be to, su susijungimu susijusios priemonės yra aiškiai susijusios su anksčiau įgyvendintomis intervencinėmis priemonėmis. 2008 m. lapkričio 21 d., t. y. praėjus kiek daugiau nei šešioms savaitėms nuo 2008 m. spalio 3 d. sanavimo intervencijos, Nyderlandų valstybė nusprendė sujungti FBN ir ABN AMRO N ir ji tai galėjo padaryti tik dėl to, kad ką tik išgelbėjo šias dvi įmones nuo bankroto. Kitaip tariant, esant priešingos padėties scenarijui, t. y. nesant 2008 m. spalio 3 d. intervencijos, įgyvendinti susijungimo nebūtų galima, nes šios dvi įmonės nebeegzistuotų arba jos tęstų veiklą tik gerokai mažesniu mastu, taigi sujungtasis ūkio subjektas būtų gerokai mažesnis ir mažiau patrauklus, ir Nyderlandų valstybė taip pat pripažįsta tai savo 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (žr. 78 konstatuojamąją dalį).
(238)
Visomis priemonėmis siekta bendro tikslo (II) - visiškai atkurti FBN ir ABN AMRO N gyvybingumą. Vos įgyvendinus 2008 m. spalio 3 d. integruotus sandorius buvo aišku, kad Nyderlandų valstybė tik stabilizavo padėtį ir tebereikėjo spręsti svarbias veiklos problemas, visų pirma dėl kiekvieno ūkio subjekto atskyrimo nuo jo buvusios patronuojančiosios bendrovės.
(239)
Be to, susijungimo priemonė buvo reikalinga siekiant to bendro tikslo - visiškai atkurti gyvybingumą. Vertinant atskirai, FBN lėšų pozicija buvo prasta, nes bankas turėjo gana mažą mažmeninę bazę ir didele dalimi priklausė nuo didmeninio finansavimo (104). ABN AMRO N prarado daug gebėjimų plėtoti tam tikrus produktus ir didelę savo tarptautinio tinklo dalį. Abi įmonės susidūrė su veiklos problemomis, susijusiomis su, pvz., IT, mokesčių ir rizikos valdymu, taip pat buvo neaišku, ar pakankamas jų veiklos mastas visose jų veiklos srityse. Nyderlandų valstybė įvertino keletą alternatyvų ir skubiai nusprendė, kad geriausias būdas gyvybingumui visiškai atkurti yra susijungimas ir papildomas kapitalo didinimas. Pagal susijungimo scenarijų ABN AMRO N mažmeninės bankininkystės veikla, kurią plėtojant pritraukta daug indėlių, kompensuotų silpną FBN lėšų poziciją, o FBN galėtų užtikrinti didesnį ABN AMRO N dydį ir papildyti jį tarptautiniais skyriais. Be to, sujungtasis ūkio subjektas turėjo geresnių galimybių spręsti praktines problemas ir galėjo pasinaudoti papildoma masto ekonomija. Susijungimu išvengta būtinybės kiekvieną ūkio subjektą atkurti atskirai.
(240)
Dėl įmonių padėties įgyvendinant kiekvieną priemonę (III) Komisija pažymi, kad įmonių gyvybingumas buvo visiškai atkurtas tik įgyvendinus visas priemones. Tarpiniame etape, kaip antai, 2008 m. lapkričio 21 d., kai buvo priimtas sprendimas dėl susijungimo, jos nebuvo gyvybingos. Todėl Komisija pabrėžia, kad 2008 m. gruodžio mėn. pabaigoje, taigi po to, kai buvo priimtas sprendimas dėl susijungimo, FBN buvo kilęs pavojus nebeatitikti minimalių DNB kapitalo reikalavimų, nes bankui teko atlikti su ABN AMRO N susijusį nurašymą. ABN AMRO N tebebuvo įtrauktas į FBN apskaitą, bet jo vertinimas apskaitoje, atsižvelgiant į X priemonėje naudotą vertinimą, nebeatitiko tikrovės (105), taigi nurašymo nebuvo galima išvengti. Siekdama išspręsti FBN kapitalo problemą, Nyderlandų valstybė įsigijo ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR ir 2009 m. pabaigoje ėmėsi tolesnių kapitalo taisomųjų veiksmų, konvertavusi 2 lygio kapitalą į 1 lygio kapitalą (žr. šio sprendimo 121 konstatuojamąją dalį ir 52 išnašą). Nyderlandų valstybės pareiškimai, […] ir […] patvirtina, kad po 2008 m. spalio 3 d. integruotų sandorių FBN ir ABN AMRO N tebeturėjo svarbių su gyvybingumu susijusių problemų (106).
(241)
Komisija taip pat pažymi, kad Nyderlandų valstybė visavertį restruktūrizavimo planą pateikė tik priėmusi sprendimą dėl visų priemonių, o tai rodo, kad tik tada buvo visiškai atkurtas gyvybingumas. Vykstant procedūrai, Komisija kelis kartus prašė pateikti išsamų restruktūrizavimo planą (žr., pvz., 137 konstatuojamąją dalį), kuris būtinas siekiant įvertinti, ar įmonės, kuriai suteikta pagalba, gyvybingumas visiškai atkurtas.
(242)
2009 m. gruodžio 4 d. Nyderlandų valstybė pateikė 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą, tačiau tame pirmajame plane tebetrūko svarbių restruktūrizavimo komunikate minimų elementų, kaip antai finansinių blogiausio atvejo scenarijaus prognozių. Reikalingi papildymai pateikti 2010 m. kovo 23 d. Nyderlandų valstybė atsakyme į ankstesnius Komisijos prašymus pateikti restruktūrizavimo planą pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N susijungimas restruktūrizuojant tas įmones atliko lemiamą vaidmenį. Nyderlandų valstybės teigimu, ABN AMRO Group pereinamojo laikotarpio vadovybei reikėjo laiko planui parengti ir ji negalėjo susidaryti išsamaus būsimos grupės formos vaizdo prieš įgyvendinant susijungimą.
6.1.3. Pranašumo buvimas ir išvada dėl pagalbos buvimo taikant priemones, įgyvendintas 2008 m. spalio 3 d. sudarius integruotus sandorius
(243)
Z priemonė buvo reikalinga siekiant, kad FBN kapitalo santykiai nesumažėtų tiek, kad nebeatitiktų minimalių norminių kapitalo reikalavimų.
(244)
FBN kapitalo problemą lėmė didelis ABN AMRO N vertinimas jo apskaitoje. Iš […] išsamaus patikrinimo ataskaitoje pateiktų modelių matyti, kad ABN AMRO N buhalterinę vertę sumažinus iki 6,5 mlrd. EUR, FBN 1 lygio ir bendrojo kapitalo santykiai sumažėtų iki atitinkamai 3,8 ir 7,6 % (107). Kitaip tariant, buvo rizika, kad FBN nebeatitiks minimalių norminių santykių, pagal kuriuos minimalus bendrojo kapitalo santykis turi būti 8 % (ne daugiau kaip pusę turi sudaryti 2 lygio kapitalas). Pagal […] ataskaitą pardavus ABN AMRO N Nyderlandų valstybei už 6,5 mlrd. EUR, FBN 1 lygio ir bendrojo kapitalo santykiai padidėjo iki atitinkamai 7,8 ir 15,7 %, taigi FBN kapitalo problema buvo išspręsta ir įmonei buvo sudaryta galimybė išlikti rinkoje.
(245)
Pagal priemonę suteikus FBN kapitalo, kurio bankas nebūtų galėjęs rasti rinkose, bankui buvo suteiktas pranašumas. Įmonė taip pat negalėjo panaudoti viduje gauto pagrindinio pelno šiai problemai (iš dalies) išspręsti, iš dalies dėl 2008 m. patirtų 922 mln. EUR nuostolių, susijusių su Madoffo sukčiavimu. FBN grėsė rizika nebeatitikti minimalių kapitalo reikalavimų, taigi ši priemonė suteikė įmonei galimybę atitikti norminius reikalavimus ir tęsti veiklą.
(246)
Komisija priėjo išvadą, kad ABN AMRO N įsigijimas, kurį įvykdė Nyderlandų valstybė, dėl toliau išvardytų priežasčių nebuvo įgyvendintas rinkos sąlygomis.
(247)
Rinkos ekonomikos investuotojas (108), 2008 m. gruodžio mėn. domėjęsis galimybe įsigyti ABN AMRO N, būtų taikęs rinkos kainą, atsižvelgdamas į rinkos sąlygas tuo konkrečiu metu. […] ataskaitoje pažymima, kad Nyderlandų valstybė turėjo du vertinimus: ekonominiu ciklu pagrįstą [5 - 9] mlrd. EUR vertinimą, kurį atliekant remtasi prielaida, kad padėtis rinkose normalizuosis, ir dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįstą [4 - 6,5] mlrd. EUR vertinimą, kurį atliekant remtasi rinkos sąlygomis pirmosiomis 2008 m. spalio mėn. dienomis (109). Rinkos ekonomikos investuotojas kaip išeities tašką būtų naudojęs vertinimą dabartinėmis rinkos sąlygomis.
(248)
Dabartinėmis sąlygomis pagrįstą rinkos vertinimą bet kuriuo atveju reikėtų patikslinti, kad būtų atsižvelgta į rinkos sąlygų pablogėjimą nuo 2008 m. spalio 3 d. (t. y. […] vertinimo ataskaitos datos) ir faktinės datos, kai Nyderlandų valstybė priėmė sprendimą dėl ABN AMRO N įsigijimo. euro Stoxx 50 indeksas tuo laikotarpiu smuko 22,2 %, o euro Stoxx Banks indeksas - 45,3 %.
(249)
Su Nyderlandų valstybės argumentu, kad, atsižvelgiant į konservatyvų ABN AMRO N rizikos pobūdį (būtent jokio nelikvidžiojo turto, gera lėšų pozicija ir t. t.), vertinimo tikslinti nereikia, negalima sutikti. Rinkos nuosmukis buvo plačiai paplitęs, ypač bankų akcijų segmente, o tai rodo, kad šis reiškinys buvo ne tiek susijęs su akcijų rinkos ypatumais, kiek su pablogėjusiomis ekonomikos ir finansų rinkos sąlygomis ir susijusiu reikalaujamų rizikos priedų padidėjimu. Atsižvelgiant į tas aplinkybes, norint nustatyti pagrįstą ABN AMRO N vertės įvertį 2008 m. gruodžio 14 d., 2008 m. spalio 3 d. dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįstas vertinimas turi būti patikslintas jį sumažinant. Taikant nustatytus euro Stoxx 50 ir euro Stoxx Banks indeksų nuosmukio procentinius dydžius (22,2 ir 45,3 %) 2008 m. gruodžio mėn. rinkos kainos intervalas būtų nuo [2,2 - 3,6] mlrd. iki [3,1 - 5,1] mlrd. EUR (būtent [4 - 6,5] mlrd. EUR sumažinus 22,2 ir 45,3 %) (110).
(250)
Komisija gali sutikti, kad, kaip tvirtina Nyderlandų institucijos, vertinimą reikėtų patikslinti atsižvelgiant į tai, kad Nyderlandų valstybė, įgyvendindama sandorį, neatsiskaitė grynaisiais pinigais. Įgyvendinusi Y2 priemonę Nyderlandų valstybė valdė FBN išleistus skolos vertybinius popierius ir už ABN AMRO N FBN sumokėjo atsisakydama reikalavimų pagal tų skolos vertybinių popierių dalį, kurios nominalioji vertė sudarė 6,5 mlrd. EUR. Kitų bankų išleistais skolos vertybiniais popieriais tuomet prekiauta su nuolaida nuo nominaliosios vertės, taigi Komisija gali sutikti, kad skolos priemonių, su kuriais susijusių reikalavimų buvo atsisakyta, vertė buvo mažesnė už nominaliąją. Remdamasi turima rinkos informacija, Komisija galėtų sutikti su [10 - 30] %, arba [0,65 - 1,95] mlrd. EUR, patikslinimu. Tai reikštų, kad faktinė sandorio kaina yra [4,55 - 5,85] mlrd. EUR (6,5 mlrd. EUR atėmus [0,65 - 1,95] mlrd. EUR), o ne 6,5 mlrd. EUR (111).
(251)
Tokiu atveju su Z priemone susijusi pagalbos suma atitiktų sumokėtos kainos ir ABN AMRO N rinkos vertės skirtumą. Ši suma tokiu atveju sudarytų nuo [0 - 2,75] mlrd. EUR ([4,55 - 5,85] mlrd. EUR atėmus [3,1 - 5,1] mlrd. EUR) iki [0,95 - 3,65] mlrd. EUR ([4,55 - 5,85] mlrd. EUR atėmus [2,2 - 3,6] mlrd. EUR).
(252)
Komisija nemato jokio pagrindo, kuriuo būtų galima pagrįsti Nyderlandų valstybės tvirtinimus, kad jos 6,5 mlrd. EUR vertinimas įtikinamai paremtas kitų konsorciumo narių pritarimu ir […] ataskaita. Permoka už ABN AMRO N neturėjo įtakos kitiems konsorciumo nariams, o tai reiškia, kad jų pritarimas pardavimui nereiškia, kad jie pritaria ir vertinimui. Taip pat nenurodoma, ar konsorciumo nariai patys atliko naują vertinimą. […] rašte Nyderlandų valstybės tvirtinimas taip pat nepatvirtinamas. […] paprasčiausiai patikrino metodiką ir procesą ir jo trumpos ataskaitos negalima laikyti patikimu vertinimu. […] ataskaita taip pat pagrįsta kaina, kurią 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė sumokėjo už FBN ir ABN AMRO N. Kaip išdėstyta pirmiau, 2008 m. spalio 3 d. sandoris nėra pagrįstas rinka. Sandoris, susijęs su pagalba, negali būti naudojamas rinkos kainai nustatyti.
(253)
Fortis SA/NV akcininkams pasamdytų ekspertų ataskaitoje taip pat nepatvirtinama hipotezė, kad Nyderlandų valstybė nepermokėjo. Ši ataskaita tėra antrinė vertinimų ir vertinimo metodų, kurie buvo naudoti procese, analizė ir tai nėra naujas vertinimas. Be to, šią ataskaitą reikėtų vertinti atsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis ji buvo parengta. Fortis SA/NV akcininkai nerimavo, kad už turtą, kurį įsigijo Nyderlandų valstybė, jiems buvo sumokėta pernelyg maža kaina, ir ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama tai pretenzijai, t. y. kad Nyderlandų valstybė sumokėjo pernelyg mažą kainą. Galiausiai taip pat reikėtų paminėti, kad dalyse, kuriomis remiasi Nyderlandų valstybė, apie ABN AMRO N atskirai nieko nesakoma, o tik minimas visas turto paketas, kurį įsigijo Nyderlandų valstybė.
(254)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Z priemonė yra FBN skirta valstybės pagalbos priemonė, nes ją taikant FBN skiriamas kapitalas, suteikęs bankui galimybę išlikti rinkoje. Nustatyta pagalbos suma yra nuo [0 - 2,75] mlrd. iki [0,95 - 3,65] mlrd. EUR.
(255)
Komisija padarė išvadą, kad už ABN AMRO Z kapitalo trūkumo padengimą atsakinga Nyderlandų valstybė, o ne ABN AMRO N. KAS sąlygos Nyderlandų valstybei privalomos nuo 2008 m. spalio 3 d. Taigi ji buvo įpareigota ABN AMRO Holding atskyrimą įgyvendinti pagal KAS apibūdintas sąlygas. Finansų priežiūros institucija pradėti atskyrimo procesą leido tik išsprendus ABN AMRO Z kapitalo problemą, taigi Nyderlandų valstybė ir kiti konsorciumo nariai neturėjo kitos išeities, kaip tik padengti ABN AMRO Z kapitalo trūkumą.
(256)
ABN AMRO N paprasčiausiai veikė kaip schemos, pagal kurią ABN AMRO Z, kuris nevykdė jokios einamosios veiklos, siekta aprūpinti būtinu kapitalu, tarpininkas.
(257)
Komisija nerado įrodymų, kad ABN AMRO N būtų suteikta netiesioginė pagalba. Nyderlandų valstybės pateiktuose paaiškinimuose patvirtinama, kad visi reikšmingi finansiniai sandoriai tarp ABN AMRO Z ir ABN AMRO N buvo įgyvendinti rinkos sąlygomis arba prieš 2008 m. spalio 3 d. valstybės intervenciją.
(258)
Kaip minėta 110 konstatuojamojoje dalyje, atskyrus ABN AMRO II nuo ABN AMRO Bank, paramos kapitalui priemonė buvo taikoma toliau, kad būtų padengta 500 mln. EUR riziką ribojanti atsarga ir 1,2 mlrd. EUR integracijos sąnaudos, o grynieji pinigai iš konvertuojamų vertybinių popierių emisijos priemonių buvo skirti ABN AMRO Z. Taigi nuo ABN AMRO II atskyrimo nuo ABN AMRO Bank dienos (būtent 2010 m. vasario 6 d.) (iki paramos kapitalui priemonės galiojimo pabaigos 2010 m. spalio mėn.), paramos kapitalui priemonė prilygo valstybės pagalbai ABN AMRO II, o pajamų iš konvertuojamų vertybinių popierių emisijos 1,7 mlrd. EUR suma, kuri buvo pervesta ABN AMRO Z, tą pačią dieną liovėsi buvusi pagalba ABN AMRO N (ABN AMRO II). Taigi dėl tų pokyčių pagalbos dydis nepasikeitė - pasikeitė tik priemonės, kurioms ta pagalba buvo teikiama, ir jos trukmė. Dėl to formos pokyčio nekyla jokių klausimų, kuriuos reikėtų išnagrinėti likusioje šio sprendimo dalyje.
(259)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad A priemonė nėra valstybės pagalba. Pagal KAS sutartinė prievolė išspręsti ABN AMRO Z kapitalo trūkumo klausimus, kaip Fortis SA/NV teisių perėmėjai, teko Nyderlandų valstybei. Taigi šia priemone ABN AMRO N nesuteikiama jokio atrankinio pranašumo ir neatleidžiama nuo sąnaudų, kurių bankas paprastai patirtų.
(260)
Paramos kapitalui priemonės nepakako ABN AMRO Z kapitalo trūkumui padengti, taigi Nyderlandų valstybei teko skirti papildomą kapitalą panaudojant konvertuojamų vertybinių popierių emisiją. Išaiškinimas, pateiktas dėl A priemonės, taip pat taikomas ir B1 priemonei.
(261)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad B1 priemonė nesusijusi su valstybės pagalba, nes Nyderlandų valstybė ABN AMRO Z kapitalo trūkumą privalėjo finansuoti pagal KAS ir šia priemone ABN AMRO N nesuteikiama jokio atrankinio pranašumo.
(262)
Visa 1,08 mlrd. EUR suma (būtent B2 ir B3 priemonės kartu) apima bendras 480 mln. EUR atskyrimo sąnaudas, 90 mln. EUR sąnaudas, susijusias su pinigų rinkos skyriaus įkūrimu, ir 500 mln. EUR riziką ribojančią atsargą. Svarbu skirti 500 mln. EUR riziką ribojančią atsargą ir 580 mln. EUR vertės kitas atskyrimo sąnaudas.
(263)
Dėl kitų atskyrimo sąnaudų Komisija sutinka, kad pagal KAS Nyderlandų valstybė buvo įpareigota siekti suskaidyti ABN AMRO Holding į tris atskiras dalis pagal KAS pateiktas gaires. Kitaip tariant, atskyrimo sąnaudos yra Nyderlandų valstybės, kaip Fortis SA/NV teisių perėmėjos, KAS nustatytų sutartinių įsipareigojimų padarinys. Vertinant grynuoju pagrindu, ABN AMRO N kapitalo padėtis dėl tos priemonės nepagerės, nes Nyderlandų valstybė skiria kapitalą, kuris tučtuojau panaudojamas atskyrimo sąnaudoms.
(264)
Tačiau 500 mln. EUR riziką ribojančios atsargos atžvilgiu tie argumentai negalioja, nes valstybei nebuvo nenustatyta jokių sutartinių prievolių ją suteikti. Jeigu Nyderlandų valstybė nebūtų suteikusi tos pagalbos, ABN AMRO N finansinė padėtis būtų prastesnė ir ji būtų buvusi priversta, pavyzdžiui, sumažinti savo pagal riziką įvertintą kapitalą, kad išlaisvintų kapitalo. Kitaip tariant, riziką ribojanti atsarga yra atrankinis pranašumas, dėl kurio ABN AMRO N konkurencinė padėtis buvo geresnė, negu būtų buvusi tuo atveju, jeigu ši priemonė nebūtų įgyvendinta.
(265)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad bendros atskyrimo sąnaudos su valstybės pagalba nesusijusios, tačiau su ja susijusi 500 mln. EUR riziką ribojanti atsarga (būtent B3 priemonės dalis). Pagal ją ABN AMRO N suteikiama papildomo kapitalo ir tai reiškia atrankinį pranašumą.
(266)
Komisija pažymi, kad tuo metu, kai Nyderlandų valstybė įsigijo FBN ir ABN AMRO N, nebūta jokios sutartinės ar ekonominės prievolės tas įmones sujungti. ABN AMRO N turto valdymo padalinys iš tikrųjų buvo integruotas Fortis Bank SA/NV struktūroje, tačiau to padalinio veikla nėra būtinas bankų verslas, nes daugelis kitų bankų savo turto valdymo produktais apsirūpina iš specializuotų išorės teikėjų. Nyderlandų valstybė pati 2008 m. lapkričio 21 d. nusprendė sujungti ABN AMRO N ir FBN, nes ji teikė pirmenybę tai galimybei, o ne kitoms restruktūrizavimo alternatyvoms, kaip antai atskiroms dviejų bankų strategijoms, skubiam vienos ar abiejų šių įmonių pardavimui arba skubiam pagrindinių patronuojamųjų bendrovių pardavimui.
(267)
FBN ir ABN AMRO N negalėtų pačios padengti išankstinių su susijungimu susijusių integracijos sąnaudų. Komisija pažymi, kad Nyderlandų valstybė viešai gynė susijungimą, teigdama, kad „šie du bankai kartu yra stipresni negu pavieniui“ (112). Susijungimas iš tikrųjų turėtų suteikti didelių pranašumų, kurie pasireikštų sąveika (kuri, kaip apytikriai apskaičiuota, sudarytų 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių) per metus) ir stipresne konkurencine padėtimi (pavyzdžiui, didesnės rinkos dalys, geresnė finansavimo bazė ir t. t.).
(268)
Kad pasinaudotų susijungimo privalumais, FBN ir ABN AMRO N turėjo patirti įvairių sąnaudų (būtent sąnaudų, susijusių su susijungimo taisomąja priemone, integracijos sąnaudų). Nyderlandų valstybė tas sąnaudas padengė pasinaudojusi kapitalo restruktūrizavimu (tuo metu, kai kapitalas tebebuvo tik sunkiai prieinamas), o visą naudą gavo FBN ir ABN AMRO N. Taigi tai suteikia FBN ir ABN AMRO N aiškų pranašumą.
(269)
Nyderlandų valstybės teigimu, susijungimo grynoji dabartinė vertė yra teigiama (113). Tačiau, kaip jau išsamiai išdėstyta 235 - 242 konstatuojamosiose dalyse, B4 ir B5 priemonės išplaukia iš kitų valstybės pagalbos priemonių ir jos yra didesnio masto restruktūrizavimo plano dalis, taigi REIP netaikomas.
(270)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad B4 ir B5 priemonės yra atitinkamai 300 mln. EUR ir 1,2 mlrd. EUR vertės valstybės pagalba. Pagal jas skiriant FBN ir ABN AMRO N kapitalo, įmonėms suteikiamas atrankinis pranašumas.
(271)
Pagal C priemonę FBN suteikiama kapitalo, kuris suteikė įmonei galimybę atitikti minimalius norminius finansų priežiūros institucijos reikalavimus. Jeigu Nyderlandų valstybė nebūtų konvertavusi savo 2 lygio kapitalo į 1 lygio kapitalą, FBN būtų turėjusi nutraukti savo veiklą arba būtų buvusi priversta ieškoti alternatyvių sprendimų, kaip antai sumažinti savo pagal riziką įvertintą kapitalą 1 lygio kapitalui išlaisvinti. Dėl šios priemonės FBN gavo daugiau kapitalo ir atsidūrė stipresnėje konkurencinėje padėtyje, nei būtų buvę tuo atveju, jeigu pagalba nebūtų suteikta.
(272)
Nyderlandų valstybė 2 lygio skolos priemones, kurių nominalioji vertė sudarė 1,35 mlrd. EUR, konvertavo į lygiavertės sumos 1 lygio kapitalą. Dėl to konvertavimo atsiranda tokie pat pinigų srautai, kaip ir scenarijuje, pagal kurį FBN valstybės valdomas 2 lygio priemones išpirko nominalo verte, o po to tokia pat suma buvo padidintas kapitalas. Pagal analogiją su 250 konstatuojamąja dalimi Komisija galėtų sutikti, kad skolos priemonių, su kuriomis susijusių reikalavimų Nyderlandų valstybė atsisakė, rinkos vertė buvo mažesnė už nominalą. Atsižvelgiant į panašių konkuruojančių bankų priemonių diskonto normas, [135 - 405] mln. EUR (arba [10 - 30] %) diskontas yra pagrįstas. Kitaip tariant, FBN, numanomai išpirkdama priemones nominalo verte, netiesiogiai permokėjo Nyderlandų valstybei [135 - 405] mln. EUR. Taigi pagalbos suma būtų [0,945 - 1,215] mlrd. EUR, o ne 1,35 mlrd. EUR.
(273)
Su Nyderlandų valstybės tvirtinimu, kad priemonė atitinka REIP, negalima sutikti. Ši priemonė išplaukia iš kitų priemonių, kurios susijusios su valstybės pagalba, kaip paaiškinta 235 - 242 konstatuojamosiose dalyse, taigi REIP netaikomas.
(274)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad C priemonė apima [0,945 - 1,215] mlrd. EUR valstybės pagalbą, nes pagal ją suteikus FBN papildomo kapitalo, bankas įgijo pranašumą.
(275)
Dėl mokėjimų kitiems konsorciumo nariams Komisija padarė išvadą, kad mokėjimai iš tikrųjų yra su KAS susijusių įsipareigojimų dalis. Konsorciumo nariai numatė, kad atskyrimo procese iškils tam tikrų nenumatytų klausimų, ir KAS apibūdintos procedūros, kurios turi būti naudojamos tiems klausimams išspęsti. Komisija nerado jokių įrodymų, kad Nyderlandų valstybei atlikus mokėjimus kitiems konsorciumo nariams ABN AMRO N būtų papildomai perduota grynojo turto ar būtų suteiktas koks nors kitas pranašumas.
(276)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad D priemonė nesusijusi su valstybės pagalba, nes ši priemonė buvo pagal KAS nustatyta valstybės, o ne ABN AMRO N, prievolė. Pagal priemonę ABN AMRO N nesuteikta jokio atrankinio pranašumo.
(277)
Komisija priėjo išvadą, kad kryžminiai įsipareigojimai didele dalimi susiję su konkrečiomis ABN AMRO N atskyrimo nuo jos patronuojančiosios bendrovės ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) aplinkybėmis. Pagal Nyderlandų bendrovių teisę Deutsche Bank, kaip New HBU pirkėja, tebėra atsakinga už ABN AMRO Bank skolas, jei pastaroji įmonė neįvykdytų savo įsipareigojimų. Todėl Deutsche Bank nori kompensacijos už riziką, kurią ji prisiima ABN AMRO Bank atžvilgiu. Jeigu ABN AMRO N nebūtų atskirta nuo ABN AMRO Bank, tų kryžminių įsipareigojimų tarp New HBU ir ABN AMRO Bank nebūtų buvę. Taigi Nyderlandų valstybė suteikia garantiją kryžminiam įsipareigojimui, kuris egzistuoja išimtinai dėl ABN AMRO N atskyrimo. Nyderlandų valstybė nesuteikia garantijos kryžminiam įsipareigojimui tarp New HBU ir ABN AMRO N.
(278)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad galima sutikti su tuo, jog E priemonė nesusijusi su valstybės pagalba, nes ABN AMRO N atskyrimas nuo ABN AMRO Bank pagal KAS yra Nyderlandų valstybės prievolė.
6.1.4. Valstybės pagalbos kiekybinis įvertinimas
(279)
ABN AMRO Group (arba FBN ir ABN AMRO N prieš susijungimą) gavo kapitalo restruktūrizavimo pagalbą, kuri sudaro nuo 4,2 mlrd. EUR iki 5,45 mlrd. EUR. Palyginti su ABN AMRO Group pagal riziką įvertintu turtu, ši suma sudaro 2,75 - 3,5 %.
(280)
Komisija pažymi, kad FBN taip pat gavo labai didelę likvidumo pagalbą - ir santykine, ir absoliučiąja išraiška.
5 lentelė
Valstybės pagalba. Kapitalo restruktūrizavimo pagalbos ir likvidumo pagalbos santrauka
Kapitalo restruktūrizavimo pagalba
(visi skaičiai mlrd. EUR)
Mažiausia valstybės pagalba
Didžiausia valstybės pagalba
Sujungto ūkio subjekto (FBN-ABN AMRO N) pagal riziką įvertintas turtas
Mažiausia pagal riziką įvertinto turto procentinė dalis
Didžiausia pagal riziką įvertinto turto procentinė dalis
Z priemonė: Nyderlandų valstybė perka AA iš FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
B3 priemonė: atskyrimo sąnaudos (riziką ribojanti atsarga)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
B4 priemonė: kapitalo trūkumas, susijęs su HBU pardavimu
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
B5 priemonė: integracijos sąnaudos
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
C priemonė: 2 lygio kapitalo konvertavimas į 1 lygį
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82 %
Visa kapitalo restruktūrizavimo pagalba
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansavimas (likvidumo pagalba)
Y1 priemonė: trumpalaikio likvidumo priemonė
45
Y2 priemonė: ilgalaikės paskolos
7,9
Naujos skolos priemonės, garantuotos pagal Nyderlandų garantijų schemą, išleidimas
18,8
Visas finansavimas (likvidumo pagalba)
71,7 (arba 52,9 patikslinus atsižvelgiant į dvigubą skaičiavimą) (116)
6.2. Įvairių pagalbos priemonių derėjimas
(281)
Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu Komisijai suteikiama teisė paskelbti pagalbą derančia su vidaus rinka, jeigu ji skirta „kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“. Nyderlandų ekonomikos atžvilgiu didelių sutrikimų rizika patvirtinta įvairiuose Komisijos suteiktuose priemonių, kurių Nyderlandų institucijos ėmėsi kovodamos su finansų krize, kaip antai garantijų schemos, patvirtinimuose.
(282)
Tačiau svarbu pabrėžti, jog Pirmosios instancijos teismas pabrėžė, kad Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktas turėtų būti taikomas griežtai (117) ir ekonomikos sutrikimas, užuot buvęs vien regioninio masto, turėtų daryti poveikį visai valstybei narei. Komisija pažymi, kad ABN AMRO N ir FBN yra pirmaujantys Nyderlandų bankai, kurių filialų tinklas apima visą šalį ir kurie užima stipriausias pozicijas įvairiuose Nyderlandų mažmeninės ir MVĮ bankininkystės rinkų segmentuose. Atsižvelgiant į įvairius neaiškumus, susijusius su atsigavimu po pasaulio finansų ir ekonomikos krizės, nutrūkus tų bankų veiklai, Nyderlandų ekonomiką smarkiai sutriktų, todėl Nyderlandų Vyriausybės suteiktą valstybės pagalbą galima vertinti pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą.
(283)
Išsamesnę informaciją apie konkrečių priemonių derėjimą Komisija išdėstė Bankų komunikate, Kapitalo restruktūrizavimo komunikate ir Sumažėjusios vertės turto komunikate, o apie būtiną restruktūrizavimą - savo Restruktūrizavimo komunikate.
(284)
Atskiros priemonės turėtų būti vertinamos atsižvelgiant į atitinkamus Komisijos komunikatus. Paramos kapitalui priemonė su sumažėjusios vertės turtu nesusijusi ir de facto yra kapitalo restruktūrizavimo priemonės pakaitas. Tačiau bendrieji principai, kuriais paremtas Sumažėjusios vertės turto komunikatas, turėtų galioti ir paramos kapitalui priemonei, kad ji derėtų su vidaus rinka. Kad išsaugotų vienodas veiklos sąlygas, Komisija turėjo patikrinti, ar paramos kapitalui priemonė nebuvo panaudota siekiant su portfeliu susijusius numatomus nuostolius perkelti valstybei. A priemonėje taip pat turėtų būti numatytos pakankamos pasitraukimo paskatos ir, pablogėjus ekonominei padėčiai, ABN AMRO N vis vien turėtų prisiimti tam tikrus nuostolius pagal taikomą rizikos vertikalioje struktūroje dalį. Likvidumo priemonės (Y1 ir Y2 priemonės) turėtų būti vertinamos remiantis Bankų komunikatu, o kapitalo restruktūrizavimo priemonės (konkrečiau Z, B4 ir B5 priemonės, taip pat 500 mln. EUR riziką ribojanti atsarga, kuri buvo įtraukta į B3 ir C priemones) - remiantis Kapitalo restruktūrizavimo komunikatu.
6.2.1. Y1 ir Y2 priemonių derėjimas pagal Bankų komunikatą
(285)
Kad derėtų su Bankų komunikatu, Y1 ir Y2 priemonės turėtų būti itin tikslingos ir proporcingos ir turėtų būti skirtos netinkamiems konkurencijos iškraipymams vengti.
(286)
Komisija pakartoja 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 51 konstatuojamojoje dalyje pateiktą išvadą, kad priemonė, kuria siekiama nutraukti visas FBN ir jo riboto likvidumo patronuojančiosios bendrovės Fortis SA/NV tarpusavio sąsajas, buvo būtina siekiant apsaugoti FBN nuo ypač didelių tuometinių jo patronuojančiosios bendrovės sunkumų. Taigi priemonės gali būti laikomos itin tikslingomis FBN sanavimui užtikrinti.
(287)
Y1 ir Y2 priemonės taip pat turėtų būti proporcingos ir jomis neturėtų būti be reikalo iškraipoma konkurencija. Todėl Komisija palankiai vertina Nyderlandų valstybės sukurtą kainodaros sistemą, kuria siekiama taikant garantijų schemą sukurti vienodas veiklos sąlygas (žr. 169 konstatuojamąją dalį). Kalbant apie garantijų schemas, Komisija nuolat prašė valstybių narių ilgesnės nei trijų mėnesių (ir ne ilgesnės nei dvylikos mėnesių) trukmės garantijoms taikyti bent 50 bazinių punktų priemoką. Komisija nustatė, kad Nyderlandų valstybė ilgesnės nei trijų mėnesių trukmės paskoloms EURIBOR + 50 bazinių punktų normų sistemingai netaikė. Todėl Komisija derančia su vidaus rinka gali pripažinti tik Y1 priemonę ir tik su sąlyga, kad būtų atliktas taisomasis 18,2 mln. EUR mokėjimas ir būtų užtikrinta, kad paskolos, kurių terminas ilgesnis nei trijų mėnesių, būtų iš tikrųjų atlygintos taikant EURIBOR + 50 bazinių punktų normas. Komisija teigiamai vertina tai, kad visos lėšos, suteiktos pagal likvidumo priemones, buvo grąžintos ir tų priemonių taikymas buvo užbaigtos 2009 m. birželio mėn.
(288)
Dėl Y2 priemonės Komisija pažymi, kad Nyderlandų valstybė paskolų palūkanų normos ir trukmės nepakeitė, todėl FBN gavo ganėtinai pigių paskolų, o tai galėtų iškreipti konkurenciją. Todėl Komisija šią priemonę derančia su Bankų komunikatu gali pripažinti tik tuo atveju, jeigu būtų tinkamai įgyvendintos visos toliau šiame sprendime nustatytos sąlygos ir konkrečiau priemonės, kuriomis siekiama apriboti konkurencijos iškraipymus.
6.2.2. Z, B3 (būtent 500 mln. EUR), B4 ir B5 bei C priemonių derėjimas pagal Kapitalo restruktūrizavimo komunikatą
(289)
Komisija padarė išvadą, kad atitinkamos priemonės buvo nustatytos siekiant patenkinti tikruosius poreikius ir jos atitinka būtinąjį minimumą, reikalingą atitinkamų įmonių gyvybingumui visiškai atkurti.
(290)
Dėl atlygio Komisija pažymėjo, kad valstybė jau valdė 100 % FBN akcinio kapitalo (ir netiesiogiai 100 % ABN AMRO N). Visos tos priemonės buvo būtinai reikalingos to akcijų paketo vertei išsaugoti.
(291)
ABN AMRO Group 2013 m. pasieks apytikriai […] % nuosavo kapitalo grąžą, o tai reiškia, kad valstybei įgyvendinus visas intervencines priemones, buvo sukurtas gyvybingas ir pelningas ūkio subjektas.
(292)
Pagal visus turimus vertinimus ABN AMRO Group vertė gerokai viršija Z, B3, B4, B5 ir C priemonėse numatytos pagalbos sumą (būtent nuo 4,2 mlrd. iki 5,45 mlrd. EUR). Taigi valstybė už ABN AMRO N ir FBN suteiktą pagalbą gaus tinkamą atlygį (118).
(293)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija padarė išvadą, kad Z, B3, B4, B5 ir C priemonės derės su Kapitalo restruktūrizavimo komunikatu, jei toliau šiame sprendime nustatytos sąlygos bus tinkamai įgyvendintos.
6.2.3. Paramos kapitalui priemonės derėjimas su Sumažėjusios vertės turto komunikate pateiktais principais
(294)
Komisija pripažįsta, kad Nyderlandų valstybės nustatyta paramos kapitalui priemonė skiriasi nuo kitose bylose vertintų tradicinių sumažėjusios vertės turto priemonių. Kitomis sumažėjusios vertės turto priemonėmis siekta išvaduoti bankus nuo sumažėjusios vertės turto, o portfelis, saugomas paramos kapitalui priemone, yra tradicinis Nyderlandų hipotekos portfelis ir nei ABN AMRO N, nei išorės ekspertai nemanė, kad jo rezultatai gerokai pablogės.
(295)
Komisija pažymi, kad tradicinis kapitalo restruktūrizavimas ABN AMRO N lygmeniu Nyderlandų valstybei nebuvo tinkamas, nes atitinkamu momentu tai nebuvo atskiras juridinis asmuo ir Nyderlandų valstybė nebūtų turėjusi galimybės izoliuoti savo kapitalo įnašo, o tai galėtų turėti neigiamų pasekmių, ypač sunkumų scenarijų atvejais. Be to, atsižvelgiant į sandorio dydį ir sudėtingus klausimus, susijusius su ABN AMRO Bank NV, ABN AMRO N ir ABN AMRO Z patronuojančiosios bendrovės, atskyrimu, nustatyti privačios paramos kapitalui priemonių nebuvo įmanoma.
(296)
Atsižvelgdama į tas konkrečias aplinkybes, Komisija gali sutikti, kad paramos kapitalui priemonė yra tradicinio kapitalo didinimo alternatyva, o ne apsauga nuo nelikvidžiojo turto, taigi tai būtina ir tinkamai nukreipta priemonė konkrečiai ABN AMRO Z kapitalo problemai išspręsti.
(297)
Neatsižvelgiant į tai, kad ši priemonė daugiausia yra pakaitinė kapitalo restruktūrizavimo priemonė, ji turėtų derėti su kitomis paramos kapitalui schemomis, taip apsaugant vidaus rinką, kaip paaiškinta 284 konstatuojamojoje dalyje.
(298)
Komisija padarė išvadą, kad Nyderlandų valstybė pateikė pakankamai įrodymų ir parodė, kad vertinimas buvo atliktas remiantis tuo, kad numatomus nuostolius prisiims ABN AMRO N ar jos teisių perėmėjas. Iš rinkos duomenų (visų pirma reitingų ataskaitų), istorinių duomenų ir naujausių įrodymų iš ABN AMRO N veiklos matyti, kad 20 bazinių punktų metinio pirmojo nuostolio segmento turėtų pakakti numatomiems nuostoliams padengti.
(299)
Atlygis, kurį moka ABN AMRO N, nėra mažesnis, nei reikalaujama Sumažėjusios vertės turto komunikate ir Kapitalo restruktūrizavimo komunikate. Iš nustatyto atlygio matyti, kad ABN AMRO N mokės 10 % normą, taikomą kapitalui, kuris išlaisvinamas įgyvendinus sandorį ir sumažėjus pagal riziką įvertintam turtui. Ši norma yra tinkama, atsižvelgiant į mažiausias normas, nustatytas Kapitalo restruktūrizavimo komunikato 27 dalyje. Atsižvelgiant į tai, kad atlygis yra gana didelis, galima laikyti, kad 5 % rizikos vertikalioje struktūroje dalis ir lėšų susigrąžinimo mechanizmai atitinka Sumažėjusios vertės turto komunikato 24 dalį ir 15 išnašą.
(300)
A priemonėje taip pat numatyta pakankamai pasitraukimo paskatų. Iš pasirinkimo pirkti sandorių, apibūdintų 107 konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad ABN AMRO N (arba dabar ABN AMRO Group) gali lengvai nutraukti priemonės taikymą. Be to, dėl taikomos kainodaros priemonė laikui bėgant tampa brangesnė. Iš sutartinių sąlygų matyti, kad kainodara nebus tikslinama ABN AMRO Group pradėjus skaičiuoti savo kapitalo poreikį pagal sistemą „Bazelis II“. Dėl to priemonės paramos kapitalui poveikis sumažės, o garantijos mokestis - ne. Be to, pirmojo nuostolio segmentas apskaičiuojamas kaip pradinės portfelio vertės procentinė dalis, taigi pirmojo nuostolio segmentas, apskaičiuotas kaip likutinio portfelio procentinė dalis (būtent pradinio portfelio, apskaičiuoto atsižvelgiant į, be kita ko, grąžinimus), laikui bėgant laipsniškai didės.
(301)
Atsižvelgdama į paramos kapitalui priemonės charakteristikas ir į 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą bei atnaujintą 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo planą, kaip apibūdinta šio sprendimo 2.3 skirsnyje, Komisija mano, kad A priemonė dera su bendraisiais sumažėjusios vertės turto priemonės principais ir su vidaus rinkos principais, paaiškintais 284 konstatuojamojoje dalyje.
(302)
Tai, kad ABN AMRO Group, siekdama pirma laiko nutraukti paramos kapitalui priemonės taikymą, pasirinkimo pirkti sandoriu pasinaudojo netrukus po to, kai įgyvendino sistemos „Bazelis II“ reikalavimus, ex post patvirtina 294 - 301 konstatuojamosiose dalyse atliktą analizę.
6.3. Pagalbos ir 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano bei atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano vertinimas pagal Restruktūrizavimo komunikatą
(303)
Atsižvelgdama į ankstesnėse dalyse apibūdintos pagalbos sumą ir mastą ir visų pirma į tai, kad kapitalo restruktūrizavimo pagalba viršija 2 % pagal riziką įvertinto turto, Komisija mano, kad būtinas išsamus restruktūrizavimas, kaip apibūdinta Restruktūrizavimo komunikato 4 dalyje.
6.3.1. Gyvybingumas
(304)
Restruktūrizavimo plane turėtų būti parodyta, kad banko strategija pagrįsta darniu požiūriu, ir įrodyta, kad bankas atkūrė ilgalaikį gyvybingumą nesikliaudamas valstybės parama.
(305)
Kaip jau nuspręsta 2010 m. vasario 5 d. sprendime, FBN ir ABN AMRO N verslo modeliuose nebuvo kliautasi pernelyg didelės rizikos prisiėmimu ir netvaria skolinimo praktika. Tačiau du ūkio subjektai dėl atskyrimo nuo savo atitinkamų patronuojančiųjų grupių tam tikrose pagrindinėse srityse liko pažeidžiami ir toms sritims nepritaikyti. Suskaidžius patronuojančiąją bendrovę, ABN AMRO N prieiga prie didesnių bendrovių suprastėjo, įmonė nebeturėjo tarptautinio tinklo ir stokojo tam tikrų produktų ir IT pajėgumų. FBN dėl atskyrimo nuo savo patronuojančiosios bendrovės taip pat gerokai nukentėjo ir jo finansavimas labai priklausė nuo didmeninių rinkų. Iš ABN AMRO Group 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano (ir iš atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano) matyti, kad dėl ABN AMRO N ir FBN integracijos kiekvieno iš atskirų ūkio subjektų trūkumai gerokai sumažėja. FBN ir ABN AMRO N sujungimas padėjo išsklaidyti kai kuriuos iš tų rūpesčių. ABN AMRO N turi didelę mažmeninės ir privačios bankininkystės bazę, kurioje sukaupta daug indėlių ir dėl kurios integruotos grupės finansavimo galimybės pagerėjo, FBN išsprendė dalį ABN AMRO N problemų, susijusių su tarptautiniu tinklu, ir dvi grupės kartu galėjo geriau spręsti, pavyzdžiui, su IT susijusias problemas (būtent joms nereikėjo atskirai atkurti IT platformą ir kitų pagalbinių priemonių).
(306)
Iš finansinių prognozių matyti, kad restruktūrizavimo laikotarpio pabaigoje sujungtasis ūkio subjektas turėtų gebėti dengti savo sąnaudas ir užtikrinti tinkamą nuosavo kapitalo grąžą, kuri sudarytų apytikriai […] %. NET ir nepalankiausių sąlygų scenarijaus atveju įmonė ir toliau dirbs pelningai, o jos kapitalo pakankamumo rodikliai tebeviršys minimalias normines ribas. Taigi įmonės kapitalo rezervas atrodo pakankami didelis - valstybei pakartotinai įgyvendinus intervencines priemones - kad būsimą nepalankų poveikį būtų galima atlaikyti vėl nesikreipiant į valstybę.
(307)
Kaip matyti iš 2008 m. antrojo pusmečio ir 2009 m. pirmojo pusmečio rodiklių, siekiant sukurti visiškai gyvybingą įmonę, lemiamai svarbu užtikrinti pakankamai dideles grynąsias palūkanų pajamas. Todėl 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas ir atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo planas derančiais su Restruktūrizavimo komunikato gyvybingumo reikalavimais gali būti pripažinti tik su sąlyga, kad ABN AMRO Group sieks užtikrinti atnaujintas grynąsias palūkanų pajamas, nustatytas 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane. ABN AMRO Group turėtų reguliariai - bent kartą į ketvirtį - pranešti Komisijai apie padarytą pažangą. Jeigu ABN AMRO Group pastebėtų nukrypimus nuo tų prognozių, ji turėtų nedelsdama imtis taisomųjų veiksmų.
(308)
Restruktūrizavimo plane turėtų būti pateiktos prognozės, kurios turėtų būti reikiamai išskaidytos, ir restruktūrizuojant taip pat reikia atsisakyti tokių rūšių veiklos, kuri vidutiniu laikotarpiu tebebūtų struktūriškai nuostolinga (119). 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 120 konstatuojamojoje dalyje Komisija suabejojo, ar Prime Fund Solutions padalinio, kuris 2008 m. pranešė apie didelius su Madoffo sukčiavimu susijusius nuostolius, gyvybingumo klausimai buvo tinkamai sprendžiami. Pardavus PFS Credit Suisse (taip pat žr. 74 konstatuojamąją dalį), tas klausimas buvo išspręstas. Iš išsamių prognozių padalinių lygmeniu matyti, kad visų padalinių indėlis į rezultatus yra teigiamas ir baziniu atveju, ir nepalankiausių sąlygų atveju. Todėl Komisija gali daryti išvadą, kad nė vienas kitas padalinys neturi struktūrinių pelningumo problemų ir, atsižvelgiant į tą išvadą, nebereikia parduoti jokių padalinių įmonės gyvybingumui pagerinti.
6.3.2. Pasidalijimas našta (būtinas minimumas)
(309)
Restruktūrizavimo plane turėtų būti aiškiai parodyta, kad pagalba tebebuvo apribota iki mažiausios būtinos sumos. Su restruktūrizavimu susijusias išlaidas turėtų prisiimti ne tik valstybė, bet ir - kuo didesniu mastu - tie, kas investavo į banką. Kitaip tariant, bankas ir jo kapitalo savininkai turėtų kiek galėdami prisidėti prie restruktūrizavimo savo lėšomis. Restruktūrizavimo pagalba turėtų būti ribojama išlaidų, reikalingų gyvybingumui atkurti, padengimu. Atitinkamai įmonei neturėtų būti suteiktos viešosios lėšos, kurios galėtų būti panaudotos su restruktūrizavimo procesu nesusijusiai rinką iškreipiančiai veiklai, kaip antai įsigijimams, finansuoti (120).
(310)
Restruktūrizavimo komunikate primenama, kad būtina uždrausti įsigyti, kad pagalba tebebūtų ribojama mažiausia būtina suma. Restruktūrizavimo komunikato 23 dalyje aiškiai nurodoma, kad „įmonei neturėtų būti suteiktos viešosios lėšos, kurios galėtų būti panaudotos su restruktūrizavimo procesu nesusijusiai rinką iškreipiančiai veiklai finansuoti. Pavyzdžiui, valstybės pagalba negali būti finansuojamas akcijų kitose įmonėse įsigijimas arba naujos investicijos, išskyrus atvejus, kai tai būtina įmonės gyvybingumui atkurti“.
(311)
Restruktūrizavimo komunikate draudimas įsigyti taip pat siejamas su konkurencijos iškraipymais. Komunikato 39 ir 40 dalyse aiškinama, kad „valstybės pagalba neturi būti naudojama pakenkti tokios valstybės paramos negaunantiems konkurentams“ ir kad „bankai neturėtų naudoti valstybės pagalbos konkuruojančioms įmonėms įsigyti. Ši sąlyga turėtų būti taikoma ne trumpiau kaip trejus metus ir gali būti taikoma iki restruktūrizavimo laikotarpio pabaigos, priklausomai nuo pagalbos apimties, dydžio ir trukmės“.
(312)
Pagal Restruktūrizavimo komunikato 40 dalį pagalba gali būti pripažinta derančia tik su sąlyga, kad ABN AMRO Group griežtai taikys draudimą įsigyti (121) trejus metus nuo šio sprendimo dienos. Draudimo įsigyti terminas turėtų būti pratęstas, jeigu po trejų metų Nyderlandų valstybė ir toliau valdytų daugiau kaip 50 % ABN AMRO Group. Tačiau draudimas įsigyti neturėtų galioti ilgiau kaip penkerius metus. Nors dalis pagalbos jau buvo grąžinta, pagal tam tikras priemones (visų pirma Z ir C priemones) suteiktos pagalbos dėl formos, kuria ta pagalba buvo suteikta (t. y. nemišrios skolos priemonės forma), bankas grąžinti negali. Rodiklis, pagal kurį turi būti apskaičiuojama, kada baigiasi dėl pagalbos atsirandančio pranašumo galiojimas, yra diena, nuo kurios bankas nebepriklausys valstybės nuosavybei.
(313)
Komisija pažymi, kad jau 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (jis 2010 m. kovo 23 d. papildytas finansinėmis blogiausio atvejo prognozėmis) buvo nurodyta, kad ABN AMRO Group tapo gyvybinga įmone, kuri esant prastesnėms ekonominėms sąlygoms turėtų užtikrinti neblogą nuosavo kapitalo grąžą ir, kaip tikimasi, net ir gauti neblogą pelną. Ši analizė patvirtinta ir atnaujintame 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane. Tas gyvybingumo atkūrimas nuo įsigijimų nepriklauso. Taigi draudimas įsigyti gyvybingumo atkūrimui neprieštarauja.
(314)
Komisija mano, kad pagal Restruktūrizavimo komunikato 26 dalį atkarpų už mišrias priemones mokėjimo draudimas ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas yra neišvengiami (122). Restruktūrizavimo aplinkybėmis priemonės, dėl kurių sumažėja bendra nuosavų lėšų suma, nedera su pasidalijimo našta tikslu ir būtino minimumo reikalavimu.
(315)
Kaip konstatuota Restruktūrizavimo komunikato 26 dalyje, „bankai neturėtų naudoti valstybės pagalbos nuosavoms lėšoms (nuosavam kapitalui ir subordinuotajai skolai) atlyginti, kai ši veikla neduoda pakankamo pelno“. Remdamasi išsamiu ABN AMRO Group 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano (ir atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano) įvertinimu Komisija gali daryti išvadą, kad po maždaug dvejų metų ABN AMRO Group turėtų atkurti savo gyvybingumą, kaip rodo priimtina apytikriai […] % nuosavo kapitalo grąža atitinkamai 2012 ir 2013 m. Tokiomis aplinkybėmis dvejų metų trukmės atkarpų už mišrias priemones mokėjimo ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas (123), atrodo, užtikrina tinkamą naštos pasidalijimą įmonės kapitalo savininkų atžvilgiu (124). Taigi pagalba gali būti pripažinta derančia tik jei bus taikomas dvejų metų trukmės atkarpų už mišrias priemones mokėjimo ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas, kaip išsamiai apibūdinta sprendimo rezoliucinės dalies 8 straipsnyje. Tas atkarpų už mišrias priemones mokėjimo ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas taip pat turėtų būti taikomas FBNH privilegijuotųjų akcijų turėtojams, kad būtų išsklaidytos abejonės, kurias Komisija išreiškė 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 130 konstatuojamojoje dalyje.
(316)
Kitais atvejais pasidalijimo našta priemonių taip pat reikia siekiant užtikrinti, kad sanuoti bankai prisiimtų reikiamą atsakomybę už savo elgesio praeityje pasekmes ir būtų sukurtos tinkamos paskatos jų ir kitų elgsenai ateityje. Tas veiksnys šiuo atveju mažiau svarbus, nes įmonės problemos didele dalimi buvo susijusios su buvusia patronuojančiąja įmone Fortis SA/NV (žr. 6.3.3 skirsnį „Konkurencijos iškraipymą ribojančios priemonės“). Taigi pasidalijimo našta atžvilgiu taip pat gali būti pritarta, kad, be PFS ir Intertrust, kuriems kartu teko […] % visų veiklos pajamų ir […] % pagal riziką įvertinto turto, perleidimo, nebūtų imtasi jokio didesnio masto turto pardavimo.
6.3.3. Konkurencijos iškraipymą ribojančios priemonės
(317)
Kalbant apie priemones, reikalingas konkurencijos iškraipymui apriboti, šiai bylai būdingos tam tikros netipiškos ypatybės.
(318)
Restruktūrizavimo komunikato 28 dalyje nustatyta konkurencijos iškraipymo, kuris gali pasireikšti, kai valstybės pagalba teikiama siekiant padėti išlaikyti finansinį stabilumą sisteminės krizės metu, rūšis: „Kai bankai konkuruoja remdamiesi savo produktų ir paslaugų pranašumais, bankai, kurie sukaupia pernelyg didelę riziką ir (arba) kliaujasi netvariais verslo modeliais, galiausiai praras rinkos dalį ir galbūt paliks rinką, o efektyviau veikiantys konkurentai plėsis arba pradės veiklą atitinkamose rinkose. Valstybės pagalba dirbtinai remiama pagalbos gavėjų įtaka rinkoje ir prailginami praeityje buvę konkurencijos iškraipymai, kuriuos sukėlė prisiimta pernelyg didelė rizika ir netvarūs verslo modeliai. Taip gali būti padaryta moralinė žala pagalbos gavėjams, sumažinant pagalbos negaunančių subjektų paskatas konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves“.
(319)
Kaip paaiškinta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime, Fortis SA/NV ir Fortis Bank SA/NV sunkumus lėmė per didelė prisiimta rizika: i) Fortis Bank SA/NV investavo didelę pinigų sumą į struktūrizuotus kredito produktus ir ii) Fortis SA/NV nusprendė įsigyti ABN AMRO N už labai didelę kainą. Prieš leisdama suteikti tokiems bankams pagalbą, Komisija reikalauja, kad pagalbos gavėjo užimama rinkos dalis būtų gerokai sumažinta. Todėl Komisija pažymi, kad Fortis SA/NV buvo padalyta į keturias dalis: Belgijos ir tarptautinio draudimo turtas tebėra Fortis SA/NV, kurios akcijos įtrauktos į vertybinių popierių biržos sąrašus (kuri žlugus Fortis SA/NV buvo pervadinta į Ageas), dalis, Fortis Bank SA/NV ir BGL įsigijo BNP Paribas, Nyderlandų valstybė įsigijo FBN (įskaitant ABN AMRO N) ir Nyderlandų valstybė taip pat įsigijo Nyderlandų draudimo veiklą (125). Kitaip tariant, Fortis SA/NV buvo suskaidyta į mažesnius ūkio subjektus, o Fortis Bank SA/NV buvo padalyta į dvi dalis (126).
(320)
Komisija pastebi, kad šiame sprendime vertinamoms FBN ir ABN AMRO N skirtoms priemonėms būdingos konkrečios ypatybės, kurios skiriasi nuo kitų restruktūrizavimo bylų, kurias jai teko nagrinėti dabartinės krizės laikotarpiu, įskaitant Fortis Bank SA/NV ir Fortis SA/NV bylas. Šiuo atveju priežastis, dėl kurios FBN ir ABN AMRO N reikia valstybės pagalbos, nėra visų pirma susijusi su tuo, kad įmonės priėmė klaidingus valdymo sprendimus. Valstybės pagalbos poreikis nėra susijęs, pavyzdžiui, su pernelyg didele susikaupusia rizika, susijusia su jų investicijomis ar jų skolinimo politika, ar su tuo, kad įmonės taikė netvarią kainodaros politiką. Lygiai taip pat Fortis SA/NV ir Fortis Bank SA/NV sunkumų nekilo dėl rizikingos skolinimo ar kainodaros politikos mažmeninės bankininkystės, privačios bankininkystės ar komercinės bankininkystės veikloje, kuri, priešingai, buvo pelninga. Todėl Komisija mano, kad pagalba FBN ir ABN AMRO N konkurenciją iškreipia gerokai mažiau negu patvirtinta pagalba finansų įstaigoms, kurios sukaupė pernelyg didelę riziką. Todėl Komisija mano, kad papildomo turto parduoti nebūtina.
(321)
Tačiau turėtų būti užtikrinta, kad FBN ir ABN AMRO N nenaudotų valstybės pagalbos augimui konkurentų sąskaita, pvz., įgyvendinant netvarią kainodaros politiką ar įsigyjant kitas finansų įstaigas. Jei taip nutiktų, šia pagalba būtų „sumažintos pagalbos negaunančių subjektų paskatos konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves“ ir galėtų būti pakenkta „paskatoms vykdyti tarpvalstybinę veiklą“, nes būtų trukdoma patekti į Nyderlandų rinką.
(322)
Taigi valstybės pagalba derančia gali būti pripažinta tik tuo atveju, jeigu nustatytos pakankamos priemonės, kuriomis užtikrinama, kad valstybės pagalba nebūtų naudojama pakenkti konkurentams, kurių dalis panašios valstybės paramos negavo. Bankams, kurie gavo valstybės paramą, ir tiems, kurie jos negavo, turėtų būti ir toliau užtikrinamos vienodos veiklos sąlygos. Taip pat turėtų būti vengiama padėties, kai valstybės pagalba būtų sumažinamos pagalbos negaunančių subjektų paskatos konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves ir būtų sukuriamos patekimo į rinką kliūtys, kurios galėtų pakenkti tarpvalstybinei veiklai.
(323)
Restruktūrizavimo komunikate nustatyta, kad tokių apribojimų pobūdis ir pavidalas priklausys nuo pagalbos sumos, sąlygų ir aplinkybių, kuriomis ji buvo suteikta, taip pat nuo rinkos ar rinkų, kurioje (-se) pagalbą gaunantis bankas veiks, ypatybių. Pagalbos suma apibūdinta 6.1.3 skirsnyje „Pagalbos kiekybinis įvertinimas“. Konkrečios sąlygos ir aplinkybės, kuriomis ji buvo suteikta, aptartos šio skirsnio pradžioje. Kaip minėta Restruktūrizavimo komunikato 32 dalyje, taip pat svarbus banko dydis ir jo santykinė svarba jo rinkoje arba rinkose. Jeigu restruktūrizuoto banko likusi įtaka rinkai nedidelė, papildomų priemonių poreikis sumažėja. Taigi pagalbai pripažinti derančia reikalingos sąlygos daugiausia susijusios su mažmenine ir privačia bankininkyste, nes įmonė, pardavusi New HBU, jau gerokai sumažino komercinės bankininkystės rinkoje užimamą dalį.
(324)
Pagalba gali būti pripažinta derančia su Restruktūrizavimo komunikatu, jeigu ABN AMRO Group įgyvendins 325 - 329 dalyse apibūdintas priemones.
(325)
Mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje pagalba gali būti pripažinta derančia, jeigu ABN AMRO Group nebus standartizuotų taupymo ir hipotekos produktų kainų rinkos lydere. Pagal Restruktūrizavimo komunikato 44 dalį ABN AMRO Group neturėtų siūlyti kainų sąlygų, kurių negali pasiūlyti pagalbos negaunantys konkurentai.
(326)
Segmentuose, kuriuose daug nestandartizuotų produktų, kaip antai Nyderlandų privačios bankininkystės srityje (dėl kurios pateiktas konkretus skundas), draudimas siūlyti mažiausias kainas gali būti mažiau veiksmingas, todėl tam, kad pagalba būtų pripažinta derančia, pagal Restruktūrizavimo komunikato 44 dalį reikalinga papildoma sąlyga. ABN AMRO Group turi siekti gauti 2010 m. lapkričio 8 d. Komisijai nurodytas grynąsias pajamas iš palūkanų. Todėl vos pastebėjusi, kad prognozės neįgyvendinamos, ypač kai tai lemia nedidelė palūkanų marža, ABN AMRO Group turėtų imtis tinkamų veiksmų.
(327)
Įgyvendinti draudimą siūlyti mažiausias kainas privačios bankininkystės srityje ir jį stebėti yra sudėtinga, todėl siekiant užtikrinti veiksmingą konkurenciją būtina įgyvendinti kitas tinkamas priemones, kaip antai patekimą į rinką skatinančias priemones, kaip apibūdinta Restruktūrizavimo komunikato 44 dalyje. Todėl, kad pagalba būtų pripažinta derančia, būtina sąlyga, kad ABN AMRO Group įgyvendintų priemonę, kuria būtų palengvintas perėjimas. Konkrečiai ABN AMRO Group turėtų padengti savo administracines, perdavimo ir sandorių sąnaudas, kurios susijusios su Private Banking NL klientais ir kurias tiesiogiai lėmė privačios bankininkystės santykių nutraukimas ir portfelių perdavimas (127). Ta priemonė turėtų būti taikoma du mėnesius iš eilės, pradedant kuo greičiau ir vėliausiai per metus nuo šio sprendimo dienos. Vos prasidėjus tam dviejų mėnesių laikotarpiui, bankas nedviprasmiškai informuos visus savo privačios bankininkystės klientus apie jiems siūlomą galimybę. ABN AMRO Group taip pat turėtų pateikti Komisijai įrodymus, kad klientų perdavimas įgyvendinamas laikantis įprastos tvarkos ir klientų perdavimo procesas nevilkintas.
(328)
Jeigu priemonės, kuriomis ribojamas netinkamas konkurencijos iškraipymas, ir konkrečiau konkrečios priemonės mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje bus tinkamai įgyvendintos, jas taikant taip pat bus tinkamai išspręsti skundo pateikėjo iškelti klausimai. Tirdama tuos klausimus, Komisija nustatė, kad ABN AMRO kai kuriems produktams laikinai taikė kainas, dėl kurių patyrė nuostolių, bet tokia kainodaros politika buvo taikyta esant ribotam likvidumui, kai dėl santaupų agresyviai konkuravo visi bankai, be to, įtakos turėjo ir konkrečios MoneYou (dėl kurios įkūrimo buvo apsispręsta prieš Fortis SA/NV žlugimą) veiklos pradžios aplinkybės.
(329)
Restruktūrizavimo komunikato 44 dalyje taip pat minima, kad bankai, vykdydami savo finansinių pasiūlymų rinkodarą, neturėtų pasitelkti valstybės paramos kaip konkurencinio pranašumo. Taigi pagalba gali būti pripažinta derančia su sąlyga, kad ABN AMRO Group trejus metus nenaudotų valstybės pagalbos savo rinkodaros kampanijose ir pranešimuose investuotojams. Tų apribojimų galiojimas turėtų būti pratęstas iki penkerių metų, tol, kol Nyderlandų valstybė valdys mažiausiai 50 % ABN AMRO Group akcijų.
(330)
Netinkamo konkurencijos iškraipymo atžvilgiu Komisija PFS ir Intertrust pardavimą vertina palankiai. Pardavus PFS, sumažėja įmonės patrauklumas instituciniams klientams, o Intertrust, be kita ko, teikė paslaugas, kurios galėtų sustiprinti privačios bankininkystės bazę. Todėl ją pardavus konkurentams gali būti lengviau sustiprinti savo konkurencinę poziciją ABN AMRO Mees Pierson atžvilgiu. Komisija taip pat mano, kad tai, jog dalis pagalbos grąžinta, lėmė ne tokį didelį konkurencijos iškraipymą. Komisija taip pat palankiai vertina dividendų politiką, apibūdintą 75 konstatuojamojoje dalyje.
6.3.4. Išvada
(331)
Taigi, jeigu visos 6.2 ir 6.3 skirsniuose apibūdintos sąlygos yra tinkamai įgyvendintos, 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (jis atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn.) pateikiama pakankamai įrodymų, kad ilgalaikis ABN AMRO Group gyvybingumas atkurtas. 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (jis atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn.) numatomas pakankamas pasidalijimas našta ir pateikiamos tinkamos priemonės netinkamam konkurencijos iškraipymui mažinti. Todėl Komisija gali sąlyginai pripažinti, kad 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas, atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn., atitinka Restruktūrizavimo komunikatą.
7. IŠVADA
Komisija mano, kad Nyderlandai neteisėtai įgyvendino valstybės pagalbą, nurodytą 6.1.3 skirsnyje „Valstybės pagalbos kiekybinis įvertinimas“, pažeisdami Sutarties 108 straipsnio 3 dalį. Tačiau pagalba gali būti pripažinta derančia, jeigu bus įgyvendintos 6.2 ir 6.3 skirsniuose nustatytos sąlygos, kurios išsamiau apibūdinamos rezoliucinėje šio sprendimo dalyje.
Komisija pažymi, kad Nyderlandų valstybė išimties tvarka sutiko šio sprendimo tekstą gauti tik anglų kalba,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Nyderlandai suteikė ABN AMRO Group, dera su vidaus rinka, jeigu laikomasi 3 - 9 straipsniuose nurodytų sąlygų.
Valstybės pagalba buvo suteikta taip:
-
4,2 - 5,45 mlrd. EUR vertės kapitalo restruktūrizavimo pagalba, suteikta atitinkamai FBN ir ABN AMRO N, ir
-
71,7 mlrd. EUR likvidumo pagalba.
2 straipsnis
Šiame sprendime taikomos šios apibrėžtys:
a) „ABN AMRO Group“- ABN AMRO Group ir jai visiškai priklausančios tiesiogiai arba netiesiogiai patronuojamos bendrovės, įskaitant ABN AMRO Group išimtinai kontroliuojamus ūkio subjektus, kaip apibrėžta 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (toliau - EB susijungimų reglamentas) (128);
b) „užimti pirmą vietą“- siūlyti patraukliausią kainą;
c) „mažmeniniai klientai“- visi individualūs klientai (priešingai verslo klientams);
d) „standartizuoti mažmeniniai taupymo ir indėlių produktai“- visi standartizuoti mažmeniniai ir indėlių produktai, kurie bet kuriuo momentu apima bent 85 % ABN AMRO Group produktų mažmeninių taupymo produktų ir indėlių rinkoje pagal apimtį;
e) „standartizuoti hipotekos produktai“- visi standartizuoti mažmeniniai ir indėlių produktai, kurie bet kuriuo momentu apima bent 85 % ABN AMRO Group produktų hipotekos rinkoje pagal apimtį;
f) Private Banking NL- visi Business Unit Private Banking klientai, išskyrus tuos, kurie priklauso Private Banking International (129).
3 straipsnis
1. Negavusi išankstinio Komisijos leidimo, ABN AMRO Group neužima pirmos vietos mažmeniniams klientams skirtų standartizuotų mažmeninių taupymo ir indėlių produktų srityje tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią pagal apimtį rinkos dalį Nyderlandų mažmeninių taupymo produktų rinkoje, nė viename iš šių segmentų:
-
taupomųjų sąskaitų;
-
vienų metų trukmės terminuotų indėlių;
-
dvejų metų trukmės terminuotų indėlių;
-
trejų metų trukmės terminuotų indėlių;
-
ketverių metų trukmės terminuotų indėlių; ir
-
penkerių metų trukmės terminuotų indėlių.
Neatsižvelgiant į pirmąją pastraipą, jeigu trys finansų įstaigos kartu užima pirmą vietą tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią rinkos dalį Nyderlandų mažmeninių taupymo produktų ir indėlių rinkos segmente, ABN AMRO Group standartizuotiems produktams atitinkamame segmente gali taikyti tokią pačią normą, kaip tos trys finansų įstaigos.
2. Negavusi išankstinio Komisijos leidimo, ABN AMRO Group neužima pirmos vietos bet kokios standartizuotos rūšies hipotekos srityje tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią rinkos dalį Nyderlandų mažmeninės hipotekos rinkoje.
Neatsižvelgiant į pirmąją pastraipą, jeigu trys finansų įstaigos bendrai užima pirmą vietą tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią rinkos dalį Nyderlandų mažmeninės hipotekos rinkoje, ABN AMRO Group atitinkamos standartizuotos rūšies hipotekai gali taikyti tokią pat normą, kaip tos trys finansų įstaigos.
3. Kad užtikrintų 1 ir 2 dalių laikymąsi, ABN AMRO Group nuolat ir bent kas savaitę tikrina sąlygas, kurias siūlo […] kitos finansų įstaigos, užimančios didžiausią pagal apimtį rinkos dalį atitinkamose Nyderlandų taupymo produktų rinkose, tiek, kiek šios sąlygos yra prieinamos viešojoje erdvėje. Jeigu kurios nors iš tų […] kitų finansų įstaigų duomenys nėra viešai prieinami, jie pakeičiami kitų didžiausių finansų įstaigų duomenimis remiantis rinkos dalių eiliškumu.
Vos išaiškinusi, kad jos siūloma bet kokių iš jos produktų kaina yra palankesnė negu kaina, kurią jai leidžiama siūlyti remiantis šio straipsnio 1 ir 2 dalimis, ABN AMRO Group nedelsdama praneša apie tai Komisijai. Ji nedelsdama patikslina produktų kainą ir kuo skubiau įgyvendina kainų korekciją.
Dėl mažmeninių taupymo ir indėlių produktų ABN AMRO Group korekciją įgyvendina ne vėliau kaip per dešimt darbo dienų nuo dienos, kurią ji pastebėjo nukrypimą nuo sąlygų. Tačiau jeigu nukrypimas susijęs su produktais, kurių kainą pataisyti galima tik mėnesio pabaigoje, o nuo laiko, kai nukrypimas pastebėtas, iki mėnesio pabaigos liko mažiau nei dešimt darbo dienų, ABN AMRO Group korekciją įgyvendina pasitaikius pirmai galimybei nuo kito mėnesio pabaigos.
Dėl hipotekos ABN AMRO Group savo kainodarą patikslinta per dešimt darbo dienų nuo dienos, kurią ji pastebėjo nukrypimą nuo sąlygų, ir korekcija įgyvendinama ne vėliau kaip per penkiolika darbo dienų nuo dienos, kurią pastebėtas nukrypimas nuo sąlygų.
4. 1 ir 2 dalyse nustatytos sąlygos taikomos trejus metus nuo šio sprendimo datos. ABN AMRO Group kas ketvirtį ir vėliausiai per dvi savaites nuo ABN AMRO Group ketvirčio finansinių rezultatų paskelbimo pateikia Komisijai atitikties šioms sąlygoms ataskaitą.
4 straipsnis
1. ABN AMRO Group deda visas pastangas, kad įgyvendintų prognozes (įskaitant grynųjų pajamų iš palūkanų), pateiktas Komisijai 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane, atnaujintame 2010 m. lapkričio mėn. 2010 m. lapkričio mėn. prognozės įgyvendinamos ABN AMRO Group konsoliduotu lygmeniu.
ABN AMRO Group kas ketvirtį teikia Komisijai ataskaitą, kurioje prognozes ir faktinius rodiklius (įskaitant grynųjų pajamų iš palūkanų) pateikia suskirstytus 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane ir 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane apibrėžtų keturių segmentų, būtent Retail Banking (privačios bankininkystės), Private Banking NL (Nyderlandų privačios bankininkystės), Private Banking International (tarptautinės privačios bankininkystės), Commercial & Merchant Banking (komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės), lygmeniu.
ABN AMRO Group gali pateikti Komisijai pagrįstą prašymą patikslinti jos prognozes (įskaitant grynųjų pajamų iš palūkanų) atsižvelgiant į išorės pokyčius.
2. ABN AMRO Group grynųjų pajamų iš palūkanų prognozes pateikia suskirstytas pagal apimtį ir maržas konsoliduotu lygmeniu ir privačios bankininkystės lygmeniu.
ABN AMRO Group kas ketvirtį ir vėliausiai per dvi savaites nuo savo ketvirčio finansinių rezultatų paskelbimo teikia Komisijai ataskaitą, kurioje nurodo, ar konsoliduotu lygmeniu gautos grynosios pajamos iš palūkanų atitinka 1 dalyje nurodytas prognozes. Toje ataskaitoje taip pat pateikiamas prognozuojamų maržų ir faktinių maržų palyginimas konsoliduotu lygmeniu ir privačios bankininkystės lygmeniu.
Jeigu grynosios pajamos iš palūkanų konsoliduotu lygmeniu neatitinka tų prognozių, ABN AMRO Group toje ataskaitoje nurodo priemones, kurių imtasi toms prognozėms įgyvendinti.
3. 1 ir 2 dalyse nustatyti įpareigojimai taikomi trejus metus nuo šio sprendimo datos.
5 straipsnis
1. ABN AMRO Group neįgyja didesnės nei [0 - 7] % bet kokios įmonės kontrolės.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, ABN AMRO Group gali vykdyti įsigijimus, jeigu visa bendroji pirkimo kaina (neįskaitant su tokiais įsigijimais susijusio skolos prisiėmimo ar perdavimo), kurią ABN AMRO Group per trejus metus nuo šio sprendimo datos sumoka už visus tokius įsigijimus, yra mažesnė nei [0 - 600] mln. EUR.
1 dalyje nustatytas draudimas netaikomas ABN AMRO Group privataus kapitalo įsigijimams, jeigu jie atitinka jos verslo planą ir planuojamą jos Private Equity (Privataus kapitalo) padalinio biudžetą, pateiktą Komisijai 2010 m. spalio 5 d.
1 dalyje nustatytas draudimas taip pat netaikomas […] akcinio kapitalo dalims, kurias įgyja ABN AMRO Group Energy, Commodities and Transportation (Energetikos, prekių ir transporto) padalinys, kad paremtų savo įprastą finansavimo verslą, jeigu jos atitinka ABN AMRO Group verslo planą ir planuojamą to padalinio biudžetą, pateiktą Komisijai 2010 m. sausio 10 d.
ABN AMRO Group teikia Komisijai ataskaitą kas ketvirtį ir vėliausiai per dvi savaites nuo savo ketvirčio finansinių rezultatų paskelbimo. Toje ataskaitoje išvardijami faktiniai Private Equity ir Energy, Commodities and Transportation padalinių įsigijimai. Ataskaitoje taip pat pateikiama išsami informacija apie kitus ABN AMRO Group įsigijimus, kuriuos jai leidžiama atlikti remiantis pirmąja pastraipa.
3. 1 dalyje nustatytas draudimas taikomas bent trejus metus nuo šio sprendimo datos arba iki dienos, kurią Nyderlandų valdomas ABN AMRO Group akcijų paketas sumažėja iki mažiau nei 50 %, atsižvelgiant į tai, kuri data yra vėlesnė. Tas draudimas taikomas ne ilgiau kaip penkerius metus nuo šio sprendimo datos.
Jeigu 1 dalyje nustatytas draudimas taikomas ilgiau nei trejus metus nuo šio sprendimo datos, visa bendroji pirkimo kaina, taikoma pagal 2 dalies 1 pastraipą, padidinama [0 - 200] mln. EUR per metus.
6 straipsnis
Bendraudama su esamais ar galimais klientais ir (arba) investuotojais, ABN AMRO Group nesiskelbia, kad yra valdoma valstybės, ir nedaro jokių nuorodų į jokią gautą valstybės paramą bent trejus metus nuo šio sprendimo datos arba iki datos, kurią Nyderlandų akcijų paketas sumažėja iki mažiau nei 50 % ABN AMRO Group akcijų, atsižvelgiant į tai, kuri data yra vėlesnė. Tas draudimas taikomas ne ilgiau kaip penkerius metus nuo šio sprendimo datos.
Neatsižvelgiant į tą draudimą, ABN AMRO Group gali nurodyti, kad ji valdoma valstybės, ir bet kokią kitą valstybės paramą, kurią ji gavo, jeigu tokia nuoroda yra būtina pagal taikomas teisės aktų ar reguliavimo nuostatas.
7 straipsnis
1. ABN AMRO Group Private Banking NL klientams siūlo galimybę nutraukti jų privačios bankininkystės santykius su ABN AMRO Group ir perduoti jų investicijų portfelius kitiems bankams. Tas pasiūlymas galioja du mėnesius iš eilės (toliau - atitinkamas laikotarpis).
Atitinkamas laikotarpis prasideda kuo greičiau po šio sprendimo dienos, jei būtina, numatant pagrįstą pasirengimo laikotarpį, ir vėliausiai per metus nuo šio sprendimo datos. ABN AMRO Group likus ne mažiau kaip keturioms savaitėms iki numatomos atitinkamo laikotarpio pradžios pateikia Komisijai atitinkamo laikotarpio pradžios datą patvirtinti.
2. ABN AMRO Group visus savo Private Banking NL klientus apie 1 dalyje apibūdinto pasiūlymo sąlygas nedviprasmiškai informuoja vėliausiai pirmąją atitinkamo laikotarpio dieną. Informacija, kurią ABN AMRO Group turi nusiųsti savo klientams, likus ne mažiau kaip keturioms savaitėms iki tos informacijos išsiuntimo klientams pirmiausia pateikiama Komisijai.
3. ABN AMRO Group padeda nutraukti privačios bankininkystės santykius, jei klientai to paprašo, mažiausiomis įmanomomis sąnaudomis taikydama įprastas procedūras. Jeigu klientas nusprendžia perkelti savo poziciją ir (arba) susijusias užtikrinimo teises ir jeigu tas perdavimas banko perėmėjo požiūriu yra įmanomas, ABN AMRO padeda atlikti tokį perdavimą. Klientai informuojami apie galimybę perduoti pozicijas užuot jas likvidavus ir apie sąnaudas, susijusias su šiomis dviem galimybėmis.
ABN AMRO Group padengia savo administracines, perdavimo ir sandorių sąnaudas, kurias tiesiogiai lemia privačios bankininkystės santykių nutraukimas ir portfelių perdavimas (130).
ABN AMRO Group nėra įpareigojama kompensuoti kitas klientų patirtas susijusias išlaidas.
8 straipsnis
Iki 2013 m. kovo 10 d. imtinai ABN AMRO Group nemoka jokių atkarpų už pagrindinio 1 lygio, 1 lygio ir 2 lygio kapitalo priemones (įskaitant mišrias kapitalo priemones ir privilegijuotąsias akcijas), išleistas prieš šio sprendimo datą, ir nesinaudoja jokiomis pasirinkimo pirkti sandorių teisėmis tokių kapitalo priemonių atžvilgiu, nebent nustatyta teisinė prievolė tai atlikti.
ABN AMRO Group gali išleisti naujas kapitalo priemones po šio sprendimo datos ar mokėti atkarpas už tokias naujas kapitalo priemones, išskyrus atvejus, kai dėl tokio priemonių išleidimo ar mokėjimų atsiranda prievolė mokėti atkarpas už jos pačios turimas kapitalo priemones.
Nukrypstant nuo pirmosios pastraipos, ABN AMRO Group gali pasinaudoti pasirinkimo pirkti sandoriu dėl FCC priemonės (būtent 87,5 mln. EUR, 6,25 % nekaupiamosios neterminuotos A klasės I serijos privilegijuotosios akcijos be balsavimo teisės, kurias išleido Fortis Capital Company Lt).
Iki 2013 m. kovo 10 d. imtinai ABN AMRO Group moka tik paprastosioms akcijomis skaičiuojamus dividendus, jeigu ta dividendų suma viršija 100 mln. EUR (131).
9 straipsnis
Vėliausiai iki 2011 m. birželio 30 d.ABN AMRO Group sumoka Nyderlandams 2010 m. birželio 24 d. Komisijos e. rašte Nyderlandų valstybei nustatytų paskolų palūkanų sumą, apskaičiuotą taikant patikslintą normą. Patikslintos sumos su palūkanomis sudaro 18 152 722 EUR.
10 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Nyderlandai praneša Komisijai apie priemones, kurių ėmėsi šiam sprendimui įgyvendinti.
11 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Nyderlandų Karalystei.
Priimta Briuselyje 2011 m. balandžio 5 d.