ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) provedené Portugalskem ve formě státní záruky ve prospěch banky BPP
(oznámeno pod číslem K(2010) 4932)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/346/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (Smlouvu o fungování EU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na výzvu k podání připomínek podle výše uvedených ustanovení určenou přímo zúčastněným stranám (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se týká státní podpory poskytnuté Portugalskem ve formě státní záruky ve prospěch banky Banco Privado Português (dále jen „BPP“).
1. PROCESNÍ ASPEKTY
(2)
Dne 13. března 2009 Komise přijala rozhodnutí (2) (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“), v němž schválila státní záruku na půjčku 450 milionů EUR, kterou šest portugalských bank poskytlo dne 5. prosince 2008 bance BPP. Opatření bylo schváleno na základě čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES (nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU), na dobu šesti měsíců, pokud portugalské orgány splní závazek předložit plán restrukturalizace ve lhůtě šesti měsíců (tj. do 5. června 2009).
(3)
Dne 15. července 2009 Komise vyzvala portugalské orgány, aby neprodleně předložily plán restrukturalizace banky BPP. Vzhledem k tomu, že požadovaný plán nebyl předložen, Komise zaslala dne 6. října 2009 úřední sdělení, v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3).
(4)
Dne 10. listopadu 2009 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v souvislosti s uvedeným opatřením státní podpory. Ve stejném rozhodnutí Komise vydala příkaz k poskytnutí informací a požádala Portugalsko o předložení plánu restrukturalizace do 22. prosince 2009.
(5)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 6. března 2010 (4). Komise vyzvala přímo zúčastněné strany, aby předložily připomínky k opatření podpory. Dopisem ze dne 6. dubna 2010 předložila připomínky třetí zúčastněná strana, která si přála zachovat anonymitu.
(6)
Komise požádala Portugalsko o informace úředním sdělením ze dne 12. března 2010, na který tato země odpověděla úředním sdělením ze dne 13. dubna 2010, jehož doručení bylo zaevidováno dne 14. dubna 2010.
(7)
Připomínky přímo zúčastněných stran byly zaslány Portugalsku úředním sdělením ze dne 15. dubna 2010. Portugalsko odpovědělo na tyto připomínky úředním sdělením ze dne 13. května 2010, jehož přijetí bylo zaevidováno dne 14. května 2010.
(8)
Dne 29. dubna 2010 požádala Komise o dodatečné informace, které Portugalsko dodalo úředním sdělením ze dne 13. května 2010. Portugalsko dodalo další informace dne 15. a dne 21. června 2010.
2. PŘÍJEMCE A OPATŘENÍ
2.1 Příjemce
(9)
Banka BPP je finanční instituce se sídlem v Portugalsku, která poskytuje služby v oblasti soukromého bankovnictví, podnikového poradenství a soukromého kapitálu. K zákazníkům banky BPP patří soukromí a institucionální vkladatelé, včetně pěti „caixas de crédito agrícola mútuo“ (úvěrových ústavů poskytujících půjčky zemědělcům), jedné záložny, různých penzijních fondů, pojišťoven a dalších. Banka BPP působí v Portugalsku, Španělsku a v menší míře v Brazílii a Jižní Africe.
(10)
Akcie banky BPP nejsou kotovány na burze cenných papírů, a tudíž není možné sledovat jejich tržní hodnotu. Dne 30. června 2008 se úhrn aktiv zapsaných do bilance banky BPP zvýšil na 2,9 miliard EUR, což představovalo méně než 1 % z celkových aktiv portugalského bankovního sektoru. Banka BPP je ve stoprocentním vlastnictví skupiny Privado Holding SGPS (správcovská společnost společenských podílů) S.A. Dne 30. června 2008 byla většina akcií této správcovské společnosti společenských podílů (51,5 %) vlastněna 12 akcionáři. V roce 2009 měla skupina Privado Holding 187 zaměstnanců, z nichž 148 pracovalo v bance BPP.
2.2 Finanční potíže banky
(11)
Podle portugalských orgánů se banka BPP dostala do potíží s likviditou následkem zhoršení světové ekonomické situace, která výrazně snížila její schopnost řídit likviditu.
(12)
Dne 24. listopadu 2008 banka BPP informovala portugalskou centrální banku („Banco de Portugal“), že existuje riziko, že nebude schopna splnit svoje platební povinnosti. Bance BPP tedy bylo povoleno pozastavit dnem 1. prosince 2008 veškeré své platby.
(13)
Dne 5. prosince 2008 banka BPP obdržela za níže uvedených podmínek půjčku 450 milionů EUR spolu se zárukou státu. Půjčka a záruka kryjí pouze odpovědnost za pasiva banky BPP, zapsaná v bilanci k datu 24. listopadu 2008, a půjčku lze použít pouze na úhradu vkladatelům a jiným věřitelům, přičemž z ní nelze hradit dluhy jiných subjektů skupiny.
2.3 Opatření podpory na záchranu
(14)
Dne 5. prosince 2008 podepsala banka BPP smlouvu o půjčce (dále jen „smlouva o půjčce“), doprovázenou státní zárukou, ve výši 450 milionů EUR, se 6 důležitými portugalskými bankami (Banco Comercial Português, S.A., Caixa Geral de Depósitos, S.A., Banco Espírito Santo, S.A., Banco BPI, S.A., Banco Santander Totta, S.A., Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL, dále jen „syndikát bank“). Půjčka byla poskytnuta na dobu šesti měsíců, kterou lze prodloužit maximálně na dobu dvou let, s úrokovou sazbou rovnající se sazbě EURIBOR + 100 bazických bodů. Odměna za půjčku byla vypočtena na základě nákladů na financování pro věřitelské banky ke dni operace.
(15)
Podle portugalských orgánů by bez státní záruky nebyl žádný poskytovatel půjčky ochoten financovat banku BPP s přiměřenou sazbou vzhledem k závažnosti její finanční situace. Záruka státu, která doprovází půjčku, byla poskytnuta v souladu se zákonem č. 112/97, tj. mimo rámec portugalského režimu záruk (zákon 60-A/2008) schválený Komisí dne 29. října 2008 (5). Portugalské orgány zejména tvrdily, že všeobecný režim záruk, který je vyhrazen solventním bankám, nebude tvořit odpovídající rámec pro státní intervenci ve prospěch banky BPP vzhledem k rostoucímu finančnímu zhoršení banky a specifickým rizikům spojeným s touto operací.
(16)
Odměna za záruky státu byla s ohledem na protizáruky předložené bankou BPP stanovena na 20 bazických bodů.
(17)
Protizáruky jsou následující: i) právo na prioritní záruku týkající se různých aktiv uvedených ve smlouvě uzavřené mezi Portugalskem, bankou BPP a bankou Banco de Portugal a ii) první hypotéka na nemovitý majetek ve vlastnictví banky BPP. Hodnota těchto protizáruk byla portugalskými orgány odhadnuta při podepisování smlouvy o půjčce a dohody o záruce (6) asi na 672 milionů EUR. Poskytnutí protizáruk se řídí dohodou uzavřenou mezi Generálním ředitelstvím státní pokladny, bankou BPP a bankou Banco de Portugal, v níž banka Banco de Portugal byla Generálním ředitelstvím státní pokladny jmenována subjektem pro dohled nad protizárukami a jejich správu. Podle portugalských orgánů má portugalský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy výsadní a přednostní právo na protizáruky.
(18)
Během doby platnosti půjčky kryté zárukou státu se banka BPP zavazuje, že neprodá nebo nedá jako záruku svá současná nebo budoucí aktiva ani jimi nebude jiným způsobem disponovat.
(19)
V souvislosti s analýzou opatření podpory na záchranu, kterou provedla Komise, se Portugalsko zavázalo předložit v šestiměsíční lhůtě ode dne státní intervence (tj. do 5. června 2009) plán restrukturalizace banky BPP.
(20)
Ve svém rozhodnutí ze dne 13. března 2009 Komise schválila opatření na dobu šesti měsíců ode dne poskytnutí záruky státu, tj. do 5. června 2009. Komise rovněž usoudila, že předložení plánu restrukturalizace do 5. června 2009 je nutné vzhledem k výjimečně nízké odměně za záruku.
(21)
Za účelem prodloužení platnosti záruky na dobu delší než počáteční období 6 měsíců se portugalské orgány zavázaly předložit Komisi zvláštní oznámení.
(22)
Portugalsko nesplnilo výše uvedené závazky.
2.4 Prodloužení opatření podpory na záchranu
(23)
Sdělením elektronickou poštou ze dne 23. června 2009 Portugalsko informovalo Komisi, že učinilo rozhodnutí prodloužit záruku státu o dodatečné období šesti měsíců (vyhláška č. 13364-A/2009 ministerstva financí ze dne 5. června 2009). Portugalsko však prodloužení neoznámilo ani nepožádalo Komisi o schválení.
(24)
Jelikož rozhodnutím Komise byla schválena uvedená podpora pouze do 5. června 2009, stala se podpora na záchranu dnem 6. června 2009 nezákonnou.
(25)
Dne 24. dubna 2009 správci banky BPP předložili plán restrukturalizace bance Banco de Portugal.
(26)
Úředním sdělením ze dne 5. června 2009 portugalské orgány vysvětlily Komisi, že zpoždění v předložení plánu restrukturalizace banky BPP bylo způsobeno skutečností, že plán záchrany a ozdravění navržený bankou BPP, nebyl bankou Banco de Portugal přijat.
(27)
Dne 9. června 2009 ministerstvo financí a veřejné správy zveřejnilo dokument s názvem „Vysvětlení ministerstva financí a veřejné správy - rozhodnutí týkající se banky Banco Privado Português“ (dále jen „dokument ze dne 9. června 2009“), kde se tvrdí, že plán záchrany a ozdravění, který banka BPP předložila dne 24. dubna 2009 bance Banco de Portugal, navrhl zejména rekapitalizační operaci s příspěvkem státu mezi 150 a 200 miliony EUR ve formě kmenových akcií, preferenčních akcií a dodatečných podpor bez jakékoliv odměny. Tento plán nebyl přijat, neboť se mělo za to, že nespadá „do pravidel rekapitalizačního režimu, uvedených v zákoně 63-A/2008, ani do směrnic ohledně této záležitosti, definovaných na úrovni Evropské unie, s ohledem na zajištění dodržování komunitárních pravidel hospodářské soutěže, vzhledem k tomu, že stojíme před scénářem státních podpor“.
(28)
Dokument ze dne 9. června 2009 také uváděl, že velký počet zákazníků banky BPP uložil svoje úspory do správy banky, která je použila při akvizici finančních nástrojů distribuovaných několika desítkami prostřednických společností se sídlem v daňových rájích. Přes rizika, která jsou těmto použitím vlastní (použití „absolutní návratnosti“), banka BPP zaručovala odměnu při splatnosti a poskytovala záruku na veškerý kapitál investovaný těmito zákazníky. Banka o existenci této záruky nikdy neinformovala orgány dohledu ani ji nezaznamenala ve své bilanci. Skrytím této odpovědnosti se vyhnula tomu, aby byli akcionáři banky nuceni vkládat více kapitálu k tomu, aby splnili platné zákonné požadavky a právní předpisy. Kromě toho, v souladu s dokumentem ze dne 9. června 2009, inspekce portugalské Komise trhu cenných papírů a banky Banco de Portugal zjistila vážné nesrovnalosti, které představují spáchání trestných činů v rámci banky BPP.
2.5 Situace investičních produktů absolutní návratnosti
(29)
V dokumentu ze dne 9. června 2009 portugalské orgány také tvrdily, že se společně s orgány dohledu snaží najít řešení, které by minimalizovalo případné ztráty klientů banky BPP, kteří jsou vlastníky listin „absolutní návratnosti“ a kteří považují své investice za ohrožené. Předpokládané řešení ze strany vlády by mělo zejména následující charakteristiky: 1) vytvoření nového finančního nástroje, reprezentujícího současné portfolio nepřímé absolutní návratnosti, k nahrazení současných pozic investorů; 2) finanční nástroj bude vydán a řízen subjektem nezávislým na BPP, jehož vlastnictví a řízení bude příslušet vnitrostátním bankovním institucím.
2.6 Formální vyšetřovací řízení a druhé prodloužení opatření podpory na záchranu
(30)
Dne 15. července 2009 Komise vyzvala portugalské orgány, aby neprodleně předložily plán restrukturalizace banky BPP, i prozatímní, a připomněla, že podpora na záchranu se stala dnem 6. června 2009 nezákonnou.
(31)
Vzhledem k tomu, že požadovaný plán nebyl předložen, zaslala Komise podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 formální upomínku s datem 6. října 2009.
(32)
Dne 10. listopadu 2009 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se uvedeného opatření státní podpory. Ve stejném rozhodnutí Komise vydala příkaz k poskytování informací, v němž žádala Portugalsko, aby do 22. prosince 2009 předložilo plán restrukturalizace.
(33)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie (7). Komise vyzvala přímo zúčastněné strany, aby předložily připomínky ohledně opatření k podpoře.
(34)
Dne 3. prosince 2009 portugalské orgány informovaly Komisi, že státní záruka bude prodloužena o dalších šest měsíců. Ve shodě s těmito orgány byl stát nucen záruku prodloužit, jelikož bezprostřední narušení činnosti banky BPP by jasně ohrozilo řešení zkoumané v danou chvíli. Vzhledem k tomu, že bylo zřejmé, že banka BPP není schopna půjčce čestně dostát, banky, které za tuto půjčku bance BPP ručily, souhlasily s prodloužením její doby splatnosti o dalších šest měsíců beze změn platných podmínek a bez dodatečného financování pod podmínkou, že odpovídající státní záruka bude také prodloužena.
(35)
Proto byla státní záruka dne 5. prosince 2009 prodloužena o dalších šest měsíců. Prodloužení nebylo oznámeno Komisi: portugalské orgány pouze informovaly tuto instituci, že záruka půjčky bude prodloužena.
(36)
Dne 25. února 2010 portugalské orgány zaslaly úřední sdělení s vysvětlením, na jakých prostředcích podle vlády bude muset být založeno řešení problémů vyvolaných bankou BPP u významné části jejích klientů, zejména investorů v investičním produktu absolutní návratnosti.
(37)
V témže úředním sdělení portugalské orgány informovaly Komisi, že dne 11. prosince 2009 vláda rozhodla takto:
i)
zřízení zvláštního uzavřeného, neharmonizovaného investičního fondu (Fundo Especial de Investimento - FEI), tvořeného majetkem (hrubá aktiva a pasiva) vlastněným v investičním produktu absolutní návratnosti, s následujícími charakteristikami: a) pasivní správa Zvláštního investičního fondu; b) podílové jednotky upsané v naturáliích; c) čtyřletá lhůta, kterou lze prodloužit maximálně na 10 let prostřednictvím kladného rozhodnutí shromáždění podílníků (1 podílová jednotka = 1 hlas); d) dobrovolné připojení se klientů;
ii)
prodloužení státní záruky na půjčku 450 milionů EUR až do zřízení Zvláštního investičního fondu;
iii)
využití Fondu ručení vkladů (FGD), který zajistí plné uhrazení kreditních zůstatků účtů v hotovosti každého vkladatele v případě, že hodnota nepřekročí 100 000 EUR; a Systému odškodnění investorů (SII), který zajistí odškodnění až do maximální výše 25 000 EUR na investora, v souladu se zákonem, a který nezahrnuje jakékoliv státní prostředky.
iv)
přidělení krytí zajištěného až do 250 000 EUR klientům, kteří se připojili k fondu FEI, pokud se na ně vztahují kritéria fondu FGD a systému SII; takto záporný rozdíl, pokud bude existovat, mezi příjmy klienta - jako úhrada fondem FGD a systémem SII a platby fondem FEI - a nominální hodnotou jeho investice, až do limitu 250 000 EUR k datu 24. listopadu 2008, je zajištěn státem.
(38)
Závazek převzatý portugalským státem vůči investorům fondu FEI, tak jak vyplývá z jeho právního nařízení, bude možné uplatnit až ke dni ukončení fondu, tj. čtyři roky po jeho zřízení - 30. března 2014 (8).
(39)
Dne 1. února 2010 Komise trhu cenných papírů (CMVM) udělila povolení pro zřízení fondu FEI, s výše uvedenými charakteristikami, přičemž za správu fondu bude odpovědná společnost Privado Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, S.A., a depozitářem fondu bude banka Banif - Banco de Investimento, S.A.
(40)
Fond FEI byl zřízen 30. března 2010.
(41)
Dne 16. dubna 2010 banka Banco de Portugal vydala sdělení, v němž uvedla, že bankovní licence banky BPP byla zrušena rozhodnutím ze dne 15. dubna 2010, jelikož banku nebylo možno restrukturalizovat nebo rekapitalizovat. Dne 22. dubna 2010 banka Banco de Portugal požádala u příslušného soudu (soud Tribunal de Comércio de Lisboa) o likvidaci banky BPP a zároveň předložila návrh na jmenování likvidační komise. Likvidace banky BPP se řídí portugalskými pravidly pro likvidaci, která se používají výhradně pro bankovní instituce. Portugalské orgány se domnívají, že z různých zákonných kroků stanovených příslušnými právními předpisy vyplývá, že likvidace bude trvat přibližně jeden rok.
(42)
Dne 13. května 2010 portugalské orgány sdělily Komisi, že na základě smlouvy o půjčce (9) byla záruka syndikátem bank použita a realizována dne 7. května 2010 poté, co Portugalsko uhradilo 450 milionů EUR šesti bankám. Portugalský stát prohlásil, že již přijal opatření nutná k výkonu svých práv privilegovaného a prioritního věřitele protizáruk spojených s jím poskytnutou zárukou a přihlásil se o svá práva u příslušného soudu (10).
3. ROZHODNUTÍ KOMISE V RÁMCI FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(43)
Ve svém rozhodnutí ze dne 10. listopadu 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise formulovala své předběžné posouzení a naznačila pochybnosti, pokud jde o slučitelnost zkoumaných opatření s vnitřním trhem. Problémy byly následující:
-
Odměna za záruku byla nižší než je běžně požadovaná ve sdělení týkajícím se bank (11). Komise měla pochybnosti o tom, zda byla odměna vzhledem k riziku odpovídající. Komise povolila tuto odměnu pouze na základě toho, že Portugalsko přijalo závazek o předložení plánu restrukturalizace, který by odpovídajícím způsobem dlouhodobě kompenzoval tuto výhodu.
-
Skutečnost, že nebyl předložen plán restrukturalizace, přestože Portugalsko bylo formálně požádáno o jeho předložení úředním sdělením ze dne 6. října 2009.
-
Prodloužení záruky (5. června 2009) na dobu delší než šest měsíců původně schválených Komisí.
4. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(44)
Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení portugalské orgány tvrdily, že neignorovaly závazek daný Komisi, že odevzdají plán restrukturalizace banky BPP. Podle jejich dokumentu ze dne 13. dubna 2010 však odpovědnost za předložení plánu restrukturalizace (schváleného bankou Banco de Portugal) příslušela v poslední instanci bance BPP, a portugalskému státu tak připadlo pouze předání tohoto plánu Komisi. Portugalské orgány nepředložily plán restrukturalizace Komisi pouze z toho důvodu, že banka Banco de Portugal plán předložený bankou BPP neschválila. Příkaz stanovený v rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 2009 tedy nemohl být splněn, a to i přes politické úsilí portugalského státu, aby banka BPP skutečně splnila své povinnosti vůči bance Banco de Portugal, státu a nakonec i vůči Komisi.
(45)
Co se týče státní podpory bance BPP, Portugalsko je toho názoru, že taková podpora byla a je slučitelná s vnitřním trhem dle ustanovení čl. 107 odst. 3 písm b) Smlouvy o fungování EU, vzhledem k tomu, že byla poskytnuta pro zaručení stability vnitrostátního finančního systému, podobně jako v evropském kontextu.
(46)
Co se týče prodloužení státní záruky ve výši 450 milionů EUR, Portugalsko tvrdí, že prodloužení nepředstavuje novou podporu, pokud nedošlo ke změně situace, která vedla ke schválení opatření podpory ze strany Komise. Podmínky státní záruky, která byla dvakrát prodloužená, se nezměnily: i) nezjistilo se posílení hodnoty půjčky; ii) nebyly provedeny změny v závazcích, za které tato půjčka odpovídá (12); iii) v souladu se smlouvou o záruce vyprší tato záruka pouze třicet dní po datu poslední úhrady jistiny a zaplacení úroků a Komise si byla vědoma toho, že doba trvání smlouvy o půjčce jsou dva roky (13).
(47)
Pokud jde o oznámení o prodloužení státní záruky, portugalské orgány se obhajují, že prodloužení smlouvy o půjčce nezáviselo na portugalském státu, nýbrž na rozhodnutí syndikátu bank a banky BPP, a že neprodloužení záruky by bývalo mělo stejné negativní dopady na portugalský finanční systém jako ty, které plně odůvodnily schválení opatření státní podpory ze strany Komise. Portugalsko je navíc toho názoru, že v souladu se smlouvou upravující dohodu o půjčce je prodloužení záruky automatické, nicméně bylo formalizováno z důvodu právní jistoty vůči syndikátu bank.
(48)
Na druhé straně, podle portugalských orgánů prodloužení (i kdyby představovalo další podporu) neposkytuje ekonomickou výhodu, protože banka BPP prakticky nebyla v činnosti nejméně od 1. prosince 2008. Tudíž opatření s prodlouženími nebo bez prodloužení „neposkytlo ekonomickou výhodu bance BPP ani neposílilo její postavení vůči jejím konkurentům z toho jednoduchého důvodu, že banka BPP již na trhu nepůsobila, a tudíž nemohla konkurovat ostatním bankám“ (14). Portugalsko je tedy toho názoru, že opatření nemělo dopad na konkurenci ani na obchodování mezi členskými státy.
(49)
Ve svých komentářích k připomínkám třetích zúčastněných stran (viz dále) portugalské orgány tvrdily, že půjčka 450 milionů EUR byla použita transparentně, aby se zabránilo systémové nákaze a aby se čelilo pasivu banky BPP zaznamenanému v bilanci ke dni 24. listopadu 2008.
(50)
Portugalské orgány rovněž poznamenávají, že Portugalsko bude vykonávat svá práva na protizáruky spojené se zárukou v rámci likvidačního procesu banky BPP. Se zřetelem na svůj status privilegovaného věřitele banky BPP Portugalsko věří, že bude schopno získat zpět celou částku 450 milionů EUR, kterou vyplatilo ve prospěch věřitelských bank. V tomto ohledu portugalské orgány poznamenávají, že dne 7. května 2010 byla hodnota protizáruk vyšší o více než 20 % než celková hodnota garantované půjčky.
(51)
Pokud jde o závazek státu kompenzovat ztráty až 250 000 EUR majitelů účtů absolutní návratnosti, kteří se připojili k fondu FEI, má Portugalsko za to, že tento závazek nepředstavuje státní podporu, jelikož: i) nepředpokládá převod jakéhokoliv státního prostředku na správcovskou společnost fondu FEI nebo na jakoukoliv jinou organizaci aktivní na trhu; ii) jedná se o řádný mechanismus přijatý v rozšířené logice systému odškodnění investorů; iii) nemá za následek žádnou ekonomickou výhodu pro investory, na něž se obrací obecně a výlučně při plnění zákonných vnitrostátních a evropských požadavků, ani žádné narušení konkurence na trhu a ve vztazích mezi členskými státy.
(52)
Portugalsko se navíc domnívá, že skutečné platby realizované u klientů fondu FEI v důsledku tohoto závazku budou minimální, dokonce až nulové. Portugalské orgány soudí, že pojištění 250 000 EUR představuje opatření určené k posílení důvěry klientů fondu FEI, které nicméně ve většině scénářů nepovede ke skutečné úhradě. V rámci konzervativního scénáře založeného na hypotéze, že aktiva fondu FEI klesnou v příštích čtyřech letech na hodnoty nižší než hodnoty ze října 2009, počítá Portugalsko s tím, že maximální úroveň úhrady na klienta bude přibližně 68 000 EUR. Podle příznivějších scénářů nebude existovat dokonce žádná úhrada.
5. PŘIPOMÍNKY DALŠÍCH PŘÍMO ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(53)
V důsledku článku 6 rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ze dne 10. listopadu 2009 Komise obdržela dne 6. dubna 2010 připomínky od třetích zúčastněných stran, řádně určených, které si přejí zachovat anonymitu. Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení třetí zúčastněné strany zdůraznily, že žádná z podmínek, na jejichž základě byla poskytnuta státní záruka za půjčku (maximální doba trvání šest měsíců a předložení plánu strukturalizace), nebyla dodržena. Následkem toho se podpora v souladu s předloženými připomínkami stala nezákonnou a Komise musela Portugalsko vyzvat, aby záruku přerušilo. Navíc částka 450 milionů EUR byla místo na restrukturalizaci banky použita na úhrady některým klientům banky BPP, přičemž všichni ostatní byli poškozeni.
6. HODNOCENÍ
6.1 Klasifikace opatření jako státní podpory
(54)
Čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU stanoví:
„Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.“
(55)
Aby bylo možno čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU použít, je třeba, aby existovalo opatření podpory ze strany státu, které by bylo poskytnuto prostřednictvím státních prostředků a které by zasáhlo obchodování mezi členskými státy a aby narušovalo hospodářskou soutěž na vnitřním trhu a poskytovalo výhodu určitým podnikům.
6.1.1 Státní záruka na půjčku 450 milionů EUR
(56)
Komise připomíná, že v rozhodnutí o podpoře na záchranu ze dne 13. března 2009 již bylo stanoveno, že státní záruka představuje státní podporu (15). Opatření je financováno prostřednictvím státních prostředků vzhledem k tomu, že spočívá ve státní záruce poskytnuté Portugalskem. Úhrada, kterou portugalský stát provedl dne 13. května 2010 ve prospěch bankovního sdružení (viz 42. bod odůvodnění), jasně prokazuje, že byly použity státní prostředky.
(57)
V souladu s tím, jak bylo rovněž stanoveno v rozhodnutí o podpoře na záchranu ze dne 13. května 2009 (16), státní záruka umožnila, aby banka BPP obdržela lepší finanční podmínky pro realizovanou půjčku než ty, které běžně dostávají na trhu jiné podniky v obdobných situacích v neprokazatelném scénáři přijatém portugalskými orgány, by jim takové půjčky ani nebyly k dispozici. V tomto smyslu rozhodnutí o podpoře na záchranu již stanovilo, že odměna za poskytnutí záruky ve výši 20 bazických bodů je o dost nižší, než je výše vyplývající z použití doporučení Evropské centrální banky z 20. října 2008. Přes vysokou úroveň reálných záruk došla Komise k závěru, že odměna za státní záruky je značně nižší než ta, která by byla obecně považována za přiměřenou pro banky v obtížích. Uvedená odměna byla považována za přiměřenou jen pro pohotovostní fázi, s podmínkou předložení plánu restrukturalizace do 5. června 2009.
(58)
Oproti jiným institucím bankovního sektoru, které nemohly využít státní záruku, získala banka BPP ekonomickou výhodu, jelikož odměna uhrazená za státní záruku je jasně nižší než tržní úroveň.
(59)
Argument předložený portugalskými orgány, podle kterého banka BPP přestala od 1. prosince 2008 působit na trhu, nemůže být přijat. Vzhledem k tomu, že bankovní licence banky BPP byla bankou Banco de Portugal zrušena až dne 15. dubna 2010, banka BPP měla možnost krátkodobě vstupovat nebo opětovně vstupovat na trh. Mezi prosincem 2008 a dubnem 2009 byly skutečně předloženy plány na záchranu banky BPP, které prokazovaly možnost banky pokračovat ve výkonu ekonomické činnosti na základě nouzového opatření. S ohledem na aktivity banky BPP a její pozici na národních a mezinárodních finančních trzích mohla tato výhoda narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Až se zrušením bankovní licence od 15. dubna 2010 ztratila banka BPP jakoukoliv možnost vstoupit znovu na trh a potenciálně narušovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.
(60)
Na základě výše uvedených úvah došla Komise k závěru, že státní záruka poskytla ekonomickou výhodu bance BPP prostřednictvím státních prostředků ze strany Portugalska. Tato výhoda může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Opatření tudíž představuje státní podporu.
6.1.2 Záruka 250 000 EUR poskytnutá klientům fondu FEI
(61)
Jak je uvedeno výše, příjemci tohoto opatření jsou klienty banky BPP, kteří investovali do produktů absolutní návratnosti a kteří se rozhodli připojit se k fondu FEI. Bez řešení použitého Portugalskem by klienti fondu FEI na sebe vzali riziko, že jim nebude provedena úhrada nebo spíše že jim bude vyplacena nižší částka, než jim podle záruky náleží. Odhady vypracované Portugalskem ukazují, že je pravděpodobné, že návratnost investic klientů fondu FEI bude díky záruce vyšší. Tudíž klienti fondu FEI měli výhodu z přijetí tohoto opatření.
(62)
Pouhé uložení finančních prostředků však nepředstavuje nutně obchodní činnost ve smyslu pravidel týkajících se státních podpor, a skutečně podle dokumentu předloženého Portugalskem je většina těch, kteří se připojili k fondu FEI, soukromými osobami, nikoli podniky. Nicméně vzhledem k tomu, že částky fondu FEI kryté státní zárukou mohou přinést prospěch podnikům, může tato skutečnost představovat státní podporu.
(63)
Údaje předložené Portugalskem nicméně jasně ukazují, že úhrada od státu bude během doby tří let značně pod prahem de minimis200 000 EUR (17), jestliže budeme brát v úvahu krytí poskytnuté Systémem odškodnění investorů a Fondem záruky vkladů, stejně jako pravděpodobné hodnoty, které investoři získají zpět z podkladových aktiv, v souladu s opatrným scénářem.
6.2 Slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU
6.2.1 Státní záruka na půjčku 450 milionů EUR
(64)
Portugalsko poznamenává, že prvek podpory musí být posuzován podle čl. 107 odst. 3, písm. b) Smlouvy o fungování EU. Uvedené ustanovení dovoluje, aby Komise prohlásila podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, jestliže bude určena na ozdravění „vážné poruchy hospodářství některého členského státu“. Komise připomíná, že soud zdůraznil, že čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU musí být používán restriktivně a musí napravovat narušení celého hospodářství členského státu (18).
(65)
Komise již uznala, že současná krize finančních trhů může závažným způsobem narušit hospodářství členského státu a že podpůrná opatření bankám lze považovat za opatření, která mohou takové narušení napravit. Tato analýza byla potvrzena sdělením týkajícím se bank (19), sdělením o rekapitalizaci bank (20), sdělením o znehodnocených aktivech (21) a sdělením týkajícím se restrukturalizace bank (22). Za těchto okolností může čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU sloužit jako právní základ pro opatření podpory přijaté pro potírání této systémové krize. Co se konkrétně týká situace portugalského hospodářství, ta také představuje odpovídající právní základ pro různá rozhodnutí Komise o schvalování opatření prováděných portugalskými orgány při potírání finanční krize, například rozhodnutí o schválení a následném prodloužení režimu rekapitalizace úvěrových institucí v Portugalsku, z nichž poslední bylo přijato v březnu 2010 (23).
(66)
Co se týče posuzovaného případu, Komise rovněž poznamenává, že ve svém rozhodnutí, kterým schválila podporu na záchranu, zhodnotila použitelnost čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy o fungování EU a došla k závěru, že toto ustanovení se použije, neboť nesplnění finančních závazků ze strany banky BPP by mohlo mít negativní odezvy v portugalském finančním sektoru (viz 33. až 45. bod odůvodnění rozhodnutí o podpoře na záchranu).
(67)
Portugalsko dvakrát prodloužilo záruku bez předchozího oznámení a schválení Komisí, přestože nebyl předložen plán restrukturalizace, a to i přes různé žádosti a dokonce vydání příkazu k poskytnutí informací, jak bylo uvedeno v 30. až 32. bodě odůvodnění.
(68)
Argumenty portugalských orgánů, podle nichž Komise věděla, že v souladu se Smlouvou může být záruka poskytnuta během dvou let a že nedošlo k žádné podstatné změně státní záruky, nelze přijmout. Rozhodnutí o podpoře na záchranu váže účinky schválení státní záruky na splnění závazku portugalských úřadů předložit plán restrukturalizace ve lhůtě šesti měsíců. Tento závazek nebyl portugalskými orgány splněn.
(69)
Kromě toho existence smluvního ustanovení, které stanoví prodloužení státní záruky na základě rozhodnutí syndikátu bank a banky BPP, nemůže zbavit Portugalsko jeho specifických povinností vyplývajících ze závazků, které předložilo Komisi a na nichž bylo založeno rozhodnutí o podpoře na záchranu, a z čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(70)
Postoj Portugalska k povinnosti předložit plán restrukturalizace, podle níž mělo pouze předat plán Komisi, také nemůže být přijat vzhledem k závazkům, na nichž bylo založeno rozhodnutí o podpoře na záchranu. V každém případě je skutečností, že plán restrukturalizace nebyl předložen ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o podpoře na záchranu, a tudíž nebyl splněn předpoklad, na němž se zakládalo schválení opatření na podporu.
(71)
Z toho plyne, že odměna za záruku byla nižší než je běžně vyžadovaná v souladu se sdělením týkajícím se bank, aby podporu bylo možno považovat za slučitelnou, a že Komise v rozhodnutí o podpoře na záchranu povolila tuto výši záruky pouze za předpokladu, že Portugalsko předloží plán restrukturalizace nebo likvidace, který by odpovídajícím způsobem minimalizoval narušení hospodářské soutěže. Z toho tedy plyne, že Komise došla k závěru, že vzhledem k nepředložení uvedeného plánu do 5. června 2009 nejsou záruka poskytnutá Portugalskem dne 5. prosince 2008 i její prodloužení po 5. červnu 2009 slučitelné s vnitřním trhem.
(72)
Přestože Portugalsko nepředložilo plán restrukturalizace banky BPP, portugalské orgány poskytly informace, které dokazují, že proces, zahájený dne 15. dubna 2010 zrušením bankovní licence banky BPP, povede k její likvidaci. Na druhé straně nebude poskytnuta žádná kompenzace akcionářům banky BPP, kromě případných částek vyplývajících z vlastního procesu likvidace. Na základě této informace se Komise domnívá, že neexistuje budoucí riziko narušení hospodářské soutěže spjaté s bankou BPP. Tento závěr nicméně neumožňuje odstranit neslučitelnost opatření poskytnutého Portugalskem mezi 5. prosincem 2008 a 15. dubnem 2010.
(73)
Za účelem stanovení tržní sazby úroků z půjčky zakládá Komise svou analýzu na Sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (24). Komise stanoví referenční sazby, které musí odrážet průměrnou úroveň úrokových sazeb na trhu střednědobých a dlouhodobých půjček doprovázených běžnými zárukami. Tato referenční sazba je minimální sazba, která může být zvýšena v situacích zvláštního rizika (například podniky v obtížích, neexistence záruk běžně požadovaných bankami atd.). Za výjimečných okolností může prvek podpory odpovídat částce skutečně kryté zárukou.
(74)
Záruka umožnila, aby banka BPP získala lepší podmínky financování půjčky než podmínky, které jsou běžně k dispozici na finančních trzích. Komise se domnívá, že prvek podpory záruky lze vypočítat jako rozdíl mezi úrokovou sazbou, kterou by banka BPP měla zaplatit za půjčku v tržních podmínkách, tj. bez záruky, a úrokovou sazbou, na kterou byla garantovaná půjčka skutečně poskytnuta. Lze mít za to, že tento rozdíl odpovídá prémii, kterou by byl ručitel požadoval za tyto záruky v tržní ekonomice.
(75)
V tomto případě Komise soudí, že bez záruky by banka BPP byla zaplatila úrokovou sazbu nejméně ve stejné výši, jako je referenční úroková sazba zvýšená o 400 bazických bodů kvůli skutečnosti, že je podnikem v obtížích, který poskytl vysokou úroveň protizáruk. Komise považuje za přiměřenou marži 400 bazických bodů, vzhledem k vysoké úrovni reálných záruk půjčky (viz 17. bod odůvodnění), která zvýšila pravděpodobnost, že poskytovatel půjčky přes složitou situaci banky BPP získá zpět alespoň část půjčky. Prvek podpory záruky tudíž spočívá v rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 bazických bodů a úrokovou sazbou, na kterou byla garantovaná půjčka poskytnuta (tj. sazba EURIBOR + 100 bazických bodů), po odečtení skutečně zaplacené ceny za záruku, tj. 20 bazických bodů.
(76)
V této souvislosti Komise rovněž poznamenává, že Portugalsko prohlásilo, že již uplatnilo požadavky potřebné pro uplatnění svého výsadního a přednostního práva ohledně protizáruk, které vlastní na banku BPP, a že v tom bude nadále pokračovat, až získá zpět celou částku půjčky (25). Komise má za to, že Portugalsko je povinno jednat tímto způsobem, aby byla vykonána ustanovení stanovená v dohodě o záruce; neuplatnění jeho práv ohledně protizáruk za účelem získání zpět celé částky půjčky by představovalo státní podporu ve prospěch banky BPP.
6.3 Použití půjčky 450 milionů EUR bankou BPP
(77)
Třetí zúčastněná strana, která předložila připomínky k rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení, namítla, že půjčka 450 milionů EUR byla místo na restrukturalizaci banky BPP použita na úhradu určitým klientům banky, přičemž všechny ostatní poškodila. Komise obdržela informace od portugalských orgánů, které ukazují, že půjčka byla použita na úhradu věřitelům banky BPP, jejichž úvěry byly splatné nebo jejichž úvěrové linky měly brzy vypršet, a že se rozhodly neprodlužovat úvěry nebo neobnovovat úvěrové linky. Komise nenalezla žádné podstatné důkazní prvky, které by prokázaly námitky třetí zúčastněné strany.
7. ZÁVĚR
(78)
Z výše uvedeného hlediska došla Komise k závěru, že státní půjčka poskytnutá bance BPP představuje státní podporu podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, která nemůže být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem.
8. VRÁCENÍ
(79)
V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Vracet se musí pouze podpory neslučitelné s vnitřním trhem.
(80)
Cíl vrácení spočívá v obnovení situace, která existovala před poskytnutím podpory. Takového cíle bude dosaženo, když bude neslučitelná podpora uhrazena bankou BPP, která tímto způsobem ztratí výhodu, kterou měla vůči svým soutěžitelům na trhu. Částka, která má být vrácena, musí umožnit vyloučení ekonomické výhody poskytnuté bance BPP.
(81)
V souladu s bodem 3.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (dále jen „sdělení Komise týkající se záruk“) (26), v případě zvláštní záruky poskytnuté státem musí být prvek podpory zhodnocen na základě podmínek záruky a půjčky. S ohledem na vážné finanční potíže, se kterými se banka potýkala ve chvíli, kdy byla záruka poskytnuta, bylo velmi málo pravděpodobné, že by tento podnik mohl získat bankovní půjčku na trhu bez intervence státu.
(82)
Pokud jde o přesné stanovení částky podpory, vzhledem k tomu, že není možné určit tržní cenu přiměřenou pro odměnu za státní záruku, musí být definována přiměřená referenční hodnota. Jak stanoví bod 3.2 první odrážka sdělení Komise týkající se záruk, „grantový ekvivalent“ záruky na půjčku v určitém roce může být vypočten stejným způsobem jako grantový ekvivalent půjčky za příznivých podmínek. V tomto případě může být částka podpory vypočtena jako rozdíl mezi teoretickou tržní úrokovou sazbou a úrokovou sazbou získanou díky státní záruce, po odečtení případných zaplacených prémií.
(83)
V posuzovaném případě měla banka BPP vzhledem ke svým finančním potížím a s ohledem na poskytnuté protizáruky zaplatit za půjčku v tržních podmínkách, tj. bez záruky, referenční úrokovou sazbu zvýšenou o rizikovou prémii 400 bazických bodů. Tudíž výše podpory musí být vypočtena jako rozdíl mezi touto teoretickou tržní sazbou a úrokovou sazbou, na kterou jí byla skutečně poskytnuta garantovaná půjčka (tj. sazba EURIBOR + 100 bazických bodů), po odečtení ceny skutečně zaplacené zárukou, tj. 20 bazických bodů.
(84)
Pokud se týká celkové výše vlastní půjčky, ve shodě s portugalskými orgány přijal portugalský stát až do nynějška veškerá opatření a uskutečnil veškeré kroky potřebné pro výkon svých přednostních práv ohledně protizáruk poskytnutých bankou BPP (které byly odhadnuty na výrazně vyšší hodnotu, než je hodnota půjčky) (27). Komise předpokládá, že portugalský stát bude nadále vykonávat svá práva a tímto způsobem získá zpět celou částku půjčky v rámci likvidačního procesu, jak uvedl ve své odpovědi ze dne 15. června 2010 (28).
(85)
Částka uvedená v odstavci 83 představuje částku, která má být vrácena, zvýšenou o skutečně splacené úroky z této částky od data, kdy byla podpora dána k dispozici příjemci (5. prosince 2008) až do skutečného vrácení. Tyto úroky nemohou být nižší, než je hodnota vypočtená v souladu s článkem 9 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (29),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora spočívající v záruce spojené s půjčkou 450 milionů EUR, nezákonně poskytnutá Portugalskem ve prospěch banky Banco Privado Português, v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Portugalsko učiní kroky k navrácení podpory uvedené v článku 1 od příjemce.
2. U částek, které mají být navráceny, vznikají úroky od data, kdy byly dány příjemci k dispozici, do jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 je okamžité a účinné.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Portugalsko sdělí Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (splacená jistina a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty, které dokládají, že portugalský stát vykonal svá přednostní práva ohledně protizáruk poskytnutých bankou Banco Privado Português v rámci poskytnuté záruky.
2. Portugalsko informuje Komisi o vývoji vnitrostátních opatření, která byla přijata k provedení tohoto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise neprodleně předá veškeré informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro dosažení splnění tohoto rozhodnutí. Poskytne rovněž podrobné informace týkající se výše podpory a úroků, které již byly příjemcem navráceny.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. liepos 20 d.
dėl valstybės pagalbos C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) kurią Portugalija suteikė BPP kaip valstybės garantiją
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 4932)
(Tekstas autentiškas tik portugalų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/346/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
(1)
Šis sprendimas priimamas dėl valstybės pagalbos, kurią Portugalija suteikė Banco Privado Português (toliau - BPP) kaip valstybės garantiją.
1. PROCEDŪRINIAI ASPEKTAI
(2)
2009 m. kovo 13 d. sprendimu (toliau - sprendimas dėl sanavimo pagalbos) (2) Komisija patvirtino valstybės garantiją 450 mln. EUR paskolai, kurią šeši Portugalijos bankai 2008 m. gruodžio 5 d. suteikė BPP. Priemonę leista taikyti šešis mėnesius, remiantis EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies b punktu (dabartiniu SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktu) ir prielaida, kad Portugalijos institucijos per šešis mėnesius (t. y. iki 2009 m. birželio 5 d.) įvykdys savo įsipareigojimą pateikti restruktūrizavimo planą.
(3)
2009 m. liepos 15 d. Komisija paragino Portugalijos institucijas skubiai pateikti BPP restruktūrizavimo planą. Kadangi prašytas planas nebuvo pateiktas, 2009 m. spalio 6 d. raštu Komisija, vadovaudamasi 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (3), nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, 5 straipsnio 2 dalimi, nusiuntė oficialų pakartotinį priminimą.
(4)
2009 m. lapkričio 10 d. Komisija pradėjo oficialią tariamos valstybės pagalbos priemonės tyrimo procedūrą. Tame pačiame sprendime Komisija nurodė Portugalijai iki 2009 m. gruodžio 22 d. pateikti informaciją - restruktūrizavimo planą.
(5)
2010 m. kovo 6 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtas Komisijos sprendimas pradėti procedūrą (4). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl šios pagalbos priemonės. 2010 m. balandžio 6 d. raštu viena trečioji šalis, norėjusi išlikti anonimiška, pateikė savo pastabas.
(6)
2010 m. kovo 12 d. raštu Komisija paprašė Portugaliją pateikti informaciją, Portugalija į šį raštą atsakė 2010 m. balandžio 13 d. raštu, užregistruotu 2010 m. balandžio 14 d.
(7)
2010 m. balandžio 15 d. raštu Portugalijai perduotos suinteresuotųjų šalių pastabos. Portugalija į šias pastabas atsakė 2010 m. gegužės 13 d. raštu, užregistruotu 2010 m. gegužės 14 d.
(8)
2010 m. balandžio 29 d. raštu Komisija paprašė Portugaliją pateikti papildomą informaciją - ją Portugalija pateikė 2010 m. gegužės 13 d. raštu. 2010 m. birželio 15 d. ir 21 d. raštais Portugalija pateikė papildomą informaciją.
2. PAGALBOS GAVĖJAS IR PRIEMONĖ
2.1. Pagalbos gavėjas
(9)
BPP yra Portugalijoje įsteigta finansų įstaiga, teikianti privačios bankininkystės, įmonių konsultavimo ir privataus kapitalo paslaugas. BPP klientai (indėlininkai) yra privatūs ir juridiniai asmenys, tarp jų - penki žemės ūkio kredito bankai (port. caixas de crédito agrícola mútuo), vienas taupomasis bankas (port. caixa económica), keli pensijų fondai, draudimo bendrovės ir kt. BPP veikia Portugalijoje, Ispanijoje ir, kiek mažesne apimtimi, Brazilijoje ir Pietų Afrikoje.
(10)
BPP akcijos nėra įtrauktos į vertybinių popierių biržos prekybos sąrašus, taigi jo akcijų rinkos vertė nestebima. 2008 m. birželio 30 d. bendras BPP balansinis turtas sudarė 2,9 mlrd. EUR, tai yra mažiau kaip 1 % bendro Portugalijos bankų sektoriaus turto. BPP 100 % priklauso grupei „Privado Holding SGPS (sociedade gestora de participações sociais) S.A.“2008 m. birželio 30 d. šios kontroliuojančiosios bendrovės akcijų dauguma (51,5 %) priklausė 12 akcininkų. 2009 m. grupėje „Privado Holding“ dirbo 187 darbuotojai, iš jų 148 - BPP.
2.2. Banko finansiniai sunkumai
(11)
Pasak Portugalijos institucijų, BPP patyrė likvidumo sunkumų dėl pablogėjusios pasaulinės ekonomikos padėties - tai labai susilpnino banko galimybes valdyti savo likvidumą.
(12)
2008 m. lapkričio 24 d. BPP pranešė Portugalijos centriniam bankui (Banco de Portugal, toliau - Portugalijos bankas), kad yra rizika, jog jis negalės įvykdyti savo mokėjimo įsipareigojimų. BPP leista nuo 2008 m. gruodžio 1 d. sustabdyti visus mokėjimus.
(13)
2008 m. gruodžio 5 d. BPP gavo 450 mln. EUR paskolą su valstybės garantija toliau nurodytomis sąlygomis. Paskola ir garantija padengti tik BPP įsipareigojimai, užregistruoti jo 2008 m. lapkričio 24 d. balanse, paskola turėjo būti naudojama atsiskaitymams su indėlininkais ir kitais kreditoriais, o ne kitų grupės įmonių įsipareigojimams padengti.
2.3. Sanavimo pagalbos priemonė
(14)
2008 m. gruodžio 5 d. BPP pasirašė susitarimą dėl 450 mln. EUR paskolos su valstybės garantija (toliau - paskolos susitarimas) su šešiais stambiausiais Portugalijos bankais (Banco Comercial Português, S.A., Caixa Geral de Depósitos, S.A., Banco Espírito Santo, S.A., Banco BPI, S.A., Banco Santander Totta, S.A., Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agricola Mútuo CRL, toliau - bankų sindikatas). Paskola suteikta šešiems mėnesiams su galimybe jos terminą pratęsti iki dvejų metų su palūkanomis, kurių normą sudaro EURIBOR ir 100 bazinių punktų suma. Atlygis už paskolą nustatytas pagal kreditorių bankų finansavimo kainą sandorio sudarymo metu.
(15)
Pasak Portugalijos institucijų, dėl sudėtingos BPP finansinės padėties joks kreditorius be valstybės garantijos nenorėjo suteikti BPP finansavimo už priimtiną palūkanų normą. Valstybės garantija paskolai suteikta pagal Įstatymą Nr. 112/97, t. y. ne pagal Portugalijos garantijų sistemą (Įstatymas Nr. 60-A/2008), kurią Komisija patvirtino 2008 m. spalio 29 d. (5) Visų pirma Portugalijos institucijos nurodė, kad bendra garantijų sistema, kuri taikoma tik mokiems bankams, nebūtų tinkamas valstybės intervencijos siekiant padėti BPP pagrindas, turint omenyje toliau blogėjančią banko finansinę padėtį ir specifinę su šiuo sandoriu susijusią riziką.
(16)
Nustatytas atlygis už valstybės garantiją, atsižvelgiant į BPP suteiktą užstatą, sudarė 20 bazinių punktų.
(17)
Užstatą sudaro: i) pirmąja eile įkeistas tam tikras turtas, kaip nurodyta Portugalijos, BPP ir Portugalijos banko sutartyje, ir ii) pirmosios eilės BPP priklausančio nekilnojamojo turto hipoteka. Portugalijos institucijų vertinimu šio užstato vertė paskolos susitarimo ir garantijos susitarimo pasirašymo metu sudarė apie 672 mln. EUR (6). Užstato suteikimą reglamentuoja iždo, BPP ir Portugalijos banko pasirašytas susitarimas, kuriame Portugalijos bankui pavesta iždo vardu saugoti ir valdyti užstatą. Pasak Portugalijos institucijų, Portugalijos valstybei pagal nacionalinę teisę priklauso išimtinės ir pirmumo teisės į užstatą.
(18)
BPP įsipareigojo per paskolos su valstybės garantija galiojimo laikotarpį neparduoti, nesuteikti kaip užstato ir kitaip nerealizuoti savo dabartinio ir būsimo turto.
(19)
Komisijai tiriant šią sanavimo pagalbos priemonę Portugalija įsipareigojo per šešis mėnesius nuo valstybės intervencijos (t. y. iki 2009 m. birželio 5 d.) pateikti BPP restruktūrizavimo planą.
(20)
2009 m. kovo 13 d. sprendime Komisija patvirtino šią priemonę šešiems mėnesiams nuo valstybės garantijos suteikimo, t. y. iki 2009 m. birželio 5 d. Komisija, atsižvelgdama į ypač žemą atlygio lygį, taip pat manė, kad restruktūrizavimo planą būtina pateikti iki 2009 m. birželio 5 d.
(21)
Portugalijos institucijos įsipareigojo pateikti Komisijai specialų pranešimą, kad pratęstų pradinį šešių mėnesių garantijos laikotarpį.
(22)
Portugalija šių įsipareigojimų neįvykdė.
2.4. Sanavimo pagalbos priemonės pratęsimas
(23)
2009 m. birželio 23 d. elektroniniu laišku Portugalija informavo Komisiją, kad ji priėmė sprendimą pratęsti valstybės garantiją dar šešiems mėnesiams (2009 m. birželio 5 d. Finansų ministerijos įsakymą Nr. 13364-A/2009). Tačiau Portugalija nei pranešė apie pratęsimą, nei prašė Komisijos patvirtinimo.
(24)
Kadangi Komisijos sprendime pagalba patvirtinta tik iki 2009 m. birželio 5 d., nuo 2009 m. birželio 6 d. sanavimo pagalba tapo neteisėta.
(25)
2009 m. balandžio 24 d. BPP administratoriai pateikė Portugalijos bankui atgaivinimo planą.
(26)
2009 m. birželio 5 d. rašte Portugalijos institucijos paaiškino Komisijai, kad BPP restruktūrizavimo planą pateikti buvo vėluojama dėl to, kad BPP pasiūlytam atgaivinimo ir restruktūrizavimo planui nepritarė Portugalijos bankas.
(27)
2009 m. birželio 9 d. Finansų ministerija ir Valstybės administracija paskelbė dokumentą Esclarecimento do Ministério das Finanças e da Administração Pública - Decisão relativa ao Banco Privado Português (Finansų ministerijos ir Valstybės administracijos paaiškinimai - sprendimas dėl Banco Privado Português, toliau - 2009 m. birželio 9 d. dokumentas), kuriame nurodyta, kad BPP atgaivinimo ir restruktūrizavimo plane, kuris 2009 m. balandžio 24 d. buvo pateiktas Portugalijos bankui, pasiūlyta, be kitų dalykų, atkurti kapitalą, valstybei įnešant 150 - 200 mln. EUR paprastosiomis ir privilegijuotosiomis akcijomis bei papildomais įsipareigojimais be grąžos. Šis planas nebuvo patvirtintas, nes manyta, kad jis „neatitinka kapitalo atkūrimo reikalavimų, nustatytų Įstatyme Nr. 63-A/2008, arba Europos Sąjungos nuostatų tuo klausimu, kuriomis siekiama užtikrinti, kad būtų laikomasi Bendrijos konkurencijos taisyklių, nes šiuo atveju teikiama valstybės pagalba“.
(28)
2009 m. birželio 9 d. dokumentu taip pat pranešta, kad didelė dalis BPP klientų savo santaupas patikėjo valdyti bankui, kuris jas investavo į finansines priemones daugybėje lengvatinių mokesčių šalių jurisdikcijai priklausančių pagalbinių bendrovių (toliau - absoliučiosios grąžos priemonės). Nepaisydamas šiems produktams būdingos rizikos BPP nustatė atlygio normą ir garantavo, kad atėjus terminui bus grąžintas visas šių klientų investuotas kapitalas. Apie šią grąžinimo garantiją priežiūros institucijoms niekuomet nebuvo pranešta; ji nebuvo įtraukta į banko balansą ir nebuvo jame parodyta. Kadangi šis įsipareigojimas buvo nuslėptas, banko akcininkams nereikėjo skirti daugiau kapitalo, kad būtų įvykdyti taikomi teisiniai ir reguliavimo reikalavimai. Be to, remiantis 2009 m. birželio 9 d. dokumentu, Portugalijos vertybinių popierių rinkos komisijai (Comissão do Mercado de Valores Mobiliários, CMVM) ir Portugalijos bankui atlikus patikrinimą rasta didelių BPP padarytų pažeidimų, kurie prilygsta baudžiamajai veikai.
2.5. Absoliučiosios grąžos investicinių produktų padėtis
(29)
2009 m. birželio 9 d. dokumente Portugalijos institucijos taip pat nurodė, kad kartu su priežiūros institucijomis svarsto, kaip kuo labiau sumažinti BPP klientų, turinčių absoliučiosios grąžos priemonių, kurių investicijoms kilo pavojus, nuostolius. Vyriausybės planuojamame sprendime, be kitų dalykų, būtų numatyti šie aspektai: 1) naujos finansinės priemonės, atitinkančios dabartinį netiesioginį absoliučiosios grąžos portfelį, kuri pakeistų dabartinį investuotojų portfelį, sukūrimas; 2) finansinę priemonę išduotų ir valdytų nuo BPP nepriklausomas nacionalinėms bankinėms institucijoms priklausantis ir jų valdomas subjektas.
2.6. Oficiali tyrimo procedūra ir antras sanavimo pagalbos priemonės pratęsimas
(30)
2009 m. liepos 15 d. Komisija paragino Portugalijos institucijas skubiai pateikti BPP restruktūrizavimo planą, bent negalutinę jo redakciją, primindama, kad sanavimo pagalba nuo 2009 m. birželio 6 d. tapo neteisėta.
(31)
Kadangi prašytas planas nebuvo pateiktas, 2009 m. spalio 6 d. raštu Komisija, vadovaudamasi 1999 m. kovo 22 d. Reglamento (EB) Nr. 659/1999 5 straipsnio 2 dalimi, pateikė oficialų pakartotinį priminimą.
(32)
2009 m. lapkričio 10 d. Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą dėl tariamos valstybės pagalbos priemonės. Tame pačiame sprendime Komisija nurodė Portugalijai iki 2009 m. gruodžio 22 d. pateikti informaciją - restruktūrizavimo planą.
(33)
Komisijos sprendimas pradėti šią procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (7). Komisija pasiūlė suinteresuotosioms šalims pateikti savo pastabas dėl šios pagalbos priemonės.
(34)
2009 m. gruodžio 3 d. Portugalijos institucijos informavo Komisiją, kad valstybės garantija bus pratęsta dar šešiems mėnesiams. Pasak Portugalijos institucijų, valstybė buvo priversta atnaujinti garantiją, nes staigus BPP žlugimas tikrai būtų sukėlęs pavojų šiuo metu svarstomam sprendimui. Kadangi buvo akivaizdu, kad BPP negalėjo grąžinti paskolos, paskolą BPP suteikę bankai sutiko paskolos terminą pratęsti dar šešiems mėnesiams nekeisdami dabartinių sąlygų ir be papildomo finansavimo, su sąlyga, kad bus pratęsta atitinkama valstybės garantija.
(35)
2009 m. gruodžio 5 d. valstybės garantija buvo pratęsta dar šešiems mėnesiams. Portugalijos institucijos pranešimo apie pratęsimą Komisijai nepateikė, tik informavo Komisiją, kad paskolos garantija bus atnaujinta.
(36)
2010 m. vasario 25 d. Portugalijos institucijos atsiuntė raštą, kuriame paaiškino aspektus, kuriais remiantis, Vyriausybės manymu, turėtų būti sprendžiamos problemos, kurių BPP sukėlė didelei daliai savo klientų, būtent investuotojams į absoliučiosios grąžos investicinį produktą.
(37)
Tame pačiame rašte Portugalijos valdžios institucijos informavo Komisiją, kad 2009 m. gruodžio 11 d. Vyriausybė nusprendė:
i)
įsteigti uždarą, nesuderintą specialų investicinį fondą (Fundo Especial de Investimento, FEI), sudarytą iš išteklių (bendro turto ir įsipareigojimų), investuotų į absoliučiosios grąžos investicinį produktą, kuriam būtų būdinga: a) pasyvus specialaus investicinio fondo valdymas; b) akcijų natūra pasirašymas; c) ketverių metų laikotarpis su galimybe jį pratęsti ne daugiau kaip dešimčiai metų akcininkų susirinkimo sprendimu (1 akcija = 1 balsas); d) savanoriška klientų narystė;
ii)
atnaujinti 450 mln. EUR paskolos valstybės garantiją, kol bus įsteigtas specialus investicinis fondas;
iii)
suaktyvinti Indėlių garantijų fondą (Fundo de Garantia de Depósitos, FGD), kuris garantuotų, kad kiekvienam indėlininkui būtų grąžinta visa likusio piniginio kredito vertė, jei ji neviršys 100 000 EUR, ir Kompensacijų investuotojams sistemą (Sistema de Indemnização aos Investidores, SII), pagal kurią būtų garantuojama ne didesnė kaip 25 000 EUR suma vienam investuotojui, laikantis įstatymuose nustatytų sąlygų ir nenaudojant jokių valstybės išteklių;
iv)
suteikti iki 250 000 EUR draudimą klientams, kurie prisijungė prie FEI, jeigu jie apdrausti pagal FGD ir SII kriterijus; taigi valstybė apdraudžia neigiamą kliento pajamų - FGD ir SII išmokų bei FEI mokėjimų - ir nominaliosios investicijų vertės 2008 m. lapkričio 24 d. skirtumą (jei toks susidaro) - ne daugiau kaip 250 000 EUR.
(38)
Įsipareigojimas, kurį Portugalijos valstybė prisiėmė dėl FEI investuotojų pagal savo teisinę sistemą, įsigalios tik fondo panaikinimo dieną, tai yra po ketverių metų nuo jo įsteigimo - 2014 m. kovo 30 d. (8)
(39)
2010 m. vasario 1 d. Portugalijos vertybinių popierių rinkos komisija (CMVM) leido įsteigti FEI pirmiau nurodytomis sąlygomis, Privados Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, S.A. paskirtas atsakingu už fondo valdymą, o Banif - Banco de Investimento, S.A - atlikti fondo depozitoriumo funkcijas.
(40)
FEI įsteigtas 2010 m. kovo 30 d.
(41)
2010 m. balandžio 16 d. Portugalijos bankas priėmė komunikatą, kuriame nurodė, kad BPP bankinės veiklos licencija panaikinta balandžio 15 d. sprendimu, atsižvelgiant į tai, kad neįmanoma banko restruktūrizuoti arba atkurti jo kapitalo. Balandžio 22 d. Portugalijos bankas kompetentingo teismo (Tribunal de Comércio de Lisboa) paprašė likviduoti BPP, kartu pateikdamas pasiūlymą dėl likvidavimo komisijos paskyrimo. BPP likvidavimas vykdomas pagal specialias Portugalijos bankinių institucijų likvidavimo taisykles. Portugalijos institucijų apskaičiavimu, atsižvelgiant į įvairius atitinkamuose teisės aktuose numatytus teisinius veiksmus, likvidavimas gali trukti apie vienus metus.
(42)
2010 m. gegužės 13 d. Portugalijos institucijos pranešė Komisijai, kad pagal paskolos susitarimą (9) bankų sindikatas pareikalavo panaudoti garantiją, ji panaudota gegužės 7 d. - Portugalija šešiems bankams grąžino 450 mln. EUR. Portugalijos valstybė nurodė, kad ji jau ėmėsi reikiamų priemonių, kad įgyvendintų savo kaip kreditoriaus išimtines ir pirmumo teises į užstatą, susijusį su garantija, ir kad pateikė savo ieškinius atitinkamam teismui (10).
3. KOMISIJOS SPRENDIMAS DĖL OFICIALIOS TYRIMO PROCEDŪROS
(43)
2009 m. lapkričio 10 d. sprendime, pagal kurį pradėta oficiali tyrimo procedūra, Komisija išdėstė savo preliminarų vertinimą ir abejones dėl to, ar taikomos priemonės yra suderinamos su vidaus rinka. Priemonės, dėl kurių kilo klausimų:
-
garantijos kaina, kuri buvo žemesnė už tą lygį, kuris paprastai nustatomas pagal Bankų komunikatą (11). Komisija suabejojo, ar atlygis buvo tinkamas atsižvelgiant į riziką. Komisija leido nustatyti tokį atlygį tik su sąlyga, kad Portugalija įsipareigos pateikti restruktūrizavimo planą, kurį įgyvendinant ilgainiui šis pranašumas būtų tinkamai panaikintas,
-
tai, kad Portugalija nepateikė restruktūrizavimo plano nepaisydama 2009 m. spalio 6 d. raštu pateikto oficialaus priminimo, kad tai reikia padaryti,
-
garantijos pratęsimas (2009 m. birželio 5 d.) pasibaigus pradiniam Komisijos patvirtintam šešių mėnesių laikotarpiui.
4. PORTUGALIJOS PASTABOS
(44)
Savo pastabose dėl pradėtos oficialios tyrimo procedūros Portugalijos institucijos tvirtino, kad nežinojo apie prisiimtą įsipareigojimą Komisijai pateikti BPP restruktūrizavimo planą. Tačiau, kaip nurodyta 2010 m. balandžio 13 d. pateiktoje medžiagoje, galutinė atsakomybė už restruktūrizavimo plano pateikimą (gavus Portugalijos banko patvirtinimą) priklausė BPP, o Portugalijos valstybė turėjo tik perduoti tą planą Komisijai. Portugalijos institucijos nepateikė restruktūrizavimo plano Komisijai paprasčiausiai dėl to, kad BPP pateikto plano nepatvirtino Portugalijos bankas. Todėl Komisijos 2009 m. lapkričio 10 d. sprendime pateiktas nurodymas nebuvo įvykdytas nepaisant politinių Portugalijos valstybės pastangų užtikrinti, kad BPP įvykdytų savo prievoles Portugalijos bankui, valstybei ir galiausiai Komisijai.
(45)
Dėl valstybės pagalbos BPP - Portugalija tvirtina, kad ji buvo ir yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, nes ji suteikta siekiant garantuoti nacionalinės finansų sistemos stabilumą, kaip tai buvo daroma visoje Europoje.
(46)
Dėl 450 mln. EUR paskolos valstybės garantijos pratęsimų - Portugalija tvirtina, kad tai nėra nauja valstybės pagalba, nes padėtis, dėl kurios Komisija patvirtino valstybės pagalbos priemonę, nepakito. Dukart pratęstos valstybės garantijos sąlygos nepakito: i) paskolos vertė nepadidėjo; ii) prievolės, susijusios su paskola, nepakito (12); iii) pagal garantijos susitarimą garantija pasibaigia tik praėjus trisdešimčiai dienų nuo paskutinės pagrindinės paskolos dalies ir palūkanų dalies sumokėjimo, o Komisijai buvo žinoma, kad paskolos susitarimas pasirašyta dvejiems metams (13).
(47)
Dėl to, kad apie valstybės garantijos pratęsimus nebuvo pranešta - Portugalijos institucijos tvirtina, kad paskolos susitarimo pratęsimas nepriklausė nuo Portugalijos valstybės - tik nuo bankų sindikato ir BPP, ir kad nepratęsus garantijos Portugalijos finansų sistemoje galėjo kilti neigiamų atgarsių - tai visiškai pagrindė Komisijos suteiktą patvirtinimą valstybės pagalbos priemonei. Be to, Portugalija mano, kad garantija pratęsta savaime pagal sutartį, reglamentuojančią paskolos susitarimą, vis dėlto pratęsimai buvo įforminti siekiant santykių su bankų sindikatu teisinio tikrumo.
(48)
Taip pat, pasak Portugalijos institucijų, pratęsimai (net jei jie būtų laikomi nauja pagalba) nesuteikė ekonominio pranašumo, nes nuo 2008 m. gruodžio 1 d. BPP praktiškai nevykdė veiklos. Taigi ši priemonė, nepaisant to, ar ji buvo, ar nebuvo pratęsta, „nesuteikė BPP ekonominio pranašumo ir nesustiprino jos padėties prieš konkurentus dėl tos paprastos priežasties, kad BPP rinkoje nevykdė veiklos, todėl nekonkuravo su kitais bankais“ (14). Todėl Portugalija mano, kad priemonė nepakenkė nei konkurencijai, nei valstybių narių tarpusavio prekybai.
(49)
Savo atsakyme dėl suinteresuotųjų šalių pastabų (žr. toliau) Portugalijos institucijos nurodė, kad 450 mln. EUR paskola panaudota skaidriai, siekiant išvengti sistemiškos žalos ir įvykdyti 2008 m. lapkričio 24 d. balanse užregistruotus BPP įsipareigojimus.
(50)
Portugalijos institucijos taip pat pažymi, kad Portugalija pasinaudos savo teisėmis į garantijos užstatą likviduojant BPP. Atsižvelgdama į savo kaip BPP kreditoriaus statusą Portugalija yra tikra, kad galės susigrąžinti visą bankams kreditoriams jos išmokėtą 450 mln. EUR sumą. Šiuo atžvilgiu Portugalijos institucijos pažymi, kad 2010 m. gegužės 7 d. užstato vertė daugiau kaip 20 % viršijo bendrą garantuotos paskolos sumą.
(51)
Dėl valstybės įsipareigojimo kompensuoti iki 250 000 EUR absoliučiosios grąžos priemonių klientų, prisijungusių prie FEI, nuostolių - Portugalija tvirtina, kad šis įsipareigojimas nėra valstybės pagalba, nes i) jokie valstybės ištekliai neperduodami FEI valdymo bendrovei arba kuriam nors kitam rinkoje veikiančiam subjektui, ii) tai įprastas ir priimtinas mechanizmas, logiškai papildantis kompensacijų investuotojams sistemą, iii) jis nesuteikia jokio ekonominio pranašumo investuotojams, kuriems yra bendrai ir išimtinėmis sąlygomis skirtas, vadovaujantis nacionalinės ir Europos teisės aktų reikalavimais, ir neiškreipia konkurencijos nei rinkoje, nei valstybių narių tarpusavio santykiuose.
(52)
Be to, Portugalija tvirtina, kad faktiniai mokėjimai FEI klientams prisiėmus šį įsipareigojimą bus minimalūs, jeigu iš tiesų bus apskritai vykdomi. Portugalijos institucijos mano, kad 250 000 EUR draudimas yra priemonė FEI klientų pasitikėjimui užtikrinti, tačiau dauguma atveju faktinių išmokų vykdyti nereikės. Remiantis konservatyviu scenarijumi ir prielaida, kad FEI turtas per ateinančius ketverius metus nuvertės dar labiau, skaičiuojant nuo jo vertės 2009 m. spalio mėn., Portugalijos apskaičiavimu, didžiausia galima išmoka vienam klientui sudarytų apie 68 000 EUR. Pagal palankesnį scenarijų išmokos apskritai nebūtų vykdomos.
5. KITŲ SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(53)
Pagal 2009 m. lapkričio 10 d. sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą 6 straipsnį Komisija 2010 m. balandžio 6 d. gavo pastabų iš trečiųjų šalių, kurių tapatybė patvirtinta nustatyta tvarka, bet kurios norėjo likti anonimiškos. Savo pastabose dėl pradėtos oficialios tyrimo procedūros suinteresuotosios šalys nurodė, kad nei viena iš sąlygų, kuriomis suteikta paskolos valstybės garantija (ilgiausias galimas šešių mėnesių laikotarpis ir restruktūrizavimo plano pateikimas) nebuvo įvykdyta. Todėl, remiantis pateiktomis pastabomis, pagalba buvo neteisėta ir Komisija turėtų nurodyti Portugalijai nutraukti garantiją. Be to, 450 mln. EUR panaudoti ne bankui restruktūrizuoti, o atlyginti kai kuriems BPP klientams kitų klientų sąskaita.
6. VERTINIMAS
6.1. Vertinimas, ar priemonė yra valstybės pagalba
(54)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nurodoma:
„Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.“
(55)
Kad būtų taikoma SESV 107 straipsnio 1 dalis, turi būti valstybės iš savo išteklių vykdoma priemonė, kuri veiktų valstybių narių tarpusavio prekybą ir iškreiptų konkurenciją vidaus rinkoje, nes tam tikroms įmonėms ji suteiktų tam tikrų pranašumų.
6.1.1. 450 mln. EUR paskolos valstybės garantija
(56)
Komisija primena, kad 2009 m. kovo 13 d. sprendime dėl sanavimo pagalbos ji jau nustatė, kad valstybės garantija yra valstybės pagalba (15). Priemonė yra finansuojama iš valstybės išteklių, nes tai yra Portugalijos suteikta valstybės garantija. Iš tiesų tai, kad Portugalijos valstybė 2010 m. gegužės 13 d. grąžino lėšas bankų sindikatui (žr. 42 dalį), aiškiai parodo, kad naudoti valstybės ištekliai.
(57)
2009 m. kovo 13 d. sprendime dėl sanavimo pagalbos taip pat nustatyta (16), kad valstybės garantija suteikė BPP galimybę gauti geresnes finansines paskolos sąlygas, negu paprastai siūloma kitoms bendrovėms rinkos sąlygomis panašiomis aplinkybėmis, nors, kaip Portugalijos institucijos pripažino, mažai tikėtina, kad iš viso būtų buvę galimybių tokių paskolų gauti. Šiuo atžvilgiu sprendime dėl sanavimo pagalbos jau nurodyta, kad 20 bazinių punktų atlygis buvo gerokai mažesnis už lygį, nustatytą pagal 2008 m. spalio 20 d. Europos centrinio banko rekomendaciją. Nepaisydama didelio užstato Komisija padarė išvadą, kad atlygis už valstybės garantiją buvo daug žemesnis už tą atlygį, kuris paprastai būtų laikomas tinkamu imti iš sunkioje padėtyje esančių bankų. Šis atlygis laikytas tinkamu tik sanavimo laikotarpiu, su sąlyga, kad iki 2009 m. birželio 5 d. bus pateiktas restruktūrizavimo planas.
(58)
Kitaip nei kiti bankai, kurie negavo valstybės garantijos paskoloms, BPP įgijo ekonominį pranašumą, nes valstybės už valstybės garantiją nustatytas mokestis buvo akivaizdžiai mažesnis už rinkos mokestį.
(59)
Portugalijos institucijų pateikto argumento, kad BPP nuo 2008 m. gruodžio 1 d. rinkoje veiklos nevykdė, negalima priimti. Atsižvelgiant į tai, kad BPP bankinės veiklos licenciją Portugalijos bankas panaikino tik 2010 m. balandžio 15 d., BPP galėjo veikti arba vėl pradėti veikti rinkoje labai greitai. Iš tiesų, BPP atgaivinimo planai, pateikti 2008 m. gruodžio mėn.-2009 m. balandžio mėn., rodo, kad bankas po sanavimo priemonės įgyvendinimo turėjo galimybių tęsti ekonominę veiklą. Turint omenyje BPP veiklą ir padėtį nacionalinėje ir tarptautinėse finansų rinkose, šis pranašumas galėjo paveikti konkurenciją ir valstybių narių tarpusavio prekybą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Tik nuo 2010 m. balandžio 15 d., kai buvo panaikinta bankinės veiklos licencija, BPP prarado galimybę vėl pradėti veikti rinkoje ir nebebuvo tikimybės, kad jis gali iškreipti konkurenciją ir paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą.
(60)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad valstybės garantija suteikė BPP ekonominio pranašumo naudojantis Portugalijos valstybės ištekliais. Šis pranašumas gali paveikti konkurenciją ir valstybių narių tarpusavio prekybą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Todėl ši priemonė yra valstybės pagalba.
6.1.2. 250 000 EUR garantija FEI klientams
(61)
Kaip aptarta, šios priemonės naudos gavėjai yra BPP klientai, investavę į absoliučiosios grąžos produktus ir prisijungę prie FEI. Be Portugalijos įgyvendinto sprendimo FEI klientams kiltų rizika negauti atlygio arba, labiau tikėtina, gauti mažesnį atlygį nei su garantija. Kaip rodo pačios Portugalijos apskaičiavimai, tikėtina, kad garantija padidina jų kaip FEI klientų gaunamą grąžą. Todėl ši priemonė suteikė FEI klientams pranašumo.
(62)
Tačiau lėšų indėlis savaime nebūtinai yra komercinė veikla pagal valstybės pagalbos taisykles ir iš tiesų, remiantis Portugalijos pateikta informacija, dauguma FEI dalyvių yra fiziniai asmenys, ne įmonės. Tačiau kai valstybės garantuotomis FEI lėšomis naudojasi įmonės, šios lėšos gali būti valstybės pagalba.
(63)
Vis dėlto iš Portugalijos pateiktų skaičių aiškiai matyti, kad valstybės išmoka per trejus metus bus gerokai mažesnė už de minimis ribą, 200 000 EUR (17), atsižvelgiant į Kompensacijų investuotojams sistemos ir Indėlių garantijų fondo suteiktą draudimą, taip pat tikėtiną vertę, kurią, remiantis pagrįstomis prielaidomis, investuotojai susigrąžins iš atitinkamo turto.
6.2. Suderinamumas pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą
6.2.1. 450 mln. EUR paskolos valstybės garantija
(64)
Portugalija tvirtina, kad pagalbos aspektas turėtų būti vertinamas remiantis SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktu, pagal kurį Komisija gali paskelbti, kad pagalba yra suderinama su bendrąja rinka, jeigu ja siekiama ištaisyti „valstybės narės ekonomikos didelius sutrikimus“. Komisija primena, kad Bendrasis Teismas pabrėžė, kad SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkto taikymas turi būti ribojamas ir jis taikomas tada, kai problema būdinga visai valstybės narės ekonomikai (18).
(65)
Komisija jau pripažino, kad dabartinė pasaulinė finansų krizė gali sukelti didelių problemų bet kurios valstybės narės ekonomikai ir kad priemonės, skirtos bankams paremti, gali būti laikomos tinkamomis tokiai problemai spręsti. Šis vertinimas patvirtintas Komisijos priimtuose Bankų (19), Kapitalo atkūrimo (20), Sumažėjusios vertės turto (21) ir Restruktūrizavimo (22) komunikatuose. Todėl SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktas gali būti teisinis pagalbos priemonių, skirtų kovai su sistemine krize, pagrindas. Konkrečiai Portugalijos ekonomikos atveju tai taip pat buvo tinkamas pagrindas įvairiems Komisijos sprendimams priimti, kuriais patvirtintos Portugalijos institucijų taikytos kovos su finansų krize priemonės, visų pirma patvirtinta Portugalijos kapitalo atkūrimo programa ir jos pratęsimas, paskutinis toks sprendimas priimtas 2010 m. kovo mėn. (23)
(66)
Dėl šio atvejo Komisija taip pat pažymi, kad sprendime dėl sanavimo pagalbos įvertintos galimybės taikyti SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą ir padaryta išvada, kad jis gali būti taikomas, nes BPP neįvykdžius savo finansinių įsipareigojimų, tai galėtų neigiamai paveikti visą Portugalijos finansų sistemą (žr. sprendimo dėl sanavimo pagalbos 33 - 45 dalis).
(67)
Nors Portugalija nepateikė restruktūrizavimo plano, nepaisydama pakartotinių prašymų ir nurodymo pateikti informaciją, kaip aptarta 30 - 32 dalyse, ji dukart pratęsė garantiją iš anksto apie tai nepranešusi Komisijai ir negavusi jos patvirtinimo.
(68)
Portugalijos institucijų teiginio, lyg Komisija žinojo, kad pagal sutartį garantija gali būti suteikta dvejiems metams ir kad valstybės garantija iš esmės nekito, negalima priimti. Sprendime dėl sanavimo pagalbos valstybės garantijos patvirtinimas susietas su Portugalijos institucijų įsipareigojimo per šešis mėnesius pateikti restruktūrizavimo planą įvykdymu. Portugalijos institucijos šio įsipareigojimo neįvykdė.
(69)
Taip pat tai, kad valstybės garantijos pratęsimas įformintas sutartyje remiantis bankų sindikato ir BPP sprendimu, negali atleisti Portugalijos nuo tikslios ir aiškios prievolės, kuri kyla iš jos prisiimto įsipareigojimo Komisijai, kuriuo pagrįstas sprendimas dėl sanavimo pagalbos, arba jos įsipareigojimų pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį.
(70)
Portugalijos pozicijos dėl įsipareigojimo pateikti restruktūrizavimo planą, argumentuojant, kad jos vienintelė pareiga buvo perduoti šį planą Komisijai, taip pat negalima priimti atsižvelgiant į įsipareigojimus, kuriais pagrįstas sprendimas dėl sanavimo pagalbos. Bet kuriuo atveju restruktūrizavimo planas nebuvo pateiktas iki sprendime dėl sanavimo pagalbos nustatyto termino, todėl pagrindas, kuriuo remiantis suteiktas patvirtinimas, nebuvo išsaugotas.
(71)
Taigi, garantijos kaina buvo daug mažesnė už kainą, kuri paprastai nustatoma pagal Bankų komunikatą, kad būtų laikoma suderinama pagalba, ir Komisija savo sprendime dėl sanavimo pagalbos leido tokią kainą taikyti tik Portugalijai įsipareigojus pateikti restruktūrizavimo arba likvidavimo planą, kuriuo būtų tinkamai sumažintas konkurencijos iškraipymas. Iki 2009 m. birželio 5 d. toks planas nepateiktas, todėl Komisija daro išvadą, kad nei Portugalijos 2008 m. gruodžio 5 d. suteikta garantija, nei jos pratęsimas 2009 m. birželio 5 d. nėra suderinami su vidaus rinka.
(72)
Nors Portugalija nepateikė BPP restruktūrizavimo plano, Portugalijos institucijos pateikė informaciją, įrodančią, kad, vykdant likvidavimo procedūrą, 2010 m. balandžio 15 d. buvo panaikinta BPP bankinės veiklos licencija ir kad BPP bus likviduotas. Taip pat BPP akcininkams nebus skirta jokia kompensacija, išskyrus sumas, kurios susidarys vykdant likvidavimo procedūrą. Remdamasi šia informacija Komisija mano, kad ateityje nebus su BPP susijusios konkurencijos iškraipymo rizikos. Tačiau ir padarius tokią išvadą Portugalijos 2008 m. gruodžio 5 d.-2010 m. balandžio 10 d. laikotarpiu suteiktos priemonės negalima laikyti suderinama.
(73)
Kad nustatytų paskolos palūkanų rinkos dydį, Komisija atlikdama vertinimą rėmėsi Komisijos komunikatu dėl orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodo pakeitimo (24). Komisija nustatė orientacines normas, kurios turėtų atspindėti palūkanų, kurios nustatomos rinkoje už vidutinio laikotarpio ir ilgalaikes paskolas, užtikrintas įprastais vertybiniais popieriais, vidurkį. Ši orientacinė norma yra mažiausia norma, kuri gali būti didinama konkrečios rizikos atvejais, pavyzdžiui, jeigu įmonė yra sunkioje padėtyje arba jeigu nepateikiama paprastai bankų reikalaujama garantija. Išskirtinėmis aplinkybėmis gali būti nustatyta, kad pagalbos suteikiant garantiją aspektas yra lygus faktiškai garantuotos sumos dydžiui.
(74)
Garantija suteikė BPP galimybę gauti geresnes finansines paskolų sąlygas nei tos, kurios paprastai siūlomos finansų rinkose. Komisija mano, kad pagalbos suteikiant garantiją dalis gali būti apskaičiuota kaip skirtumas tarp palūkanų normos, kurią BPP būtų turėjęs sumokėti už rinkos sąlygomis suteiktą paskolą, t. y. be garantijos, ir palūkanų normos, už kurią paskola su garantija buvo faktiškai suteikta. Galima vertinti, kad šis skirtumas atitinka priemoką, kurios garantijos teikėjas būtų pareikalavęs už šias garantijas rinkos ekonomikos sąlygomis.
(75)
Šiuo atveju Komisija mano, kad be garantijos palūkanų, kurias būtų turėjęs mokėti BPP, norma būtų ne mažesnė kaip orientacinė palūkanų norma pridėjus 400 bazinių punktų, nes tai bendrovė, turinti sunkumų ir suteikianti didelės vertės užstatą. Komisija mano, kad 400 bazinių punktų skirtumas yra pagrįstas, atsižvelgiant į didelę užstato už paskolą vertę (žr. 17 dalį), kuri padidino tikimybę, kad skolintojas galės susigrąžinti bent dalį paskolos, nepaisant labai sunkios BPP padėties. Taigi pagalbos suteikiant garantiją dalį sudaro skirtumas tarp orientacinės palūkanų normos pridėjus 400 bazinių punktų ir palūkanų normos, už kurią paskola su garantija suteikta (t. y. EURIBOR + 100 bazinių punktų), atėmus kainą, kuri faktiškai sumokėta už garantiją, t. y. 20 bazinių punktų.
(76)
Šiomis aplinkybėmis Komisija taip pat pažymi, kad Portugalija nurodė, jog jau pateikė reikiamus ieškinius, kad įgyvendintų savo išimtines ir pirmumo teises į BPP užstatą ir kad ji toliau to sieks, kol susigrąžins visą paskolos sumą (25). Komisija mano, kad Portugalija privalo tai padaryti, kad priverstine tvarka įgyvendintų garantijos susitarimo sąlygas; bet kokia nesėkmė įgyvendinant savo teises į užstatą, kad susigrąžintų visą paskolos sumą, reikš valstybės pagalbą BPP.
6.3. 450 mln. EUR paskolos BPP panaudojimas
(77)
Suinteresuotoji trečioji šalis, pateikusi pastabas dėl Komisijos sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, teigė, kad 450 mln. EUR paskola panaudota ne BPP restruktūrizuoti, bet atlyginti kai kuriems banko klientams visų kitų klientų sąskaita. Komisija gavo iš Portugalijos institucijų informaciją, iš kurios matyti, kad paskola panaudota atsiskaityti su BPP kreditoriais, kurių kreditų terminai buvo pasibaigę arba kurių kredito linijų terminas baigėsi ir kurie nusprendė nebepratęsti kreditų ir neatnaujinti kredito linijų. Komisija nerado jokių pagrįstų įrodymų, kurie patvirtintų suinteresuotosios trečiosios šalies kaltinimus.
7. IŠVADA
(78)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad BPP suteikta valstybės garantija yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, kurios negalima laikyti suderinama su vidaus rinka.
8. IŠIEŠKOJIMAS
(79)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalį, kai, esant neteisėtai pagalbai, priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš pagalbos gavėjo. Turi būti išieškota tik pagalba, kuri yra nesuderinama su vidaus rinka.
(80)
Išieškojimo tikslas yra atkurti padėtį, kuri buvo prieš suteikiant pagalbą. Šis tikslas bus pasiektas, kai BPP sugrąžins nesuderinamą pagalbą ir taip panaikins pranašumą, kuriuo naudojosi prieš savo konkurentus. Išieškotina suma turėtų būti tokio dydžio, kad išnyktų BPP suteiktas ekonominis pranašumas.
(81)
Pagal Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (toliau - Komisijos pranešimas dėl garantijų) (26) 3.1 punktą konkrečios valstybės garantijos atveju pagalbos aspektą būtina įvertinti atsižvelgiant į garantijos ir paskolos sąlygas. Turint omenyje didelius finansinius BPP sunkumus tuo metu, kai buvo suteikta garantija, nėra tikėtina, kad bendrovė būtų galėjusi gauti banko paskolą rinkoje be valstybės įsikišimo.
(82)
Tam, kad būtų galima tiksliai apskaičiuoti pagalbos dydį, atsižvelgiant į tai, kad negalima nustatyti tikslios valstybės garantijos rinkos kainos, būtina nustatyti pagrįstą orientacinį rodiklį. Kaip nurodyta Komisijos pranešimo dėl garantijų 3.2 punkto pirmoje įtraukoje, paskolos garantijos grynųjų pinigų dotacijos ekvivalentas konkrečiais metais gali būti apskaičiuotas taip, kaip lengvatinės paskolos subsidijos ekvivalentas. Taigi pagalbos dydis gali būti apskaičiuotas kaip skirtumas tarp teorinės rinkos palūkanų normos ir palūkanų normos, kuri buvo nustatyta dėl valstybės garantijos, atėmus visas sumokėtas priemokas.
(83)
Šiuo atveju, atsižvelgiant į BPP finansinius sunkumus ir suteiktą užstatą, BPP už paskolą rinkos sąlygomis, t. y. be garantijos, būtų mokėjęs orientacinę palūkanų normą pridėjus 400 bazinių punktų. Todėl pagalbos dydis turi būti apskaičiuotas kaip skirtumas tarp teorinės rinkos palūkanų normos ir palūkanų normos, už kurią paskola buvo faktiškai suteikta (t. y. EURIBOR + 100 bazinių punktų), atėmus faktiškai už garantiją sumokėtą kainą, t. y. 20 bazinių punktų.
(84)
Dėl visos pačios paskolos sumos - pasak Portugalijos institucijų, Portugalijos valstybė ėmėsi visų reikiamų priemonių ir veiksmų, kad įgyvendintų savo pirmumo teises į turimą BPP užstatą (apskaičiuota jo vertė yra daug didesnė už paskolos vertę) (27). Komisija daro prielaidą, kad Portugalijos valstybė ir toliau įgyvendins šias teises, taip per likvidacijos procesą susigrąžins visą paskolos sumą, kaip ji pati nurodė 2010 m. birželio 15 d. atsakyme (28).
(85)
83 dalyje nurodyta suma yra išieškotina suma, prie jos pridėjus faktiškai nuo tos sumos susikaupusias palūkanas nuo tos dienos, kai pagalba buvo suteikta pagalbos gavėjui (2008 m. gruodžio 5 d.) iki jos faktinio išieškojimo. Palūkanos negali būti mažesnės už sumą, apskaičiuotą pagal 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999 (29), 9 straipsnį,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, suteikta kaip garantija už 450 mln. EUR paskolą, kurią Portugalija neteisėtai suteikė pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, Banco Privado Português, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
1. Portugalija turi išieškoti 1 straipsnyje nurodytą pagalbą iš pagalbos gavėjo.
2. Nuo išieškotinų sumų turi būti apskaičiuotos palūkanos už laikotarpį nuo šių sumų suteikimo pagalbos gavėjui iki faktinio išieškojimo.
3. Turi būti apskaičiuotos sudėtinės palūkanos, remiantis Reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyriumi.
3 straipsnis
1. 1 straipsnyje nurodyta pagalba turi būti išieškota nedelsiant ir veiksmingai.
2. Portugalija turi užtikrinti, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
4 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Portugalija privalo pateikti Komisijai šią informaciją:
a)
kokia suma (pagrindinė dalis ir palūkanos) išieškotina iš pagalbos gavėjo;
b)
išsamiai apibūdinti priemones, kurių jau ėmėsi arba ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti;
c)
dokumentus, rodančius, kad Portugalijos valstybė įgyvendino savo pirmumo teises į Banco Privado Português už garantiją suteiktą užstatą.
2. Portugalija nuolat informuoja Komisiją apie pažangą įgyvendinant nacionalines priemones šiam sprendimui įvykdyti tol, kol bus išieškota visa 1 straipsnyje nurodyta suma. Gavusi paprastą Komisijos prašymą ji privalo nedelsdama pateikti informaciją apie priemones, kurių ėmėsi arba ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti. Ji taip pat privalo pateikti išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, jau išieškotas iš pagalbos gavėjo.
5 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Portugalijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 20 d.