NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 550/2011
ze dne 7. června 2011,
kterým se na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES stanoví některá omezení pro použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících průmyslové plyny
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 11a odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (2), je stabilizovat koncentrace skleníkových plynů v atmosféře na takové úrovni, která by umožnila předcházet nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému. Aby se dosáhlo tohoto cíle, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před industrializací, jak schválila cancúnská konference o změně klimatu v prosinci 2010 a Kodaňská dohoda. Nejnovější hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) ukazuje, že pro dosažení uvedeného cíle musí celosvětové emise skleníkových plynů dosáhnout vrcholu do roku 2020. To vyžaduje zvýšené globální úsilí všech zemí produkujících velké množství emisí.
(2)
Máme-li tento úkol splnit, klíčovou úlohu budou muset hrát trhy s uhlíkem. Umožní nám dosáhnout našich cílů za nižších nákladů a budou také podporovat vyšší ambice. Trhy s uhlíkem mohou být rovněž efektivní cestou pro převod finančních prostředků rozvojovým zemím - mohou nám pomoci dodržet závazky v podobě mezinárodního finančního balíku v objemu 100 miliard USD, dohodnutého v Kodani. To si vyžádá významné rozšíření stávajících mechanismů, včetně reformy mechanismu čistého rozvoje s cílem zvýšit využití standardizovaných základních parametrů, a vytvoření nových tržních mechanismů.
(3)
Kjótský protokol, jenž byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (3), stanovil pro 39 smluvních stran na období 2008-2012 cíle pro snížení emisí a zřídil dva mechanismy pro tvorbu mezinárodních kreditů, jež mohou smluvní strany využít ke kompenzaci emisí. Mechanismus společného provádění stanoví tvorbu jednotek snížení emisí (ERU), zatímco mechanismus čistého rozvoje stanoví tvorbu jednotek ověřeného snížení emisí (CER).
(4)
Mechanismus společného provádění a mechanismus čistého rozvoje jsou takzvanými čistě kompenzačními mechanismy, v nichž snížení skleníkových plynů o jednu tunu zakládá právo emitovat tunu skleníkových plynů na jiném místě. Takové systémy sice obecně napomáhají snížit náklady na opatření podporující globální omezení emisí v zemích, kde jsou tato opatření relativně nákladově efektivní, nepřispívají však k úsilí o snížení emisí, jež je nezbytné pro vývoj k dosažení cílové hodnoty 2 °C.
(5)
Unie přijala stanovisko, že v zájmu udržení globálního oteplování pod hodnotou 2 °C by závazky industrializovaných zemí měla doplnit vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí, zejména těch nejvyspělejších. Současně by se měl postupně rozvinout široký mezinárodní trh s uhlíkem, jenž může efektivním způsobem přinést nezbytné globální celosvětové snížení emisí a v jehož rámci se generují mezinárodní kredity výměnou za snížení emisí pod referenční hodnotou stanovenou pod úrovní předpokládaných emisí v případě absence omezujících opatření. To vyžaduje vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí. Účast nejméně rozvinutých zemí na mechanismu čistého rozvoje by se měla posílit, avšak vyspělejší rozvojové země by měly postupně přejít k účasti na odvětvových tržních mechanismech a nakonec na obchodních systémech stanovujících stropy emisí (4).
(6)
Účast na mechanismech společného provádění a čistého rozvoje je dobrovolná, stejně jako rozhodnutí povolit využití kreditů v systémech obchodování s emisemi. Rozlišují se proto kredity, jež je možné vygenerovat, a kredity, jejichž využití se mohli signatáři Kjótského protokolu rozhodnout povolit v rámci svých vnitrostátních právních předpisů. Za tímto účelem již směrnice 2003/87/ES vyloučila využití jednotek přiděleného množství a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES (5) povolila využití některých kreditů mechanismu společného provádění a mechanismu čistého rozvoje, s harmonizovanými omezeními využití mezinárodních kreditů z projektů v oblasti jaderné energie, využití půdy a lesnictví, a stanovila, že členské státy mohou provozovatelům povolit využití určitých množství jiných druhů mezinárodních kreditů. Směrnice 2003/87/ES stanoví harmonizovaná prováděcí ustanovení, jež se mají přijmout ohledně omezení při využití mezinárodních kreditů.
(7)
Použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících trifluormethan (HFC-23) a oxid dusný (N2O) z výroby kyseliny adipové (dále jen „projekty průmyslových plynů“) by mělo být omezeno. Tento požadavek je v souladu se závěry Evropské rady z října 2009, které vyzývají rozvojové země, zejména vyspělejší z nich, aby podnikly vhodná zmírňující opatření. Projekty průmyslových plynů jsou v naprosté většině umístěny ve vyspělých rozvojových zemích, jež mají dostatečné schopnosti financovat uvedená levná snížení emisí samy, přičemž k jejich financování by měly stačit příjmy získané z uvedených projektů v minulosti. Zavedení omezení pro využívání kreditů z projektů průmyslových plynů, zejména pokud bude následováno příslušnými rozhodnutími na mezinárodní úrovni, by mělo přispět k dosažení vyváženější geografické distribuce přínosů z mechanismů zavedených v rámci Kjótského protokolu.
(8)
Projekty průmyslových plynů vyvolávají obavy, pokud jde o životní prostředí. Mimořádně vysoká návratnost z destrukce HFC-23 podněcuje další výrobu a používání chlordifluormethanu (HCFC-22), účinné látky poškozující ozonovou vrstvu a vytvářející skleníkové plyny, k čemuž v registrovaných závodech dochází na maximální úrovni povolené metodikou projektové činnosti. V důsledku toho by produkce HCFC-22 mohla být vyšší než v situaci, kdy by projektové činnosti neprobíhaly. To následně oslabuje snahy o urychlené vyřazení HCFC-22 užívaného jinak než jako vstupní suroviny v souladu s úpravou Montrealského protokolu týkající se výroby a spotřeby hydrochlorfluoruhlovodíků z roku 2007 v rámci Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (6). Je to také v nesouladu se skutečností, že členské státy prostřednictvím příspěvků do mnohostranného fondu v rámci Montrealského protokolu financují postupné ukončení výroby HCFC-22. Následkem vysoké návratnosti je narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a přesun výroby kyseliny adipové od výrobců usazených v Unii k registrovaným výrobcům ve třetích zemích. Riziko podobných přesunů výroby zvýší podstatně příznivější zacházení s výrobci kyseliny adipové, kteří se účastní kjótských mechanismů, ve srovnání s těmi, kteří v roce 2013 zahájí účast na systému Unie; dojde také k čistému nárůstu celosvětových emisí. V zájmu menšího narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a zamezení únikům skleníkových plynů jsou omezení při použití těchto mezinárodních kreditů odůvodněná.
(9)
Mezinárodní kredity z projektů průmyslových plynů nepřispívají k přenosu technologií ani k nezbytné dlouhodobé transformaci energetických systémů v rozvojových zemích. Omezování těchto průmyslových plynů prostřednictvím mechanismů společného provádění a čistého rozvoje nepřispívá k nejefektivnějšímu snižování celosvětových emisí, protože navrhovatelé vysoké výnosy nevyužívají ke snížení emisí.
(10)
Uplatnění úplných omezení specifických kreditů je stanoveno v čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES. Je vhodné uplatnit toto omezení v případě projektů průmyslových plynů. Plné omezení použití nejlépe odstraňuje nežádoucí důsledky uvedených kreditů pro hospodářskou soutěž a životní prostředí a zlepšuje nákladovou efektivitu snižování celosvětových emisí a vliv trhu s uhlíkem na životní prostředí tím, že podněcuje nízkouhlíkové investice.
(11)
V souladu s čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES by se opatření stanovená tímto nařízením měla uplatnit od 1. ledna 2013, což je v souladu s uvedeným článkem více než šest měsíců a méně než tři roky od data jejich přijetí. Těmito opatřeními není dotčeno použití kreditů z průmyslových plynů pro plnění povinností během roku 2012.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2013 se zakazuje použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících destrukci trifluormethanu (HFC-23) a oxidu dusného (N2O) z výroby kyseliny adipové pro účely článku 11a směrnice 2003/87/ES, s výjimkou použití kreditů plynoucích ze snížení emisí před rokem 2013 ze stávajících projektů tohoto typu ve vztahu k emisím ze zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi, které vznikly během roku 2012, přičemž toto použití se povoluje do 30. dubna 2013 včetně.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. června 2011.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 550/2011
2011 m. birželio 7 d.
kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/87/EB nustatomi tam tikri tarptautinių kreditų, gautų vykdant su pramoninėmis dujomis susijusius projektus, naudojimo apribojimai
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/87/EB, nustatančią šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančią Tarybos direktyvą 96/61/EB (1), ypač į jos 11a straipsnio 9 dalį,
kadangi:
(1)
Pagrindinis Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos (JTBKKK), patvirtintos 1993 m. gruodžio 15 d. Tarybos sprendimu 94/69/EB dėl Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos sudarymo (2), tikslas - siekti tokios stabilios šiltnamio efektą sukeliančių dujų koncentracijos atmosferoje, kad būtų išvengta pavojingo žmogaus kišimosi į klimato sistemą. Norint pasiekti šį tikslą, reikia, kad bendra metinė vidutinė žemės paviršiaus temperatūra pasaulyje nepadidėtų daugiau kaip 2 °C, palyginti su ikipramoniniu laikotarpiu, - tai patvirtinta 2010 m. gruodžio mėn. vykusioje Kankuno klimato kaitos konferencijoje ir Kopenhagos susitarime. Iš naujos Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos (TKKK) pateiktos vertinimo ataskaitos matyti, kad šį tikslą bus galima pasiekti tik tuomet, jei bendras šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų kiekis nustos didėti ne vėliau kaip 2020 m. Taigi visos labiausiai teršiančios šalys turi dėti daugiau pastangų pasaulio mastu.
(2)
Ar įveiksime šį išbandymą, labiausiai priklausys nuo anglies dioksido rinkų. Dėl jų savo tikslus pasieksime mažesnėmis sąnaudomis ir paskatinsime platesnio užmojo projektus. Be to, anglies dioksido rinkos gali padėti veiksmingai perkelti lėšas į besivystančias šalis ir įgyvendinti Kopenhagoje pasiektą susitarimą sudaryti tarptautinį 100 mlrd. JAV dolerių finansinį paketą. Tam reikės iš esmės patobulinti esamus mechanizmus ir įgyvendinti Švarios plėtros mechanizmo reformą, kad būtų labiau naudojamasi standartizuotomis pamatinėmis vertėmis ir kuriama daugiau naujų rinkos mechanizmų.
(3)
Kioto protokole, patvirtintame 2002 m. balandžio 25 d. Tarybos sprendimu 2002/358/EB dėl Jungtinių Tautų bendrosios klimato kaitos konvencijos Kioto protokolo patvirtinimo Europos bendrijos vardu ir bendro jame numatytų įsipareigojimų vykdymo (3), 39 protokolo šalims nustatyti 2008-2012 m. išmetamųjų teršalų mažinimo tikslai ir numatyti du mechanizmai, kuriuos taikant galima gauti tarptautinių kreditų, kuriais protokolo šalys gali kompensuoti išmetamųjų teršalų kiekį. Taikant Bendro įgyvendinimo (BĮ) mechanizmą galima gauti išmetamųjų teršalų mažinimo vienetų (TMV, angl. ERU), o taikant Švarios plėtros mechanizmą (ŠPM) - patvirtintų išmetamųjų teršalų mažinimo vienetų (PTMV, angl. CER).
(4)
BĮ ir ŠPM yra vadinamieji visiško kompensavimo mechanizmai, kuriuos taikant viena tona sumažinus šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų kiekį vienoje vietoje, įgyjama teisė išmesti vieną toną šiltnamio efektą sukeliančių dujų kitoje vietoje. Taikant tokias sistemas iš esmės galima sumažinti visuotinio išmetamųjų teršalų mažinimo išlaidas, nes veiksmų galima imtis tose šalyse, kuriose tai labiausiai apsimoka, tačiau nėra prisidedama prie išmetamųjų teršalų mažinimo pastangų, kurių reikia norint pasiekti 2 °C tikslą.
(5)
Kad klimatas pasaulyje neatšiltų 2 °C, Sąjunga laikosi pozicijos, kad pramoninės šalys turi laikytis įsipareigojimų, o besivystančios šalys, visų pirma labiausiai pažengusios, turi prisidėti atitinkamais klimato kaitos padarinių švelninimo veiksmais. Kartu reikėtų palaipsniui kurti tokią plačią tarptautinę anglies dioksido rinką, kuri padėtų veiksmingai pasauliniu mastu mažinti bendrą išmetamųjų teršalų kiekį ir kurioje tarptautinių kreditų galima gauti net ir neįvykdžius išmetamųjų teršalų mažinimo normos, mažesnės už prognozuojamą išmetamųjų teršalų kiekį, jei netaikomos išmetamųjų teršalų mažinimo priemonės. Taigi reikia, kad besivystančios šalys imtųsi atitinkamų klimato kaitos padarinių švelninimo veiksmų. Reikėtų labiau skatinti mažiausiai išsivysčiusias šalis taikyti ŠPM, o labiau pažengusios besivystančios šalys turėtų palaipsniui pradėti taikyti sektorinius rinkos mechanizmus ir galiausiai didžiausio leidžiamo išmetamųjų teršalų kiekio nustatymo ir prekybos sistemas (angl. cap-and-trade systems) (4).
(6)
BĮ ir ŠPM mechanizmų taikymas yra savanoriškas; tai pasakytina ir apie sprendimus leisti naudotis kreditais įgyvendinant išmetamųjų teršalų prekybos sistemas. Todėl reikia skirti kreditus, kuriuos galima gauti taikant minėtus mechanizmus, nuo kreditų, kuriais Kioto protokolo šalys galėjo nuspręsti leisti naudotis pagal savo nacionalinius teisės aktus. Tuo tikslu Direktyvoje 2003/87/EB jau panaikinta galimybė naudotis nustatytosios normos vienetais, o Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/101/EB (5) leidžiama naudotis tam tikrais pagal BĮ ir ŠPM gautais kreditais, ir nustatyti suderinti tarptautinių kreditų, gautų vykdant branduolinius, žemės naudojimo ir miškininkystės projektus, naudojimo apribojimai; joje taip pat numatyta, kad valstybės narės gali leisti veiklos vykdytojams naudotis tam tikru kitų rūšių tarptautinių kreditų kiekiu. Direktyvoje 2003/87/EB numatyta, kad reikia priimti suderintas įgyvendinimo nuostatas dėl naudojimosi tarptautiniais kreditais apribojimų.
(7)
Reikėtų nustatyti tarptautinių kreditų, gautų vykdant su trifluormetanu (HFC-23) ir azoto suboksidu (N2O), išsiskiriančiu gaminant adipo rūgštį, susijusius projektus (toliau - pramoninių dujų projektai), naudojimo apribojimus. Tai atitinka 2009 m. spalio mėn. Europos Vadovų Tarybos išvadas, kuriose besivystančios šalys, ypač labiau pažengusios, raginamos imtis atitinkamų klimato kaitos padarinių švelninimo veiksmų. Didžioji dauguma pramoninių dujų projektų vykdomi labiau pažengusiose besivystančiose šalyse, kurios yra pakankamai pajėgios pačios finansuoti šį nebrangų išmetamųjų teršalų mažinimą, ir jam finansuoti turėtų pakakti pajamų, gautų iš praeityje įvykdytų tokių projektų. Pradėjus taikyti vykdant pramoninių dujų projektus gautų kreditų naudojimo apribojimus, ypač jei po to tarptautiniu lygmeniu bus priimti atitinkami sprendimai, turėtų geografiniu požiūriu tolygiau pasiskirstyti Kioto protokole nustatytų mechanizmų nauda.
(8)
Pramoninių dujų projektų poveikis aplinkai kelia nerimą. Labai didelis HFC-23 naikinimo pelningumas toliau skatina gaminti chlordiflormetaną (HCFC-22) - labai ozono sluoksnį ardančią šiltnamio efektą sukeliančią medžiagą - ir registruotose įmonėse naudoti didžiausią pagal projekto įgyvendinimo veiklos metodiką leistiną jo kiekį. Todėl gali būti, kad HCFC-22 pagaminama daugiau, nei būtų pagaminama nevykdant tokių projektų. Taip trukdoma įgyvendinti Monrealio protokolo dėl ozono sluoksnį ardančių medžiagų 2007 m. Monrealio pataisą dėl HCFC gamybos ir naudojimo (6), kuria nustatomas spartesnis laipsniškas HCFC-22 naudojimo ne pramonės žaliavoms nutraukimas. Tai taip pat nesuderinama ir su laipsnišku HCFC-22 gamybos nutraukimu, kurį valstybės narės finansuoja pagal Monrealio protokolą mokėdamos įnašus į daugiašalį fondą. Dėl tokio didelio pelningumo iškraipomos ekonominės paskatos ir konkurencija, o Sąjungoje įsisteigę adipo rūgšties gamintojai savo gamybą perleidžia trečiosiose šalyse registruotiems gamintojams. Tai, kad Kioto protokole nustatytus mechanizmus taikantiems adipo rūgšties gamintojams suteikiamos palankesnės sąlygos nei pradėsiantiems Sąjungos sistemą taikyti nuo 2013 m., padidins riziką, kad dar daugiau gamintojų perkels savo gamybą ir todėl padidės bendras išmetamųjų teršalų kiekis. Siekiant, kad ekonominės paskatos ir konkurencija būtų mažiau iškraipomos ir būtų išvengta šiltnamio efektą sukeliančių dujų nutekėjimo, šių tarptautinių kreditų naudojimo apribojimai yra pateisinami.
(9)
Naudojantis tarptautiniais kreditais, gautais vykdant pramoninių dujų projektus, neprisidedama prie technologijų perdavimo arba prie būtino ilgalaikio energijos sistemų transformavimo besivystančiose šalyse. Kai šių išmetamųjų pramoninių dujų mažinama taikant BĮ arba ŠPM, nėra prisidedama prie veiksmingiausio bendro išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo, nes didelis pelnas, kurį gauna projektų vykdytojai, nėra skiriamas išmetamiesiems teršalams mažinti.
(10)
Direktyvos 2003/87/EB 11a straipsnio 9 dalyje numatytas visiškas specialiųjų kreditų naudojimo apribojimas. Tokį apribojimą tikslinga taikyti pramoninių dujų projektams. Visiškai apribojus tokių kreditų naudojimą labiausiai įmanoma išvengti nepageidaujamo tokių kreditų poveikio konkurencijai ir aplinkai, pagerinti bendro išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo rentabilumą ir anglies dioksido rinkos aplinkosauginį veiksmingumą skatinant investuoti į mažo anglies kiekio technologijas.
(11)
Pagal Direktyvos 2003/87/EB 11a straipsnio 9 dalį šiame reglamente numatytos priemonės turėtų būti taikomos nuo 2013 m. sausio 1 d., o pagal tą straipsnį ši data yra praėjus šešiems mėnesiams, bet nepraėjus trejiems metams nuo reglamento priėmimo datos. Šios priemonės neturi poveikio kreditų, gautų vykdant pramoninių dujų projektus, naudojimui siekiant laikytis atitikties užtikrinimo įpareigojimų 2012 m.
(12)
Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Klimato kaitos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Nuo 2013 m. sausio 1 d. draudžiama naudotis tarptautiniais kreditais, gautais vykdant su trifluormetano (HFC-23) ir azoto suboksido (N2O), išsiskiriančio gaminant adipo rūgštį, naikinimu susijusius projektus, įgyvendinant Direktyvos 2003/87/EB 11a straipsnį, išskyrus atvejus, kai išmetamųjų teršalų kiekiui mažinti iki 2013 m. skirti kreditai, gauti vykdant tos rūšies projektus, naudojami iš įrenginių, kuriems taikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, 2012 m. išmestų teršalų kiekiui kompensuoti (tuos kreditus leidžiama naudoti iki 2013 m. balandžio 30 d. imtinai).
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. birželio 7 d.