NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 206/2010
ze dne 12. března 2010,
kterým se stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup některých zvířat a čerstvého masa na území Evropské unie, a požadavky na veterinární osvědčení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS (1), a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b), čl. 17 odst. 3 písm. a), čl. 17 odst. 3 písm. c) první pododstavec, čl. 18 odst. 1 čtvrtou odrážku a článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (2), a zejména na článek 8, čl. 9 odst. 2 písm. b) a čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (3), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e), článek 8, čl. 10 první pododstavec a čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (4), a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (5), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (6), a zejména na čl. 11 odst. 1 a článek 16 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (7), a zejména na čl. 48 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí (8) stanovila vypracování seznamu zemí nebo jejich částí, z nichž členské státy povolí dovoz některých živých zvířat a čerstvého masa některých zvířat.
(2)
Následně bylo přijato rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a podmínky pro veterinární osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich čerstvého masa do Společenství (9). Uvedené rozhodnutí stanoví hygienická opatření pro dovoz živých zvířat, kromě koňovitých, do Evropské unie a pro dovoz čerstvého masa z těchto zvířat, včetně koňovitých, avšak vyjma masných polotovarů. Přílohy I a II uvedeného rozhodnutí rovněž stanoví seznamy třetích zemí nebo jejich částí, z nichž smí být do Unie dovážena některá živá zvířata a jejich čerstvé maso, a také vzory veterinárních osvědčení.
(3)
Ode dne přijetí uvedeného rozhodnutí byla v dalších aktech Unie stanovena řada nových veterinárních a hygienických předpisů, které tvoří nový regulativní rámec pro tuto oblast. Taktéž směrnice 72/462/EHS byla zrušena směrnicí 2004/68/ES.
(4)
Článek 20 směrnice 2004/68/ES stanoví, že prováděcí pravidla pro dovoz stanovená v souladu s rozhodnutími přijatými podle směrnice 72/462/EHS, mimo jiné s rozhodnutím 79/542/EHS, zůstávají v platnosti až do jejich nahrazení opatřeními přijatými v novém regulativním rámci.
(5)
Podle čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se zrušují některé směrnice týkající se hygieny potravin a hygienických podmínek pro produkci některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě a pro jejich uvádění na trh a kterou se mění směrnice Rady 89/662/EHS a 92/118/EHS a rozhodnutí Rady 95/408/ES (10), skončí platnost pravidel přijatých na základě směrnice 72/462/EHS, jakmile budou přijata nezbytná ustanovení na základě nařízení (ES) č. 852/2004, nařízení (ES) č. 853/2004, nařízení (ES) č. 854/2004 nebo směrnice 2002/99/ES.
(6)
Rozhodnutí 79/542/EHS bylo několikrát změněno a ustanovení týkající se dovozu vycházející z nového regulativního rámce již byla do rozhodnutí 79/542/EHS začleněna. V zájmu jasnosti a transparentnosti by opatření stanovená rozhodnutím 79/542/EHS měla být stanovena v novém právním aktu. V tomto nařízení jsou zahrnuta všechna ustanovení rozhodnutí 79/542/EHS. Proto dnem vstupu tohoto nařízení v platnost přestává platit rozhodnutí 79/542/EHS v očekávání jeho výslovného zrušení.
(7)
Směrnice 92/65/EHS stanoví veterinární předpisy pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Unie a jejich dovoz do Unie, pokud se na ně nevztahují veterinární předpisy stanovené ve zvláštních aktech Unie zmíněné v příloze F uvedené směrnice. Podle uvedené směrnice se do Unie mohou dovážet živá zvířata, sperma, vajíčka a embrya pouze ze třetí země, která je uvedena na seznamu vypracovaném postupem popsaným v uvedené směrnici. Kromě toho musí být tato živá zvířata provázena veterinárním osvědčením, které odpovídá vzoru vyhotovenému postupem podle uvedené směrnice.
(8)
Směrnice Rady 96/93/ES ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty (11) stanoví pravidla, která musí být dodržena při vydávání osvědčení požadovaných veterinárními právními předpisy, aby se zabránilo vydávání osvědčení se zavádějícími a podvodnými údaji. Je vhodné zajistit, aby předpisy a zásady používané úředními inspektory nebo veterinárními lékaři třetích zemí byly alespoň rovnocenné těm, které stanoví uvedená směrnice. Některé třetí země, které jsou na seznamu v příloze II tohoto nařízení, poskytly dostatečné záruky, pokud jde o existenci a uplatňování takových předpisů a zásad. Je proto vhodné povolit vstup některých živých zvířat z uvedených třetích zemí na území Unie, pokud nejsou nutná žádná další omezení vyplývající z jejich konkrétní nákazové situace.
(9)
Směrnice 2002/99/ES stanoví veterinární předpisy pro dovoz produktů živočišného původu a výrobků z nich získaných, které jsou určeny k lidské spotřebě, do Unie. Podle uvedené směrnice mají být sestaveny seznamy třetích zemí nebo regionů třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu, přičemž tento dovoz musí splňovat určité požadavky, pokud jde o veterinární osvědčení.
(10)
Směrnice 2004/68/ES stanoví veterinární požadavky na dovoz některých živých kopytníků do Unie a jejich tranzit přes území Unie. Dovoz těchto živých kopytníků do Společenství a jejich tranzit přes území Společenství je povolen pouze ze třetích zemí a území, které jsou uvedeny na seznamu nebo na seznamech sestavených v souladu s postupem popsaným v uvedené směrnici, přičemž tento dovoz musí splňovat určité požadavky na veterinární osvědčení.
(11)
S výjimkou ustanovení čl. 17 odst. 2 posledního pododstavce směrnice 92/65/EHS je dovoz živých zvířat a produktů živočišného původu, na něž se vztahují směrnice 92/65/EHS, 2002/99/ES a 2004/68/ES, do Unie nebo jejich tranzit přes území Unie povolen pouze tehdy, pokud jsou doprovázeny veterinárním osvědčením a splňují příslušné požadavky stanovené právními předpisy Společenství.
(12)
Proto je za účelem provádění směrnic 92/65/EHS, 2002/99/ES a 2004/68/ES vhodné stanovit v tomto nařízení seznamy třetích zemí, území a jejich částí a zvláštní podmínky dovozu pro některá živá zvířata a čerstvé maso některých zvířat, včetně vzorů veterinárních osvědčení.
(13)
V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie by v tomto nařízení měly být zohledněny rovněž hygienické předpisy stanovené v dalších aktech Unie, zejména v nařízeních (ES) č. 852/2004, 853/2004 a 854/2004, která stanoví pravidla týkající se hygieny potravin a potravin živočišného původu a pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě, a také požadavky podle směrnice Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech (12), a podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (13).
(14)
Nařízení (ES) č. 882/2004 stanoví obecná pravidla pro provádění úředních kontrol v oblasti potravin a krmiv, zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat. Článek 48 uvedeného nařízení zmocňuje Komisi k přijetí seznamu třetích zemí, ze kterých mohou být určité výrobky dováženy do Unie. Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě, včetně seznamů třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz produktů živočišného původu. Podle těchto pravidel mohou být uvedené seznamy kombinovány s jinými seznamy vypracovanými pro účely veřejného zdraví a zdraví zvířat.
(15)
Vzory osvědčení stanovené v přílohách tohoto nařízení by proto měly zahrnovat potvrzení dokládající, že jsou splněny hygienické předpisy stanovené ve směrnici 96/23/ES a nařízeních (ES) č. 999/2001, 852/2004, 853/2004 a 854/2004.
(16)
Vzory osvědčení stanovené v přílohách tohoto nařízení by také měly zahrnovat potvrzení dokládající, že jsou splněny požadavky na dobré životní podmínky zvířat stanovené ve směrnici Rady 93/119/ES ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo usmrcování (14) a v nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (15).
(17)
S cílem zajistit, aby během přepravy ze třetí země původu do Unie nebylo ohroženo zdraví živých zvířat vstupujících na území Unie, by měly být stanoveny určité požadavky týkající se přepravy živých zvířat, včetně požadavků na sběrná střediska.
(18)
V zájmu zajištění ochrany zdraví zvířat v Unii by živá zvířata měla být přepravována přímo na příslušné místo určení v Unii.
(19)
Čerstvé maso propuštěné do Unie za účelem tranzitu do jiné třetí země představuje zanedbatelné riziko pro veřejné zdraví. Toto maso by nicméně mělo splňovat všechny příslušné veterinární předpisy. Proto by měla být stanovena zvláštní ustanovení pro tranzit čerstvého masa a jeho skladování před tranzitem.
(20)
Vzhledem k zeměpisné poloze Kaliningradu, která se dotýká pouze Lotyšska, Litvy a Polska, by měly být stanoveny zvláštní podmínky pro tranzit zásilek do Ruska a z Ruska přes území Unie.
(21)
Propuštění zásilek čerstvého masa farmových nezdomácnělých zvířat řádu sudokopytníků chycených ve volné přírodě do Unie, s výjimkou drobů a mletého masa, by mělo být povoleno. Aby se vyloučila jakákoli případná veterinární rizika, která může toto propuštění představovat, je vhodné, aby tato zvířata byla oddělena od volně žijících zvířat po dobu tří měsíců před vstupem uvedených zásilek na území Unie. Vzor veterinárního osvědčení pro uvedené zásilky (RUF) by měl tudíž tuto skutečnost zohledňovat.
(22)
Rozhodnutí Komise 2003/881/ES ze dne 11. prosince 2003 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz včelovitých (Apis mellifera a Bombus spp.) z některých třetích zemí (16) stanoví veterinární podmínky a podmínky pro veterinární osvědčení pro dovoz včelovitých z některých třetích zemí. V zájmu zjednodušení právních předpisů Unie by opatření stanovená v uvedeném rozhodnutí měla být zahrnuta do tohoto nařízení. Rozhodnutí 2003/881/ES by tedy mělo být zrušeno.
(23)
Je vhodné zavést přechodné období, které by členským státům a příslušnému odvětví umožnilo přijmout nezbytná opatření pro splnění požadavků stanovených v tomto nařízení.
(24)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky na veterinární osvědčení pro vstup zásilek obsahujících následující živá zvířata nebo čerstvé maso na území Unie:
a)
kopytníci;
b)
zvířata uvedená na seznamu v části 2 přílohy IV;
c)
čerstvé maso kopytníků a koňovitých určené k lidské spotřebě, kromě masných polotovarů.
2. Toto nařízení stanoví seznamy třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povoleno propustit zásilky uvedené v odstavci 1 do Unie.
3. Toto nařízení se nevztahuje na vstup nezdomácnělých zvířat na území Unie:
a)
za účelem představení nebo výstav, kde tato živá zvířata nejsou obvykle držena či chována;
b)
jako součásti cirkusu;
c)
určených pro schválené organizace, schválené instituty, nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS.
4. Použitím tohoto nařízení nejsou dotčeny jakékoli zvláštní požadavky na osvědčení stanovené v jiných aktech Unie nebo v dohodách, které Unie uzavřela se třetími zeměmi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„kopytníky“ se rozumí kopytníci, jak je definuje čl. 2 písm. d) směrnice 2004/68/ES;
b)
„čerstvým masem“ se rozumí čerstvé maso, jak je definováno v bodě 1.10 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c)
„koňovitými“ se rozumí koňovití, jak je definuje čl. 2 písm. b) směrnice Rady 90/426/EHS (17);
d)
„hospodářstvím“ se rozumí farma nebo jiné zemědělské, průmyslové či obchodní zařízení pod úředním dohledem, včetně zoologických zahrad, zábavních parků a chráněných území s volně žijící zvěří nebo honebních revírů, v nichž jsou běžně držena nebo chována živá zvířata.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PRO VSTUP ŽIVÝCH ZVÍŘAT NA ÚZEMÍ UNIE
Článek 3
Obecné podmínky pro vstup kopytníků na území Unie
Zásilky kopytníků mohou být propuštěny do Unie, pouze pokud splňují následující podmínky:
a)
pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy I, přičemž vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce je uveden ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy I;
b)
doprovází je příslušné veterinární osvědčení vypracované podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v části 2 přílohy I, které vyplní a podepíše úřední veterinární lékař vyvážející třetí země a v němž se zohlední zvláštní podmínky uvedené ve sloupci 6 tabulky v části 1 téže přílohy;
c)
splňují požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení zmíněném v písmeni b) včetně:
i)
dodatečných záruk obsažených v uvedeném osvědčení, jsou-li požadovány podle sloupce 5 části 1 přílohy I;
ii)
dodatečných požadavků na veterinární osvědčení, které může v souladu s veterinárními právními předpisy Unie stanovit členský stát určení a které jsou zahrnuty v osvědčení.
Článek 4
Podmínky pro sběrná střediska pro některé zásilky kopytníků
Zásilky kopytníků, které obsahují živá zvířata z více než jednoho hospodářství, mohou být propuštěny do Unie pouze tehdy, jsou-li sestaveny ve sběrných střediscích schválených příslušným orgánem třetí země původu v souladu s požadavky stanovenými v části 5 přílohy I.
Článek 5
Protokoly pro standardizaci materiálů a postupy odběru vzorků a provádění vyšetření u kopytníků
Je-li podle veterinárních osvědčení uvedených ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy I pro vstup zásilek kopytníků na území Unie nutný odběr vzorků a provedení vyšetření na nákazy uvedené v části 6 téže přílohy, provede tento odběr vzorku a vyšetření příslušný orgán třetí země původu, nebo se tento odběr a vyšetření provede pod jeho dozorem, a to v souladu s protokoly pro standardizaci materiálů a provádění vyšetření v části 6 uvedené přílohy.
Článek 6
Zvláštní podmínky pro některé zásilky kopytníků dovážených na Saint-Pierre a Miquelon, které vstupují na území Unie
Zásilky kopytníků druhů uvedených v tabulce v části 7 přílohy I, které byly propuštěny na Saint-Pierre a Miquelon méně než šest měsíců před datem odeslání ze Saint-Pierre a Miquelonu do Unie, mohou být propuštěny do Unie pouze tehdy, pokud:
a)
splňují požadavky týkající se ustájení a karantény stanovené v kapitole 1 uvedené části přílohy I;
b)
byly podrobeny vyšetření v souladu s veterinárními požadavky stanovenými v kapitole 2 uvedené části přílohy I.
Článek 7
Obecné podmínky pro propuštění některých druhů včelovitých do Unie
1. Zásilky včelovitých druhů uvedených v tabulce 1 části 2 přílohy IV se propustí do Unie pouze ze třetích zemí nebo území:
a)
uvedených na seznamu v části 1 přílohy II;
b)
kde výskyt moru včelího plodu, malého úlového brouka (Aethina tumida) a roztoče Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.) podléhá povinnému hlášení na celém území.
2. Odchylně od ustanovení odst. 1 písm. a) mohou být zásilky včel propuštěny do Unie z části třetí země nebo území uvedených v části 1 přílohy II, která je:
a)
zeměpisně a epizooticky izolovanou částí třetí země nebo území;
b)
uvedena ve třetím sloupci tabulky v oddíle 1 části 1 přílohy IV.
Použije-li se tato výjimka, je propuštění zásilek včelovitých do Unie zakázáno ze všech ostatních částí dotčené třetí země nebo území, které nejsou uvedeny ve třetím sloupci tabulky v oddíle 1 části 1 přílohy IV.
3. Zásilky včelovitých druhů uvedených v tabulce 1 části 2 přílohy IV sestávají buď:
a)
z klecí s královnami (Apis mellifera a Bombus spp.), z nichž v každé je umístěna pouze jedna královna s maximálně 20členným doprovodem; nebo
b)
z kontejnerů čmeláků (Bombus spp.), z nichž v každém je umístěna kolonie čítající maximálně 200 dospělých čmeláků.
4. Zásilky včelovitých druhů uvedených v tabulce 1 části 2 přílohy IV musí:
a)
být doprovázeny příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v části 2 přílohy IV a vyplněným a podepsaným úředním inspektorem vyvážející třetí země;
b)
splňovat veterinární požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení zmíněném v písmeni a).
Článek 8
Obecné podmínky přepravy živých zvířat do Unie
Po dobu mezi naložením ve třetí zemi původu a příjezdem na stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie, nesmí být zásilky živých zvířat:
a)
přepravovány společně s živými zvířaty, která:
i)
nejsou určena pro propuštění do Unie, nebo
ii)
mají nižší nákazový status;
b)
vyloženy ve třetí zemi, na třetím území nebo v jejich části, které nejsou uvedeny ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy I nebo pro něž neexistuje žádný vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce uvedený ve sloupci 4 tabulky v části I přílohy I, nebo, pokud jsou přepravovány letecky, přeloženy do jiného letadla, ani přepravovány po silnici, železnici nebo hnány přes takovou třetí zemi, území nebo jejich část.
Článek 9
Časové omezení doby přepravy živých zvířat do Unie
Zásilky živých zvířat se propustí do Unie pouze tehdy, dorazí-li příslušná zásilka na stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie do 10 dnů ode dne vydání příslušného veterinárního osvědčení.
V případě přepravy po moři se uvedená lhůta 10 dnů prodlouží o dodatečnou dobu odpovídající délce trvání cesty po moři, kterou podepsaným prohlášením vypracovaným v souladu s částí 3 přílohy I, jehož originál se přiloží k veterinárnímu osvědčení, potvrdí velitel lodi.
Článek 10
Zvláštní podmínky postřiku leteckých zásilek živých zvířat přepravovaných do Unie
Jsou-li zásilky živých zvířat, s výjimkou zásilek včelovitých, přepravovány letecky, postříká se klec nebo kontejner, v němž jsou zvířata přepravována, a jejich okolí vhodným insekticidem.
Postřik se provede bezprostředně před uzavřením dveří letadla po naložení zásilky a dále po každém dalším otevření dveří ve třetí zemi, dokud zásilka nedorazí do místa konečného určení.
Kapitán letadla potvrdí, že byl postřik proveden, podpisem prohlášení vypracovaného v souladu s částí 4 přílohy I, jehož originál se přiloží k veterinárnímu osvědčení.
Článek 11
Podmínky použitelné po propuštění určitých zásilek kopytníků do Unie
1. Zásilky plemenných a užitkových kopytníků nebo kopytníků určených pro zoologické zahrady, zábavní parky a chráněná území s volně žijící zvěří nebo honební revíry musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny do hospodářství určení.
Pokud nejsou kopytníci odesláni přímo na jatka, zůstanou v tomto hospodářství alespoň 30 dní.
2. Zásilky kopytníků určených k okamžité porážce musí být po propuštění do Unie bez odkladu dopraveny na jatka určení, kde se zvířata porazí do pěti pracovních dnů ode dne příjezdu na jatka.
Článek 12
Zvláštní podmínky pro tranzit určitých zásilek kopytníků přes třetí země
Uplatní-li se zvláštní podmínka I části 1 přílohy I za účelem umožnění tranzitu zásilek kopytníků, jichž se uvedená podmínka týká, pocházejících z jednoho členského státu a určených pro jiný členský stát, přes třetí zemi, území či jejich část uvedené v tabulce v části 1 přílohy I, pro něž však není ve sloupci 4 téže tabulky určen žádný odpovídající vzor veterinárního osvědčení pro zásilky dotčených kopytníků, platí následující podmínky:
a)
pro skot na výkrm:
i)
hospodářství konečného určení musí předem určit příslušný orgán v místě konečného určení,
ii)
živá zvířata, která tvoří zásilku, smí opustit hospodářství konečného určení pouze za účelem okamžité porážky,
iii)
všechny přesuny živých zvířat do hospodářství a z hospodářství konečného určení musí probíhat pod dozorem příslušného orgánu za předpokladu, že jsou zvířata tvořící zásilku držena v uvedeném hospodářství;
b)
pro kopytníky určené na okamžitou porážku platí čl. 11 odst. 2.
Článek 13
Podmínky použitelné pro propuštění zásilek včelovitých, jichž se týká článek 7, do Unie
1. Zásilky královen, jichž se týká čl. 7 odst. 3 písm. a), musí být bez odkladu dopraveny na určené místo v konečném místě určení, kde jsou úly svěřeny pod dozor příslušného orgánu a královny přemístěny do nových klecí před tím, než jsou umístěny do místních kolonií.
2. Klece, doprovod královen a další materiál doprovázející zásilky královen ze třetí země původu se odešlou do laboratoře určené příslušným orgánem k vyšetření přítomnosti:
a)
malého úlového brouka (Aethina tumida), jeho vajíček nebo larev;
b)
stop roztoče Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.).
Po tomto laboratorním vyšetření se klece, doprovod královen a příslušný materiál zničí.
3. Zásilky čmeláků (Bombus spp.), jichž se týká čl. 7 odst. 3 písm. b), musí být bez odkladu dopraveny do místa určení.
Čmeláci musí zůstat v nádobě, v níž byli propuštění do Unie, až do konce života kolonie.
Nádoba a materiál doprovázející čmeláky ze třetí země původu se zničí nejpozději na konci života kolonie.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO VSTUP ČERSTVÉHO MASA NA ÚZEMÍ UNIE
Článek 14
Obecné podmínky dovozu čerstvého masa
Zásilky čerstvého masa určeného k lidské spotřebě mohou být do Unie dováženy, pouze pokud splňují následující podmínky:
a)
pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy II, přičemž vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce je uveden ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy II;
b)
jsou na stanovišti hraniční kontroly v místě vstupu do Unie prezentovány spolu s příslušným veterinárním osvědčením vypracovaným podle příslušného vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v části 2 přílohy II, které vyplní a podepíše úřední veterinární lékař vyvážející třetí země a v němž se zohlední zvláštní podmínky uvedené ve sloupci 6 tabulky v části 1 téže přílohy;
c)
splňují požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení zmíněném v písmeni b) včetně:
i)
dodatečných záruk stanovených v uvedeném osvědčení, jsou-li požadovány podle sloupce 5 tabulky v části 1 přílohy II;
ii)
dodatečných požadavků na veterinární osvědčení, které může v souladu s veterinárními právními předpisy Unie stanovit členský stát určení a které jsou zahrnuty v osvědčení.
Článek 15
Podmínky použitelné po dovozu nestažených těl volně žijící spárkaté zvěře
Podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 97/78/ES (18) musí být zásilky nestažených těl volně žijící spárkaté zvěře určené k lidské spotřebě po dalším zpracování bez odkladu dopraveny do zpracovatelského zařízení určení.
Článek 16
Tranzit a skladování čerstvého masa
Vstup zásilek čerstvého masa na území Unie, není-li toto maso určeno pro dovoz do Unie, ale je určeno pro třetí zemi buď po okamžitém tranzitu, nebo po uskladnění v Unii v souladu s čl. 12 odst. 4 a článkem 13 směrnice 97/78/ES, se povolí pouze tehdy, pokud zásilky splňují následující podmínky:
a)
pocházejí ze třetích zemí, území nebo jejich částí uvedených ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky v části 1 přílohy II, přičemž vzor veterinárního osvědčení odpovídající dotčené zásilce je uveden ve sloupci 4 tabulky v části 1 přílohy II;
b)
splňují příslušné zvláštní veterinární požadavky stanovené v příslušném vzoru veterinárního osvědčení zmíněném v písmeni a);
c)
jsou doprovázeny veterinárním osvědčením, vypracovaným podle vzoru veterinárního osvědčení uvedeného v příloze III a vyplněným a podepsaným úředním veterinárním lékařem vyvážející třetí země;
d)
je potvrzena jejich přijatelnost pro tranzit, včetně případného uskladnění, a to na společném veterinárním vstupním dokladu podle čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 136/2004 (19), podepsaném úředním veterinárním lékařem stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie.
Článek 17
Výjimka pro tranzit přes území Lotyšska, Litvy a Polska
1. Odchylně od článku 16 se v případě zásilek pocházejících z Ruska a určených pro Rusko buď přímo, nebo přes další třetí zemi, povolí silniční nebo železniční tranzit přes území Unie mezi učenými stanovišti hraniční kontroly v Lotyšsku, Litvě a Polsku uvedenými v rozhodnutí Komise 2009/821/ES (20) za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:
a)
veterinární útvar příslušného orgánu zásilku na stanovišti hraniční kontroly v místě vstupu do Unie zaplombuje plombou s pořadovým číslem;
b)
úřední veterinární lékař příslušného orgánu odpovědného za příslušné stanoviště hraniční kontroly na vstupu do Unie opatří každou stranu dokladů, které zásilku provázejí a které jsou uvedeny v článku 7 směrnice 97/78/ES, razítkem „POUZE PRO TRANZIT DO RUSKA PŘES ÚZEMÍ EU“;
c)
jsou dodrženy procedurální požadavky stanovené v článku 11 směrnice 97/78/ES;
d)
zásilka je potvrzena jako přijatelná pro tranzit na společném veterinárním vstupním dokladu podepsaném úředním veterinárním lékařem stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Unie.
2. Vykládka nebo skladování těchto zásilek na území Unie ve smyslu čl. 12 odst. 4 nebo článku 13 směrnice 97/78/ES nejsou povoleny.
3. Příslušný orgán provádí pravidelné kontroly, aby bylo zajištěno, že počet zásilek a množství produktů opouštějících území Unie odpovídá počtu a množství, které na území Společenství vstupují.
KAPITOLA IV
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Osvědčení
Veterinární osvědčení požadovaná tímto nařízením se vyplní v souladu s vysvětlivkami uvedenými v příloze V.
Tento požadavek však nebrání použití elektronického osvědčování nebo jiných schválených metod harmonizovaných na úrovni Unie.
Článek 19
Přechodná ustanovení
Během přechodného období do 30. června 2010 mohou být zásilky živých zvířat a čerstvého masa určeného k lidské spotřebě, pro něž byla vydána příslušná veterinární osvědčení podle rozhodnutí 79/542/EHS nebo 2003/881/ES, nadále propouštěny do Unie.
Článek 20
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 2003/881/ES.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. března 2010.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 206/2010,
2010 m. kovo 12 d.
kuriuo nustatomi trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, iš kurių į Europos Sąjungą leidžiama įvežti tam tikrus gyvūnus ir šviežią mėsą, sąrašai ir veterinarijos sertifikatų reikalavimai
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1992 m. liepos 13 d. Tarybos direktyvą 92/65/EEB, nustatančią gyvūnų sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius prekybą Bendrijoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis bei embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiose Bendrijos taisyklėse, nurodytose Direktyvos 90/425/EEB A priedo I dalyje, bei jų importą į Bendriją (1), ypač į jos 17 straipsnio 2 dalies b punktą, 17 straipsnio 3 dalies a punktą, 17 straipsnio 3 dalies c punkto pirmą pastraipą, 18 straipsnio 1 dalies ketvirtą įtrauką ir 19 straipsnį,
atsižvelgdama į 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos direktyvą 2002/99/EB, nustatančią gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybą, perdirbimą, paskirstymą ir importą (2), ypač į jos 8 straipsnį, 9 straipsnio 2 dalies b punktą ir 9 straipsnio 4 dalį,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvą 2004/68/EB, nustatančią gyvūnų sveikatos taisykles, reglamentuojančias tam tikrų kanopinių gyvūnų importą į ir tranzitą per Bendriją, iš dalies keičiančią direktyvas 90/426/EEB ir 92/65/EEB ir pakeičiančią Direktyvą 72/462/EEB (3), ypač į jos 3 straipsnio 1 dalies pirmą ir antrą pastraipas, 6 straipsnio 1 dalies pirmą pastraipą, 7 straipsnio e punktą, 8 straipsnį, 10 straipsnio pirmą dalį ir 13 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 852/2004 dėl maisto produktų higienos (4), ypač į jo 12 straipsnį,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 853/2004, nustatantį konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (5), ypač į jo 9 straipsnį,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 854/2004, nustatantį specialiąsias gyvūninės kilmės produktų, skirtų vartoti žmonėms, oficialios kontrolės taisykles (6), ypač į jo 11 straipsnio 1 dalį ir 16 straipsnį,
atsižvelgdama į 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 882/2004 dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių (7), ypač į jo 48 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Tarybos direktyvoje 72/462/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus, avis, ožkas, kiaules, šviežią mėsą arba mėsos produktus iš trečiųjų šalių (8) nustatyta, kad turi būti sudarytas šalių arba jų dalių, iš kurių valstybės narės turi leisti importuoti tam tikrus gyvus gyvūnus ir tam tikrų gyvūnų šviežią mėsa, sąrašas.
(2)
Todėl buvo priimtas 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos sprendimas 79/542/EEB, kuriuo sudaromas trečiųjų šalių arba jų dalių sąrašas ir nustatomi gyvūnų ir visuomenės sveikatos bei veterinarinio sertifikavimo reikalavimai, taikytini importuojant į Bendriją tam tikrus gyvus gyvūnus ir jų šviežią mėsą (9) Tame sprendime nustatytos sanitarinės sąlygos, taikytinos importuojant į Europos Sąjungą gyvus gyvūnus, išskyrus arklinius, ir tų gyvūnų, įskaitant arklinius, šviežią mėsą ir mėsos produktus, išskyrus mėsos pusgaminius. Be to, to sprendimo I ir II prieduose nustatyti trečiųjų šalių arba jų dalių, iš kurių į Sąjungą galima importuoti tam tikrus gyvus gyvūnus ir jų šviežią mėsą, sąrašas ir pateikti veterinarijos sertifikatų pavyzdžiai.
(3)
Nuo tada, kai buvo priimtas tas sprendimas, kituose Sąjungos teisės aktuose nustatyta naujų gyvūnų ir visuomenės sveikatos reikalavimų, taigi nustatyta nauja šios srities reglamentavimo sistema. Be to, Direktyva 72/462/EEB buvo panaikinta priėmus Direktyvą 2004/68/EB.
(4)
Direktyvos 2004/68/EB 20 straipsnyje nurodyta, kad įgyvendinimo taisyklės, nustatytos remiantis Direktyva 72/462/EEB priimtais gyvūnų, mėsos ir mėsos produktų importą reglamentuojančiais sprendimais, taip pat Sprendimu 79/542/EEB, galioja iki tada, kol jas pakeičia pagal naująją reglamentavimo sistemą patvirtintos priemonės.
(5)
Pagal 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/41/EB, panaikinančios tam tikras direktyvas dėl tam tikrų žmonėms skirtų gyvūninės kilmės produktų gamybos ir pateikimo į rinką maisto higienos ir sveikatos sąlygų ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvas 89/662/EEB ir 92/118/EEB bei Tarybos sprendimą 95/408/EB (10) 4 straipsnio 3 dalį, priėmus reikiamas nuostatas remiantis reglamentais (EB) Nr. 852/2004, (EB) Nr. 853/2004 ir (EB) Nr. 854/2004 arba Direktyva 2002/99/EB, įgyvendinimo taisyklės, priimtos vadovaujantis Direktyva 72/462/EEB, nebegalios.
(6)
Sprendimas 79/542/EEB kelis kartus iš dalies keistas ir nauja reglamentavimo sistema pagrįsti importo reikalavimai jau įtraukti į Sprendimą 79/542/EEB. Siekiant aiškumo ir skaidrumo, Sprendime 79/542/EEB nustatytos priemonės turėtų būti išdėstytos naujame teisės akte. Į šį reglamentą įtrauktos viso Sprendimo 79/542/EEB nuostatos. Todėl įsigaliojus šiam reglamentui, Sprendimas 79/542/EEB nebegalios ir nebus taikomas, ir galiausiai bus panaikintas.
(7)
Direktyvoje 92/65/EEB nustatyti gyvūnų sveikatos reikalavimai, kuriais reglamentuojama prekyba Sąjungoje gyvūnais, sperma, kiaušialąstėmis ir embrionais, kuriems netaikomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatyti specialiuose tos direktyvos F priede nurodytuose Sąjungos teisės aktuose, ir jų importas į Sąjungą. Remiantis ta direktyva, minėtus gyvus gyvūnus, spermą, kiaušialąstes ir embrionus į Sąjungą galima importuoti tik iš trečiosios šalies, įtrauktos į toje direktyvoje nustatyta tvarka sudarytą sąrašą. Be to, minėti gyvi gyvūnai importuojami pateikiant sveikatos sertifikatus, atitinkančius toje direktyvoje nustatyta tvarka surašytus pavyzdžius.
(8)
1996 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyvoje 96/93/EB dėl gyvūnų ir gyvūninės kilmės produktų sertifikavimo (11) nustatytos taisyklės, kurių turi būti laikomasi išduodant sertifikatus, būtinus pagal veterinarijos teisės aktus, siekiant užkirsti kelią klaidinančiam ar nesąžiningam sertifikavimui. Tikslinga užtikrinti, kad trečiųjų šalių valstybiniams inspektoriams ar veterinarijos gydytojams taikomos taisyklės ir principai bent prilygtų toje direktyvoje nustatytoms taisyklėms ir principams. Tam tikros trečiosios šalys, išvardytos šio reglamento II priede, pateikė pakankamas garantijas, kad tokios taisyklės ir principai yra nustatyti ir įgyvendinami. Todėl tikslinga leisti importuoti į Sąjungą tam tikrus gyvus gyvūnus iš šių trečiųjų šalių, jei dėl padėties, susijusios su tam tikromis ligomis, šiose trečiosiose šalyse nebūtina taikyti papildomų apribojimų.
(9)
Direktyvoje 2002/99/EB nustatytos gyvūnų sveikatos taisyklės, susijusios su gyvūninių produktų ir jų gaminių, skirtų žmonėms vartoti, įvežimą į Sąjungą. Toje direktyvoje nustatyta, kad turi būti sudaryti trečiųjų šalių arba jų regionų, iš kurių galima importuoti nurodytus gyvūninius produktus, sąrašai ir šie importuojami produktai turi atitikti tam tikrus veterinarinio sertifikavimo reikalavimus.
(10)
Direktyvoje 2004/68/EB nustatyti tam tikrų gyvų kanopinių gyvūnų įvežimo į Sąjungą ir tranzito per ją gyvūnų sveikatos reikalavimai. Tuos gyvus kanopinius gyvūnus leidžiama importuoti į Sąjungą ir vežti per ją tranzitu tik iš trečiųjų šalių ir teritorijų, įtrauktų į sąrašą (-us), sudarytą (-us) toje direktyvoje nurodyta tvarka, ir tie importuojami gyvūnai turi atitikti tam tikrus veterinarinio sertifikavimo reikalavimus.
(11)
Išskyrus atvejus, kuriems taikoma į Direktyvos 92/65/EEB 17 straipsnio 2 dalies paskutinę pastraipos nuostata, gyvi gyvūnai ir gyvūniniai produktai, kuriems taikomos direktyvos 92/65/EEB, 2002/99/EB ir 2004/68/EB, gali būti importuojami į Sąjungą ar vežami per ją tranzitu tik jei kartu pateikiami veterinarijos sertifikatai ir jei jie ši gyvūnai ir produktai atitinka taikytinus Sąjungos teisės aktų reikalavimus.
(12)
Todėl siekiant įgyvendinti direktyvas 92/65/EEB, 2002/99/EB ir 2004/68/EB tikslinga šiame reglamente nustatyti trečiųjų šalių, teritorijų ir jų dalių sąrašus ir konkrečias importo sąlygas, taip pat pateikti tam tikrų gyvų gyvūnų ir tam tikrų gyvūnų šviežios mėsos veterinarijos sertifikatų pavyzdžius.
(13)
Siekiant Sąjungos teisės aktų nuoseklumo, šiame reglamente taip pat reikėtų atsižvelgti į visuomenės sveikatos reikalavimus, nustatytus kituose Sąjungos teisės aktuose, visų pirma reglamentuose (EB) Nr. 852/2004, 853/2004 ir 854/2004, kuriuose nustatytos gyvūninių maisto produktų higienos taisyklės ir oficialių žmonės vartoti skirtų gyvūninių produktų patikrinimo organizavimo taisyklės, be to, reikėtų atsižvelgti į reikalavimus, nustatytus 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvoje 96/23/EB dėl kai kurių medžiagų ir jų likučių gyvuose gyvūnuose ir gyvūninės kilmės produktuose monitoringo priemonių (12) ir 2001 m. gegužės 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 999/2001, nustatančiame tam tikrų užkrečiamųjų spongiforminių encefalopatijų prevencijos, kontrolės ir likvidavimo taisykles (13).
(14)
Reglamente (EB) Nr. 882/2004 nustatytos bendros taisyklės, kuriomis reglamentuojami oficialūs patikrinimai, susiję su maisto, pašarų, gyvūnų sveikatos ir gyvūnų gerovės sritimis. To reglamento 48 straipsniu Komisija įgaliojama patvirtinti trečiųjų šalių, iš kurių į Sąjungą gali būti importuojami tam tikri produktai, sąrašą. Reglamente (EB) Nr. 854/2004 nustatytos konkrečios oficialių žmonėms vartoti skirtų gyvūninių produktų patikrinimų ir trečiųjų šalių, iš kurių galima importuoti gyvūninius produktus, sąrašų rengimo taisyklės. Remiantis tomis taisyklėmis, sąrašai gali būti sujungti su kitais sąrašais, sudarytais visuomenės ir gyvūnų sveikatos užtikrinimo tikslais.
(15)
Todėl į šio reglamento prieduose pateiktus sertifikatų pavyzdžius reikėtų įtraukti patvirtinimus, kad laikytasi Direktyvoje 96/23/EB ir reglamentuose (EB) Nr. 999/2001, 852/2004, 853/2004 ir 854/2004 nustatytų visuomenės sveikatos reikalavimų.
(16)
Šio reglamentuose pateiktuose sertifikatų pavyzdžiuose taip pat turėtų būti patvirtinta, kad laikytasi 1993 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvoje 93/119/EB dėl gyvūnų apsaugos juos skerdžiant arba užmušant (14) ir 2004 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1/2005 dėl gyvūnų apsaugos juos vežant ir atliekant susijusias operacijas (15) nustatytų gyvūnų gerovės reikalavimų.
(17)
Siekiant užtikrinti, kad į Sąjungą įvežamų gyvų gyvūnų sveikatai nekiltų pavojus vežant juos iš kilmės trečiosios šalies į Sąjungą, reikėtų nustatyti tam tikrus reikalavimus, susijusius su gyvų gyvūnų vežimu, taip pat reikalavimus surinkimo centrams.
(18)
Siekiant užtikrinti gyvūnų sveikatos apsaugą Sąjungoje, gyvi gyvūnai turėtų būti vežami tiesiai į jų paskirties vietą Sąjungoje.
(19)
Į Sąjungą tranzito į kitą trečiąją šalį tikslais įvežama šviežia mėsa nekelia didelio pavojaus visuomenės sveikatai. Tačiau tokia mėsa turėtų atitikti visus taikytinus gyvūnų sveikatos reikalavimus. Todėl reikėtų nustatyti konkrečias šviežios mėsos vežimo tranzitu ir sandėliavimo prieš vežant tranzitu nuostatas.
(20)
Atsižvelgiant į geografinę Kaliningrado srities padėtį, turinčią įtakos tik Latvijai, Lietuvai ir Lenkijai, į Rusiją arba iš jos tranzitu per Sąjungą vežamoms siuntoms turėtų būti nustatytos specialiosios sąlygos.
(21)
Laisvėje pagautų ūkiuose auginamų poranagių (Artiodactyla) būrio laukinių gyvūnų šviežios mėsos, išskyrus subproduktus ir smulkintą mėsą, siuntas turėtų būti leidžiama įvežti į Sąjungą. Siekiant pašalinti bet kokį galimą pavojų gyvūnų sveikatai, galintį kilti dėl tokių įvežtų gyvūnų, juos tikslinga atskirti nuo laukinių gyvūnų trims mėnesiams prieš įvežant jų siuntas į Sąjungą. Todėl reikėtų į tai atsižvelgti šioms siuntoms skirtame veterinarijos sertifikatų pavyzdyje (RUF).
(22)
2003 m. gruodžio 11 d. Komisijos sprendime 2003/881/EB dėl gyvūnų sveikatos ir sertifikavimo sąlygų importuojant bites (Apis mellifera ir Bombus spp.) iš kai kurių trečiųjų šalių (16) nustatytos gyvūnų sveikatos ir sertifikavimo sąlygos, taikomos importuojant bites iš tam tikrų trečiųjų šalių. Siekiant supaprastinti Sąjungos teisės aktus, tame sprendime nurodytas priemones reikėtų įtraukti į šį reglamentą. Todėl Sprendimas 2003/881/EB turėtų būti panaikintas.
(23)
Siekiant sudaryti valstybėms narėms ir pramonės įmonėms sąlygas imtis priemonių, būtinų šiame reglamente nurodytiems naujiems reikalavimams vykdyti, tikslinga nustatyti pereinamąjį laikotarpį.
(24)
Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS, TAIKYMO SRITIS IR APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šiame reglamente nustatomi veterinarinio sertifikavimo reikalavimai, taikomi įvežant į Sąjungą siuntas, sudarytas iš šių gyvų gyvūnų ar šviežios mėsos:
a)
kanopinių;
b)
IV priedo 2 dalyje nurodytų gyvūnų;
c)
žmonėms vartoti skirtos kanopinių ir arklinių šviežios mėsos, išskyrus mėsos pusgaminius.
2. Šiame reglamente pateikiamas trečiųjų šalių, teritorijų ar jų dalių, iš kurių į Sąjungą galima įvežti 1 dalyje nurodytas siuntas, sąrašas.
3. Šis reglamentas netaikomas į Sąjungą įvežamiems laukiniams gyvūnams:
a)
skirtiems renginiams ar parodoms, jei šie gyvi gyvūnai nuolat nelaikomi ar neveisiami;
b)
įvežamiems kaip cirko trupės dalis;
c)
skirtiems patvirtintoms įstaigoms, institutams arba centrams, kaip apibrėžta Direktyvos 92/65/EEB 2 straipsnio 1 dalies c punkte.
4. Šis reglamentas taikomas nepažeidžiant kitų konkrečių sertifikavimo reikalavimų, nustatytų kituose Sąjungos teisės aktuose ar Sąjungos ir trečiųjų šalių susitarimuose.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų sąvokų apibrėžtys:
a)
kanopiniai - kaip apibrėžta Direktyvos 2004/68/EB 2 straipsnio d punkte;
b)
šviežia mėsa - kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 853/2004 I priedo 1.10 punkte;
c)
arkliniai - kaip apibrėžta Tarybos direktyvos 90/426/EEB 2 straipsnio b punkte (17);
d)
ūkis - ūkis ar kita oficialiai prižiūrima žemės ūkio, pramonės arba komercinė įmonė, įskaitant zoologijos sodus, pramogų parkus ir laukinių gyvūnų arba medžioklės rezervatus, kuriuose gyvi gyvūnai nuolat laikomi ar veisiami.
II SKYRIUS
GYVŲ GYVŪNŲ ĮVEŽIMO Į BENDRIJĄ SĄLYGOS
3 straipsnis
Kanopinių įvežimo į Sąjungą bendrosios sąlygos
Kanopinių siuntos įvežamos į Sąjungą tik jei jos tenkina šias sąlygas:
a)
jos vežamos iš I priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 1, 2 ir 3 skiltyse nurodytų trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, kurioms I priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 4 skiltyje pateiktas atitinkamai siuntai skirtas veterinarijos sertifikato pavyzdys;
b)
jos vežamos pateikiant tinkamą veterinarijos sertifikatą, surašytą pagal I priedo 2 dalyje pateiktą atitinkamą veterinarijos sertifikato pavyzdį, atsižvelgiant į to priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 6 skiltyje nurodytas specialias sąlygas, užpildytą ir pasirašytą eksportuojančios trečiosios šalies valstybinio veterinarijos gydytojo;
c)
atitinka b punkte nurodytame veterinarijos sertifikate nustatytus reikalavimus, taip pat:
i)
tame sertifikate nurodytas papildomas garantijas, jei taip nurodyta I priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 5 skiltyje;
ii)
visus sertifikate nurodytus papildomus veterinarinio sertifikavimo reikalavimus, kuriuos paskirties valstybė narė gali nustatyti remdamasi Sąjungos veterinarijos teisės aktais.
4 straipsnis
Įvežant tam tikras kanopinių siuntas surinkimo centrams taikomos sąlygos
Kanopinių siuntos, kuriose yra gyvi gyvūnai iš daugiau nei vieno ūkio, į Sąjungą įvežami tik su sąlyga, kad jie surenkami surinkimo centruose, pagal I priedo 5 dalyje nustatytus reikalavimus patvirtintuose kilmės trečiosios šalies kompetentingos institucijos.
5 straipsnis
Kanopinių gyvūnų medžiagų, mėginių ėmimo ir tyrimų procedūrų standartizavimo protokolai
Jei veterinarijos sertifikatuose, nurodytuose I priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 4 skiltyje, reikalaujama, kad dėl to priedo 6 dalyje nurodytų ligų būtina paimti mėginius ir atlikti tyrimus, norint į Sąjungą įvežti kanopinių siuntas, mėginių ėmimas ir tyrimai vykdomi kilmės trečiosios šalies kompetentingos institucijos arba jai vadovaujant, kaip nurodyta to priedo 6 dalyje nustatytose medžiagų ir tyrimų procedūrų standartizavimo protokoluose.
6 straipsnis
Specialiosios sąlygos, taikomos kai kurioms iš Sen Pjero ir Mikelono į Sąjungą importuojamoms kanopinių siuntoms
I priedo 7 dalyje nurodytų rūšių kanopinių siuntos, įvežtos į Sen Pjerą ir Mikeloną mažiau nei prieš šešis mėnesius iki išvežimo iš Sen Pjero ir Mikelono į Sąjungą, į Sąjungą įvežamos tik jei:
a)
jos atitinka tos dalies 1 skyriuje nustatytus laikymo ir karantino reikalavimus;
b)
jos buvo ištirtos pagal tos dalies 2 skyriuje nustatytus gyvūnų sveikatos tyrimų reikalavimus.
7 straipsnis
Tam tikrų rūšių bičių įvežimo į Sąjungą bendrosios sąlygos
1. IV priedo 2 dalyje pateiktoje 1 lentelėje nurodytų rūšių bičių siuntos į Sąjungą įvežamos tik iš trečiųjų šalių ar teritorijų:
a)
nurodytų II priedo 1 dalyje;
b)
kuriose privaloma pranešti apie užkrėtimo amerikiniu puviniu, mažais avilių vabalais (Aethina tumida) ir erkėmis Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.) visoje atitinkamos trečiosios šalies ar teritorijos teritorijoje.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies a punkto, bičių siuntas galima įvežti į Sąjungą iš trečiosios šalies arba teritorijos, nurodytų II priedo 1 dalyje, dalies, jei ji:
a)
geografiškai ir epidemiologiškai atskirta nuo trečiosios šalies ar teritorijos;
b)
nurodyta IV priedo 1 dalies 1 skyriuje pateiktos lentelės trečiojoje skiltyje.
Jei taikoma leidžianti nukrypti nuostata, į Sąjungą draudžiama įvežti bičių siuntas iš visų kitų trečiosios šalies arba teritorijos dalių, neišvardytų IV priedo 1 dalies 1 skyriuje pateiktos lentelės trečiojoje skiltyje.
3. IV priedo 2 dalyje pateiktoje 1 lentelėje nurodytų rūšių bičių siuntose yra:
a)
bičių motinėlių (Apis mellifera ir Bombus spp.) narveliai, kuriuose yra viena bičių motinėlė ir ne daugiau kaip 20 bičių palydovių; arba
b)
kamanių (Bombus spp.) talpyklos, kuriose yra viena ne daugiau kaip 200 suaugusių kamanių kolonija.
4. IV priedo 2 dalyje pateiktoje 1 lentelėje nurodytų rūšių bičių siuntos:
a)
vežamos pateikiant tinkamą veterinarijos sertifikatą, surašytą pagal IV priedo 2 dalyje pateiktą atitinkamą veterinarijos sertifikato pavyzdį, užpildytą ir pasirašytą eksportuojančios trečiosios šalies valstybinio inspektoriaus;
b)
atitinka a punkte nurodytame veterinarijos sertifikate nustatytus reikalavimus.
8 straipsnis
Gyvų gyvūnų vežimo į Sąjungą bendrosios sąlygos
Nuo gyvų gyvūnų siuntų pakrovimo kilmės trečiojoje šalyje iki atvežimo į Sąjungos pasienio postą, šios siuntos:
a)
nevežamos kartu su gyvais gyvūnais, kurie
i)
neskirti įvežti į Sąjungą; arba
ii)
kurių sveikatos būklė prastesnė;
b)
neiškraunami arba, vežant oru, neperkeliami į kitą orlaivį, arba nevežami keliais, geležinkeliais ar varomi per trečiąją šalį, teritoriją ar jų dalį, kurios neišvardytos I priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 1, 2 ir 3 skiltyse, arba kurioms nėra numatytas siuntą atitinkantis veterinarijos sertifikato pavyzdys, nurodytas I priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 4 skiltyje.
9 straipsnis
Gyvų gyvūnų vežimo į Sąjungą laiko ribojimai
Gyvų gyvūnų siuntos įvežamos į Sąjungą tik tuo atveju, jei siunta atvežama į įvežimo į Sąjungą pasienio postą per 10 dienų nuo atitinkamo veterinarijos sertifikato išdavimo dienos.
Jei siunta vežama jūra, 10 dienų laikotarpis pratęsiamas papildomu vežimo jūra laikotarpiu, patvirtintu pasirašytu laivo kapitono deklaracijos, parengtos pagal I priedo 3 dalį, originalu, pridėtu prie veterinarijos sertifikato.
10 straipsnis
Į Sąjungą oro transportu vežamų gyvų gyvūnų siuntų apipurškimo insekticidais specialiosios sąlygos
Vežant gyvų gyvūnų, išskyrus bites, siuntas oro transportu, gardas arba talpykla, kuriuose jie vežami, ir aplinkinė zona purškiami tinkamu insekticidu.
Purškiama pakrovus siuntas, prieš pat uždarant orlaivio duris ir po to kiekvieną kartą atidarius duris trečiojoje šalyje tol, kol orlaivis pasiekia galutinę paskirties vietą.
Orlaivio kapitonas patvirtina, kad apipurškimas buvo įvykdytas, pasirašydamas pagal I priedo 4 dalį sudarytą deklaraciją, kurios originalas pridedamas prie veterinarijos sertifikato.
11 straipsnis
Tam tikras kanopinių siuntas įvežus į Sąjungą taikytinos sąlygas
1. Į Sąjungą įvežtos kanopinių, skirtų veisimui ir produkcijai arba zoologijos sodams, pramogų parkams ir laukinių gyvūnų ar medžioklės rezervatams, siuntos nedelsiant perduodamos paskirties ūkiui.
Tame ūkyje kanopiniai laikomi ne mažiau kaip 30 dienų, išskyrus tuos atvejus, kai jie tiesiogiai išvežami į skerdyklas.
2. Į Sąjungą įvežtos kanopinių, skirtų iš karto skersti, siuntos nedelsiant perduodamos paskirties skerdykloms ir ten kanopiniai paskerdžiami per penkias darbo dienas nuo atvežimo į skerdyklą dienos.
12 straipsnis
Tam tikrų kanopinių siuntų vežimo tranzitu per trečiąsias šalis specialiosios sąlygos
Kai taikoma I priedo 1 dalies I specialioji sąlyga, siekiant sudaryti galimybę toje sąlygoje nurodytas vienos valstybės narės kilmės kanopinių siuntas, skirtas kitai valstybei narei, vežti tranzitu per trečiąją šalį, teritoriją ar jos dalį, išvardytas I priedo 1 dalyje pateiktoje lentelėje, jai atitinkamų kanopinių siuntoms nėra numatytas tinkamas veterinarijos sertifikato pavyzdys, nurodytas tos lentelės 4 skiltyje, taikomos šios sąlygos:
a)
penėti skirtiems galvijams:
i)
galutiniai paskirties ūkiai turi būti iš anksto paskirti galutinės paskirties vietos kompetentingos institucijos;
ii)
siuntos gyvi gyvūnai neturi būti perkeliami iš galutinės paskirties ūkio, išskyrus tuos atvejus, kai jie vežami iš karto skersti;
iii)
visi gyvų gyvūnų pervežimai į galutinės paskirties ūkį ir iš jo turi būti vykdomi kompetentingai institucijai vadovaujant, jei siuntos gyvūnai laikomi ūkyje;
b)
iš karto skersti skirtiems kanopiniams taikoma 11 straipsnio 2 dalis.
13 straipsnis
7 straipsnyje nurodytas bičių siuntas įvežus į Sąjungą taikytinos sąlygos
1. 7 straipsnio 3 dalies a punkte nurodytos bičių motinėlių siuntos nedelsiant perkeliamos į paskirtąją galutinės paskirties vietą, kurios avilius prižiūri kompetentinga institucija; prieš patalpinimą į vietos kolonijas, bičių motinėlės perkeliamos į naujus narvelius.
2. Narveliai, bitės palydovės ir kita medžiaga, atvežta su bičių motinėlėmis iš kilmės trečiosios šalies, siunčiama į kompetentingos institucijos paskirtą laboratoriją, siekiant ištirti, ar yra:
a)
mažų avilių vabalų (Aethina tumida), jų kiaušinėlių ar lervų;
b)
erkių Tropilaelaps požymių (Tropilaelaps spp.).
Atlikus laboratorinį tyrimą, narveliai, bitės palydovės ir medžiaga sunaikinami.
3. 7 straipsnio 3 dalies b punkte nurodytos kamanių (Bombus spp.) siuntos nedelsiant perduodamos paskirtajai paskirties vietai.
Kamanės gali būti laikomos talpykloje, kurioje jos įvežtos į Sąjungą, iki kolonijos gyvenimo ciklo pabaigos.
Ta talpykla ir kartu su kamanėmis iš kilmės trečiosios šalies atvežta medžiaga sunaikinama ne vėliau kaip pasibaigus kolonijos gyvenimo laikotarpiui.
III SKYRIUS
ŠVIEŽIOS MĖSOS ĮVEŽIMO Į BENDRIJĄ SĄLYGOS
14 straipsnis
Šviežios mėsos importavimo bendrosios sąlygos
Žmonėms vartoti skirtos šviežios mėsos siuntos importuojamos į Sąjungą tik jei jos tenkina šias sąlygas:
a)
jų kilmės vieta - į II priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 1, 2 ir 3 skiltyse išvardyta trečioji šalis, teritorija ar jų dalis, kurioms II priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 4 skiltyje nurodytas atitinkamai siuntai skirtas veterinarijos sertifikato pavyzdys;
b)
jos pristatomos į įvežimo į Sąjungą pasienio postą pateikiant tinkamą veterinarijos sertifikatą, surašytą pagal II priedo 2 dalyje pateiktą atitinkamą veterinarijos sertifikato pavyzdį, atsižvelgiant į to priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 6 skiltyje nurodytas specialiąsias sąlygas, užpildytą ir pasirašytą eksportuojančios trečiosios šalies valstybinio veterinarijos gydytojo;
c)
jos atitinka b punkte nurodytame veterinarijos sertifikate nustatytus reikalavimus, taip pat:
i)
tame sertifikate nustatytas papildomas garantijas, jei taip nurodyta II priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 5 skiltyje;
ii)
visus sertifikate nurodytus papildomus veterinarinio sertifikavimo reikalavimus, kuriuos paskirties valstybė narė gali nustatyti remdamasi Sąjungos veterinarijos teisės aktais.
15 straipsnis
Importavus laukinių poranagių gyvūnų skerdenas su oda taikytinos sąlygos
Remiantis Tarybos direktyvos 97/78/EB (18) 8 straipsnio 2 dalimi, po tolesnio apdorojimo žmonėms vartoti skirtos laukinių poranagių medžiojamųjų gyvūnų skerdenų su odomis siuntos nedelsiant perduodamos paskirties apdorojimo įmonėms.
16 straipsnis
Šviežios mėsos vežimas tranzitu ir sandėliavimas
Į Sąjungą importuoti neskirtos šviežios mėsos siuntos, vežamos į trečiąją šalį tiesiogiai tranzitu per Sąjungą arba po sandėliavimo Sąjungoje pagal Direktyvos 97/78/EB 12 straipsnio 4 dalį ir 13 straipsnį, gali būti įvežamos į Sąjungą tik jei tos siuntos tenkina šias sąlygas:
a)
jos vežamos iš II priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 1, 2 ir 3 skiltyse išvardytų trečiųjų šalių, teritorijų arba jų dalių, kurioms II priedo 1 dalyje pateiktos lentelės 4 skiltyje nurodytas atitinkamai siuntai skirtas veterinarijos sertifikato pavyzdys;
b)
jos atitinka konkrečius gyvūnų sveikatos reikalavimus, keliamus toms siuntoms, kaip nustatyta a punkte nurodytame veterinarijos sertifikato pavyzdyje;
c)
jos vežamos pateikiant veterinarijos sertifikatą, surašytą pagal III priedo pateiktą veterinarijos sertifikato pavyzdį, užpildytą ir pasirašytą eksportuojančios trečiosios šalies valstybinio veterinarijos gydytojo;
d)
jos patvirtintos kaip tinkamos vežti tranzitu, taip pat prireikus sandėliuoti, bendrajame veterinarinio įvežimo dokumente, kaip nurodyta Komisijos reglamento (EB) Nr. 136/2004 (19) 2 straipsnio 1 dalyje, pasirašytame įvežimo į Sąjungą pasienio kontrolės posto valstybinio veterinarijos gydytojo.
17 straipsnis
Leidžianti nukrypti nuostata dėl vežimo tranzitu per Latviją, Lietuvą ir Lenkiją
1. Nukrypstant nuo 16 straipsnio, iš Rusijos ir tiesiogiai į Rusiją arba per kitą trečiąją šalį vežamas siuntas leidžiama vežti tranzitu per Sąjungą keliais arba geležinkeliais tarp paskirtųjų Latvijos, Lietuvos ir Lenkijos pasienio kontrolės postų, išvardytų Komisijos sprendime 2009/821/EB (20), jei tenkinamos šios sąlygos:
a)
įvežimo į Sąjungą pasienio kontrolės poste kompetentingos institucijos veterinarijos tarnyba siuntą užplombuoja serijiniu numeriu pažymėta plomba;
b)
už įvežimo į Sąjungą pasienio kontrolės postą atsakingos kompetentingos institucijos valstybinis veterinarijos gydytojas ant kiekvieno siuntos lydimųjų dokumentų, nurodytų Direktyvos 97/78/EB 7 straipsnyje, puslapio uždeda spaudą „TIK VEŽTI TRANZITU Į RUSIJĄ PER ES“;
c)
laikomasi Direktyvos 97/78/EB 11 straipsnyje nustatytų procedūrinių reikalavimų,
d)
įvežimo į Sąjungą pasienio kontrolės posto valstybinis veterinarijos gydytojas bendrajame veterinariniame įvežimo dokumente patvirtina, kad siunta tinkama vežti tranzitu.
2. Sąjungos teritorijoje neleidžiama iškrauti tokių siuntų arba jas sandėliuoti, kaip nurodyta Direktyvos 97/78/EB 12 straipsnio 4 dalyje arba 13 straipsnyje.
3. Kompetentinga institucija reguliariai atlieka patikrinimus, siekdama užtikrinti, kad iš Sąjungos teritorijos išvežamų ir į ją įvežamų siuntų skaičius ir produktų kiekis sutaptų.
IV SKYRIUS
BENDROSIOS, PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
18 straipsnis
Sertifikavimas
Veterinarijos sertifikatai, kurių reikalaujama pagal šį reglamentą, pildomi pagal V priede pateiktas aiškinamąsias pastabas.
Tačiau šiuo reikalavimu neužkretamas kelias taikyti elektroninį sertifikavimą arba kitas sutartas sistemas, suderintas Sąjungos lygmeniu.
19 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Pereinamuoju laikotarpiu iki 2010 m. birželio 30 d. žmonėms vartoti skirtos gyvų gyvūnų ir šviežios mėsos siuntos, kurioms išduoti atitinkami veterinarijos sertifikatai pagal sprendimus 79/542/EEB ar 2003/881/EB, gali būti toliau įvežamos į Sąjungą.
20 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimas 2003/881/EB panaikinamas.
21 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2010 m. kovo 16 d..