ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. června 2010
o daňových podporách poskytnutých Francií Fondu pro předcházení nepředvídaným rizikům v odvětví rybolovu a rybářským podnikům (státní podpora C 24/08, ex NN 38/07)
(oznámeno pod číslem K(2010) 3938)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/569/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (2), a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran k podání připomínek (3) v souladu s uvedenými články,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci přezkoumání podpor poskytnutých Fondu pro předcházení nepředvídaným rizikům v odvětví rybolovu (dále „FPAP“) a rybářským podnikům, které vyústilo v rozhodnutí Komise 2008/936/ES (4), věděla Komise o existenci zvláštního daňového režimu ve prospěch FPAP a jeho členů.
(2)
Tento daňový režim nebyl během řízení, které vyústilo v rozhodnutí ze dne 20. května 2008, zkoumán, neboť se jednalo o novou skutečnost, která Komisi v okamžiku zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebyla známa (5).
(3)
Avšak vzhledem k tomu, že měla k dispozici dostatečně přesná fakta umožňující dospět k závěru o existenci ilegálních podpor, se Komise rozhodla provést předběžné posouzení těchto daňových podpor (6). Po skončení této analýzy zahájila formální vyšetřovací řízení těchto podpor rozhodnutím, které bylo rovněž přijato dne 20. května 2008 (7).
(4)
Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek ve lhůtě jednoho měsíce od data zveřejnění. Nebyla doručena žádná připomínka třetí zúčastněné strany.
(5)
Francie oznámila své připomínky k zahájení formálního vyšetřovacího řízení dopisem ze dne 8. září 2008.
(6)
Francie dále dopisem ze dne 29. listopadu 2008, zaslaným v rámci řízení o navrácení podpor, které bylo předmětem rozhodnutí 2008/936/ES, sdělila, že FPAP byl dne 27. února 2008 zrušen a zbytek záloh od státu byl státu vrácen.
2. POPIS PODPORY
(7)
Ohledně podrobného popisu způsobu fungování a kroků FPAP odkazuje Komise na rozhodnutí 2008/936/ES.
(8)
Zvláštní daňový režim ve prospěch FPAP a jeho členů je popsán ve dvou dopisech francouzského ministerstva pro rozpočet, které byly předány Komisi po zveřejnění rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení, jež vyústilo v rozhodnutí 2008/936/ES (8).
(9)
První dopis ze dne 5. února 2004 spadá do doby založení FPAP, jehož návrh stanov byl schválen zakládající valnou hromadou konanou dne 10. února 2004. V tomto dopise se uvádí, že:
„-
fond založený jako profesní odborový svaz nebude podléhat dani z příjmů právnických osob kvůli příspěvkům zaplaceným podnikateli v odvětví rybolovu a kvůli finančním výnosům z investování peněz,
-
zaplacené příspěvky bude možné odečíst od zdanitelného výsledku podnikatelů v odvětví rybolovu v roce jejich zaplacení. Výjimečně bude možné první příspěvky zaplacené nejpozději 30. března 2004 odečíst od výsledku hospodaření za rok 2003.“
(10)
Rovněž uvádí částky, které mohou být předmětem uvedeného odpočtu: roční příspěvek podnikatelů v odvětví rybolovu, kteří jsou členy fondu, který by bylo možné odečíst od zdanitelného příjmu, by se pohyboval mezi 1 000 a 15 000 EUR.
(11)
Druhý dopis ze dne 28. listopadu 2004 je zaměřen na odpočet příspěvků zaplacených členy od příjmů. Byl napsán v kontextu změny smluvní dohody zavazující FPAP a jeho členy, která měla napříště umožnit vracet členům zaplacené a nepoužité příspěvky.
(12)
Uvádí se v něm:
„-
příspěvky zaplacené členy na základě této nové dohody budou odčitatelné v roce jejich zaplacení do výše 10 000 EUR za rok pro jednoho člena, tato horní hranice bude zvýšena o 25 % z části výnosu, který se bude pohybovat mezi 40 000 a 80 000 EUR,
-
příspěvky zaplacené nad výše uvedené limity z titulu návrhu záruky poskytované fondem budou v plné výši odčitatelné od zdanitelného příjmu členů v roce jejich zaplacení.“
(13)
V tomto dopise je upřesněno, že „bilance tohoto experimentu“ má být hotová koncem roku 2006 a „budou posouzeny případné nezbytné úpravy“. Nejedná se tedy o trvalý daňový režim.
(14)
Dále, i když v dopise ze dne 28. listopadu 2004 se uvádí, že příspěvky se odečítají od zdanitelného příjmu v roce jejich zaplacení, nic neukazuje na to, že odpočet příspěvků zaplacených na začátku roku 2004 (až do konce března) z příjmů za rok 2003, jak to uvádí dopis ze dne 5. února 2004, by byl zpochybněn.
(15)
Z výše uvedených dvou dopisů vyplývá, že daňový režim poskytnutý ministerstvem financí FPAP a jeho členům má dva aspekty:
-
jednak osvobození FPAP od daně z příjmů právnických osob,
-
jednak možnost odečíst si od svých zdanitelných příjmů své příspěvky do tohoto fondu, vztahující se na členy FPAP.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(16)
Komise měla za to, že daňový režim, který francouzské orgány poskytly FPAP a jeho členům, by měl být, stejně jako v případě spisu C-9/06, analyzován z hlediska režimů státních podpor z hlediska výhod, které představuje jednak pro samotný FPAP a jednak pro členské rybářské podniky.
3.1 Existence státní podpory
3.1.1 Státní podpora ve prospěch FPAP
(17)
Jak bylo uvedeno v rozhodnutí 2008/936/ES, je třeba FPAP pokládat za podnik ve smyslu práva hospodářské soutěže Evropské unie. Skutečnost, že FPAP nevykonával výdělečnou činnost či že byl odborovým svazem, je v tomto směru bezpředmětná.
(18)
V důsledku toho se Komise domnívala, že daňový režim poskytnutý francouzskými orgány FPAP mu oproti soukromým investorům činným na termínovaných trzích s ropnými produkty poskytl dvojí výhodu:
-
za prvé, osvobození od daně z příjmů právnických osob, popsané v 9. bodě odůvodnění, jehož FPAP požívá, je snížením nákladů, které zpravidla zatěžují rozpočet podniků aktivních v této oblasti,
-
za druhé, daňové zvýhodnění poskytnuté členům FPAP, ať jakékoli povahy, je pobídkou k příspěvkům pro FPAP; umožňuje tak FPAP zvyšovat jeho finanční prostředky, zatímco ostatní podniky aktivní v této oblasti takového mechanismu nevyužívají.
(19)
Na konci svého předběžného šetření Komise považovala výhodu uvedenou v 17. bodě odůvodnění za poskytnutou státem a zahrnující vzdání se státních prostředků.
(20)
FPAP požíval, díky daňovým opatřením uvedeným v 17. bodě odůvodnění, oproti jiným společnostem působícím na termínovaných trzích finanční výhody, a to jak ve Francii, tak v jiných členských státech.
(21)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise rovněž uvedla, že právní základ umožňující FPAP využívat osvobození od daně z příjmů právnických osob je tvořen čl. 206 odst. 1a všeobecného daňového zákoníku (9), který umožňuje profesní odborové svazy za určitých podmínek od daní osvobodit. Za těchto okolností je možné, že FPAP zároveň využíval osvobození od daně z podnikání, jak jej stanoví článek 1447 téhož zákoníku ve prospěch subjektů využívajících osvobození uvedeného v čl. 206 odst. 1a téhož zákoníku.
3.1.2 Státní podpora ve prospěch rybářských podniků
(22)
Finanční zvýhodnění uvedené v 17. bodě odůvodnění umožnilo členským rybářským podnikům nakupovat palivo za zvýhodněnou sazbu díky činnosti prováděné FPAP na termínovaných trzích s ropnými produkty.
(23)
Možnost daná rybářským podnikům odečíst si od svých příjmů příspěvky pro FPAP měla za následek snížení jejich normální rozpočtové zátěže. O této možnosti odpočtu rozhodl ministr pověřený rozpočtem, takže ji lze připsat státu.
(24)
Podniky, které mohly provést odpočet uvedený v 22. bodě odůvodnění, požívaly vzhledem k jiným rybářským podnikům Unie finančního zvýhodnění. Stejným způsobem se toto finanční zvýhodnění dotklo obchodu mezi členskými státy a narušilo nebo mohlo narušit hospodářskou soutěž. Z tohoto důvodu je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(25)
Na druhou stranu, vzhledem k informacím obsaženým v „Podrobném způsobu použití Fondu pro předcházení nepředvídaným rizikům v odvětví rybolovu“, dokumentu, který byl rovněž předán v rámci formálního vyšetřovacího řízení podpory C-9/06, Komise konstatovala, že zatímco příspěvky do FPAP, stanovené na deklaratorním základě podle předpokládané spotřeby paliva na příští rok, byly vypočteny na vyšším základě než skutečná spotřeba, provedený daňový odpočet zůstal v celé výši majiteli plavidla. Tento systém představoval pro majitele plavidla podnět, aby nadhodnocovali svou potřebu krytí pouze s cílem využít daňového odpočtu.
(26)
Na základě téhož dokumentu Komise rovněž konstatovala, že někteří členové, jejichž činnost nesouvisela s rybolovem, ale kteří jsou „připraveni poskytnout odborovému sdružení morální podporu“, rovněž měli možnost využít daňového odpočtu na své příspěvky do FPAP, i když tyto nebyly určeny na záruční riziko.
3.2 Slučitelnost s vnitrostátním trhem
(27)
V této otázce Komise odkázala na analýzu provedenou v rozhodnutí 2008/936/ES. Komise se domnívala, že se jednalo o provozní podpory pro FPAP a rybářské podniky a že žádné ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie nebo jakéhokoli nástroje přijatého Komisí v oblasti státních podpor neumožňuje pokládat tyto podpory za slučitelné s vnitrostátním trhem.
(28)
V důsledku toho sdělila Komise Francii své vážné pochybnosti o slučitelnosti těchto opatření s vnitrostátním trhem.
4. KOMENTÁŘE FRANCIE
4.1 Daňové opatření ve prospěch rybářských podniků
(29)
Francie se domnívá, že daňová opatření ve prospěch rybářských podniků nejsou státní podporou, protože příspěvky zaplacené rybářskými podniky do FPAP jsou součástí režijních nákladů těchto podniků pro výkon jejich činnosti. Takže na základě článku 39 všeobecného daňového zákoníku jsou tyto výdaje odčitatelné od zdanitelných příjmů. Odpočet těchto příspěvků tedy odpovídá provádění obecného opatření, a není tudíž státní podporou.
(30)
Francie uznává, že dopisy uvedené v 7. bodě odůvodnění neobsahují žádné informace o způsobu vracení příspěvků. Francie upřesňuje, že to ovšem neznamená, že toto vracení nemá daňový dopad. V souladu s principy obecného práva pro určení zdanitelného výsledku představuje vrácení těchto příspěvků rybářským podnikům, které jsou členy FPAP, výnos podléhající dani z příjmů právnických osob. Francie rovněž upřesňuje, že v případě, že cena paliva překročila horní hranici stanovenou v záruční úmluvě, kompenzace, kterou obdržely členské podniky FPAP, byla zahrnuta do zisku podléhajícího dani z příjmů. V důsledku toho neměly členské podniky žádný zájem nadhodnocovat své potřeby krytí, neboť by se to projevilo dodatečným zdaněním.
(31)
Na druhou stranu Francie uvádí, že selektivní povaha podpůrného opatření může být zdůvodněna povahou a ekonomikou systému. Mohou tak existovat zákonné důvody opravňující odlišný přístup a tedy i případně poskytnutí výhod, které z toho mohou vyplývat. Francie ovšem nepředložila nic, co by v tomto případě umožnilo zdůvodnit odlišné zacházení ve prospěch rybářských podniků.
4.2 Daňové opatření ve prospěch FPAP
(32)
Francie se domnívá, že osvobození od daně z příjmů právnických osob, kterého požíval FPAP, je odůvodněno jeho nevýdělečným účelem a jeho povahou profesního odborového sdružení.
(33)
Francie poznamenala, že toto je v souladu s právem Evropské unie. Předmětem daně z příjmů právnických osob je totiž zdanění výdělečné činnosti. Na základě této zásady Francie připomněla, že sama Komise ve svém sdělení o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti (10) (dále „sdělení o přímém zdanění“) uvádí, že může být zdůvodněno povahou daňového systému, že neziskové podniky jsou osvobozeny od daně z příjmů.
5. POSOUZENÍ
(34)
Posouzení provedené v rozhodnutí o zahájení řízení musí být zrevidováno a doplněno s ohledem na připomínky, které sdělila Francie dne 8. září a 29. listopadu 2008 (viz 5. a 6. bod odůvodnění).
(35)
Analýza byla provedena z hlediska dvojího cíle FPAP, jednak získat finanční opce na termínovaných trzích s ropou a jejími deriváty, a jednak vyplácet rybářským podnikům, které jsou jeho členy, rozdíl mezi průměrnou měsíční referenční cenou a „maximální krytou cenou“, nebo cenou 0,30 EUR za litr, podle období.
5.1 Daňové opatření ve prospěch rybářských podniků
(36)
Dotčené daňové opatření spočívá v možnosti odečíst od zdanitelného příjmu příspěvky, které rybářské podniky zaplatily FPAP.
(37)
Francie se domnívá, že tento odpočet není státní podporou, protože tyto příspěvky spadají do kategorie režijních nákladů podniků a francouzský daňový systém stanoví odpočet těchto nákladů od zdanitelných příjmů. Z tohoto důvodu by se jednalo o zavedení obecného opatření a tento odpočet by nebyl státní podporou.
(38)
Komise konstatuje, že režijní náklady jsou skutečně odčitatelné od zisku podniků na základě článku 39 obecného daňového zákoníku. Jedná se o obecné opatření platné pro všechny podniky, bez ohledu na oblast jejich činnosti. Tato možnost odpočtu by tedy spadala do kategorie daňových opatření otevřených pro všechny hospodářské subjekty, které jsou uvedeny v bodě 13 „sdělení o přímém zdanění“. Z tohoto titulu by takové opatření platné pro všechny podniky a všechny výroby nebylo státní podporou.
(39)
Francie vysvětlila, že odčitatelnost nákladů z titulu režijních nákladů se určuje podle předmětu nákladů. Pokud byly náklady vynaloženy v zájmu společnosti, jsou v zásadě odčitatelné. Příspěvky zaplacené profesním organizacím (odbory, obchodní komory atd.) jsou na základě definice výdaji v zájmu provozu a jsou vždy zahrnuty do odpočtu od zdanitelných příjmů. Protože FPAP je profesní odborová organizace, odpočitatelnost příspěvku spadá do stejné logiky.
(40)
Komise mimo jiné ve 20. bodě odůvodnění rozhodnutí 2008/936/ES uvedla, že „FPAP je zřízen jako společnost vzájemného pojištění nabízející svým členům jako protihodnotu za jejich příspěvky určitý počet služeb“.
(41)
Příspěvky na pojištění jsou tedy součástí nákladů, které podniky hradí, aby se zajistily před různými riziky. Riziko výkyvů cen ropy může být jedním z těchto rizik. Tyto výdaje jsou přímo spojené s prováděním profesní činnosti a nepřispívají ke zvyšování aktiv podniku; jsou rovněž odčitatelné od zdanitelných příjmů jako režijní náklady. Lze se tedy domnívat, že příspěvky do FPAP určené na riziko výkyvů cen ropy jsou odčitatelné od zisku podniků na základě článku 39 obecného daňového zákoníku Francie. Za těchto podmínek se jedná o provádění obecného ustanovení. Tato možnost odpočtu tedy není státní podporou.
5.2 Daňové opatření ve prospěch FPAP
(42)
Komise konstatuje, že FPAP byl zrušen dne 27. února 2008. Daňová ustanovení ve prospěch FPAP skončila ke stejnému datu.
(43)
Komise rovněž uvádí, že po skončení likvidace FPAP definitivně ukončil veškerou ekonomickou činnost. Činnosti a aktiva FPAP nebyly převedeny na jiný podnik. Navíc prostředky, kterými FPAP mohl ještě disponovat k datu svého zrušení, byly vráceny státu přes OFIMER, veřejný subjekt financovaný státem.
(44)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, i za předpokladu, že by daňová opatření ve prospěch FPAP představovala výhodu pro FPAP a narušení hospodářské soutěže, by takové narušení skončilo v okamžiku, kdy FPAP ukončil činnost nebo kdy skončila opatření v jeho prospěch. Za těchto okolností by rozhodnutí Komise o existenci takových daňových podpor a případné slučitelnosti s vnitrostátním trhem bylo zbaveno jakéhokoli praktického účelu.
(45)
V důsledku toho se formální vyšetřovací řízení, zahájené na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, stalo vůči FPAP bezpředmětným.
6. ZÁVĚR
(46)
Na základě analýzy uvedené v části 5.1 Komise konstatuje, že daňové výhody poskytnuté členům FPAP nepředstavují státní podporu ve smyslu č. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(47)
Na základě úvah uvedených v části 5.2 Komise konstatuje, že řízení proti FPAP je bezpředmětné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Daňová opatření poskytnutá Francií ve prospěch rybářských podniků nejsou státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Formální vyšetřovací řízení zahájené na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ohledně daňových opatření ve prospěch FPAP je skončeno.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 23. června 2010.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. birželio 23 d.
dėl finansinės pagalbos, kurią Prancūzija suteikė Žvejybos rizikos mažinimo fondui ir žvejybos įmonėms (Valstybės pagalba C 24/08 (ex NN 38/07))
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 3938)
(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2010/569/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą (2), ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas (3) pagal minėtus straipsnius,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
Išnagrinėjusi Žvejybos rizikos mažinimo fondui (toliau - ŽRMF) ir žvejybos įmonėms suteiktą pagalbą ir priėmusi Komisijos sprendimą 2008/936/EB (4), Komisija sužinojo apie ŽRMF ir jos nariams taikomą specialią finansinę tvarką.
(2)
Procedūros, po kurios buvo priimtas 2008 m. gegužės 20 d. sprendimas, metu ši mokesčių sistema nebuvo nagrinėjama, nes tai buvo naujas faktas, kurio Komisija nežinojo pradėdama oficialią tyrimo procedūrą (5).
(3)
Vis dėlto manydama, kad turi pakankamai aiškios informacijos, kuri leidžia padaryti išvadą, kad neteisėta pagalba buvo teikiama, Komisija nusprendė atlikti šios finansinės pagalbos preliminarų tyrimą (6). Pasibaigus tokiam tyrimui, sprendimu, kuris buvo priimtas irgi 2008 m. gegužės 20 d. (7), ji pradėjo oficialią tyrimo procedūrą dėl minėtos pagalbos.
(4)
Komisija paragino visas suinteresuotas šalis pateikti savo pastabas per mėnesį nuo paskelbimo dienos. Pastabų iš trečiųjų šalių nebuvo gauta.
(5)
Prancūzija savo pastabas dėl oficialios tyrimo procedūros pradžios pranešė 2008 m. rugsėjo 8 d. raštu.
(6)
Be to, 2008 m. lapkričio 29 d. raštu, vykdant pagalbos išieškojimą pagal Sprendimą 2008/936/EB, Prancūzija pranešė, kad 2008 m. vasario 27 d. ŽRMF buvo išformuotas, o iš valstybės gautų avansų likutis grąžintas valstybei.
2. PAGALBOS APRAŠYMAS
(7)
Išsamų ŽRMF veikimo būdą ir veiklą Komisija pateikia Sprendime 2008/936/EB.
(8)
ŽRMF ir jo nariams taikoma speciali mokesčių sistema aprašyta dviejuose už biudžetą atsakingos Prancūzijos ministerijos raštuose, atsiųstuose Komisijai po paskelbimo apie Sprendimu 2008/936/EB pasibaigusios tyrimo procedūros pradžią (8).
(9)
Pirmajame, 2004 m. vasario 5 d., rašte pateikiamos ŽRMF, kurio įstatų projektas buvo patvirtintas 2004 m. vasario 10 d. steigiamajame susirinkime, sukūrimo aplinkybės. Rašte nurodoma, kad:
„-
fondas įsteigtas kaip profesinė sąjunga, jam nebus taikomas įmonių pelno mokestis už žvejybos įmonių savininkų įmokas ir už finansines pajamas iš likvidaus turto investicijų,
-
mokėjimo metais žvejybos įmonių savininkų įmokos bus atskaitomos iš apmokestinamųjų pajamų. Išimties tvarka pirmosios įmokos, sumokėtos ne vėliau kaip 2004 m. kovo 30 d., bus atskaitomos iš 2003 m. apmokestinamųjų pajamų.“
(10)
Rašte taip pat nurodomos sumos, kurios būtų atskaitomos: metinė žvejybos įmonių savininkų narių mokama įmoka, kuri būtų atskaitoma iš apmokestinamų pajamų, yra 1 000-15 000 EUR.
(11)
Antrajame, 2004 m. lapkričio 28 d., rašte nagrinėjamas narių sumokėtų įmokų pajamų atskaitymas. Šis raštas atsirado iš dalies pakeitus ŽRMF ir jos narius siejantį garantinį susitarimą, dėl to nariai nuo šiol galėjo atgauti įmokėtas ir nepanaudotas įmokas.
(12)
Jame nurodoma, kad:
„-
taikant šį naująjį susitarimą narių sumokėtos įmokos bus atskaitomos jų mokėjimo metais iki 10 000 EUR per metus vienam nariui; ši riba didinama 25 % nuo pelno, siekiančio 40 000-80 000 EUR,
-
nurodytas ribas viršijančios įmokos jų mokėjimo metais pagal Fondo įsteigtą garantinį projektą bus visiškai atskaitomos iš narių apmokestinamų pajamų.“
(13)
Rašte patikslinama, kad 2006 m. pabaigoje bus parengta „šio eksperimento ataskaita“ ir „bus išnagrinėti galimai reikalingi pakeitimai“. Taigi tai nėra mokesčių sistema, taikoma neribotu laikotarpiu.
(14)
Beje, net jei šiame 2004 m. lapkričio 28 d. rašte numatyta, kad įmokos atskaitomos nuo apmokestinamų pajamų įmokų mokėjimo metais, niekur nepaminėta, kad nuo 2003 m. pajamų draudžiama atskaityti 2004 m. pradžioje (iki kovo pabaigos) sumokėtas įmokas, kaip numatyta 2004 m. vasario 5 d. rašte.
(15)
Iš abiejų paminėtų raštų matyti, kad mokesčių sistema, kurią Finansų ministerija taikė ŽRMF ir jo nariams, turi du aspektus:
-
ŽRMF atleidžiamas nuo įmonių pelno mokesčio,
-
ŽRMF nariai iš pajamų mokesčio sumos gali atskaityti šiam fondui įmokėtas įmokas.
3. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA OFICIALI TYRIMO PROCEDŪRA
(16)
Komisija mano, kad Prancūzijos valdžios institucijų ŽRMF ir jos narių atžvilgiu taikomą finansinę tvarką reikėtų nagrinėti, kaip bylos C-9/06 atveju, kaip valstybės pagalbą nustatant privalumus, kurie dėl jos atsirado pačiam ŽRMF ir jam priklausančioms žvejybos įmonėms.
3.1. Valstybės pagalba
3.1.1. Valstybės pagalba ŽRMF
(17)
Kaip nurodyta Sprendime 2008/936/EB, ŽRMF turi būti laikomas bendrove, kaip ji apibrėžiama pagal ES konkurencijos teisę. Tai, kad ŽRMF nesiekė pelno ar buvo profsąjunga, šiuo atžvilgiu neturi reikšmės.
(18)
Todėl Komisija mano, kad Prancūzijos valdžios institucijų ŽRMF atžvilgiu taikoma mokesčių sistema fondui suteikė dvigubą privalumą lyginant su kitais privačiais investuotojais naftos ateities sandorių rinkose:
-
pirma, atleidimas nuo įmonių pelno mokesčio, nurodytas 9 konstatuojamoje dalyje, kuriuo naudojosi ŽRMF, yra naštos, paprastai tenkančios šioje srityje veikiančių įmonių biudžetą, sumažinimas,
-
antra, ŽRMF nariams suteikta galimybė atskaityti mokesčius, kokia ji bebūtų, yra skatinimas prisidėti prie ŽRMF pajamų; dėl tokio skatinimo ŽRMF gali didinti savo biudžetą, o kitos šioje srityje veikiančios įmonės tokiu mechanizmu pasinaudoti negali.
(19)
Po preliminaraus tyrimo Komisija nusprendė, kad 17 konstatuojamoje dalyje minimą privalumą suteikė valstybė ir kad taip buvo atsisakyta valstybės išteklių.
(20)
Pagaliau, dėl 17 konstatuojamoje dalyje numatytų mokestinių priemonių, ŽRMF naudojosi finansiniu pranašumu lyginant su kitomis privačiomis įmonėmis naftos ateities sandorių rinkose tiek Prancūzijoje, tiek kitose valstybėse narėse.
(21)
Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija taip pat nurodė, kad ji darė prielaidą, kad ŽRMF atleidimo nuo įmonių pelno mokesčio teisinis pagrindas yra bendrojo mokesčių kodekso (9) 206 straipsnio 1a dalis, pagal kurią profsąjungas leidžiama tam tikromis sąlygomis nuo mokesčio atleisti. Esant tokioms aplinkybėms, įmanoma, kad ŽRMF taip pat naudojosi ir atleidimu nuo verslo mokesčio, taikomu, kaip numatyta to paties kodekso 1447 straipsnyje, įmonėms, kurios naudojasi to paties kodekso 206 straipsnio 1a dalyje numatytu atleidimu.
3.1.2. Valstybės pagalba žvejybos įmonėms
(22)
Dėl 17 konstatuojamoje dalyje minimo finansinio pranašumo žvejybos įmonės-narės galėjo pirkti degalų palankesniu tarifu dėl naftos produktų ateities sandorių rinkose ŽRMF vykdomos veiklos.
(23)
Žvejybos įmonėms suteikta galimybė iš savo pajamų atskaityti ŽRMF sumokėtas įmokas reiškė naštos, paprastai tenkančios jų biudžetui, sumažinimą. Sprendimą dėl tokios atskaitymo galimybės priėmė už biudžetą atsakinga ministerija; taigi už lengvatą yra atsakinga valstybė.
(24)
Įmonės, kurios galėjo atlikti 22 konstatuojamoje dalyje nurodytą atskaitymą, įgavo finansinį pranašumą prieš kitas ES žvejybos įmones. Šis finansinis pranašumas taip pat darė įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipė konkurenciją ar galėjo ją iškraipyti. Todėl tai yra valstybės pagalba kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
(25)
Kita vertus, remdamasi „Išsamaus Žvejybos rizikos mažinimo fondo vadovo“ - dokumento, taip pat pateikto pagal C-9/06 pagalbos oficialią tyrimo procedūrą - duomenimis, Komisija konstatavo, kad kai į ŽRMF mokamų įmokų dydis prognozuojant numanomą degalų suvartojimą kitais metais buvo nustatomas didesnis ir viršydavo faktinį degalų suvartojimą, laivų savininkai vis tiek galėdavo pasinaudoti visa suteikta mokesčių atskaita. Panašu, kad dėl tokios sistemos laivo savininkams palankiau būdavo draudimo poreikį pervertinti siekiant vienintelio tikslo - pasinaudoti mokesčių atskaita.
(26)
Remdamasi tuo pačiu dokumentu, Komisija taip pat konstatavo, kad kai kurie nariai, kurių veikla su žvejyba susijusi nebuvo, tačiau kurie buvo „pasirengę suteikti profsąjungai moralinę paramą“, taip pat galėjo pasinaudoti su įmokų į ŽRMF mokėjimu susijusiu mokesčių atskaita, net jei tos įmokos nebuvo skirtos rizikos garantijai.
3.2. Suderinamumas su vidaus rinka
(27)
Šiuo klausimu Komisija daro nuorodą į Sprendime 2008/936/EB atliktą nagrinėjimą. Komisija nuomone, tai yra ŽRMF ir žvejybos įmonėms skirta pagalba veiklai ir kad jokios SESV nuostatos ar kokia nors Komisijos patvirtinta su valstybės pagalba susijusi priemonė neleidžia šios pagalbos laikyti suderinama su vidaus rinka.
(28)
Todėl Komisija Prancūzijai pareiškė smarkiai abejojanti, ar šios pagalbos priemonės yra suderinamos su vidaus rinka.
4. PRANCŪZIJOS PASTABOS
4.1. Finansinė priemonė žvejybos įmonėms
(29)
Prancūzija mano, kad finansinės priemonės žvejybos įmonėms nėra valstybės pagalba, nes į ŽRMF žvejybos įmonių sumokėtos įmokos yra šių įmonių veiklos bendrųjų išlaidų dalis. Tačiau remiantis bendrojo mokesčių kodekso 39 straipsniu, tokie mokesčiai atskaičiuojami iš apmokestinamų pajamų. Taigi tokių įmokų atskaitymas prilygsta bendrosios priemonės įgyvendinimui ir todėl tai nėra valstybės pagalba.
(30)
Prancūzija pripažįsta, kad 7 konstatuojamoje dalyje minėtuose raštuose nebuvo jokių duomenų apie įmokų grąžinimo tvarką. Tai pripažindama, Prancūzija patikslina, kad tai nereiškia, jog toks grąžinimas nebuvo apmokestintas. Pagal bendrosios teisės principus nustatant apmokestinamųjų pajamų dydį, šias įmokas grąžinant žvejybos įmonėms ŽRMF narėms buvo taikomas šių įmonių pelno mokestis. Prancūzija taip pat patikslina, kad tuo atveju, kai degalų kaina viršijo garantiniame susitarime nustatytą dydį, ŽRMF narių gaunama kompensacija sudarė pelną, kuriam taikomas pelno mokestis. Todėl įmonės narės visiškai nebuvo suinteresuotos pervertinti savo draudimo poreikių, nes tai būtų reiškę papildomus mokesčius.
(31)
Be to, Prancūzija nurodo, kad atrankinį pagalbos priemonės pobūdį galima pateisinti sistemos pobūdžiu ir ekonomika. Taigi, gali būti teisėtų pagrindų, kuriomis pateisinama diferencijuota tvarka ir dėl to galimai atsiradę privalumai. Tačiau Prancūzija vis dėlto nepateikia jokių duomenų, kurie šiuo atveju pateisintų žvejybos įmonėms taikomą diferencijuotą tvarką.
4.2. Finansinės priemonės ŽRMF
(32)
Prancūzija mano, kad ŽRMF atleidimas nuo įmonių pelno mokesčio mokėjimo pateisinamas tuo, kad fondas pelno nesiekia ir kad tai yra profsąjunga.
(33)
Prancūzija atkreipia dėmesį, kad tai yra suderinama su Europos Sąjungos teise. Juk įmonių pelno mokesčio esmė - apmokestinti pelną nešančią veiklą. Vadovaudamasi šiuo principu Prancūzija primena, kad pati Komisija komunikate dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusioms priemonėms (10) (toliau - tiesioginio apmokestinimo komunikatas) teigia, kad mokesčių sistemos pobūdžiu gali būti pateisinama, kad pelno nesiekiančios įmonės būtų atleistos nuo įmonių pelno mokesčio.
5. VERTINIMAS
(34)
Sprendime dėl procedūros pradžios pateiktą vertinimą reikia persvarstyti atsižvelgiant į pastabas, kurias Prancūzija pateikė 2008 m. rugsėjo 8 d. ir lapkričio 29 d. raštuose (žr. 5 ir 6 konstatuojamąsias dalis).
(35)
Nagrinėjama atsižvelgiant į dvigubą ŽRMF tikslą - įgyti teisę į finansinius pasirinkimo sandorius naftos ar iš jos gaminamų produktų ateities sandorių rinkose ir jo narėmis esančioms žvejybos įmonėms mokėti skirtumą tarp vidutinės atskaitinės mėnesio kainos ir „didžiausios apdraustos kainos“ arba 30 euro centų už litrą kainos, priklausomai nuo laikotarpio.
5.1. Mokestinė priemonė žvejybos įmonėms
(36)
Aptariamos mokestinės priemonės esmė - galimybė iš apmokestinamųjų pajamų atskaityti žvejybos įmonių ŽRMF sumokėtas įmokas.
(37)
Prancūzija mano, kad toks atskaitymas nėra valstybės pagalba, nes įmokos yra įmonių veiklos bendrųjų išlaidų dalis, o Prancūzijos mokestinėje sistemoje tokių išlaidų atskaitymas iš apmokestinamųjų pajamų yra numatytas. Todėl tai yra bendrosios priemonės įgyvendinimas ir toks atskaitymas nėra valstybės pagalba.
(38)
Komisija konstatuoja, kad pagal bendrojo mokesčių kodekso 39 straipsnį bendrosios išlaidos iš tiesų yra atskaitomos nuo įmonių veiklos apmokestinamųjų pajamų. Tai yra bendroji priemonė, skirta visoms įmonėms nepriklausomai nuo jų veiklos srities. Taigi tokia galimybė atskaityti priklauso mokestinių priemonių, kuriomis gali pasinaudoti visi tiesioginio apmokestinimo komunikato 13 punkte nurodyti ekonomikos subjektai, kategorijai. Tuo remiantis, tokia visoms įmonėms ir šakoms vienodai taikoma priemonė nebūtų laikoma valstybės pagalba.
(39)
Prancūzija teigia, kad nustatant, ar galima atskaityti išlaidas, remiantis bendrųjų išlaidų motyvu, žiūrima, kokia tų išlaidų paskirtis. Jei išlaidos patirtos siekiant įmonės interesų, jas iš principo galima atskaityti. Todėl profesinėms organizacijos (profsąjungoms, prekybos rūmams...) įmokėtos įmokos savaime yra išlaidos, patirtos dėl veiklos ir yra visada tinkamos atskaityti nuo apmokestinamųjų pajamų. Kadangi ŽRMF yra profsąjunga, įmokų atskaitomumui galima taikyti tokį patį principą.
(40)
Be to, Sprendimo 2008/936/EB 20 konstatuojamoje dalyje Komisija nurodė, kad „ŽRMF įkurtas kaip savitarpio draudimo bendrovė, kuri įmokas sumokėjusiems savo nariams skiria tam tikras išmokas“.
(41)
Draudimo įmokos yra išlaidų, kurias įmonės patiria apsisaugodamos nuo įvairių rizikų, dalis. Naftos kainų svyravimo rizika gali būti viena iš jų. Šios išlaidos tiesiogiai susijusios su profesine veikla; jomis neprisidedama prie įmonės aktyvų didinimo; jos taip pat atskaitomos iš apmokestinamųjų pajamų kaip bendrosios išlaidos. Todėl galima teigti, kad naftos kainų svyravimo rizikai skirtos įmokos į ŽRMF yra atskaitomos iš įmonių apmokestinamųjų pajamų remiantis Prancūzijos bendrojo mokesčių kodekso 39 straipsniu. Tokiomis sąlygomis tai yra bendrosios priemonės įgyvendinimas. Taigi ši galimybė atskaityti nėra valstybės pagalba.
5.2. Mokestinės priemonės ŽRMF
(42)
Komisija konstatuoja, kad ŽRMF buvo išformuotas 2008 m. vasario 27 d. ŽRMF skirtos finansinės nuostatos nebetaikomos nuo tos pačios dienos.
(43)
Komisija taip pat pabrėžia, kad pasibaigus likvidavimo procedūrai ŽRMF visiškai nutraukė bet kokią ekonominę veiklą. ŽRMF veikla ir aktyvai nebuvo perduoti jokiai kitai įmonei. Be to, lėšos, kurių ŽRMF tuo metu dar galėjo turėti, jo išformavimo metu buvo perduotos valstybei, pervedant jas valstybės finansuojamai viešajai įmonei OFIMER.
(44)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad net jei būtų daroma prielaida, kad mokestinės priemonės ŽRMF suteikė pranašumą ir iškraipė konkurenciją, tokio iškraipymo nebeliko, kai tik ŽRMF nutraukė savo veiklą ir kai baigėsi jam skirtų priemonių taikymas. Esant tokioms aplinkybėms, Komisijos sprendimas, kuriuo pripažįstamas tokios finansinės pagalbos buvimas ir jos galimas suderinamumas su vidaus rinka, netektų praktinės reikšmės.
(45)
Todėl remiantis SESV 108 straipsnio 2 dalimi ŽRMF atžvilgiu pradėta oficiali tyrimo procedūra yra nebetikslinga.
6. IŠVADA
(46)
Remdamasi 5.1 skirsnyje išdėstytu nagrinėjimu Komisija konstatuoja, kad ŽRMF nariams suteiktas finansinis pranašumas nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
(47)
Remdamasi 5.2 skirsnyje išdėstytu nagrinėjimu Komisija konstatuoja, kad procedūra prieš ŽRMF yra nebetikslinga,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Mokestinės priemonės, kurias Prancūzija suteikė žvejybos įmonėms, nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
2 straipsnis
Remiantis SESV 108 straipsnio 2 dalimi pradėta oficiali tyrimo procedūra dėl finansinių priemonių ŽRMF yra baigta.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijai.
Priimta Briuselyje 2010 m. birželio 23 d.