NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 116/2010
ze dne 9. února 2010,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 se stanoví, že výživová tvrzení při označování potravin jsou přípustná pouze tehdy, pokud jsou uvedena v příloze uvedeného nařízení, která rovněž stanoví podmínky jejich používání.
(2)
Nařízení (ES) č. 1924/2006 rovněž stanoví, že změny uvedené přílohy se přijímají případně po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA, dále jen „úřad“).
(3)
Před přijetím nařízení (ES) č. 1924/2006 Komise požádala úřad o stanovisko ohledně výživových tvrzení a podmínek jejich používání, pokud jde o omega-3 mastné kyseliny, mononenasycené tuky, polynenasycené tuky a nenasycené tuky.
(4)
Ve svém stanovisku ze dne 6. července 2005 (2) dospěl úřad k závěru, že omega-3 mastné kyseliny, mononenasycené tuky, polynenasycené tuky a nenasycené tuky jsou ve stravě důležité. Některé nenasycené tuky, jako omega-3 mastné kyseliny, bývají někdy konzumovány v nižším množství, než je množství doporučené. Výživová tvrzení označující potraviny, jež jsou zdrojem těchto živin nebo jsou na tyto živiny bohaté, by proto mohla pomoci spotřebitelům ve výběru zdravějších potravin. Uvedená výživová tvrzení však nebyla zařazena do seznamu v příloze nařízení (ES) č. 1924/2006 přijatého Evropským parlamentem a Radou, neboť podmínky jejich používání nebyly dosud přesně stanoveny.
(5)
Vzhledem k tomu, že uvedené podmínky používání byly upřesněny, přičemž se také zohlednilo stanovisko úřadu týkající se referenčních hodnot příjmu omega-3 a omega-6 mastných kyselin pro účely označování, které bylo přijato dne 30. června 2009 (3), je vhodné zařadit dotčená tvrzení do seznamu.
(6)
Pokud jde o tvrzení „Zdroj omega-3 mastných kyselin“ a „S vysokým obsahem omega-3 mastných kyselin“, podmínky používání by měly rozlišovat mezi dvěma typy omega-3 mastných kyselin, které mají různé fyziologické funkce a u nichž se doporučuje konzumace různého množství. Uvedené podmínky používání by měly kromě toho stanovit minimální množství požadované na 100 g a na 100 kcal produktu, aby bylo zajištěno, že dotčená tvrzení budou uvedena pouze na potravinách, jež v konzumovaném množství obsahují značné množství omega-3 mastných kyselin.
(7)
Pokud jde o tvrzení „S vysokým obsahem mononenasycených tuků“, „S vysokým obsahem polynenasycených tuků“ a „S vysokým obsahem nenasycených tuků“, podmínky používání by měly vyžadovat minimální obsah nenasycených tuků v potravině, a tak zajistit, aby množství uvedené v tvrzení vždy odpovídalo značnému množství obsaženému v konzumovaném množství, jehož se dosáhne vyváženou stravou.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1924/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. února 2010.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 116/2010
2010 m. vasario 9 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1924/2006 teiginių apie maistingumą sąrašas
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (1), ypač į jo 8 straipsnio 2 dalį,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 8 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad teiginiai apie maisto produktų maistingumą gali būti leidžiami tik tuo atveju, jei jie išvardyti priede, kuriame taip pat nustatytos jų vartojimo sąlygos.
(2)
Reglamente (EB) Nr. 1924/2006 taip pat nustatyta, kad prireikus to priedo pakeitimai priimami pasitarus su Europos maisto saugos tarnyba (EMST) (toliau - Tarnyba).
(3)
Prieš priimdama Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006, Komisija paklausė Tarnybos nuomonės dėl teiginių apie maistingumą ir jų vartojimo omega-3 riebalų rūgštims, mononesotiesiems riebalams, polinesotiesiems riebalams ir nesotiesiems riebalams sąlygų.
(4)
2005 m. liepos 6 d. pateiktoje nuomonėje (2) Tarnyba padarė išvadą, kad omega-3 riebalų rūgštys, mononesotieji riebalai, polinesotieji riebalai ir nesotieji riebalai yra svarbūs mitybai. Kai kurių nesočiųjų riebalų, tokių kaip omega-3 riebalų rūgštys, vartojamas kiekis kartais yra mažesnis nei rekomenduojamas. Todėl teiginiai apie maistingumą, kuriais apibūdinami maisto produktai, esantys šių maistinių medžiagų šaltinis arba turintys daug šių maistinių medžiagų, galėtų padėti vartotojams rinktis sveikesnį maistą. Tačiau šie teiginiai apie maistingumą nebuvo įtraukti į Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 priede pateiktą sąrašą, kurį priėmė Europos Parlamentas ir Taryba, nes dar nebuvo aiškiai apibrėžtos jų vartojimo sąlygos.
(5)
Kadangi dabar šios vartojimo sąlygos aiškiai nustatytos, taip pat atsižvelgiant į 2009 m. birželio 30 d. priimtą Tarybos nuomonę apie rekomenduojamo suvartoti omega-3 ir omega-6 riebalų rūgščių kiekio vertės nurodymą etiketėje (3), patariama į sąrašą įtraukti susijusius teiginius.
(6)
Kalbant apie teiginius „omega-3 riebalų rūgščių šaltinis“ ir „daug omega-3 riebalų rūgščių“, jų vartojimo sąlygos šių omega-3 riebalų rūgščių rūšių atveju turėtų būti skirtingos, nes jų fiziologinė svarba ir rekomenduojamas vartojimo kiekis yra skirtingi. Be to, šiose vartojimo sąlygose turėtų būti nustatytas 100 g ir 100 kcal produkto tenkantis mažiausias būtinas kiekis, siekiant užtikrinti, kad šie teiginiai būtų vartojami tik tiems maisto produktams, kuriuos vartojant gaunamas didelis kiekis omega-3 riebalų rūgščių.
(7)
Kalbant apie teiginius „daug mononesočiųjų riebalų“, „daug polinesočiųjų riebalų“ ir „daug nesočiųjų riebalų“, vartojimo sąlygose turėtų būti nustatytas mažiausias nesočiųjų riebalų kiekis maisto produkte ir taip užtikrinta, kad nurodytas kiekis visada atitiktų didelį kiekį, gaunamą pasirinkus subalansuotą mitybą.
(8)
Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento priedą.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. vasario 9 d.