PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 1138/2011
2011 m. lapkričio 8 d.
kuriuo tam tikrų rūšių importuojamam Indijos, Indonezijos ir Malaizijos kilmės riebalų alkoholiui ir jo mišiniams nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito galutinis surinkimas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau - pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos (toliau - Komisija) pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. Laikinosios priemonės
(1)
2011 m. gegužės 10 d. Reglamentu (ES) Nr. 446/2011 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) Komisija nustatė laikinąjį antidempingo muitą tam tikrų rūšių importuojamam Indijos, Indonezijos ir Malaizijos (toliau - nagrinėjamosios šalys) kilmės riebalų alkoholiui ir jo mišiniams (toliau - FOH).
(2)
Tyrimas inicijuotas 2010 m. rugpjūčio 13 d. paskelbus pranešimą apie inicijavimą (3), remiantis 2010 m. birželio 30 d. dviejų Sąjungos gamintojų - Cognis GmbH (toliau - Cognis) ir Sasol Olefins & Surfactants GmbH (toliau - Sasol) - pateiktu skundu (toliau kartu - skundo pateikėjai). Šios dvi bendrovės pagamina didžiąją dalį (šiuo atveju daugiau nei 25 %) viso Sąjungoje pagaminamo tiriamojo produkto.
(3)
Kaip nustatyta laikinojo reglamento 9 konstatuojamojoje dalyje, atliekant dempingo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2009 m. liepos 1 d.-2010 m. birželio 30 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2007 m. sausio 1 d. iki TL pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
2. Tolesnė procedūra
(4)
Paskelbus pagrindinius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis nuspręsta nustatyti laikinąsias antidempingo priemones (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys raštu pateikė savo pastabas apie preliminarias išvadas. Šalims, kurios to pageidavo, buvo suteikta galimybė būti išklausytoms.
(5)
Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos nuomone, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas.
(6)
Vėliau visoms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis ketinta rekomenduoti nustatyti galutinį antidempingo muitą tam tikrų rūšių importuojamam Indijos, Indonezijos ir Malaizijos kilmės riebalų alkoholiui ir jo mišiniams ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis atskleidimas). Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo teikti pastabas dėl šio galutinio faktų atskleidimo.
(7)
Suinteresuotųjų šalių žodžiu ir raštu pateiktos pastabos išnagrinėtos ir prireikus į jas atsižvelgta.
B. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
1. Nagrinėjamasis produktas
(8)
Nagrinėjamasis produktas yra, kaip nustatyta laikinojo reglamento 10 ir 11 konstatuojamosiose dalyse, Indijos, Indonezijos ir Malaizijos kilmės sotieji riebalų alkoholiai, kurių grandinę sudaro C8, C10, C12, C14, C16 ar C18 anglies atomų (neįskaitant šakotųjų izomerų), įskaitant atskirus sočiuosius riebalų alkoholius (dar vadinamus atskirosiomis frakcijomis) ir mišinius, kurių grandinę daugiausiai sudaro C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 anglies atomų deriniai (paprastai klasifikuojami kaip C8-C10 anglies atomų deriniai), mišinius, kurių grandinę daugiausiai sudaro C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 anglies atomų deriniai (paprastai klasifikuojami kaip C12-C14 anglies atomų deriniai), bei mišinius, kurių grandinę daugiausiai sudaro C16-C18 anglies atomų deriniai, kurie šiuo metu priskiriami prie KN kodų ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 ir ex 3823 70 00.
(9)
Nustačius laikinąsias priemones, tam tikros šalys pareiškė skundą dėl nagrinėjamojo produkto apibrėžties nevienareikšmiškumo. Jos teigė, kad remiantis pranešimu apie inicijavimą į produkto apibrėžtąją sritį įtraukti tik linijiniai FOH, todėl šakotųjų izomerų turintys FOH arba šakotieji FOH į ją nepatenka. Kitos šalys teigė, kad nėra prasmės neįtraukti FOH, turinčių šakotųjų izomerų, susidariusių oksoreakcijos metu, nes jų naudojimo paskirtis yra ta pati ir rinkoje jie konkuruoja su linijiniais FOH.
(10)
Nustatyta, kad šiame tyrime nagrinėjami visų rūšių FOH, aprašyti 8 konstatuojamoje dalyje, nepaisant galimų gamybai naudotos žaliavos ar gamybos procesų skirtumų, pasižymi tomis pačiomis arba labai panašiomis pagrindinėmis fizinėmis, cheminėmis ir techninėmis savybėmis, be to, yra naudojami tai pačiai paskirčiai. Dėl galimų nagrinėjamojo produkto nuokrypių šio produkto pagrindinė apibrėžtis, jo savybės ar įvairių šalių suvokimas apie jį nesikeičia.
(11)
Todėl pirminis sprendimas į produkto apibrėžtąją sritį neįtraukti šakotųjų izomerų turinčių FOH, kaip nurodyta pranešime apie inicijavimą, ir juos gaminančių bendrovių šakotųjų FOH produkcijos neįtraukti į Sąjungos gamybos apibrėžtį (nei bendrovių, gaminančių FOH oksoreakcijos procesu) turėtų būti patvirtintas. Kadangi jokių kitų pastabų dėl nagrinėjamojo produkto negauta, laikinojo reglamento 10 ir 11 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Panašus produktas
(12)
Reikėtų priminti, kad laikinojo reglamento 13 konstatuojamoje dalyje preliminariai nustatyta, kad linijiniai FOH ir šakotieji FOH nėra panašūs produktai, todėl su šakotųjų izomerų turinčių FOH gamintojais susiję duomenys neturėtų būti naudojami tiriant žalą.
(13)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl panašaus produkto negauta, laikinojo reglamento 12 ir 13 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
C. DEMPINGAS
1. Indija
1.1. Normalioji vertė
(14)
Kadangi jokių pastabų dėl normaliosios vertės nustatymo negauta, laikinojo reglamento 14-18 konstatuojamųjų dalių preliminarios išvados patvirtinamos.
1.2. Eksporto kaina
(15)
Kadangi jokių pastabų dėl eksporto kainos nustatymo negauta, laikinojo reglamento 19 konstatuojamosios dalies preliminarios išvados patvirtinamos.
1.3. Palyginimas
(16)
Po pirminio ir galutinio faktų atskleidimo abu Indijos eksportuojantys gamintojai pakartojo teiginį, kad apskaičiuojant dempingo skirtumą nereikėtų atsižvelgti į nagrinėjamojo produkto pardavimą TL vienam iš pirminių skundo pateikėjų Sąjungoje (žr. laikinojo reglamento 22 konstatuojamąją dalį). Bendrovės savo teiginį pagrindė tuo, kad PPO antidempingo susitarimo 9 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog nustatomo antidempingo muito dydis turi būti lygus visam dempingo skirtumui, ar už jį mažesnis. Indijos eksportuojantys gamintojai taip pat rėmėsi PPO antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalimi, kurioje nustatyta, kad eksporto kaina ir normalioji vertė turi būti palygintos sąžiningai. Toks buvo jų pagrindas teigti, kad skundo pateikėjas tuo pačiu metu, kai rengėsi pateikti skundą, susitarė iš jų įsigyti labai didelį kiekį labai mažomis kainomis, todėl šio sandorio kainos buvo nustatytos nesąžiningai ir į jį neturėtų būti atsižvelgta apskaičiuojant dempingą.
(17)
Pirmiausia, reikėtų pažymėti, kad net jei PPO antidempingo susitarime numatyta galimybė nustatyti mažesnį muitą nei visas dempingo skirtumas, prievolės tai daryti nėra. Pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalyje tiesiog nustatyta prievolė apriboti antidempingo muitą iki žalai pašalinti pakankamo dydžio. Be to, įrodymų, paneigiančių, kad šalys dėl kainų susitarė laisvai, nėra. Be to, išnagrinėjus visus susijusio skundo pateikėjo pirkimo sandorius, paaiškėjo, kad kainos, dėl kurių jis susitarė su dviem Indijos eksportuojančiais gamintojais, atitiko susijusio skundo pateikėjo su kitais tiekėjais sutartas panašių produktų pirkimo kainas. Taip pat nustatyta, kad skundo pateikėjas nagrinėjamąjį produktą iš Indijos eksportuojančio gamintojo importavo jau daugelį metų, ne tik TL. Be to, vienas eksportuojantis gamintojas per klausymą, kuriam pirmininkavo bylas nagrinėjantis pareigūnas, nurodė, kad susijusiam skundo pateikėjui nustatytos kainos buvo struktūriškai mažesnės, nei mokamos kitų vartotojų. Vadinasi, nėra įrodymų, kad kaina nustatyta nesąžiningai, vien tik dėl to, kad nagrinėjamasis produktas buvo parduotas skundo pateikėjui, ir patvirtinama, kad teiginys atmetamas.
(18)
Po pirminio ir galutinio faktų atskleidimo, abu Indijos eksportuojantys gamintojai pakartojo prašymą pakoreguoti valiutos konvertavimo kursą pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies j punktą, teigdami, kad nuo 2009 m. lapkričio mėn. Indijos rupijos (INR) vertė euro (EUR) atžvilgiu pastoviai didėjo, todėl duomenys apskaičiuojant dempingą galėjo būti iškreipti (žr. laikinojo reglamento 23 konstatuojamą dalį). Abu eksportuojantys gamintojai pripažino, kad TL antroje pusėje jų pardavimo kainos buvo didesnės nei TL pirmoje pusėje, tačiau jie nurodė, kad ši tendencija susijusi tik su žaliavų kainos padidėjimu ir bendru rinkos padėties pagerėjimu pasibaigus ekonomikos krizei ir neatspindėjo INR vertės padidėjimo EUR atžvilgiu. Be to, bendrovės teigė, kad net jei jos galėtų reguliariai ir dažnai koreguoti kainas, jos niekada negalėtų tiksliai nuspėti valiutos keitimo kurso pokyčių ateityje.
(19)
Tyrimo metu nustatyta, kad net jei TL antroje pusėje INR vertė EUR atžvilgiu laipsniškai didėjo, kiekvieno Indijos eksportuojančio gamintojo pagrindinių produktų pardavimo keliems pagrindiniams vartotojams kainos buvo keičiamos kas mėnesį, ypač TL antroje pusėje. Todėl nėra įrodymų, kad pardavimo Sąjungai kainos negalėjo būti pakeistos tuo pačiu metu, kad būtų atsižvelgta ir į valiutos keitimo kurso pokyčius - per 60 dienų, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies j punkte ir PPO antidempingo susitarimo 2 straipsnio 4 dalies 1 punkte. Kadangi tam tikrais atvejais kainos buvo keičiamos dažnai, tuo pačiu galėjo būti atsižvelgta į valiutos kurso pokyčius. Be to, tai parodė, kad FOH rinkoje dažni kainų keitimai iš esmės yra priimtini. Todėl net kai kainos buvo keičiamos rečiau, nėra įrodymų, kad tai nebuvo šalių verslo sprendimas. Kadangi prie pasikeitusios padėties rinkoje (šiuo atveju, tariamų valiutos keitimo kurso pokyčių) gali būti prisitaikyta greitai pakeičiant kainas, Indijos eksportuojantys gamintojai turėjo galimybę į šiuos pokyčius atsižvelgti pakeisdami pardavimo kainas, jei to būtų norėję ir kaip jau buvo darę tam tikrais atvejais. Atsižvelgiant į tai kas išdėstyta, nesutinkama keisti valiutos keitimo kurso ir teiginys atmetamas.
(20)
Po pirminio faktų atskleidimo vienas Indijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies b punktą atsižvelgus į skirtingus netiesioginius mokesčius, susijusius su tam tikrų tipų produktais, taip pat reikėtų atsižvelgti į produktus ir mišinius, kurių grandinės ilgis C12 ir C14, nes už šiems produktams panaudotas žaliavas sumokėtas muitas buvo grąžintas produktą eksportavus. Tačiau tyrimo metu nepateikta jokios informacijos, iš tiesų įrodančios, kad sumokėti muitai vėliau buvo grąžinti, kurią būtų galima patikrinti vietoje. Po galutinio atskleidimo, bendrovė teigė, kad jos pastabos buvo suprastos klaidingai ir kad visos žaliavos, panaudotos C12 ir C14 grandinės ilgio produktams ir mišiniams gaminti, buvo importuotos be muito. Jei šios žaliavos panaudojamos produktams, parduodamiems vidaus rinkoje, gaminti, reikia sumokėti netiesioginį mokestį, todėl bendrovė teigia, kad šių rūšių produktų normalioji vertė turi būti pakoreguota. Tačiau iš patikrinimo metu pateiktų įrodymų matyti, kad C12 ir C14 grandinės ilgio rūšies produktams gaminti reikalingos specifinės žaliavos, kurios TL buvo importuotos be muitų, pakako tik daliai bendrovės produktų, TL parduotų eksportui, pagaminti. Todėl nėra jokios abejonės, kad bent du trečdaliai C12 ir C14 grandinės ilgio eksportuotų produktų buvo pagaminti naudojant žaliavas, už kurias importo muitas buvo sumokėtas. Kadangi bendrovė taip ir nepateikė jokių įrodymų, kad kurios nors be muitų importuotos žaliavos buvo panaudotos produktams, parduotiems eksportui į Sąjungą, o ne į trečiąsias šalis, teiginys atmetamas.
(21)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 20 ir 23 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
1.4. Dempingo skirtumas
(22)
Kadangi jokių pastabų dėl dempingo skirtumo skaičiavimo negauta, laikinojo reglamento 24-26 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(23)
Procentais išreikštas CIF neto kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą galutinis dempingo dydis yra toks:
Bendrovė
Galutinis dempingo skirtumas
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Visos kitos bendrovės
9,3 %
2. Indonezija
2.1. Normalioji vertė
(24)
Po pirminio ir galutinio faktų atskleidimo, vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad, tikrinant sandorių pelningumą, pardavimo, bendrosios ir administracinės (toliau - PBA) sąnaudos neturėjo būti priskirtos kiekvienam sandoriui atskirai pagal apyvartą, nes taip daug sandorių pasirodė esantys nepelningi. Teiginys buvo išnagrinėtas, tačiau nustatyta, kad PBA sąnaudas tinkamiau priskirti atskiriems sandoriams pagal apyvartą, nes sąnaudų pobūdis labiau susijęs su verte nei su kiekiu. Reikėtų pažymėti, kad bendra PBA sąnaudų suma, skirta kiekvienai produkto rūšiai, nekinta, nesvarbu, kuris iš dviejų metodų naudojamas PBA sąnaudas priskiriant kiekvienam sandoriui atskirai. Galiausiai, sandoriai, kurių pelningumo tyrimo rezultatais suabejojo eksportuojantis gamintojas, buvo dar kartą išnagrinėti ir patvirtinta, kad tie sandoriai buvo nepelningi. Todėl šis teiginys atmetamas.
(25)
Tas pats Indonezijos eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad nustatant pelno dydį, skirtą normaliajai vertei apskaičiuoti, pardavimo pelnas, gautas ne įprastomis prekybos to produkto rūšimi sąlygomis, neturėtų būti atskaitomas, nes daugiau kaip 80 % viso pardavimo vidaus rinkoje buvo pelningi. Dėl šio teiginio primenama, kad nustatant, ar pardavimas vyko įprastomis prekybos sąlygomis, atsižvelgiama į kiekvienos rūšies produktą, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 29-32 konstatuojamosiose dalyse, nes tai tinkamiausias būdas tinkamai susieti pardavimo kainas su susijusiomis gamybos sąnaudomis. Be to, pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalyje nedraudžiama tiriamąjį produktą prireikus suskirstyti į produkto rūšis. Todėl į kiekvienos rūšies produkto pardavimą ne įprastomis prekybos sąlygomis neatsižvelgiama skaičiuojant pelną, kuris bus naudojamas normaliajai vertei apskaičiuoti. Todėl šis teiginys atmetamas.
(26)
Tas pats Indonezijos eksportuojantis gamintojas tai pat teigė, kad apskaičiuojant tam tikrų rūšių produktų normaliąją vertę, neatskaičiuotos išmokos, kad normalioji vertė būtų skaičiuojama gamintojo EXW sąlygomis. Teiginys priimtas ir skaičiavimas atitinkamai pakeistas.
(27)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl normaliosios vertės nustatymo negauta, laikinojo reglamento 27-33 konstatuojamųjų dalių preliminarios išvados su šio reglamento 26 konstatuojamoje dalyje nurodytais pakeitimais patvirtinamos.
2.2. Eksporto kaina
(28)
Po pirminio faktų atskleidimo, vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad nėra jokio pagrindo susijusiai importo į Sąjungą bendrovei nustatytas kainas laikyti nepatikimomis ir šio produkto eksporto kainą skaičiuoti pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį. Dėl šio teiginio reikėtų pažymėti, kad susijusių šalių tarpusavio sandorių kainos nelaikomos patikimomis, nes jas įvairiu lygmeniu galima nustatyti dirbtinai, priklausomai nuo to, kas palankiau atitinkamoms susijusioms bendrovėms. Todėl pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį apskaičiuojant eksporto kainą naudojamas pagrįstas pelno dydis, nepriklausantis nuo faktinio pardavimo pagal sandorių kainas pelno, leidžia išvengti galimų iškraipymų dėl sandorių kainų. Todėl šis teiginys atmetamas.
(29)
Po pirminio faktų dėl pardavimo eksportui į Sąjungą, tarpininkaujant susijusiems Sąjungoje įsisteigusiems importuotojams, atskleidimo, abu Indonezijos eksportuotojai teigė, kad eksporto kainai apskaičiuoti pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį buvo panaudotas netinkamas pelno skirtumas. Jie abu teigė, kad pirminiu etapu panaudotas pelnas buvo susijęs tik su vienu iš dalies bendradarbiaujančiu importuotoju ir nebuvo patikrintas, todėl jis nepatikimas. Jie pasiūlė naudoti 5 % pelną, kaip tai daryta kituose tyrimuose. Kadangi šiame tyrime bendradarbiauja mažai nepriklausomų importuotojų, teiginys priimamas ir sutinkama taikyti 5 % pelno dydį, kuris atitinka ankstesniuose to paties sektoriaus tyrimuose naudotą pelno dydį.
(30)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 34-36 konstatuojamosios dalys su pakeitimais, paaiškintais šio reglamento 29 konstatuojamoje dalyje, patvirtinamos.
2.3. Palyginimas
(31)
Po pirminio faktų atskleidimo abu Indonezijos eksportuotojai nurodė, kad remiantis 2 straipsnio 10 dalies i punktu komisinių, gautų už pardavimą tarpininkaujant atitinkamam susijusiam prekybininkui trečioje šalyje, skirtumai neturėjo būti taisomi. Abi bendrovės teigė, kad jų gamybos bendrovės Indonezijoje ir atitinkami susiję prekybininkai Singapūre sudaro vieną ūkio subjektą, todėl prekybininkai trečioje šalyje veikia kaip jų susijusių bendrovių Indonezijoje eksporto departamentai. Tačiau abiem atvejais pardavimo vidaus rinkoje, kaip ir pardavimo eksportui į trečiąsias šalis, sąskaitas faktūras tiesiogiai išrašo gamintojas Indonezijoje, o prekybininkai Singapūre gauna tam tikrus komisinius. Vienos Indonezijos bendrovės atveju, komisiniai nurodyti sutartyje tik dėl pardavimo eksportui. Be to, prekybininkai trečiojoje šalyje taip pat parduoda produktus, pagamintus kitų gamintojų, vienu atveju net nesusijusių gamintojų. Taigi abiejų susijusių prekybininkų Singapūre funkcijos akivaizdžiai panašios į komisinių pagrindu dirbančio agento funkcijas. Todėl šis teiginys atmetamas.
(32)
Po galutinio atskleidimo, Indonezijos Vyriausybė ir vienas Indonezijos eksportuojantis gamintojas pakartojo pirmesnėje konstatuojamoje dalyje nurodytą teiginį dėl vieno ūkio subjekto. Jie tvirtino, kad Matsushita prieš Tarybą byloje (4) Teismas nusprendė, kad tai, jog gamintojas atlieka tam tikras pardavimo funkcijas, nereiškia, kad gamybos ir prekybos bendrovės negali sudaryti vieno ūkio subjekto. Be to, jie teigė, kad eksportuotojo vykdomas tiesioginis pardavimas trečiosioms šalims, netarpininkaujant prekybininkams Singapūre, sudaro tik mažą pardavimo eksportui procentinę dalį, o Pirmosios instancijos teismas Interpipe byloje (5) nusprendė, kad maži gamintojo tiesiogiai parduodami kiekiai nepatvirtina teiginio, kad jie nesudaro vieno ūkio subjekto. Galiausiai jie taip pat pažymėjo, kad Canon prieš Tarybą byloje (6) nuspręsta, jog tai, kad patronuojamoji pardavimo bendrovė taip pat veikė kaip kitų bendrovių produktų platintoja, nepaneigia vieno ūkio subjekto fakto.
(33)
Nors Matsushita prieš Tarybą byloje Teismas nurodė, kad šiuo atveju institucijos gali gamintoją ir vieną ar daugiau jo kontroliuojamų platinimo bendrovių laikyti vienu ūkio subjektu, net jei pats gamintojas atlieka tam tikras pardavimo funkcijas, tai nebūtinai reiškia, kad gamintoją ir susijusias pardavimo bendroves visada privalu laikyti vienu ūkio subjektu. Be to, Matsushita prieš Tarybą bylos gamintojas tiesiogiai nieko nepardavinėjo, o Indonezijos eksportuojantis gamintojas pardavinėjo. Interpipe sprendime nagrinėtas eksportuojančio gamintojo tiesioginis pardavimas sudarė tik nedidelę viso į Sąjungą parduodamo kiekio procentinę dalį ir buvo tik vienas iš Pirmosios instancijos teismo nagrinėtų elementų. Svarbiau tai, kad Teismas pabrėžė, jog tiesiogiai parduodama buvo tik į naujas valstybes nares ir tik pereinamuoju laikotarpiu. Šiuo atveju priešingai, iš turimų įrodymų matyti, kad gamintojo vykdomas tiesioginis pardavimas tam tikroms trečiosioms šalims nėra laikinas, greičiau, struktūrinis, t. y. vykdomas nuolat. Be to, toks kiekvieno nagrinėjamojo gamintojo pardavimas sudaro didelę jo vidaus pardavimo procentinę dalį. Galiausiai, Canon prieš Tarybą byloje eksportuojančio gamintojo patronuojamosios pardavimo bendrovės vidaus rinkoje pardavinėjo ir kitus produktus, kurie, nors ir pagaminti to paties eksportuojančio gamintojo, buvo parduodami su kitokiu prekės ženklu. Todėl šis teiginys atmetamas.
(34)
Viena Indonezijos bendrovė taip pat teigė, kad net jei vieno ūkio subjekto sąvoka nepriimtina, Komisija, iš eksporto kainos nepriklausomiems vartotojams Sąjungoje atskaičiuodama pelną susijusiam importuotojui Sąjungoje ir komisinius susijusiam prekybininkui trečiojoje šalyje, nustatė „dvigubą skirtumą“. Tačiau į abu rodiklius atsižvelgta siekiant skirtingų tikslų ir jie atskaičiuoti atskirai. Kaip paaiškinta 28 konstatuojamoje dalyje, pardavimo eksportui tarpininkaujant susijusiems importuotojams į Sąjungą, eksporto kaina nustatoma pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį remiantis kaina, kuria importuoti produktai pirmiausia perparduodami nepriklausomam pirkėjui. Tokiais atvejais, siekiant nustatyti patikimą eksporto kainą Sąjungos pasienyje, ji koreguojama atsižvelgiant į gaunamą pelną. Kitais atvejais, susijusio prekybininko trečiojoje šalyje komisiniai atskaičiuojami pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą. Todėl šis teiginys atmetamas.
(35)
Bendrovė taip pat teigė, kad, remiantis 2 straipsnio 10 dalies i punktu, pakoregavus eksporto kainą pagal susijusio prekybininko trečiojoje šalyje komisinius, taip pat reikėtų pakoreguoti normaliąją vertę, nes šis prekybininkas taip pat bus koordinavęs pardavimą vidaus rinkoje. Vis dėlto, rašytinis prekybininko ir gamintojo Indonezijoje susitarimas aprėpia tik pardavimą eksportui. Be to, pardavimo vidaus rinkoje sąskaitas faktūras išrašo bendrovė Indonezijoje. Todėl šis teiginys atmetamas.
(36)
Remiantis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies i punktą atliktu koregavimu, manoma, kad tinkama naudoti pagrįstą pelno skirtumą, nesusijusį su faktiniu pelnu, gautu pagal sandorių kainas, siekiant išvengti iškraipymų dėl sandorių kainų. Todėl prekybininkų trečiojoje šalyje faktinis pelno dydis, naudotas pirminiu etapu, buvo pakeistas 5 % pelnu, kuris laikomas pagrįstu chemijos sektoriaus prekybos bendrovių veiklos pelnu, kaip tai daryta pirmiau (7).
(37)
Kita Indonezijos bendrovė teigė, kad Komisija du kartus atskaičiavo išlaidas komisiniams už pardavimą tarpininkaujant susijusiam importuotojui į Sąjungą. Bendrovė teigė, kad pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį apskaičiuojant eksporto kainą buvo pakoreguotos tiek susijusio importuotojo PBA sąnaudos, tiek tiesioginėmis pardavimo sąnaudomis esančios išlaidos komisiniams. Kadangi išlaidos komisiniams jau įtrauktos į PBA sąnaudas, išlaidos komisiniams buvo atskaičiuotos du kartus. Šis teiginys yra pagrįstas ir skaičiavimas atitinkamai pakeistas.
(38)
Viena bendrovė pakartojo savo teiginį dėl koregavimo, atsižvelgiant į fizinių savybių skirtumus, remdamasi tuo, kad į Sąjungą ji eksportuoja ir skysto, ir kieto pavidalo nagrinėjamąjį produktą, tačiau vidaus rinkoje ji parduoda tik kieto pavidalo produktą, o skysto pavidalo produkto kaina yra mažesnė nei kieto pavidalo tiriamojo produkto kaina (žr. laikinojo reglamento 39 konstatuojamąją dalį). Teiginiui pagrįsti bendrovė pateikė dviejų pardavimo į kitas eksporto rinkas sąskaitų faktūrų kopijas. Tačiau patikrinti pateikto įrodymo šiuo vėliu tyrimo etapu negalima, nei įsitikinti, kad parodytas skirtumas egzistavo visais atvejais, kai būta minėtų fizinių savybių skirtumų. Todėl šis teiginys atmetamas.
(39)
Po pirminio faktų atskleidimo, vienas Indonezijos eksportuotojas teigė, kad laikinajame reglamente apskaičiuojant susijusio importuotojo į Sąjungą kredito sąnaudas naudota palūkanų norma buvo neproporcinga, ir pasiūlė naudoti pagal Deutsche Bundesbank paskelbtus TL duomenis apskaičiuotą palūkanų normą. Kadangi apskaičiuojant šios bendrovės kredito sąnaudas laikinajame reglamente naudota palūkanų norma buvo pagrįsta kitų šalių pateikta informacija ir atspindi būtent jų finansinę padėtį, bet nebūtinai aptariamo susijusio importuotojo finansinę padėtį, teiginys buvo priimtas ir skaičiavimas atitinkamai pakeistas.
(40)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 37-40 konstatuojamųjų dalių preliminarios išvados su pakeitimais, paaiškintais šio reglamento 36, 37 ir 39 konstatuojamosiose dalyse, patvirtinamos.
2.4. Dempingo skirtumas
(41)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl dempingo skirtumo skaičiavimo negauta, laikinojo reglamento 41 ir 42 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(42)
Procentais išreikštas CIF neto kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą galutinis dempingo dydis yra toks:
Bendrovė
Laikinasis dempingo skirtumas
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Visos kitos bendrovės
7,3 %
3. Malaizija
3.1. Normalioji vertė
(43)
Po pirminio faktų atskleidimo, vienas Malaizijos eksportuojantis gamintojas teigė, kad atliekant pelningumo įprastomis prekybos sąlygomis tyrimą (žr. laikinojo reglamento 46 konstatuojamąją dalį) reikėjo remtis ne svertiniu metinių gamybos sąnaudų vidurkiu, o atskiromis kiekvieno sandorio vidaus rinkoje sąnaudomis dėl kasdienio pagrindinės žaliavos kainos svyravimo. Atsakant į šį teiginį, reikėtų pažymėti, kad atlikdama pelningumo tyrimą Komisija nuosekliai naudoja svertinį gamybos sąnaudų vidurkį. Šio metodo bendrovė laikėsi ir atsakydama į klausimyną, juo buvo remiamasi per tikrinamąjį vizitą, bendrovės pateiktus duomenis lyginant su bendrovės apskaita. Prašymas naudoti pagal atskirus sandorius apskaičiuojamas gamybos sąnaudas, kuriuo gerokai nutolstama nuo įprastinės Komisijos praktikos, pirmą kartą pateiktas bendrovės pastabose dėl pirminio faktų atskleidimo dokumento, todėl atitinkamų duomenų patikrinti vietoje nebebuvo galima. Taip pat reikėtų pažymėti, kad teiginiui pagrįsti bendrovės pateiktos atskirų sandorių sąnaudų išklotinės daugiausia pagrįstos vertinimais, todėl jomis nepateikiama tikslesnių ir tipiškesnių duomenų apie sąnaudas nei tie, kuriuos bendrovė pateikė iš pradžių ir kurie buvo patikrinti vietoje. Galiausiai, reikėtų pažymėti, kad dėl pateiktos naujos sąnaudų išklotinės struktūros jų neįmanoma palyginti su vietoje patikrinta valdymo ataskaitų dalimi. Todėl šis teiginys atmetamas.
(44)
Malaizijos eksportuotojas, nevykdęs pardavimo vidaus rinkoje (žr. laikinojo reglamento 51 konstatuojamąją dalį), teigė, kad nustatant PBA sąnaudų ir pelno dydį, naudotą apskaičiuojant normaliąją vertę, neturėtų būti remiamasi kitiems dviems eksportuojantiems gamintojams, panašų produktą parduodantiems Malaizijos rinkoje, nustatytu faktinių sumų svertiniu vidurkiu. Bendrovė teigė, kad šie skaičiai nėra tipiški, nes bendrovė taiko kitokį gamybos metodą ir naudoja kitą žaliavą. Atsakant į šį teiginį reikėtų priminti, kad normaliajai vertei apskaičiuoti buvo naudojamos pačios bendrovės gamybos sąnaudos. Tik apskaičiuojant PBA sąnaudas buvo remiamasi iš kitų dviejų Malaizijos eksportuojančių gamintojų gautais duomenimis. Pelno suma nustatyta, kaip paaiškinta šio reglamento 45 konstatuojamojoje dalyje. Antra, bendrovei nepavyko paaiškinti, kokį poveikį PBA sąnaudoms tariamai turi gamybos metodas. Be to, pažymėtina, kad tik tam tikra bendrovės gamybos dalis yra gaminama tariamai kitu metodu, didžioji produkcijos dalis gaminama taip pat ir naudojant tas pačias pagrindines žaliavas kaip ir kitų dviejų Malaizijos gamintojų. Todėl daroma išvada, kad bendrovei nepavyko įrodyti, kad naudoti duomenys nebuvo tipiški, ir šis teiginys atmetamas.
(45)
Tas pats Malaizijos eksportuotojas taip pat teigė, kad tuo atveju, jei Komisija vis dėlto PBA sąnaudoms nustatyti naudotų kitų dviejų eksportuotojų duomenis, jie turėtų būti grindžiami visų šių eksportuojančių gamintojų sandorių vidaus rinkoje svertiniais vidurkiais, o ne tik pelningų sandorių. Iš esmės šis teiginys buvo priimtas. Tačiau dėl PBA sąnaudų patvirtinama, kad apskaičiuojant normaliąją vertę naudotos dviejų Malaizijos eksportuojančių gamintojų sandorių vidaus rinkoje vidutinės PBA sąnaudos. Jai apskaičiuoti naudoti duomenys buvo patikrinti per tikrinamuosius vizitus atitinkamose Malaizijos bendrovėse. Dėl pelno nustatymo reikėtų pažymėti, kad nustatyti pelno sumą remiantis kitų dviejų eksportuojančių gamintojų gautomis ir realizuotomis sumomis buvo neįmanoma. Iš tiesų, taip skaičiuojant gaunama bendra nuostolių suma. Todėl taip skaičiuojant nebuvo galima nustatyti jokių duomenų apie pelną. Todėl Malaizijos eksportuotojo teiginys, kad neigiama suma gali būti naudojama kaip pelno suma, apskaičiuojant normaliąją vertę, yra atmetamas. Pelno sąvoka juk nurodo, kad tai turi būti teigiama suma. Taip pat svarstyta, ar pelno suma galėtų būti nustatyta remiantis pelningu eksportuojančio gamintojo pardavimu Malaizijoje, bet šis metodas atmestas, nes prieštarautų PPO sprendimo išvadoms iš Indijos importuojamos medvilninės patalynės byloje (8). Todėl, remiantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies c punktu, apskaičiuojant pelną turi būti remiamasi bet kuriuo pagrįstu metodu, o neturint jokių kitų duomenų, nuspręsta, kad ilgalaikės komercinės palūkanų normos Malaizijoje yra tinkamiausias pagrindas pelnui nustatyti. Kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies c punkte, šis metodas yra konservatyvus, pagrįstas ir tinkamiausias. Pažymėtina, kad taip nustatytas pelno dydis neviršija pelno, kurį gauna kiti eksportuojantys gamintojai parduodami tos pačios pagrindinės kategorijos produktus jų kilmės šalies vidaus rinkoje.
(46)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl normaliosios vertės nustatymo negauta, laikinojo reglamento 44-51 konstatuojamųjų dalių preliminarios išvados su pakeitimu, paaiškintu šio reglamento 45 konstatuojamoje dalyje, patvirtinamos.
3.2. Eksporto kaina
(47)
Po pirminio faktų dėl pardavimo eksportui į Sąjungą, tarpininkaujant susijusiems Sąjungoje įsisteigusiems importuotojams, atskleidimo, du Malaizijos eksportuotojai teigė, kad eksporto kainai apskaičiuoti pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį buvo panaudotas netinkamas pelno skirtumas. Viena iš bendrovių savo teiginį pagrindė kai kurių nesusijusių Europos prekybininkų pelningumo TL duomenimis. Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad šių duomenų negalima laikyti tipiškais, nes nurodyti prekybininkai prekiauja įvairiausiais cheminiais produktais, o vienu atveju prekybininkas taip pat yra ir gamintojas. Todėl jų negalima laikyti patikimu lyginamuoju standartu. Antroji bendrovė teigė, kad susijęs importuotojas į Sąjungą turėtų būti laikomas ne jos platintoju, bet susijusiu agentu, todėl PBA sąnaudos ir patikslintas pelnas, skaičiuojant eksporto kainą, neturėtų viršyti įprasto šiame sektoriuje prekiaujantiems nepriklausomiems agentams mokamo komisinių procento. Palyginimui bendrovė pateikė susitarimus su nepriklausomais agentais. Po galutinio atskleidimo teiginys buvo išplėstas tvirtinant, kad volframo elektrodų atveju (9) susijusio importuotojo pelnas buvo pripažintas patikimu ir sutikta jį naudoti apskaičiuojant eksporto kainą. Atsakant į šį teiginį, reikėtų pažymėti, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalyje nenustatyta skirtingo požiūrio į susijusius importuotojus, tariamai veikiančius kaip platintojai arba agentai.
2 straipsnio 9 dalyje nustatyta, kad koreguojama pagal visas išlaidas, patirtas tarp importavimo ir perpardavimo, taip pat priaugantį pelną. Be to, reikėtų pažymėti, kad atlikus tyrimą paaiškėjo, kad susijusi bendrovė yra įsisteigusi Sąjungoje. Ji tvarko, inter alia, vartotojų užsakymus ir nagrinėjamojo produkto sąskaitas faktūras, išduotas susijusio eksportuotojo ir atsako už Sąjungos muitinį įforminimą. Tai, kad susijęs eksportuotojas atlieka tam tikrus veiksmus iki importo, nereiškia, kad eksporto kaina negali būti apskaičiuota remiantis perpardavimo pirmajam nepriklausomam pirkėjui kaina, atliekant būtinus koregavimus pagal 2 straipsnio 9 dalį. Bendrovės nurodomi funkcijų, palyginti su kitais susijusiais importuotojais, skirtumai paprastai atsispindi PBA sąnaudose, kurias Komisija apskaičiavo remdamasi faktiniais bendrovės duomenimis. Todėl šis teiginys negali būti priimtas. Taip pat reikėtų pažymėti, kad pirmiau minėtu volframo elektrodų atveju susijęs importuotojas dalyvavo susijusiai grupei gaminant produktą vartotojų grandies rinkai ir dar vykdė kitą prekybos bendrovės veiklą. Dėl tokios sudėtingos struktūros, nesusijusių importuotojų pelnas buvo pripažintas nepakankamai tipišku. Šis atvejis nepalyginamas su šio Malaizijos susijusio importuotojo atveju, nes jis atlieka tik prekybos funkcijas. Vis dėlto dėl 29 konstatuojamojoje dalyje nurodytų priežasčių, atitinkamas pelno dydis koreguojamas į 5 %. Kadangi jokių kitų pastabų dėl eksporto kainos nustatymo negauta, laikinojo reglamento 52-54 konstatuojamųjų dalių preliminarios išvados su pakeitimu, paaiškintu pirmiau, patvirtinamos.
3.3. Palyginimas
(48)
Po pirminio faktų atskleidimo vienas Malaizijos eksportuotojas pakartojo savo teiginį (taip pat žr. laikinojo reglamento 57 konstatuojamąją dalį), kad su juo susijęs importuotojas į Sąjungą iš tiesų yra gamintojo eksporto skyrius ir kad jeigu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį būtų koreguojamos visos PBA sąnaudos ir pelnas, būtų per daug atskaitoma nustatant gamintojo kainą EXW sąlygomis. Bendrovė teigė, kad antraip panašiai koreguoti reikėtų apskaičiuojant normaliąją vertę. Teiginys buvo pakartotas pastabose, pateiktose po galutinio atskleidimo. Tačiau nepateikta naujų argumentų, dėl kurių galėtų būti keičiamos išvados šiuo klausimu. Reikėtų priminti, kad susijusi bendrovė sąskaitas faktūras pateikdavo Sąjungos vartotojams ir pastarieji mokėjimus atlikdavo susijusiai bendrovei. Be to, reikia pažymėti, kad į šios susijusios bendrovės pardavimo kainą buvo įskaičiuojamas antkainis. Iš susijusios bendrovės finansinės apskaitos matyti, kad ji patyrė normalias PBA sąnaudas tarp importavimo ir perpardavimo. Todėl susijusi bendrovė iš tiesų atlieka tipiškas importuotojo funkcijas. Galiausiai, reikėtų pažymėti, kad Malaizijos gamintojas taip pat vykdė tiesioginį pardavimą nepriklausomiems pirkėjams Sąjungoje ir kitose šalyse. Dėl šio fakto, bendrovė rėmėsi Interpipe sprendimu ir pateikė panašių argumentų į pateiktus Indonezijos eksportuojančių gamintojų. Dėl šio reglamento 33 konstatuojamojoje dalyje paaiškintų priežasčių, šio atvejo aplinkybės skiriasi nuo sprendime dėl Interpipe aptartų aplinkybių. Be to, Malaizijos eksportuotojo teiginys, kad dėl bendrovės nepriklausomo pardavimo derėjosi su juo susijęs importuotojas į Sąjungą, veikiantis kaip Malaizijos bendrovės pardavimo eksportui skyrius, prieštarauja tikrinamojo vizito metu pateiktiems paaiškinimams, kuriuose buvo pabrėžtas pagrindinis Japonijos patronuojančiosios bendrovės atliekamas vaidmuo. Dėl šių priežasčių daroma išvada, kad PBA sąnaudų ir pelno koregavimas neturėtų būti keičiamas, o apskaičiuojant normaliąją vertę panašus koregavimas nėra pagrįstas.
(49)
Ta pati bendrovė taip pat teigė, kad tam tikros su ja susijusio importuotojo pardavimo sąnaudos buvo atskaičiuotos antrą kartą iš naujo apskaičiuojant eksporto kainą. Patikrinus skaičiavimus, nustatyta, kad teiginys yra pagrįstas, todėl skaičiavimas atitinkamai pataisytas.
(50)
Vienas Malaizijos eksportuotojas teigė, kad normaliosios vertės ir eksporto kainos palyginimas turėtų būti grindžiamas ne pagal produkto rūšį nustatytais produkto kontrolės numeriais (toliau - PKN), o pačios bendrovės nustatytais produktų kodais. Pasak šios bendrovės, atliekant tyrimą naudojami PKN nepakankamai tiksliai atspindi gamybos proceso ypatumus ir sąnaudų bei kainų skirtumus. Teiginiui pagrįsti bendrovė nurodė kai kuriuos jos produktus, kurie buvo pagaminti naudojant skirtingus gamybos procesus ir skirtingas žaliavas ir dėl to jų vieneto gamybos sąnaudos buvo didesnės. Atkreipiame dėmesį, kad šis teiginys nebuvo iškeltas nei tyrimo pirminiu etapu, nei tikrinamojo vizito metu. Be to, jei skaičiuojant būtų naudojami bendrovės nustatyti produktų kodai, tai skirtingų gamybos metodų problemos neišspręstų, nes ir pačios bendrovės produktų kodai buvo naudojami produktams, pagamintiems skirtingais gamybos procesais. Todėl šis teiginys atmetamas.
(51)
Kadangi jokių pastabų dėl palyginimo negauta, laikinojo reglamento 55-58 konstatuojamųjų dalių preliminarios išvados su pakeitimu, paaiškintu šio reglamento 49 konstatuojamoje dalyje, patvirtinamos.
3.4. Dempingo skirtumas
(52)
Po pirminio faktų atskleidimo, Malaizijos gamintojas, neeksportuojantis į Sąjungą, pateikė pastabą dėl laikinojo reglamento 60 konstatuojamosios dalies, teigdamas, kad Malaizijoje yra kitų nagrinėjamojo produkto gamintojų. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad dėl papildomo Malaizijoje esančio gamintojo, neeksportuojančio į Sąjungą, išvada dėl Malaizijos bendradarbiavimo masto lieka nepakitusi, nes nepateikta jokių įrodymų, kad tiriamos bendrovės atsiskaitė ne už visą nagrinėjamojo produkto eksportą į Sąjungą TL. Be to, tas pats Malaizijos gamintojas kritikavo tai, kad tokiems gamintojams kaip jis, TL neeksportavusiems į Sąjungą, bus taikomas muitas kitiems eksportuotojams. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad bendrovės TL neeksportavusios į Sąjungą, negali prašyti nustatyti individualios muito normos. Tačiau kai tik šios bendrovės pradės eksportuoti arba sudarys neatšaukiamą pardavimo Sąjungai susitarimą, jos galės prašyti atlikti peržiūrą dėl naujo eksportuotojo pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 4 dalį, po kurios gali būti nustatytas individualus muito dydis, jei tenkinamos tame straipsnyje nustatytos sąlygos.
(53)
Vienas Malaizijos gamintojas teigė, kad dempingo skirtumo procentui apskaičiuoti naudojama CIF vertė turėtų būti grindžiama ne muitinei deklaruojama kaina, o atskaičiuojama nuo perpardavimo kainos, atėmus visas po importavimo į Sąjungą patirtas sąnaudas. Tačiau, kadangi CIF kaina buvo naudota kaip pagrindas teikiant muitinės vertės deklaracijas Sąjungos pasienyje, ir neatrodo, kad būtų deklaruota neteisingai, apskaičiuojant dempingo skirtumo procentą turi būti naudojama ši kaina. Bendrovė teigė, kad tarp susijusių siuntų pristatymo iš Malaizijos ir muitinio įforminimo, siekiant perparduoti Sąjungoje, praeina tam tikras laiko tarpas. Tačiau net jei muitinio įforminimo sąskaitos faktūros išduodamos vėliau, kainas nurodant pagal atsargų įvertinimo metodą (FIFO), apskaičiuojant muitinę vertę remiamasi ne perpardavimo kaina, o sandorio kaina. Todėl šis teiginys atmetamas.
(54)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl dempingo skirtumo skaičiavimo negauta, laikinojo reglamento 59 ir 60 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
(55)
Procentais išreikštas CIF neto kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą galutinis dempingo dydis yra toks:
Bendrovė
Galutinis dempingo skirtumas
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Visos kitos bendrovės
5,7 %
D. ŽALA
1. Įžanginės pastabos
(56)
Paskelbus laikinąjį reglamentą, nustatyta, kad dėl korektūros klaidos reikia atlikti mažus vartojimo duomenų pataisymus. Dėl šios klaidos reikėjo truputį pakeisti pardavimo apimtį, Sąjungos pramonės rinkos dalį ir nagrinėjamųjų šalių rinkos dalį. Tačiau šie pataisymai neturi didelio poveikio tendencijoms ir išvadoms, padarytoms dėl vartojimo, pardavimo apimties, Sąjungos pramonės rinkos dalies ir nagrinėjamųjų šalių rinkos dalies nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos rinkoje.
2. Sąjungos gamyba ir Sąjungos pramonė
(57)
Kaip minėta laikinojo reglamento 62 konstatuojamojoje dalyje, buvo nustatyta, kad Sąjungoje panašų produktą gamino du skundo pateikėjai ir labai maži gamintojai. Kaip minėta šio reglamento 11 ir 12 konstatuojamosiose dalyse, šakotųjų izomerų turinčių FOH gamintojai nepateko į Sąjungos FOH gamybos apibrėžtąją sritį. Nepaisant šio reglamento 58 konstatuojamojoje dalyje paaiškinto fakto, laikinojo reglamento 62 ir 63 konstatuojamosiose dalyse pateikta Sąjungos pramonės apibrėžtis patvirtinama.
(58)
Vienas iš dviejų skundo pateikėjų buvo perimtas bendrovės, kuri šiame nagrinėjime dalyvauja kaip naudotoja. Paskelbus laikinąjį reglamentą šis skundo pateikėjas pradėjo laikytis neutralios pozicijos.
(59)
Dėl to kai kurios šalys pradėjo abejoti tyrimo pagrįstumu ir pritarimu jam, teigdamos, kad tyrimui turi būti pritariama visu tyrimo laikotarpiu.
(60)
Išnagrinėjus teiginį, paaiškėjo, kad likęs skundo pateikėjas pagamina daugiau kaip 40 % visos Sąjungos produkcijos, taigi daugiau nei 25 % visos Sąjungos produkcijos, be to, savo pritarimą arba nepritarimą dėl tyrimo pareiškė 100 % Sąjungos FOH gamintojų. Todėl pagrindinio reglamento 5 straipsnio 4 dalyje nustatyti 25 % ir 50 % ribos reikalavimai įvykdyti ir pagrįstumas patvirtinamas.
(61)
Kai kurios šalys teigė, kad kadangi abu skundo pateikėjai TL importavo nagrinėjamąjį produktą, jie neturėtų būti laikomi Sąjungos pramonės dalimi. Buvo patvirtinta, kad šių bendrovių iš nagrinėjamųjų šalių importuoto produkto procentinė dalis nėra didelė, palyginti su jų panašaus produkto gamyba. Be to, importas dažniausiai buvo laikino pobūdžio. Todėl galima patvirtinti, kad pagrindinė šių bendrovių veikla yra panašaus produkto gamyba ir pardavimas. Todėl laikinojo reglamento 62-63 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3. Sąjungos suvartojimas
(62)
Kadangi jokių pastabų dėl Sąjungos suvartojimo negauta, laikinojo reglamento 64-66 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
4. Importas į Sąjungą iš nagrinėjamųjų šalių ir priverstinis kainų mažinimas
4.1. Kumuliacija
(63)
Daug šalių prieštaravo faktui, kad laikinajame reglamente trijų nagrinėjamųjų šalių importas buvo vertinamas bendrai. Jų nuomone, pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalyje nustatytos kumuliacijos sąlygos neįvykdytos. Jos teigė, kad nustačius vienos iš šalių vykdytą neigiamą kainų mažinimą kumuliacijos atlikti nebegalima. Be to, jos tvirtino, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu trijų eksportuojančių šalių pardavimo apimties tendencijos buvo skirtingos, kaip ir skirtingos trijų eksportuojančių šalių galimybės gauti žaliavą ir skirtinga pati žaliava. Galiausiai nurodyta, kad vienos iš nagrinėjamųjų šalių pardavimas eksportui buvo vykdomas tarpininkaujant susijusioms bendrovėms. Jų nuomone, Sąjungos rinkoje nagrinėjamosios šalyse veikė skirtingomis konkurencijos sąlygomis. Pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad jei atliekant antidempingo tyrimą tuo pat metu nagrinėjamas importas daugiau kaip iš vienos valstybės, tokio importo iš visų valstybių poveikis vertinamas bendrai tiktai tuomet, jei nustatoma: a) kad dempingo skirtumas, apskaičiuotas importui iš kiekvienos valstybės, yra didesnis nei to reglamento 9 straipsnio 3 dalyje apibrėžtas de minimis, ir kad importo iš kiekvienos valstybės kiekis nėra nereikšmingas ir b) kad atsižvelgus į importuotų produktų tarpusavio konkurencijos sąlygas ir į importuotų produktų ir panašių Sąjungos produktų konkurencijos sąlygas, importo poveikį tikslinga vertinti bendrai.
a)
Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 4.3.2 dalyje, importo dempingo kaina iš kiekvienos nagrinėjamosios šalies apimtis nebuvo nereikšminga ir nagrinėjamuoju laikotarpiu importas dempingo kaina liko reikšmingas.
b)
Nustatyta, kad iš nagrinėjamųjų šalių importuotų produktų ir panašių produktų konkurencijos ir kainodaros sąlygos buvo panašios, ypač TL. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 127 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamosioms šalims nustatytas žalos pašalinimo lygis buvo gerokai didesnis nei de minimis 2 % riba. Todėl priverstinis kainų mažinimas netiksliai atspindi padėtį, kuri vyrautų rinkoje su veiksminga kainų konkurencija. Be to, buvo ištirti kiekvienos nagrinėjamosios šalies pardavimo kanalai ir kainų tendencijos ir nustatyta, kad jie panašūs, kaip parodyta toliau pateiktoje lentelėje. Nagrinėjamųjų šalių importo kaina mažėjo ir, palyginti su vidutinėmis Sąjungos pramonės kainomis, TL buvo itin maža.
Importas, remiantis Eurostato duomenimis (pakoreguotas, kad apimtų tik nagrinėjamąjį produktą)
2007 m.
2008 m.
2009 m.
TL
Vidutinė Malaizijos kaina (EUR/toną)
911
944
799
857
Indeksas: 2007 = 100
100
104
88
94
Metinis Δ %
3,6
-15,4
7,3
Vidutinė Indonezijos kaina (EUR/toną)
996
1 169
899
912
Indeksas: 2007 = 100
100
117
90
92
Metinis Δ %
17,3
-23,1
1,4
Vidutinė Indijos kaina (EUR/toną)
997
1 141
897
915
Indeksas: 2007 = 100
100
114
90
92
Metinis Δ %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 67-70 konstatuojamosios dalys.
4.2. Importo iš nagrinėjamųjų šalių dempingo kaina apimtis, kaina ir rinkos dalis
(65)
Kadangi jokių pastabų dėl importo iš nagrinėjamųjų šalių dempingo kaina apimties, kainos ir rinkos dalies negauta, laikinojo reglamento 71-73 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
4.3. Priverstinis kainų mažinimas
(66)
Šalys teigė, kad gaminant FOH iš natūralių aliejų ir riebalų ir iš sintetinių šaltinių, pvz., iš naftos ar alyvos, skiriasi žaliavos kaina ir kad gamybos sąnaudų skirtumams, atsiradusiems dėl skirtingų gamybos procesų, įvertinti turėjo būti remiamasi papildomu produkto kontrolės numerio (toliau - PKN) kriterijumi. Tačiau PKN nustatomas remiantis individualiomis nagrinėjamojo produkto apibrėžtajai sričiai priskiriamų subkategorijų savybėmis, o ne kiekvieno iš šių vienetų kaina. Be to, nustatyta, kad FOH, pagaminto iš natūralių aliejų ir riebalų arba iš naftos ir alyvos, pagrindinės savybės iš esmės nesiskiria, gamybos sąnaudų skirtumas taip pat nėra toks didelis, kad į tai būtų atsižvelgiama suteikiant PKN. Todėl šis teiginys atmetamas.
(67)
Kai kurios šalys teigė, kad po importo patirtas sąnaudas nurodantis duomuo, sudarantis maždaug 3 % importo kainos, naudotas nustatant nagrinėjamųjų šalių sukelto priverstinio kainų mažinimo lygį pasirodė šiuo atveju neaiškus ir nepagrįstas. Tačiau tyrimo metu patikrinus informaciją, paaiškėjo, kad importuojančios šalys, pvz., importuotojai ir naudotojai, turėjo sumokėti tokią sąnaudų po importo sumą, kad nagrinėjamasis produktas būtų išleistas į laisvą apyvartą Sąjungos rinkoje. Be to, šalys nepateikė jokių įrodymų, kad sąnaudos po importo šiuo atveju buvo apskaičiuotos neteisingai. Todėl šis teiginys atmetamas. Priverstiniam kainų mažinimui apskaičiuoti naudotas metodas, paaiškintas laikinojo reglamento 74 ir 75 konstatuojamosiose dalyse patvirtinamas.
5. Sąjungos pramonės ekonominė padėtis
5.1. Įžanginės pastabos
(68)
Nepaisant 58 konstatuojamojoje dalyje minėtos nuosavybės pakeitimo, nuspręsta, kad į pasitraukusio skundo pateikėjo pateiktus ir jo patalpose patikrintus duomenis turėtų būti toliau atsižvelgiama tiriant žalą, nes jo gamyba lieka Sąjungos gamybos dalimi.
(69)
Kai kurios šalys teigė, kad tiriant žalą ir apskaičiuojant žalos skirtumą neturėtų būti atsižvelgiama į tam tikrus Sąjungos pramonės pateiktus duomenis, visų pirma susijusius su Indijos, Malaizijos ir Indonezijos kilmės nagrinėjamojo produkto įsigijimu, nes šiuo įsigijimu pati Sąjunga sau padarė tariamą žalą. Tačiau, kaip nurodyta laikinojo reglamento 63 konstatuojamojoje dalyje, produktas iš esmės buvo įsigyjamas dėl vieno gamintojo laikinai uždarytos vienos gamyklos. Be to, įsigytas kiekis buvo nedidelis, palyginti su bendru skundo pateikėjų gaminamu kiekiu. Todėl įtikinamų priežasčių neatsižvelgti į šio gamintojo įsigytą kiekį tiriant žalą arba apskaičiuojant žalos pašalinimo lygį nėra.
(70)
Laikinojo reglamento 76 konstatuojamojoje dalyje minėtos įžanginės pastabos patvirtinamos.
5.2. Gamyba, gamybos pajėgumai ir pajėgumų naudojimas; pardavimas ir rinkos dalis
(71)
Kadangi jokių pastabų dėl gamybos, gamybos pajėgumų, pajėgumų naudojimo, pardavimo ir rinkos dalies negauta, laikinojo reglamento 77-81 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.3. Vidutinės Sąjungos pramonės vieneto kainos
(72)
Paskelbus laikinąjį reglamentą, nustatyta, kad dėl korektūros klaidos reikia atlikti vidutinių Sąjungos pramonės vieneto kainų duomenų pataisymus. Toliau pateiktoje lentelėje parodytos pakeistos Sąjungos pramonės vieneto kainos tendencijos nagrinėjamuoju laikotarpiu.
Pardavimo nesusijusiems pirkėjams Sąjungos vieneto kaina
2007 m.
2008 m.
2009 m.
TL
Indeksas 2007 = 100
100
123
102
96
Metinis Δ %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Šaltinis: klausimyno atsakymai.
(73)
Priešingai nei minėta laikinojo reglamento 84 konstatuojamojoje dalyje, nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonės kainos sumažėjo 4 %. Didelis kainų kritimas pastebėtas 2008-2009 m. ir tęsėsi TL. Šiuo laikotarpiu pardavimo kaina sumažėjo 22 %. Šis pataisymas neturi įtakos išvadai dėl ekonominės Sąjungos pramonės padėties. Kadangi jokių pastabų dėl vidutinių Sąjungos pramonės vieneto kainų negauta, laikinojo reglamento 82 ir 83 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.4. Atsargos, užimtumas, darbo užmokestis ir našumas, pelningumas, grynųjų pinigų srautas, investicijos, investicijų grąža ir gebėjimas padidinti kapitalą, augimas, faktinio dempingo skirtumo dydis
(74)
Kai kurios šalys teigė, kad Sąjungos pramonė negalėjo patirti žalos, nes stačiosios integracijos bendrovės yra Sąjungos pramonės dalis ir nagrinėjamąjį produktą importavo iš trečiųjų šalių. Todėl importuotą produktą jos galėjo naudoti tolesnei gamybai, o savo nepelningą produktą - parduoti.
(75)
Reikėtų pažymėti, kad tam tikruose antidempingo tyrimuose tokie gamintojai, kaip pavyzdžiui, plieno ir cheminių produktų gamintojai, tokiais atvejais patenkantys į Sąjungos pramonės apibrėžtį, vykdo tolesnę vartojimo veiklą ir jų gaminamo nagrinėjamojo produkto dalis yra skirta uždarajam naudojimui. Vis dėlto, tokiu atveju materialinės žalos Sąjungos pramonei galimybė tiriama nagrinėjant tik nagrinėjamojo produkto gamybą ir pardavimą. Šiuo atveju, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 77-93 konstatuojamosiose dalyse, materialinė žala nagrinėjamojo produkto verslui buvo nustatyta. Šalys nepateikė jokių įrodymų, kurie patvirtintų, kad šių konstatuojamųjų dalių išvados yra neteisingos ir kad Sąjungos pramonė materialinės žalos TL nepatyrė. Todėl šis argumentas atmetamas.
(76)
Kai kurios šalys teigė, kad sumažinus tam tikrus skundo pateikėjų gamybos pajėgumus buvo iškreiptas tariamai jiems padarytos žalos dydis. Jos teigė, kad Sąjungoje buvo ir kitų gamintojų, prisidėjusių prie Sąjungos pajėgumų, ir kad Sąjungos pramonės pajėgumai padidėjo dėl investicijų į naujus pajėgumus. Tai nedaug ką pasako apie pramonės patirtą žalą. Kitos šalys teigė, kad sumažėjusios investicijos nėra žala, tiesiog gamybos perkėlimas už Sąjungos ribų.
(77)
Atlikus tyrimą, nustatyta, kaip nurodyta laikinojo reglamento 78 konstatuojamojoje dalyje, kad Sąjungos pramonės gamybos pajėgumai 2008 m. padidėjo 9 %, bet TL sumažėjo 10 %. Tai siekiant kovoti su nagrinėjamųjų šalių konkurencija priimtų sprendimų rezultatas; vėliau dėl importo dempingo kainomis daromo spaudimo taip pat buvo laikinai uždaromos gamyklos. Kalbant apie investicijas, laikinojo reglamento 89 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonės investicijos Sąjungoje sumažėjo 35 %. Tai vienas iš kelių žalos veiksnių, dėl kurių laikinojo reglamento 92 ir 93 konstatuojamosiose dalyse buvo padarytos išvados, kad TL Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą.
(78)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl atsargų, užimtumo, darbo užmokesčio ir našumo, pelningumo, grynųjų pinigų srauto, investicijų, investicijų grąžos ir gebėjimo padidinti kapitalą, augimo ir faktinio dempingo skirtumo dydžio negauta, laikinojo reglamento 85-91 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
5.5. Pokyčiai po TL
(79)
Kai kurios šalys teigė, kad nebuvo pateikta Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos įrodymų, ir tai, kad vienas iš dviejų pirminių skundo pateikėjų atšaukė savo pritarimą tyrimui, rodo, kad jis nuo žalos nenukentėjo. Taip pat buvo teigiama, kad iš kito skundo pateikėjo žalos rodiklių nematyti, kad būta žalos.
(80)
Reikėtų pažymėti, kad aptariama bendrovė neprieštaravo tyrimui, tiesiog užėmė neutralią poziciją. Todėl, kaip paaiškinta 57 konstatuojamojoje dalyje, vis dar manoma, kad tinkama abu Sąjungos gamintojus laikyti Sąjungos pramone.
(81)
Buvo teigiama, kad laikotarpiu po TL kainos gerokai padidėjo ir kad toks kainų didėjimas šiuo laikotarpiu iš karto duos pelno skundo pateikėjams, kurie 2010-2011 m. viešose ataskaitose paskelbė apie geresnius rezultatus.
(82)
Kai kurios šalys primygtinai teigė, kad Sąjungos pramonės padėtis laikotarpiu po TL gerokai pagerėjo, ir nurodė, kad kai kurios bendrovės planuoja Sąjungoje atidaryti naujas gamyklas. Taip pat teigta, kad atsižvelgiant į neseniai padidėjusias importo kainas, priemonių taikymas turėtų būti laikinai sustabdytas arba jos turėtų būti pakeistos minimalia importo kaina (toliau - MIK).
(83)
Į po TL sekusius įvykius antidempingo tyrime paprastai neatsižvelgiama. Be to, nepateikta jokių įrodymų, kad po TL sekę įvykiai yra akivaizdūs, neginčijami ir ilgalaikiai. Dėl galutinių priemonių laikino sustabdymo sprendžiama atsižvelgiant į įvykius po TL, kurie yra ilgalaikio pobūdžio.
(84)
Kaip paaiškinta 123-126 konstatuojamosiose dalyse, MIK nustatyti netinkama dėl to, kad neįvykdytos reikalingos sąlygos. Dėl šių priežasčių visi šie teiginiai atmetami.
6. Išvada dėl žalos
(85)
Atlikus tyrimą, patvirtinta, kad iš daugumos žalos rodiklių, kuriuos pateikė Sąjungos pramonė, matyti prastėjanti tendencija nagrinėjamuoju laikotarpiu. Atsižvelgiant į tai, laikinojo reglamento 92 ir 93 konstatuojamųjų dalių išvados, kad TL Sąjungos pramonė patyrė materialinę žalą, patvirtinamos.
E. PRIEŽASTINIS RYŠYS
1. Importo dempingo kaina poveikis
(86)
Viena šalis pastebėjo, kad laikinojo reglamento 108 konstatuojamosios dalies analizėje yra trūkumų, nes bendras ir nuolatinis vartojimo mažėjimas buvo siejamas su padidėjusiu importu, tačiau, pasak šios šalies, importo iš nagrinėjamųjų šalių raida atitiko vartojimą.
(87)
Iš tiesų reikėtų paaiškinti, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu bendras vartojimas padidėjo 2 %, kaip minėta laikinojo reglamento 64-66 konstatuojamosiose dalyse. Tačiau tai neprieštarauja faktui, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu gerokai padidėjo bendra importo mažomis dempingo kainomis iš nagrinėjamųjų šalių apimtis ir rinkos dalis (žr. laikinojo reglamento 96 konstatuojamąją dalį), o rinkos dydis liko beveik nepakitęs ir Sąjungos pramonė prarado didelę rinkos dalį, ypač laikotarpiu nuo 2009 m. iki TL.
(88)
Kai kurios šalys teigė, kad importo iš nagrinėjamųjų šalių tendencijos nėra susijusios su Sąjungos pramonės ekonominės padėties pablogėjimu, visų pirma pardavimo apimtimi, pardavimo verte ir pelningumu. Jos teigė, kad Sąjungos pramonės pelningumas didėjo, kai 2008 m. didėjo importas, o vėliau stipriai sumažėjo, nors importas liko nepakitęs.
(89)
Priešingai nei teigiama, atlikus tyrimą nustatyta, kad importas mažomis dempingo kainomis ir Sąjungos pramonei padaryta žala visu nagrinėjamuoju laikotarpiu yra glaudžiai susiję (žr. laikinojo reglamento 95-98 konstatuojamąsias dalis). Atlikus tyrimą taip pat paaiškėjo, kad nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos pramonė negalėjo atsigauti, nes importas mažomis dempingo kainomis į Sąjungos rinką buvo padidėjęs. Todėl šis teiginys atmetamas.
(90)
Taip pat buvo teigiama, kad importo tendencijos skyrėsi priklausomai nuo kai kurių eksportuojančių gamintojų gaminamos alkoholio rūšies, todėl turėtų būti atlikta atskira šių rūšių alkoholio analizė. Tačiau į produkto apibrėžtąją sritį patenkančios skirtingos rūšys turi tas pačias savybes. Tyrimo metu nenustatyta jokių esminių FOH, gaminamų iš skirtingų žaliavų, skirtumų. Todėl jokių priežasčių atskirai analizuoti alkoholio rūšių tendencijas šiuo atveju nėra.
(91)
Taip pat buvo teigiama, kad importas iš Indijos nepadarė žalos, nes nagrinėjamuoju laikotarpiu jis nepadidėjo, ypač jei neatsižvelgiama į skundo pateikėjų įsigytus kiekius. Vis dėlto nustatyta, kad importas iš Indijos buvo vykdomas dempingo kainomis ir kad žalos skirtumas buvo gerokai didesnis nei 2 % de minimis lygis. Be to, kaip paaiškinta 63-65 konstatuojamosiose dalyse, nagrinėjamųjų šalių bendro vertinimo sąlygos buvo įvykdytos. Todėl šis teiginys atmetamas
(92)
Taip pat buvo teigiama, kad bendrovės, kurių individualus priverstinio kainų mažinimo skirtumas buvo neigiamas, nesukėlė žalos, vadinasi jos nesukėlė ir bendras importas iš Indonezijos.
(93)
Kaip paaiškinta 63-65 konstatuojamosiose dalyse, nagrinėjamojo importo bendro vertinimo sąlygos buvo įvykdytos. Todėl, analizuojant žalą ir tiriant jos priežastis, nagrinėjamųjų šalių kilmės produkto mažomis dempingo kainomis importo padariniai Sąjungos pramonei buvo vertinami bendrai. Be to, tai, kad kainos priverstinai mažinamos nebuvo, nereiškia, kad Sąjungos pramonei materialinės žalos nepadaryta. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 124-127 konstatuojamosiose dalyse, nustatyta, kad Sąjungos pramonės kaina buvo nepakankama, kad būtų padengtos visos gamybos sąnaudos ir pasiektas pagrįstas pelno dydis, kuris galėjo būti pasiektas, jei TL nebūtų importo dempingo kaina. Todėl šis teiginys atmetamas.
(94)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl importo dempingo kaina poveikio negauta, laikinojo reglamento 95-98 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Kitų veiksnių poveikis
(95)
Keletas šalių teigė, kad tikroji Sąjungos pramonės patirtos žalos priežastis buvo finansų krizė, nes labiausiai pramonei buvo pakenkta, kai importas iš nagrinėjamųjų šalių jau buvo nusistovėjęs. Taip pat buvo nurodyta, kad Sąjungos pramonės pelningumas sumažėjo panašiai tiek, kiek sumažėjo kitų chemijos sektoriaus bendrovių pelningumas.
(96)
Krizė turėjo įtakos Sąjungos pramonės rezultatams. Žalos veiksnių, tokių kaip pajėgumų naudojimas ir pardavimo apimtis, tendencijos liudija, kad Sąjungos pramonės padėtis pablogėjo prasidėjus krizei ir pagerėjo rinkai atsigavus. Tačiau atlikus tyrimą nustatyta, kad padėties pagerėjimas nepadėjo atsigauti Sąjungos pramonei, kuri dar buvo stipriai atsilikusi nuo nagrinėjamojo laikotarpio pradžioje užimtos padėties. Be to, kaip minėta 89 konstatuojamojoje dalyje, 2008 m., prieš pat finansų krizės pradžią, buvo didžiausio importo iš nagrinėjamųjų šalių dempingo kaina metai ir staigaus Sąjungos pramonės pardavimo apimties sumažėjimo metai. Po šių metų Sąjungos pramonė neatsigavo, o dempingo kaina importuojami produktai ir toliau buvo masiškai parduodami Sąjungos rinkoje. Dėl šių priežasčių aišku, kad nepaisant kitų veiksnių, importas dempingo kaina iš esmės prisidėjo prie Sąjungos pramonei padarytos materialinės žalos TL. Todėl šis teiginys atmetamas.
(97)
Keletas šalių taip pat teigė, kad tikroji tariamai Sąjungos pramonei padarytos žalos priežastis yra importas iš kitų trečiųjų šalių, sumažėjusi paklausa, padidėjusi žaliavos kaina ir nuosavos prieigos prie šių žaliavų trūkumas, Sąjungos pramonės strateginių sprendimų klaidos, vartotojų grandies rinkoje padidėjusi konkurencija, sumažėjusi uždarajam naudojimui skirto nagrinėjamojo produkto gamyba, bendri rinkos sąlygų pokyčiai ir konkurencija Sąjungos rinkoje.
(98)
Pažymime, kad šios šalys negalėjo pagrįsti savo teiginių ir įrodyti, kad kitais, nei importo iš nagrinėjamųjų šalių mažomis dempingo kainomis veiksniais galima paneigti Sąjungos pramonės patirtos žalos ir importo dempingo kaina priežastinius ryšius.
(99)
Kai kurios šalys teigė, kad Komisija netyrė, ar šakotųjų FOH pardavimas galėjo turėti poveikio Sąjungos pramonės gaminamo nagrinėjamojo produkto pardavimui ir jos ekonominei padėčiai. Buvo tiriamas 8-12 konstatuojamosiose dalyse apibrėžtas produktas ir nė viena šalis nepateikė patikimų duomenų, kuriais remiantis būtų galima vertinti, ar šakotieji FOH galėjo turėti neigiamo poveikio Sąjungos pramonės ekonominei padėčiai. Todėl šis teiginys atmetamas.
(100)
Kadangi jokių pastabų dėl kitų veiksnių poveikio negauta, laikinojo reglamento 99-106 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3. Išvada dėl priežastinio ryšio
(101)
Tyrimo metu nenustatyta, kad būta kitų nei importo iš nagrinėjamųjų šalių mažomis dempingo kainomis veiksnių, kuriais būtų galima paneigti Sąjungos pramonės patirtos materialinės žalos ir importo dempingo kaina priežastinį ryšį.
(102)
Kadangi jokių pastabų dėl išvados dėl priežastinio ryšio negauta, laikinojo reglamento 107-110 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
F. SĄJUNGOS INTERESAI
1. Sąjungos pramonė
(103)
Kadangi jokių pastabų dėl Sąjungos pramonės interesų negauta, laikinojo reglamento 112 ir 113 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
2. Importuotojai
(104)
Kadangi negauta jokių pastabų dėl importuotojų interesų, laikinojo reglamento 115 ir 116 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
3. Naudotojai
(105)
Primenama, kad siekiant įvertinti galimą antidempingo priemonių poveikį Sąjungos naudotojams, tiriant daugiausiai remtasi suvestiniais duomenimis, kuriuos pateikė penkios didelės naudotojų bendrovės, kuriose apsilankyta pirminiu etapu.
(106)
Taip daroma preliminari išvada, kad nagrinėjamojo produkto sąnaudos sudarė didelę bendrų šios grupės gamybos sąnaudų dalį ir priklausomai nuo galutinio produkto svyravo nuo 10 % iki 20 %. Tačiau turimi duomenys buvo patikrinti ir atsižvelgiant į naujus skaičiavimus ir kai kuriuos pataisytus skaičius, ši dalis yra nuo 15 % iki 25 %. Vidutinis verslo pelno dydis, naudojant nagrinėjamąjį produktą, penkiose aplankytose bendrovėse sudarė maždaug 6 %; skaičiuojant iš naujo gautas didesnis vidutinis pelno dydis, maždaug 7,5 %. Galiausiai, taip pat pataisyta vidutinė verslo, naudojant nagrinėjamąjį produktą, dalis, palyginti su visu verslu. Pirminiu etapu nustatyta, kad ji sudaro 22 %, o pagal naujus skaičiavimus - 25 %.
(107)
Paskelbus laikinąjį reglamentą, atsiliepė daug naudotojų ir pateikė pastabas dėl galutinio atskleidimo. Jie paprieštaravo penkių naudotojų bendrovių, kaip minėta laikinojo reglamento 118 konstatuojamojoje dalyje, atrankai, teigdami, kad galimam priemonių poveikiui naudotojų pramonei įvertinti naudoti duomenys buvo neskaidrūs, gauti ne iš tipinių šalių ir iš per mažo bendrovių skaičiaus. Buvo teigiama, kad tiriant reikėtų atsižvelgti į visų bendradarbiaujančių atliekant tyrimą naudotojų pateiktus duomenis.
(108)
Tačiau, kaip minėta laikinojo reglamento 117 ir 118 konstatuojamosiose dalyse, 21 bendradarbiaujanti bendrovė sudaro maždaug 25 % viso Sąjungos įsigyjamo nagrinėjamojo produkto kiekio TL, o penkios naudotojų interesams įvertinti atrinktos bendrovės įsigijo maždaug 18 % viso kiekio ir 72 % viso bendradarbiaujančių naudotojų įsigyto nagrinėjamojo produkto kiekio. Šių penkių naudotojų ne tik įsigytas nagrinėjamojo produkto kiekis yra tipiškas, bet ir jie patys yra tipiški įvairių naudotojų pramonės verslo sektorių atstovai. Iš tiesų, penkios aplankytos bendrovės sudaro nevienalytę grupę, kurioje yra ne tik pirmaeilių gamintojų, t. y. paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojų, bet ir paviršinio aktyvumo medžiagų naudotojų ir kitų tolesnių naudotojų.
(109)
Nepaisant to buvo atlikta platesnė, visų bendradarbiaujančių naudotojų pateiktos informacijos, analizė. Be to, buvo atliktas atskiras galimo antidempingo muito poveikio paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojams vertinimas, nes jų grupė galėtų labiausiai nukentėti nuo nustatomų priemonių. Kita atskira analizė atlikta dėl antros naudotojų grupės, kurią sudaro visos kitos atliekant tyrimą bendradarbiavusios naudotojų bendrovės.
(110)
Buvo atlikti vidutinio 5 % dydžio muito importuojamam FOH galimo poveikio skaičiavimai pirmiausia visiems bendradarbiaujantiems naudotojams, o paskui kitoms dviem grupėms atskirai. Iš gautų rezultatų matyti, kad galutinis šio vidutinio muito poveikis nagrinėjamąjį produktą naudojančių bendrovių bendroms gamybos sąnaudoms visiems naudotojams sudarys maždaug 0,09 %, o to paties muito poveikis paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojams, gaminantiems tolesnį produktą, kuriam naudojamas nagrinėjamasis produktas, sudarytų maždaug 0,05 %, o antrai bendrovių grupei - maždaug 0,29 %.
(111)
Atlikus tyrimą taip pat paaiškėjo, kad paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojų pelno dydis tiriamąjį produktą naudojančiame sektoriuje buvo žemesnis; tačiau ši grupė TL iš nagrinėjamųjų šalių importavo tik maždaug 2,6 % viso jų įsigyjamo tiriamojo produkto kiekio. Be to, paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojai, naudojantys FOH, įsigyja tik maždaug 24 % visos jų apyvartos. Todėl net taikant vidutinį 5 % dydžio dempingo muitą, galutinis poveikis produktų, kurių sudėtyje yra tiriamasis produktas, gamybos sąnaudoms yra labai silpnas ir net nereikšmingas jų bendram pelningumui.
(112)
Vis dėlto kai kurie paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojai teigė, kad nustačius antidempingo muitus, jie negalės laisvai pirkti jiems reikalingų žaliavų ir taip padėtis jų rinkos segmente bus iškreipta.
(113)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 120 konstatuojamojoje dalyje, antidempingo muitų dydis ir galimas jų poveikis naudotojų pramonei ir vartotojų grandies rinkai nėra rimtos kliūtys nagrinėjamojo produkto importui. Atlikus tyrimą patvirtinta, kad galutiniai antidempingo muitai negali iškreipti padėties vartotojų grandies rinkoje. Be to, paviršinio aktyvumo medžiagų gamintojams neturėtų būti sunku šį gana mažą sąnaudų padidėjimą įtraukti į galutinę jų produktų kainą. Todėl teiginiai, kad antidempingo muitai iškreiptų padėtį vartotojų grandies rinkoje atmetami.
(114)
Atskleidus galutinius faktus, kai kurie naudotojai tvirtino, kad Sąjungos gamintojai atsisakė jiems tiekti prekes ir kad yra tik keli alternatyvūs tiekimo būdai. Tačiau, kaip nurodyta laikinojo reglamento 120 konstatuojamojoje dalyje, santykinai žemas siūlomų priemonių dydis neturėtų pakenkti galimybei importuoti nagrinėjamąjį produktą. Be to, nagrinėjamuoju laikotarpiu Sąjungos gamintojai negamino visu pajėgumu. Taip pat importuoti galima iš kitų trečiųjų šalių, kurioms priemonės netaikomos, o, remiantis Eurostato duomenimis apie FOH importą iš kitų pasaulio šalių po TL, nustatyta, kad šis importas didėja, todėl tariamas tiekimo trūkumo pavojus negresia. Todėl šis teiginys atmetamas.
(115)
Kai kurios naudotojų asociacijos, kurios apie save nepranešė per pranešimo apie inicijavimą 5.3 punkte nustatytą laikotarpį, teigė, kad vertinant Sąjungos interesus nebuvo atsižvelgta į jų nuomonę, visų pirma dėl galimo priemonių poveikio mažosioms ir vidutinėms įmonėms ir konkretiems sektoriams. Vis dėlto reikėtų pažymėti, kad atliekant tyrimą buvo atsižvelgta į visas šių asociacijų pateiktas pastabas. Be to, kaip nurodyta 109 konstatuojamojoje dalyje, vertinant Sąjungos interesus buvo atsižvelgta į visą bendradarbiaujančių naudotojų pateiktą informaciją. Todėl šis teiginys atmetamas.
(116)
Keletas šalių teigė, kad priemonių trukmė, jei jos bus nustatytos, turėtų būti apribota iki daugiausiai dvejų metų. Remiantis pagrindiniu reglamentu, galutinė antidempingo priemonė paprastai nustatoma penkeriems metams. Kadangi nė viena šalis neįrodė, kad dvejų metų laikotarpio pakaktų dempingu padarytai žalai neutralizuoti, kaip to reikalaujama pagrindinio reglamento 11 straipsnio 1 dalyje, atrodo, kad nėra rimtų priežasčių keisti įprastinę priemonių taikymo trukmę. Todėl šis teiginys atmetamas.
(117)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl naudotojų interesų negauta, patvirtinama, kad importuojamam nagrinėjamajam produktui nustačius galutines priemones Sąjungos interesai nebus pažeisti, todėl laikinojo reglamento 117-121 konstatuojamosios dalys patvirtinamos.
4. Išvada dėl Sąjungos interesų
(118)
Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, laikinojo reglamento 122 konstatuojamojoje dalyje padaryta išvada patvirtinama. Įtikinamų priežasčių nenustatyti galutinių antidempingo muitų iš nagrinėjamųjų šalių importuojamam FOH nėra.
G. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS
1. Žalos pašalinimo lygis
(119)
Primenama, kad pirminiu etapu apskaičiuojant tikslinį pelną naudotas 7,7 % pelno dydis. Skundo pateikėjai tvirtino, kad 15 % dydžio tikslinis pelnas būtų tinkamesnis. Reikėtų pažymėti, kad jiems nepavyko pateikti patikrinamų įrodymų, kad pagrįstų savo teiginį, jog tikslinio pelno dydis yra per mažas. Todėl siūloma patvirtinti pirminio 7,7 % dydžio tikslinį pelną, nustatytą remiantis vieno skundo pateikėjo paskutiniais pelningais metais prieš importo mažomis dempingo kainomis pradžią visoje alkoholio verslo dalyje gauto pelno dydžiu.
(120)
Tam tikros šalys teigė, kad 7,7 % dydis nėra tikroviškas ir yra per didelis. Žalos panaikinimo lygiui nustatyti jos siūlė naudoti žemesnį 3-5 % pelno dydį. Tačiau šis teiginys nepagrįstas jokiais įrodymais, patvirtinančiais, kad jų siūlomas dydis atitinka galimą Sąjungos pramonės pelną, nesant importo į Sąjungos rinką dempingo kainomis, todėl jis atmetamas.
(121)
Tam tikros šalys teigė, kad Komisiją klaidingai nustatė žalos pašalinimo lygį, remdamasi priverstinio pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumu, nes turėjo remtis priverstinio kainų mažinimo skirtumu. Šiuo atveju nuspręsta, kad priverstinio kainų mažinimo skirtumas nėra tinkamas pagrindas Sąjungos pramonei padarytos žalos pašalinimo lygiui nustatyti, nes jame nebūtų atspindėtas kainos, kuri galėjo būti sumokėta, jei nebūtų importo į Sąjungos rinką dempingo kainomis, dydis. Todėl teiginys atmetamas.
(122)
Atsižvelgiant į tai, pirminis žalos skirtumas, išreikštas CIF kainos Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą procentine dalimi, nurodytas laikinojo reglamento 127 konstatuojamojoje dalyje, patvirtinamas.
2. Galutinės priemonės
2.1. Galutinių priemonių forma
(123)
Kaip minėta 79-84 konstatuojamosiose dalyse, kai kurios šalys, inter alia, teigė, kad dabartinės priemonės turėtų būti laikinai sustabdytos, nes laikotarpio po TL įvykiai, susiję su nagrinėjamojo produkto kainos Sąjungos rinkoje didėjimu, buvo akivaizdūs, neginčijami ir ilgalaikiai. Jos taip pat teigė, kad galutinės priemonės jokiu būdu neturėtų būti pridėtinės vertės muitai, geriau jos būtų nustatytos kaip MIK.
(124)
Vis dėlto manoma, kad šiuo konkrečiu atveju minimalios importo kainos nustatymo sąlygos nėra įvykdytos. Tokios priemonės būtų galima lengvai išvengti, žinant nagrinėjamojo produkto rūšį ir sudėtingas nagrinėjamųjų eksportuojančių bendrovių struktūras.
(125)
Tačiau pripažįstama, kad šio produkto rinkoje kainos aspektas yra itin svarbus, todėl būtų prasminga sumažinti galutinių priemonių poveikį Sąjungos naudotojams, jei nagrinėjamojo produkto kainos gerokai padidėtų. Taigi, manoma, kad tikslinga pakeisti galutinių priemonių formą ir vietoje pridėtinės vertės muitų nustatyti specifinius muitus.
(126)
Manoma, kad, stipriai ir sparčiai išaugus kainoms, tokiomis priemonėmis bus apribotas galimas nenumatytas neigiamas poveikis naudotojams. Kita vertus, sumažėjus kainoms, specifiniais muitais ir toliau bus užtikrinta pakankama Sąjungos gamintojų apsauga. Specifiniai muitai nustatomi remiantis bendradarbiaujančių bendrovių eksporto į Sąjungą CIF verte TL, konvertuota į EUR naudojant mėnesinį valiutos keitimo kursą, padauginta iš mažesnio iš dempingo arba žalos skirtumų, laikantis mažesnio muito taisyklės.
(127)
Šiuo klausimu du eksportuojantys gamintojai teigė, kad vietoje mėnesinio valiutos keitimo kurso reikėtų naudoti vidutinį metinį valiutos keitimo kursą. Pažymima, kad pagal įprastą tvarką atliekant antidempingo tyrimus valiuta konvertuojama pagal mėnesinį valiutos keitimo kursą. Ta pati tvarka taikyta ir atliekant šį tyrimą. Todėl šis teiginys atmetamas.
(128)
Skundo pateikėjas teigė, kad nustatant specifinius muitus reikėjo naudoti dabartines FOH kainas, o ne CIF vertes TL. Reikėtų pažymėti, kad specifiniai muitai nustatomi remiantis dempingo ir žalos TL skaičiavimais. Jokių pagrįstų įrodymų, dėl kurių šiuo atveju skaičiuojant specifinius muitus reikėtų remtis laikotarpio po TL duomenimis, nepateikta. Todėl šis teiginys atmetamas.
2.2. Galutinių priemonių nustatymas
(129)
Paskelbus laikinąsias priemonės, apie save informavo vienas potencialus eksportuojantis gamintojas, teigdamas, kad visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma turėtų atitikti didžiausią nustatytą muitą, o ne didžiausią Indonezijai nustatytą dempingo skirtumą. Tačiau muitas kitiems eksportuotojams nustatomas kaip dempingo kitiems eksportuotojams arba kitų eksportuotojų daromos žalos skirtumas, taikant mažesnio muito taisyklę. Todėl šis teiginys atmetamas.
(130)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, manoma, kad, vadovaujantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalimi, importuojamam nagrinėjamam produktui turėtų būti nustatytos galutinės antidempingo priemonės, kurių dydis prilygtų mažesniam iš dempingo arba žalos skirtumų, vadovaujantis mažesnio muito taisykle.
(131)
Visoms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis ketinta rekomenduoti nustatyti galutinius antidempingo muitus. Be to, joms nustatytas laikotarpis, per kurį, atskleidus galutinius faktus, jos galėjo pareikšti prieštaravimus. Šalių pateiktos pastabos buvo tinkamai apsvarstytos ir prireikus išvados buvo atitinkamai pataisytos.
(132)
Siūlomi galutiniai antidempingo muitai yra tokie:
Šalis
Bendrovė
Galutinis specifinis antidempingo muitas (EUR už neto toną)
Indija
VVF Limited
46,98
Visos kitos bendrovės
86,99
Indonezija
P.T. Musim Mas
45,63
Visos kitos bendrovės
80,34
Malaizija
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd
51,07
Visos kitos bendrovės
61,01
(133)
Šiame reglamente konkrečioms bendrovėms nurodytos antidempingo muito normos taikomos tik šių bendrovių, t. y. konkrečiai paminėtų juridinių asmenų, pagamintam importuojamam nagrinėjamajam produktui. Importuojamajam nagrinėjamajam produktui, pagamintam bet kurios kitos bendrovės, kurios pavadinimas ir adresas konkrečiai nenurodytas šiame reglamente, įskaitant subjektus, susijusius su konkrečiai nurodytomis bendrovėmis, negali būti taikomos šios normos - joms turėtų būti taikoma visoms kitoms bendrovėms nustatyta muito norma.
(134)
Visus prašymus taikyti šias individualias antidempingo muito normas (pvz., pasikeitus įmonės pavadinimui arba įsteigus naujas gamybos ar pardavimo įmones) iš karto reikėtų siųsti Komisijai (10) kartu su visa svarbia informacija, ypač apie bendrovės veiklos pasikeitimus, susijusius su gamyba, vidaus ir eksporto pardavimu, kurie, pavyzdžiui, yra susiję su tokiu pavadinimo arba gamybos ir pardavimo įmonių pasikeitimu. Prireikus šis reglamentas turėtų būti iš dalies pakeistas atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios antidempingo muito normos, sąrašą.
3. Įsipareigojimai
(135)
Vienas Indijos ir vienas Malaizijos eksportuojantis gamintojas bei su juo susijęs importuotojas pasiūlė įsipareigoti dėl kainos pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalį. Abiejuose pasiūlymuose įsipareigoti buvo nurodyta daug produkto grupių (apibrėžtų pagal chemines specifikacijas) ir kiekvienai grupei nustatyta skirtinga minimali importo kaina (toliau - MIK), o kai kurių grupių kainų skirtumas sudarė 25 % Malaizijos eksportuotojo pasiūlyme ir 100 % Indijos eksportuotojo pasiūlyme. Be to, tos pačios grupės kainų skirtumas kartais buvo 20 %, todėl kyla labai didelis kryžminio kompensavimo pavojus. Taip pat pastebėta, kad Indijos eksportuotojo pasiūlyme neatsižvelgiama į nagrinėjamojo produkto kainų nepastovumą. Kitas nustatytas kryžminio kompensavimo pavojus susijęs su Malaizijos eksportuotoju ir su juo susijusiu importuotoju į Sąjungą, kuris nagrinėjamąjį produktą gauna ne tik iš Malaizijos eksportuotojo, bet ir iš kitų tiekėjų. Galiausiai, muitinei būtų sudėtinga nustatyti produkto cheminę specifikaciją be atskiros analizės, todėl kontrolė būtų labai sudėtinga ar net neįmanoma. Todėl pasiūlymai įsipareigoti atmetami. Pateikus pasiūlymą pakeisti priemonių formą, vienas eksportuojantis gamintojas iš dalies pakeitė savo pasiūlymą įsipareigoti ir visoms produktų grupėms nustatė vidutinę minimalią importo kainą, teigdamas, kad taip bus išvengta kryžminės kompensacijos pavojaus. Kitas eksportuojantis gamintojas savo pasiūlymo nepakeitė. Vis dėlto, atsižvelgiant į produkto rūšių skaičių ir jų kainų svyravimus, nustačius MIK priemonių veiksmingumas būtų visiškai panaikintas. Be to, bendrovių struktūra ir jų pasiūlymai dėl pirmiau nurodytų priežasčių tebetrukdo priimti įsipareigojimus. Vieno eksportuotojo pasiūlytas ataskaitų teikimo ir kainų režimas neišsprendžia šių problemų ir vis tiek būtų labai sudėtinga, net neįmanoma, vykdyti kontrolę. Todėl pasiūlymai įsipareigoti negali būti priimti.
4. Galutinis laikinųjų muitų surinkimas
(136)
Atsižvelgiant į nustatytų dempingo skirtumų dydį ir įvertinus Sąjungos pramonei padarytą žalą, manoma, kad reikėtų galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo antidempingo muito, nustatyto laikinuoju reglamentu, sumas, neviršijant šiame reglamente nustatytų galutinių muitų sumos. Jeigu galutiniai muitai yra mažesni nei laikinieji muitai, laikinai garantijomis užtikrintos sumos, viršijančios galutinę antidempingo muitų normą, turėtų būti nerenkamos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamiems Indijos, Indonezijos ir Malaizijos kilmės sočiųjų riebalų alkoholiams, kurių grandinę sudaro C8, C10, C12, C14, C16 ar C18 anglies atomų (neįskaitant šakotųjų izomerų), įskaitant atskirus sočiuosius riebalų alkoholius (dar vadinamus atskirosiomis frakcijomis) ir mišinius, kurių grandinę daugiausiai sudaro C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 anglies atomų deriniai (paprastai klasifikuojami kaip C8-C10 anglies atomų deriniai), mišinius, kurių grandinę daugiausiai sudaro C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 anglies atomų deriniai (paprastai klasifikuojami kaip C12-C14 anglies atomų deriniai), bei mišinius, kurių grandinę daugiausiai sudaro C16-C18 anglies atomų deriniai, kurie šiuo metu priskiriami prie KN kodų ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 ir ex 3823 70 00 (TARIC kodai 2905168510, 2905190060, 3823700011 ir 3823700091), nustatomas galutinis antidempingo muitas.
2. Galutinio antidempingo muito norma, taikoma 1 dalyje aprašytiems produktams, kuriuos gamina toliau išvardytos bendrovės, yra tokia:
Šalis
Bendrovė
Galutinis antidempingo muitas (EUR už neto toną)
Papildomas TARIC kodas
Indija
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Visos kitos bendrovės
86,99
B999
Indonezija
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Visos kitos bendrovės
80,34
B999
Malaizija
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Visos kitos bendrovės
61,01
B999
3. Jeigu prekės buvo sugadintos prieš jas išleidžiant į laisvą apyvartą ir todėl faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina, siekiant nustatyti muitinę vertę, paskirstoma proporcingai pagal 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (11), 145 straipsnį, antidempingo muito dydis, apskaičiuotas remiantis pirmiau nustatytomis sumomis, sumažinamas proporcingai faktiškai sumokėtai arba mokėtinai kainai.
4. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
Galutinai surenkamos garantijomis užtikrintos laikinojo antidempingo muito, nustatyto Reglamentu (ES) Nr. 446/2011, sumos. Sumos, viršijančios galutinio antidempingo muito normą, nerenkamos.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 8 d.