ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. března 2011
o státní podpoře C 39/07, kterou Itálie poskytla společnosti Legler SpA
(oznámeno pod číslem K(2011) 1758)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/51/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí, kterým Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ve věci předmětné podpory (1),
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 5. dubna 2007, šest měsíců poté, co byla poskytnuta podpora na záchranu schválená Komisí, neboť byla považována za slučitelnou s vnitřním trhem (2), Itálie oznámila plán restrukturalizace společnosti Legler SpA.
(2)
Dne 25. září 2007 Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se restrukturalizace (3). Dne 30. listopadu 2007 obdržela připomínky ze strany Itálie.
(3)
Dne 10. prosince 2007 Komise obdržela připomínky zúčastněné třetí strany, které byly Itálii předány dne 3. března 2008 a na něž Itálie odpověděla dne 20. května 2008.
(4)
Dne 23. července 2008 italské orgány stáhly oznámení plánu restrukturalizace a prohlásily, že jej nebudou provádět.
(5)
Ve dnech 8. srpna 2008, 22. října 2008, 9. února 2009, 4. září 2009 a 17. března 2010 Komise požádala o další informace a italské orgány odpověděly dopisy ze dne 26. září 2008, 1. prosince 2008, 3. června 2009, 6. října 2009, 24. února 2010 a 20. dubna 2010.
II. POPIS
II.1 Příjemce
(6)
Legler SpA je mateřská společnost skupiny zabývající se výrobou textilu (dále jen „Legler“, „skupina“ nebo „společnost“) založené v roce 1863, která se v době, kdy bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení, skládala z různých právnických subjektů, zejména ze společností Legler Ottana SpA, Legler Siniscola SpA a Legler Macomer SpA. Společnost Legler SpA byla držitelkou menšinového podílu ve společnosti Legler Maroc SA a vlastnila 40 % podíl ve společnosti Legler Ottana SpA. Většinovou účast ve společnosti Legler SpA měl holding Piltar Ltd (dále jen „Piltar“).
(7)
V roce 2007 měla společnost Legler 1 213 pracovních jednotek (4) a vlastnila závody na Sardinii (konkrétně v obci Macomer v provincii Oristano a v obcích Siniscola a Ottana v provincii Nuoro) a v Lombardii (v obci Ponte San Pietro v provincii Bergamo). Tržba celé skupiny dosahovala v roce 2006 částky 101 milionů EUR a v září 2007 částky 30,9 milionu EUR.
(8)
Hlavní činnost společnosti Legler spočívá ve výrobě vysoce kvalitního denimu, v níž měla společnost vedoucí postavení v Itálii a v Německu, a byla důležitým dodavatelem do Francie a Beneluxu. Podle italských orgánů má trh s denimem dvě části: konfekci pro známé značky (odvětví, v němž společnost Legler hlavně působila) a výrobky pro širokou spotřebu, tedy odvětví, kde je konkurence založena hlavně na ceně. Hlavními konkurenty společnosti Legler byli Italové, Řekové, Francouzi, Tunisané, Turci a Japonci. První problémy zažila společnost Legler v roce 2003, kdy byla značná část výroby přesunuta do Asie nebo do jižního Středomoří.
(9)
Dne 30. května 2007 bylo ve správní radě společnosti SFIRS SpA, což je investiční společnost oblasti Sardinie, rozhodnuto, že společnost SFIRS získá za 450 000 EUR pohledávku společností Intex SpA v likvidaci v nominální hodnotě rovnající se 17 milionům EUR vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA.
(10)
Na tomtéž zasedání bylo dále rozhodnuto, že část z celkového dluhu 17 milionů EUR, tedy 14,5 milionů EUR, bude přeměněna na kapitál společnosti Legler.
(11)
Dne 31. května 2007 se společnost SFIRS stala na valné hromadě akcionářů společnosti Legler akcionářem společnosti Legler. Přeměnou části dluhu na kapitál (debt to equity swap) v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR společnost SFIRS získala 49 % kmenových akcií (a 100 % mimořádných akcií (5)) společnosti Legler SpA. Zbývajících 51 % měla v držení společnost Piltar.
(12)
V lednu 2008 se společnost SFIRS rozhodla postoupit svou vlastní účast ve společnosti Legler SpA a zbývající vlastní pohledávky vůči společnosti Legler a zveřejnila výzvu k vyjádření zájmu o společný nákup její účasti a jejích pohledávek.
(13)
Vítězná nabídka společnosti Ferratex s.r.l. (dále jen „Ferratex“) představovala celkovou částku 2 000 001 EUR. Podle italských orgánů cena odrážela tržní hodnotu pohledávek společnosti SFIRS vůči společnosti Legler a jejím dceřiným společnostem, které nezávislý odborník ocenil na 2 miliony EUR, k nimž se připočetla symbolická cena 1 EUR za účast společnosti SFIRS ve společnosti Legler, která se rovněž shodovala s odhadem nezávislého odborníka. K prodeji došlo dne 25. ledna 2008.
(14)
Společnost Legler ještě v období od prosince 2007 do srpna 2008 ukončila činnost v různých závodech a od té doby jsou všechny tyto závody uzavřeny.
(15)
Dne 23. července 2008 společnost Legler SpA změnila název na Texfer SpA a tato změna měla dopad na dceřiné společnosti, z nichž se staly Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(16)
Dne 18. srpna 2008 byla mateřská společnost skupiny prohlášena příslušným soudem za platebně neschopnou a dne 13. listopadu 2008 bylo vůči ní a jejím dceřiným společnostem zahájeno úpadkové řízení zvané „nucená správa“.
(17)
Záruku poskytnutou jako podporu na záchranu podniku banka uplatnila krátce po zjištění, že společnost Legler nesplatila úvěr poskytnutý na záchranu. Zodpovědné ministerstvo proto splatilo úvěr s příslušnými úroky dne 16. září 2008.
(18)
Dne 21. října 2010 společnost Texfer SpA vyhlásila úpadek a totéž proběhlo ve dnech 17. a 18. listopadu 2010 ve společnostech Texfer Ottana SpA, Texfer Siniscola SpA a Texfer Macomer SpA.
(19)
V roce 2006 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek ve výši 8,6 milionu EUR, zatímco v roce 2005 byl zůstatek ještě pozitivní (17,2 milionu EUR). Ztráty společnosti dosáhly v roce 2006 výše 25,9 milionu EUR, zatímco v roce 2005 se rovnaly částce 28,1 milionu EUR. Hrubá marže podnikání (EBITDA) dosáhla v roce 2006 - 10,9 a v roce 2005 - 0,7. Stouply i finanční poplatky.
(20)
Dne 30. listopadu 2007 vykazoval majetek společnosti Legler negativní zůstatek 16,3 milionů EUR. Ztráty za období 2003-2007 dosáhly 94,9 milionu EUR a situace společnosti se neustále zhoršovala, jak se zvětšovaly ztráty a klesala tržba.
(21)
Od 13. listopadu 2008 byla skupina v souladu s vnitrostátními právními předpisy v úpadkovém řízení, které vedlo k vyhlášení úpadku (viz 16.-18. bod odůvodnění).
II.2 Opatření na restrukturalizaci
(22)
Plán restrukturalizace, „průmyslový plán“ (dále jen „plán“), který Itálie oznámila, měl trvat tři roky (2007-2009) a sestával ze tří opatření: i) 13 milionů EUR jako střednědobá záruka na období restrukturalizace náhradou za šestiměsíční záruku schválenou jako podporu na záchranu podniku (6), ii) 13,2 milionu EUR jako přímá dotace a iii) 13 milionů EUR jako přeměna dluhu na kapitál. Dne 31. května 2007 ale společnost SFIRS provedla přeměnu dluhu na kapitál v nominální výši 14,5 milionu EUR.
(23)
I když byl „průmyslový plán“ předložen na období 2007-2009, italské orgány tvrdily, že období restrukturalizace začíná 1. června 2007 a skončí koncem roku 2012. Jako důkaz o tom, jak má restrukturalizace společnosti probíhat v letech 2009 až 2012, byly uvedeny pouze pokladní toky a pasiva nově vytvořené společnosti (Newco).
(24)
Z tohoto širšího pohledu dosahovaly celkové náklady plánu pro nově vytvořenou společnost vzniklou spojením společnosti Legler SpA s jejími dceřinými společnostmi na Sardinii částky 106,2 milionu EUR, z čehož bylo 86,7 milionu určeno na rozsáhlou reorganizaci skupiny a zbývající část na obnovu kapitálu a na pokrytí ztrát.
(25)
Hlavní činnost nově vytvořené společnosti se soustředí na nejsilnější oblast výroby společnosti, tedy na vysoce kvalitní denim, zatímco oba další směry výroby (manšestr a hladká bavlna) budou zrušeny. I zeměpisné rozmístění skupiny bude soustředěno pouze do dvou výrobních závodů (Siniscola a Ottana), které jsou oba v jednom regionu. Zbylé činnosti budou prodány a společnost Legler tak zároveň z vlastních zdrojů přispěje na omezení nákladů za energii, dopravu a zaměstnance. Plán nezahrnoval závod v Macomeru (7).
(26)
Plán stanovil rovněž přistoupení nového akcionáře společně se společností SFIRS a uváděl nezbytnost několika soukromých úvěrových linek na předpokládanou reorganizaci.
II.3 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(27)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že v přeměně dluhu na kapitál nebyly přítomny prvky státní podpory. Komise pochybovala, že soukromý investor by byl ochoten za těchto podmínek vyměnit svou pohledávku za kapitálový podíl, zejména proto, že bylo zjištěno, že činnost části podniku byla již několik měsíců zastavena a že italské orgány nepředložily Komisi alternativní scénář, který by z pohledu společnosti SFIRS ukázal, jak by mohla být investice do skupiny Legler a převzetí nákladů na restrukturalizaci z hospodářského hlediska výhodnější než likvidace skupiny.
(28)
Co se týče slučitelnosti podpory s vnitřním trhem na základě Pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (8) (dále jen „pokyny na záchranu a restrukturalizaci“), Komise měla především pochybnosti, zda většinový akcionář, společnost Piltar, může vyřešit potíže společnosti Legler a zda může uvnitř skupiny dojít k vlastnímu rozdělení nákladů.
(29)
Komise dále pochybovala o tom, že by plán mohl v dlouhodobém výhledu obnovit výnosnost, neboť předpokládané postoupení aktiv a výrobních linek vypadalo poměrně neurčitě a mnohé hypotézy týkající se budoucích provozních podmínek vypadaly téměř nereálně vzhledem k tomu, že výroba společnosti Legler byla pozastavena. Vyjadřovala kromě toho pochybnosti o tom, zda jsou navrhovaná kompenzační opatření realistická a zda jdou dále, než opatření nezbytná pro obnovení výnosnosti, zda je výše vlastního příspěvku dostatečná a zda je dodržena zásada podpory „jednou a dost“.
(30)
Komise nakonec požádala italské orgány, aby poskytly informace o skutečnostech, které vyvolaly její pochybnosti (původ úvěrů společnosti SFIRS, podrobné informace o společnosti Piltar a rozdělení nákladů uvnitř skupiny, kompenzační opatření, konkrétní možnosti, jak nalézt nového akcionáře a jak se dostat k soukromým finančním prostředkům nezbytným pro restrukturalizaci společnosti Legler).
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZÚČASTNĚNÝMI TŘETÍMI STRANAMI
(31)
V dopise ze dne 14. prosince 2007 vyjádřila zúčastněná třetí strana připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a zdůraznil škodlivý dopad uvedených opatření. Tvrdila, že pro toto odvětví je typická situace nadměrných kapacit. Poskytla navíc údaje o celosvětových kapacitách ve výrobě denimu v roce 2006 a uvedla, že na celosvětové úrovni jsou kapacity vyšší o 27 %.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(32)
Italské orgány především vysvětlily, jak se společnost SFIRS stala většinovým akcionářem společnosti Legler. V březnu 2007 společnost SFIRS získala za cenu 450 000 EUR pohledávku, kterou měla společnost Intex SpA v likvidaci vůči společnostem Legler SpA a Legler Siniscola SpA. Dne 31. května 2007 společnost SFIRS použila první část této pohledávky v nominální hodnotě 14,5 milionu EUR a přeměnila ji v kapitál, čímž získala 49 % řádných akcií společnosti Legler (zatímco společnost Piltar byla držitelem zbývajících 51 %) a 100 % mimořádných akcií (9).
(33)
Italské orgány zadruhé uvedly, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem řízeným fyzickými osobami. Společnost byla založena za účelem získání podílů ve společnosti Legler a nevyvíjela žádnou jinou obchodní činnost. Italské orgány kromě toho zdůraznily, že společnost Piltar měla po určitou dobu v úmyslu nepodporovat finančně společnost a postupně předávat svůj podíl na skupině. Společně s podílem 49 % by společnost SFIRS získala právo koupit zbývající 51 % řádný podíl.
(34)
Zatřetí, italské orgány se zavázaly poskytnout informace o kompenzačních opatřeních.
(35)
Začtvrté, Itálie poukázala na povzbudivé tendence, které se objevily v těch oblastech výroby, v nichž společnost Legler stanovila opatření na obnovení výnosnosti na základě plánu restrukturalizace, jak je popsáno v 25. bodě odůvodnění, a na úmysl společnosti nalézt soukromé úvěrové linky a nového akcionáře na financování části plánu a činnosti, které již byly v tomto směru vykonány.
(36)
V odpovědi na připomínky zúčastněné třetí strany italské orgány následně zdůraznily, že podíl společnosti Legler na trhu se v roce 2006 omezil na 0,27 %. Doplnily, že plán stanovil jako kompenzační opatření snížení kapacit společnosti o 22 % ve srovnání s rokem 2006 a o 40 % ve srovnání s rokem 2005. Proto se domnívaly, že podpora nevyvolá narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem.
(37)
V komentářích následujících po stažení plánu restrukturalizace italské orgány argumentovaly, že přeměna dluhu na kapitál neproběhla jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, neboť společnost SFIRS jednala v souladu se zásadou investora působícího v tržních podmínkách. Podle italských orgánů by soukromý investor jednal stejně, aby co nejúčinněji odvrátil úpadek a zachránil alespoň část svých pohledávek a společně s novým soukromým investorem a s novou úvěrovou linkou by restrukturalizoval společnost.
V. POSOUZENÍ
(38)
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (10) může zúčastněný členský stát stáhnout oznámení podle článku 2 dříve, než Komise přijme rozhodnutí podle článku 4 nebo 7.
(39)
V takovém případě Komise prohlásí formální vyšetřovací řízení, které případně zahájila, za skončené podle čl. 8 odst. 2.
(40)
Komise podotýká, že Itálie neposkytla přímou dotaci ve výši 13,2 milionu EUR a že Itálie takový plán podpory neuskuteční. Po stažení plánu restrukturalizace tedy nemá smysl pokračovat ve formálním vyšetřovacím řízení, které bylo v této věci zahájeno.
(41)
Vzhledem k tomu, že Itálie protiprávně prováděla další dvě restrukturalizační opatření, musí Komise při uzavření formálního vyšetřovacího řízení stanovit, zda jde o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a v případě, že ano, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(42)
Článek 107 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(43)
V případech, kdy by měla být nebo byla státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy poskytnuta podniku, jenž má obtíže, je třeba posoudit její slučitelnost na základě pokynů pro záchranu a restrukturalizaci podniků. Podpora může být proto považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen v případě, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.
V.1 Existence podpory
(44)
Záruka poskytnutá jako podpora na záchranu podniku ve výši 13 milionů EUR nebyla po uplynutí šestiměsíčního období, na něž byla Komisí schválena, zrušena a zůstala aktivní i poté, co bylo staženo oznámení o plánu (viz 17. bod odůvodnění).
(45)
Prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku bylo oznámeno jako opatření na náklady příslušného ministerstva a financováno ze státního rozpočtu. Proto byla poskytnuta z veřejných prostředků a lze ji připisovat státu. Záruka představuje selektivní výhodu, neboť umožnila společnosti Legler přístup k finančním zdrojům, které by jinak vzhledem ke své finanční situaci nikdy neobdržela. Zbavila tak společnost Legler výdajů, které by jinak musela nést. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách zdůraznila škodlivý účinek opatření a upozornila navíc na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(46)
Komise se proto domnívá, že prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku, která představuje rovněž restrukturalizační opatření, je státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(47)
Pro stanovení výše podpory Komise odkazuje na bod 4.1 písm. a) sdělení Komise o zárukách (11), v němž se připomíná, že „společnostem majícím potíže by případný tržní ručitel v okamžiku poskytnutí záruky účtoval vysokou prémii odpovídající očekávané míře pravděpodobnosti neplnění. Je-li pravděpodobnost, že dlužník nebude schopen splatit půjčku zvláště vysoká, nemusí tato tržní sazba existovat a v mimořádných situacích může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka skutečně krytá zárukou“.
(48)
Vzhledem k tehdejším vážným finančním potížím společnosti Legler, které byla poskytnuta záruka (zvýšení ztrát, snížení tržby a negativní čistý majetek, jak je popsáno v 19.-21. bodě odůvodnění a v 52. bodě odůvodnění), Komise považuje za vysoce nepravděpodobné, že by podnik byl schopen získat na trhu bankovní úvěr bez zásahu státu. Komise proto dochází k závěru, že výše podpory odpovídá celkovému objemu úvěru (12).
(49)
Komise podotýká, že přeměnu provedla společnost SFIRS, veřejnoprávní subjekt, v němž většinu akcií drží region Sardinie, který má převažující vliv na jeho rozhodování (13). Itálie tuto skutečnost nikdy nepopírala. Komise proto dochází k závěru, že toto opatření lze přičítat státu a že bylo provedeno za pomoci prostředků ze státního rozpočtu. Opatření je selektivní, neboť poskytuje výhodu jedinému podniku, totiž společnosti Legler. Vzhledem k tomu, že společnost Legler uskutečňovala plán restrukturalizace zaměřený na výrobní činnost, mohla podpora navíc poškodit hospodářskou soutěž na trhu Unie a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Na případný škodlivý účinek opatření poukázala ve svých připomínkách rovněž zúčastněná třetí strana, která upozornila i na to, že pro toto odvětví je typická situace nadměrné kapacity.
(50)
Itálie naopak ve svých připomínkách tvrdila, že předmětné opatření nezvýhodňuje společnost Legler, neboť je podle jejího názoru v souladu se zásadou investora působícího v tržním hospodářství.
(51)
Podle ustálené judikatury (14) je pro zjištění, zda společnost Legler získala prostřednictvím prostředků ze státního rozpočtu výhodu, nezbytné stanovit, zda by za podobných podmínek byl soukromý investor srovnatelný se společností SFIRS ochoten provést k datu, kdy byla operace uskutečněna, podobnou přeměnu dluhu na kapitál na základě dostupných informací a předvídatelného vývoje.
(52)
Na základě finančních výkazů společnosti Legler Komise především uvádí, že v roce 2007 se kapitál společnosti rovnal 1,8 milionu EUR a zůstatek čistého majetku byl negativní v objemu 16,2 milionu EUR, že ztráty za období 2003-2007 byly potvrzeny ve výši 94,9 milionu EUR a že situace společnosti se očividně zhoršovala s tím, jak rostly ztráty a snižovala se tržba.
(53)
Komise navíc uvádí, že společnost SFIRS navzdory právě popsané kritické finanční situaci neprovedla úplnou analýzu hospodárnosti provozu, ani posouzení rizika. Přes četné žádosti Komise v tomto smyslu vlastně italské orgány nikdy nepředložily podložený alternativní scénář, který by ukázal, že volba společnosti SFIRS byla lepší, než scénář likvidace společnosti Legler.
(54)
Podobné připomínky formulovala italská centrální banka ve zprávě (15) vypracované po šetření činnosti společnosti SFIRS. V této zprávě se kritizuje chování společnosti SFIRS za neúplnost preventivní analýzy přeměny dluhu na kapitál a za zřejmý rozpor v „investici“ bez perspektivy návratu.
(55)
Ovšem i pomineme-li toto posouzení, zdá se, že finanční situace společnosti vylučuje, že by obezřetný investor působící v tržním hospodářství mohl provést uvedenou transakci.
(56)
V tomto ohledu Komise dále uvádí, že průmyslový plán oznámený společností nemůže být považován za spolehlivý základ reálné prognózy budoucího fungování podniku. Již z prosté skutečnosti, že plán se netýkal celého období restrukturalizace, ale jen jeho části, a že neobsahoval informace o tom, jak bude pokračovat restrukturalizace (viz 23. bod odůvodnění), je zřejmé, že nedostatečné informace by odradily soukromého investora od realizace uvedené transakce.
(57)
Zadruhé, nelze přehlížet skutečnost, že pokud jde o konkrétní prognózy návratnosti pohledávky společnosti SFIRS vůči společnosti Legler, došlo po přeměně dluhu na kapitál k oslabení postavení společnosti SFIRS jako akcionáře ve srovnání s předchozím postavením přednostního věřitele.
(58)
Hodnota a budoucí prognózy akcionářského podílu společnosti SFIRS se zdály být v okamžiku přeměny dluhu na kapitál příliš omezené, aby mohly vyvážit výše uvedená rizika, zejména s ohledem na kritickou finanční situaci podniku. To bylo jasně zdůrazněno ve studii zadané nezávislému odborníkovi, v níž šlo o posouzení hodnoty společnosti, která byla symbolicky stanovena ve výši 1 EUR.
(59)
Na základě výše uvedeného lze vyvodit, že pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, společnost SFIRS nejednala jako investor působící v obvyklých tržních podmínkách. Soukromý investor by neprovedl podobnou transakci bez spolehlivého a realistického předchozího hodnocení, z něhož by vyplývalo, že je výhodnější přeměnit dluh na kapitál, než být nadále přednostním věřitelem společnosti.
(60)
Přeměnou dluhu na kapitál poskytla společnost SFIRS výhodu společnosti Legler.
(61)
Z toho vyplývá, že taková přeměna představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(62)
Pokud jde o výpočet výše podpory, je třeba poznamenat, že pojem státní podpora je vyhrazen pro finanční podporu z veřejných prostředků. Výše podpory musí být vypočtena na základě tržní hodnoty dluhu, který společnost SFIRS přeměnila na kapitál společnosti Legler. Kdyby měla tedy pohledávka společnosti SFIRS vůči společnosti Legler nominální hodnotu 17 milionů EUR, zatímco den před přeměnou byla její tržní hodnota 450 000 EUR, odpovídá tržní hodnota transakce provedené společností SFIRS, která přeměnila 85,3 % celkového objemu dluhu na kapitál (tedy částku v nominální výši 14,5 milionu EUR), tržní hodnotě 383 850 EUR (tedy 85,3 % ze 450 000 EUR). Výhoda poskytnutá z prostředků státního rozpočtu je tedy 383 850 EUR. Nominální hodnota přeměněného úvěru může být považována za výhodu jen z čistě účetního hlediska.
V.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(63)
Jelikož vyšlo najevo, že oznámená opatření (veřejná záruka a přeměna dluhu na kapitál) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí Komise posoudit, zda je podpora slučitelná s vnitřním trhem.
(64)
Slučitelnost opatření souvisejících s předmětnou státní podporou s vnitřním trhem musí být posuzována na základě pokynů na záchranu a restrukturalizaci podniků.
(65)
Pokud jde o veřejnou záruku, je pro účely přezkumu slučitelnosti potřeba rozlišovat mezi prodloužením podpory na záchranu podniku a mezi státní podporou skrytou za střednědobou záruku, která představuje rovněž opatření na restrukturalizaci (na dobu trvání restrukturalizace).
(66)
Pokud jde o prodloužení podpory na záchranu podniku, bod 26 pokynů stanoví, že pokud členský stát předloží do šesti měsíců od schválení, nebo v případě oznámené podpory od provedení opatření, plán restrukturalizace, bude lhůta pro splacení úvěru nebo pro ukončení záruky prodloužena až do té doby, kdy Komise přijme rozhodnutí týkající se plánu, nerozhodne-li Komise o tom, že toto prodloužení je neoprávněné.
(67)
Oznámení plánu restrukturalizace umožnilo, aby podpora na záchranu podniku pokračovala i po šesti měsících. Itálie však oznámení stáhla. Z bodu 26 pokynů vyplývá, že oznámení plánu restrukturalizace je condicio sine qua non pro prodloužení podpory na záchranu podniku. Jestliže je tedy oznámený plán restrukturalizace následně stažen, prodloužení podpory na záchranu podniku musí být automaticky zastaveno.
(68)
Z rozhodovací praxe Komise vyplývá (věc Ernault (16) a věc Huta Cynku (17)), že pokud jí není předložen plán restrukturalizace, ani plán likvidace, nebo pokud je jako v přezkoumávaném případě plán likvidace stažen, není možné podporu na restrukturalizaci legitimně prodloužit ode dne, kdy členský stát stáhl oznámení o plánu restrukturalizace.
(69)
Střednědobá záruka (na dobu trvání plánu restrukturalizace) zamýšlená jako podpora na oznámenou restrukturalizaci byla slučitelná až do té doby, kdy Itálie stáhla oznámení o plánu, neboť představovala prodloužení záruky poskytnuté jako podpora na záchranu podniku.
(70)
Proto je třeba posoudit slučitelnost prodloužené záruky, která byla poskytnuta jako státní podpora, a to ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla své oznámení (tedy od 24. července 2008).
(71)
Státní podpora podniku v obtížích může být považována za slučitelnou na základě čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy jen za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v pokynech pro záchranu a restrukturalizaci.
(72)
Pro podporu na restrukturalizaci jsou podle bodu 12 písm. a) a bodu 14 těchto pokynů způsobilé jen podniky v obtížích.
(73)
Na základě bodu 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci se Komise domnívá, že podnik je v obtížích, jestliže není schopen svými vlastními prostředky nebo prostředky, které může získat od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů, omezit ztráty, které by bez vnějšího zásahu veřejných orgánů dovedly podnik zcela jistě k hospodářskému zhroucení.
(74)
Podle bodu 10 těchto pokynů je podnik v zásadě a bez ohledu na svou velikost považován za podnik v obtížích zejména za těchto okolností:
a)
v případě společnosti s omezeným ručením vlastníků, kde došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
b)
v případě společnosti, v níž alespoň někteří společníci plně ručí za závazky společnosti, kde došlo ke ztrátě více než poloviny jejího kapitálu zaznamenaného v účetnictví této společnosti a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců;
c)
kde nehledě na to, o jaký typ společnosti se jedná, podnik splňuje podmínky vnitrostátního práva pro zahájení kolektivního úpadkového řízení.
(75)
Z bodu 10 písm. a) těchto pokynů tak vyplývá, že bez vnějších zásahů je podnik, který ztratil podstatnou část zapsaného kapitálu, nevyhnutelně odsouzen k zastavení vlastní činnosti v krátké nebo střednědobé lhůtě. Komise dospěla v jednom z předchozích případů (18) k závěru, že v případě, kdy má podnik zůstatek čistého majetku negativní, platí a fortiori předpoklad o obtížích. V rozsudku Biria (19) Soudní dvůr mimo jiné potvrdil, že zásadní snížení kapitálu značí obtíže a že Komise se oprávněně domnívala, že podnik s čistým negativním majetkem je podnikem v obtížích.
(76)
Společnost Legler splňovala kritérium bodu 10 písm. a) pokynů, neboť v roce 2006 měla zůstatek čistého majetku negativní (viz bod 19).
(77)
Komise navíc poznamenává, že společnost Legler byla považována za podnik v obtížích ve smyslu bodu 10 písm. a) pokynů již 22. května 2007, tedy v den, kdy byla schválena záchrana.
(78)
Finanční situace společnosti Legler se následně nezlepšila. Podnik byl proto v roce 2008 příslušným soudem prohlášen za podnik v platební neschopnosti (viz 16. bod odůvodnění).
(79)
Komise také připomíná, že společnost Legler není nově vytvořeným podnikem ve smyslu bodu 12 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(80)
Na základě bodu 13 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci není podnik, který patří k větší skupině nebo byl větší skupinou převzat, za normálních okolností způsobilý pro poskytnutí podpory na záchranu nebo restrukturalizaci s výjimkou případu, kdy je možné prokázat, že jsou dané obtíže její vlastní a nejsou výsledkem svévolného rozvrhování nákladů v rámci dané skupiny, a že jsou tyto obtíže příliš vážné na to, aby je vyřešila sama skupina.
(81)
Komise uvádí, že společnost Piltar byla pouhým nástrojem, který nevykazoval žádnou hospodářskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler. Na základě informací, které má Komise k dispozici, neexistují žádné náznaky, že by obtíže podniku mohly záviset na vlastním rozdělení nákladů uvnitř skupiny. Navíc vzhledem k tomu, že všechny podíly ve společnosti měly v držení soukromé osoby a že společnost nevykazovala žádnou podnikatelskou činnost, kromě kapitálové účasti ve společnosti Legler, nebyla společnost Piltar schopna přispět k restrukturalizaci společnosti Legler.
(82)
Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že je naplněn bod 9 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci.
(83)
Vzhledem k tomu, že společnost Legler je způsobilá pro podporu na restrukturalizaci, je třeba posoudit, zda jsou dodržována kritéria stanovená v bodech 32-51 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci pro účely slučitelnosti podpory na restrukturalizaci.
(84)
Itálie ovšem stáhla plán restrukturalizace společnosti Legler a neexistuje tedy žádný plán restrukturalizace, který by zavazoval členský stát ve smyslu bodu 35 pokynů pro záchranu a restrukturalizaci. Komise proto nemůže provést posouzení protiprávně poskytnuté podpory ve světle kritérií stanovených v bodech 32-51 těchto pokynů.
(85)
Komise se navíc domnívá, že veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál nelze na žádném jiném právním základě považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
VI. ZÁVĚR
(86)
Formální vyšetřovací řízení, které bylo zahájeno podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a které se týká přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR, musí být ukončeno vzhledem k tomu, že Itálie stáhla své vlastní oznámení a nemá v úmyslu uskutečnit dotyčný plán podpory.
(87)
Komise má za to, že na veřejnou záruku a přeměnu dluhu na kapitál se vztahuje čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(88)
Provedením těchto dvou opatření Itálie porušila čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(89)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, že členský stát musí zrušit nebo změnit podporu (20), jestliže se ukáže, že je neslučitelná s vnitřním trhem. Podle ustálené judikatury Soudního dvora je cílem povinnosti členského státu zrušit podporu v případech, kdy Komise prohlásí podpory za neslučitelné s vnitřním trhem, obnovit dřívější stav (21). Soudní dvůr v tomto ohledu stanovil, že tohoto cíle je dosaženo, jestliže příjemce vrátil všechny prostředky, které mu byly neoprávněně poskytnuty, a ztratil tak výhodu, kterou využíval na trhu ve vztahu ke svým konkurentům, a byl tak obnoven stav před poskytnutím podpory (22).
(90)
V souladu s touto judikaturou stanoví článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (23), že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(91)
Vzhledem k tomu, že dotyčná opatření je třeba považovat za protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, částky těchto dvou podpor, rovnající se 13 milionům EUR a 383 850 EUR, musí být vráceny, aby byl obnoven stav na trhu před poskytnutím podpor.
(92)
Co se týče veřejné záruky, její navrácení musí mít účinnost ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci, tedy od 24. července 2008, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
(93)
Co se týče přeměny dluhu na kapitál, navrácení musí mít účinnost ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemci, tedy od 31. května 2007, a musí zahrnovat úroky až do účinného splacení.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy týkající se přímé dotace ve výši 13,2 milionu EUR určené pro společnost Legler SpA je skončeno.
Článek 2
Veřejná záruka na částku 13 milionů EUR a přeměna dluhu na kapitál v objemu 383 850 EUR, jejichž poskytnutím společnosti Legler SpA porušila Itálie čl. 108 odst. 3 Smlouvy, představují státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Příjemce vrátí Itálii podpory podle článku 2.
2. Vrácené podpory zahrnují úroky až do účinného splacení.
Co se týče veřejné záruky, úroky nabíhají ode dne následujícího po dni, kdy Itálie stáhla oznámení o podpoře na restrukturalizaci.
Pokud jde o přeměnu dluhu na kapitál, úroky nabíhají ode dne, kdy byla podpora poskytnuta k dispozici příjemci.
3. Úroky se vypočítávají na smíšeném základě podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (24) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (25), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinností ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie zruší všechny platby stanovené pro účely podpory podle článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory podle článku 2 je okamžité a účinné.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí předloží Itálie Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie informuje Komisi o dosaženém pokroku na základě vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, a to dokud nebude navrácení podpory uvedené v článku 2 dokončeno. Na základě jednoduché žádosti Komise předloží Itálie okamžitě informace o již přijatých nebo plánovaných opatřeních pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Předloží také podrobné informace o výši podpory a úrocích, které již příjemce navrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 23. března 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. kovo 23 d.
dėl valstybės pagalbos C 39/07, kurią Italija suteikė Legler S.p.A.
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 1758)
(Tekstas autentiškas tik italų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/51/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - Sutartis), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
atsižvelgdama į Komisijos sprendimą pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (1),
paraginusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2007 m. balandžio 5 d., praėjus šešiems mėnesiams nuo sanavimo pagalbos, kurią Komisija patvirtino kaip suderinamą su vidaus rinka (2), suteikimo, Italija pranešė apie Legler S.p.A. restruktūrizavimo planą.
(2)
2007 m. rugsėjo 25 d. Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą dėl restruktūrizavimo plano (3). Italijos pastabos gautos 2007 m. lapkričio 30 d.
(3)
2007 m. gruodžio 10 d. Komisija gavo vienos suinteresuotosios šalies pastabas. 2008 m. kovo 3 d. raštu ji persiuntė tas pastabas Italijai. Italija savo pastabas pateikė 2008 m. gegužės 20 d. rašte.
(4)
2008 m. liepos 23 d. Italijos valdžios institucijos atsiėmė pranešimą apie restruktūrizavimo pagalbą, nurodydamos, kad plano atsisakyta.
(5)
2008 m. rugpjūčio 8 d., 2008 m. spalio 22 d., 2009 m. vasario 9 d., 2009 m. rugsėjo 4 d. ir 2010 m. kovo 17 d. raštais Komisija Italijos valdžios institucijų paprašė pateikti papildomos informacijos. Italijos valdžios institucijos į šiuos prašymus atsakė 2008 m. rugsėjo 26 d., 2008 m. gruodžio 1 d., 2009 m. birželio 3 d., 2009 m. spalio 6 d., 2010 m. vasario 24 d. ir 2010 m. balandžio 20 d. raštais.
II. APRAŠYMAS
II.1. Pagalbos gavėjas
(6)
Legler S.p.A. yra 1863 m. įsteigta Italijos tekstilės įmonių grupės patronuojančioji įmonė (toliau - Legler, grupė arba įmonė), kurią oficialios tyrimo procedūros pradėjimo metu sudarė keli juridiniai asmenys: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. ir Legler Macomer S.p.A. Įmonei Legler S.p.A. priklausė mažiau nei pusė Legler Maroc SA akcijų ir 40 % Legler Ottana S.p.A. akcijų. Legler S.p.A. kontrolinis akcijų paketas priklausė kontroliuojančiajai įmonei Piltar Ltd (toliau - Piltar).
(7)
2007 m. Legler dirbo 1 213 (4) darbuotojų, jos gamyklos veikė Sardinijos regione - Makomere (Oristano provincija), Siniskoloje ir Otanoje (Nuoro provincija), taip pat Lombardijos regione - Ponte San Pjetre (Bergamo provincija). 2006 m. grupės apyvarta sudarė 101 mln. EUR, o 2007 m. rugsėjo mėn. - 30,9 mln. EUR.
(8)
Pagrindinė Legler veikla buvo aukštos kokybės džinsinio audinio gamyba, šiame sektoriuje ji buvo Italijos ir Vokietijos rinkų lyderė, taip pat svarbi produkcijos tiekėja į Prancūziją ir Beniliuksą. Italijos valdžios institucijų teigimu, džinsinio audinio rinką sudaro du segmentai: gatavų drabužių (prêt-à-porter) garsių prekės ženklų segmentas (pagrindinis Legler sektorius) ir masinės rinkos gaminiai, kur daugiausia konkuruojama kainomis. Pagrindiniai Legler konkurentai buvo įsikūrę Italijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Tunise, Turkijoje ir Japonijoje. Su pirmaisiais sunkumais Legler susidūrė 2003 m., kai didelė gamybos dalis buvo perkelta į Aziją ar Viduržemio jūros pietinį regioną.
(9)
2007 m. gegužės 30 d. Sardinijos regiono investicinės bendrovės SFIRS S.p.A. valdybos posėdyje buvo nuspręsta, kad SFIRS iš likviduojamos įmonės Intex S.p.A. už 450 000 EUR nupirks Legler S.p.A. ir Legler Siniscola S.p.A. 17 mln. EUR nominaliosios vertės skolą.
(10)
Tame pačiame posėdyje SFIRS nusprendė 14,5 mln. EUR, t. y. dalį 17 mln. EUR Legler skolos, paversti Legler kapitalu.
(11)
2007 m. gegužės 31 d.Legler akcininkų susirinkime SFIRS tapo Legler akcininke. Dalį Legler skolos (14,5 mln. EUR nominaliosios vertės) išmainiusi į Legler kapitalą, SFIRS įgijo 49 % paprastųjų Legler S.p.A. akcijų (ir 100 % specialiųjų akcijų (5)). 51 % akcijų liko Piltar.
(12)
2008 m. sausio mėn. SFIRS nusprendė atsisakyti Legler S.p.A. akcijų bei likusios Legler grupės skolos ir paskelbė kvietimą pareikšti susidomėjimą dėl bendro Legler akcinio kapitalo ir skolos įsigijimo.
(13)
Laimėjusiu pripažintas įmonės Ferratex s.r.l. (toliau - Ferratex) pasiūlymas, iš viso ji pasiūlė 2 000 001 EUR. Italijos valdžios institucijų teigimu, ši kaina atspindėjo visų SFIRS iš Legler ir jos patronuojamųjų įmonių gautinų lėšų sumos, kuri, nepriklausomo eksperto skaičiavimais, sudarė 2 mln. EUR, pridėjus simbolinę 1 EUR kainą už Legler akcinio kapitalo, kurį irgi įvertino nepriklausomas ekspertas, rinkos vertę. Pardavimas įvyko 2008 m. sausio 25 d.
(14)
Tačiau per laikotarpį nuo 2007 m. gruodžio mėn. iki 2008 m. rugpjūčio mėn. Legler nutraukė operacijas visose savo gamyklose ir nuo to laiko nė viena jos gamykla nebeveikė.
(15)
2008 m. liepos 23 d.Legler S.p.A. pakeitė pavadinimą į Texfer S.p.A. Jos patronuojamosios įmonės Sardinijoje taip pat buvo atitinkamai pervadintos Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. ir Texfer Macomer S.p.A.
(16)
2008 m. rugpjūčio 18 d. kompetentingas teismas grupės patronuojančiąją bendrovę pripažino nemokia, o 2008 m. lapkričio 13 d. jai ir jos patronuojamosioms įmonėms buvo pritaikyta kolektyvinio nemokumo procedūra, vadinama ypatingo administravimo procedūra.
(17)
Netrukus po to, kai Legler, suėjus terminui, negrąžino sanavimo paskolos, bankas pareikalavo vykdyti sanavimo pagalbos garantiją. Todėl 2008 m. rugsėjo 16 d. kompetentinga ministerija padengė paskolą ir palūkanas.
(18)
2010 m. spalio 21 d.Texfer S.p.A. buvo pripažinta bankrutavusia. 2010 m. lapkričio 17 ir 18 d.Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. ir Texfer Macomer S.p.A. irgi pripažintos bankrutavusiomis.
(19)
2006 m. Legler grynasis turtas buvo - 8,6 mln. EUR, palyginti su 2005 m. dar teigiamu 17,2 mln. EUR grynuoju turtu. 2006 m. įmonė nurodė patyrusi 25,9 mln. EUR nuostolių, o 2005 m. - 28,1 mln. EUR nuostolių. 2006 m. jos apyvarta sudarė 101,4 mln. EUR, 2005 m. ji buvo 124,2 mln. EUR. 2006 m. EBIDTA sudarė - 10,9, o 2005 m. - - 0,7. Didėjo ir išlaidos palūkanoms.
(20)
2007 m. lapkričio 30 d.Legler grynasis turtas buvo - 16,3 mln. EUR. Per 2003-2007 m. laikotarpį nuostoliai pasiekė 94,9 mln. EUR, įmonės padėtis tolydžio blogėjo, nuostoliai didėjo, o apyvarta mažėjo.
(21)
2008 m. lapkričio 13 d. pagal nacionalinę teisę grupei pritaikyta kolektyvinė nemokumo procedūra, pasibaigusi bankrotu (žr. 16-18 konstatuojamąsias dalis).
II.2. Restruktūrizavimo priemonės
(22)
Restruktūrizavimo planas, apie kurį pranešė Italija (toliau - planas), apėmė 3 metų laikotarpį (2007-2009 m.) ir tris priemones: i) 13 mln. EUR kaip vidutinės trukmės laikotarpio garantiją restruktūrizavimo laikotarpiu vietoj 6 mėnesių garantijos, kuriai duotas leidimas kaip sanavimo pagalbai (6), ii) 13,2 mln. EUR tiesioginę subsidiją, iii) 13 mln. EUR skolos išmainymą į kapitalą. Tačiau 2007 m. gegužės 31 d. SFIRS išmainė skolą į kapitalą nominaliąja 14,5 mln. EUR suma.
(23)
Nors Italijos valdžios institucijos pateikė 2007-2009 m. restruktūrizavimo planą, jos teigė, kad faktiškai restruktūrizavimas vyktų nuo 2007 m. birželio 1 d. iki 2012 m. pabaigos. Vieninteliai duomenys, pateikti siekiant grafikais pavaizduoti įmonės restruktūrizavimo eigą nuo 2009 iki 2012 m., buvo pinigų srautai ir naujai įsteigtos įmonės (Newco) įsipareigojimų istorija.
(24)
Per šį ilgesnį laikotarpį bendros naujos įmonės įsteigimo sąnaudos nuo Legler S.p.A. ir Sardinijoje esančių jos patronuojamųjų bendrovių sujungimo sudarė 106,2 mln. EUR, įskaitant 86,7 mln. EUR už plataus masto grupės reorganizavimą, o likutis būtų buvęs panaudotas kapitalui atkurti ir nuostoliams padengti.
(25)
Naujai įsteigtos įmonės veikla daugiausia būtų susijusi su įprasta, pagrindine įmonės veikla, t. y. aukštos kokybės džinsinio audinio gamyba, o kitos dvi gamybos linijos (velveto ir lygių medvilninių audinių) būtų panaikintos. Grupės geografinė veiklos vieta apimtų tik dvi gamyklas (Siniskoloje ir Otanoje) tame pačiame regione. Likęs turtas būtų parduotas, kad Legler galėtų įnešti savo įnašą ir sumažintų energijos išteklių, transporto ir personalo sąnaudas. Gamykla Makomere nebuvo įtraukta į planą (7).
(26)
Plane taip pat kartu su SFIRS numatytas naujas akcininkas ir nurodytas poreikis gauti kredito linijas iš privačių šaltinių, kad būtų galima įgyvendinti reorganizavimo procesą.
II.3. Pagrindas pradėti procedūrą
(27)
Savo sprendime pradėti procedūrą Komisija abejojo, ar skolos išmainymas į kapitalą neturėjo valstybės pagalbos elementų. Komisijai kilo abejonių, ar aprašytomis aplinkybėmis privatus investuotojas būtų sutikęs skolą išmainyti į įmonės akcijas, tuo labiau kad buvo aišku, jog įmonė kelis mėnesius buvo sustabdžiusi dalį veiklos, o Italijos valdžios institucijos Komisijai nepateikė jokio tokį faktą paneigiančio scenarijaus, kuris patvirtintų SFIRS prielaidą, kad investavimas į Legler ir jos restruktūrizavimo sąnaudų padengimas sąnaudų požiūriu yra efektyvesnis nei grupės likvidavimas.
(28)
Kalbant apie pagalbos suderinamumą su vidaus rinka remiantis Bendrijos gairėmis dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (8) (toliau - Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės), Komisija pirmiausia iškėlė klausimą, ar Legler problemas galėjo išspręsti kontrolinį akcijų paketą turinti Piltar ir ar grupėje buvo nepagrįstai paskirstytos sąnaudos.
(29)
Antra, Komisijai kilo abejonių, ar įgyvendinus planą bus galima atkurti ilgalaikį įmonės gyvybingumą, nes planuojamas turto ir gamybos linijų atsisakymas atrodė gana neapibrėžtas, o daugelius prielaidų dėl būsimų veiklos sąlygų, atsižvelgiant į Legler gamybos sustabdymą, - nerealios. Komisija taip pat abejojo, ar siūlomos kompensavimo priemonės yra realios ir neperžengia gyvybingumui atkurti būtinų priemonių, kad pakako nuosavo įnašo dydžio ir kad buvo laikytasi vienintelį kartą teikiamos pagalbos principo.
(30)
Galiausiai Komisija paprašė Italijos valdžios institucijų pateikti informacijos dėl iškilusių abejonių (SFIRS kredito kilmę, išsamią informaciją apie Piltar ir sąnaudų paskirstymą grupėje, kompensacines priemones, faktinę tikimybę, kad Legler susiras naują akcininką, ir galimybę gauti Legler reorganizavimui būtiną privatų finansavimą).
III. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(31)
2007 m. gruodžio 14 d. raštu viena suinteresuotoji šalis pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą. Trečioji šalis teigė, kad aptariamomis priemonėmis būtų iškreipta konkurencija, ir pažymėjo, kad sektoriuje yra daug perteklinių pajėgumų. Trečioji šalis pateikė pasaulinius džinsinio audinio gamybos pajėgumų 2006 m. duomenis, iš kurių matyti, kad pasaulyje perteklinė gamyba sudaro 27 %.
IV. ITALIJOS PASTABOS
(32)
Pirmiausia, Italijos valdžios institucijos paaiškino, kaip SFIRS tapo Legler kontrolinio akcijų paketo savininke. 2007 m. kovo mėn. SFIRS iš likviduojamos įmonės Intex S. p. A. už 450 000 EUR nupirko Legler S. p. A. ir Legler Siniscola S.p.A. skolą. 2007 m. gegužės 31 d. SFIRS dalį šios skolos, kurios nominalioji vertė sudarė 14,5 mln. EUR, išmainė į Legler kapitalą ir taip įgijo 49 % Legler paprastųjų akcijų (Piltar liko 51 %) ir 100 % specialiųjų akcijų (9).
(33)
Antra, Italijos valdžios institucijos paaiškino, kad Piltar buvo paprasčiausia fizinių asmenų kontroliuojama priemonė. Ji įsteigta tik siekiant įsigyti Legler akcijų ir nevykdė jokios kitos verslo veiklos. Italijos valdžios institucijos pridūrė, kad Piltar seniai deklaravo neplanuojanti remti įmonės finansiškai ir ketino pamažu atsisakyti grupės akcijų paketo. Taigi atrodo, kad kartu su 49 % akcijų SFIRS taip pat įgijo teisę nusipirkti likusius 51 % paprastųjų Legler akcijų.
(34)
Trečia, Italijos valdžios institucijos pateikė informacijos apie kompensacines priemones.
(35)
Ketvirta, Italija nurodė, kad rinkos segmentai, kuriems skirtas Legler restruktūrizavimo planas finansiniam gyvybingumui atkurti, aprašytas 25 konstatuojamojoje dalyje, rodė daug žadančias tendencijas. Italijos valdžios institucijos taip pat paminėjo įmonės ketinimą gauti privataus kredito linijas ir rasti naują akcininką plano daliai finansuoti, taip pat nurodė, kad šiuo tikslu jau imtasi veiksmų.
(36)
Toliau, atsakydamos į trečiosios šalies pastabas, Italijos valdžios institucijos pažymėjo, kad Legler rinkos dalis 2006 m. sudarė tik 0,27 % Jos pridūrė, kad kaip kompensacinė priemonė plane buvo numatyta, palyginti su 2006 m., 22 % sumažinti įmonės pajėgumus ir 40 % - palyginti su 2005 m. Todėl jos manė, kad pagalba neiškreiptų konkurencijos tiek, kad prieštarautų bendrajam interesui.
(37)
Savo pastabose, pateiktose atsiėmus restruktūrizavimo planą, Italijos valdžios institucijos teigė, kad skolos išmainymas į kapitalą nereikštų valstybės pagalbos pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, nes SFIRS veikė pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą. Italijos valdžios institucijų teigimu, privatus investuotojas būtų pasielgęs taip pat, kad išvengtų bankroto ir veiksmingiausiai atgautų bent dalį kredito, t. y. paverstų jį kapitalu ir restruktūrizuotų įmonę kartu su nauju privačiu investuotoju ir nauja kredito linija.
V. VERTINIMAS
(38)
Atitinkama valstybė narė pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (10) 8 straipsnio 1 dalį gali atsiimti pranešimą, kaip apibrėžta 2 straipsnyje, prieš Komisijai priimant sprendimą pagal 4 arba 7 straipsnius.
(39)
Tokiu atveju Komisija užbaigia oficialią tyrimo procedūrą pagal to paties reglamento 8 straipsnio 2 dalį.
(40)
Komisija pažymi, kad Italija neskyrė planuotos 13,2 mln. EUR tiesioginės išmokos ir šio pagalbos projekto nebetęs. Kadangi restruktūrizavimo planas atsiimtas, dėl šios priemonės pradėta oficiali tyrimo procedūra netenka prasmės.
(41)
Kadangi Italija neteisėtai įgyvendino kitas dvi priemones, apie kurias buvo pranešta, kad užbaigtų oficialią tyrimo procedūrą, Komisija privalo nustatyti, ar jos reiškia valstybės pagalbą pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, o jeigu taip, ar ši pagalba suderinama su vidaus rinka.
(42)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(43)
Jeigu valstybės pagalbą, kaip ji apibrėžta 107 straipsnio 1 dalyje, numatoma teikti arba ji suteikta sunkumų patiriančiai įmonei, šios pagalbos suderinamumas turi būti vertinamas pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Todėl pagalba, remiantis Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktu, gali būti laikoma suderinama, jeigu paisoma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse nustatytų sąlygų.
V.1. Pagalbos buvimas
(44)
13 mln. EUR sanavimo pagalbos garantija nebuvo nutraukta pasibaigus šešių mėnesių laikotarpiui, kuriam ją patvirtino Komisija, ir liko galioti atsiėmus pranešimą apie planą (žr. 17 konstatuojamąją dalį).
(45)
Apie sanavimo pagalbos garantijos pratęsimą buvo pranešta kaip apie iš kompetentingos ministerijos, finansuojamos iš valstybės biudžeto, išteklių suteiktą priemonę. Taigi ji buvo suteikta iš valstybės išteklių, todėl priskiriama valstybei. Garantija suteikiamas atrankinis pranašumas, nes dėl jos Legler įgijo galimybę gauti finansinius išteklius, kurių, atsižvelgiant į įmonės finansinę padėtį, kitu atveju nebūtų gavusi. Taigi dėl garantijos Legler neturėjo patirti išlaidų, kurias kitu atveju būtų patyrusi. Be to, kadangi Legler įgyvendino restruktūrizavimo procesą, po kurio siekė atnaujinti gamybą, pagalba galėjo iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje ir turėti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Iškreipiamą priemonės pobūdį pabrėžė trečioji šalis, taip pat pažymėjusi, kad sektoriuje esama perteklinių gamybos pajėgumų.
(46)
Todėl Komisija mano, kad sanavimo pagalbos garantijos, kuri yra ir restruktūrizavimo priemonė, pratęsimas reiškia valstybės pagalbą pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
(47)
Nustatydama pagalbos sumą, Komisija primena Garantijų pranešimo (11) 4.1 punkto a papunktį, kuriame nurodyta, kad „finansinių sunkumų turinčioms įmonėms rinkos garantas, jeigu toks yra, garantijos suteikimo metu turėtų taikyti didelę priemoką dėl tikėtino įsipareigojimų nevykdymo lygio. Jeigu tikimybė, kad paskolos gavėjas nesugebės grąžinti paskolos, tampa ypač didelė, tokia rinkos norma gali nebeegzistuoti, o išimtiniais atvejais garantijos pagalbos elementas gali pasirodyti esąs toks didelis, kaip suma, kurią iš tikrųjų padengia minėta garantija“.
(48)
Atsižvelgdama į sunkią Legler finansinę padėtį garantijos suteikimo laikotarpiu (didėjantys nuostoliai, mažėjanti apyvarta ir neigiamas grynasis turtas, kaip aprašyta 19-21 ir 52 konstatuojamosiose dalyse), Komisija mano, kad buvo labai mažai tikėtina, jog įmonė būtų galėjusi gauti banko paskolą rinkoje be valstybės įsikišimo; todėl Komisija daro išvadą, kad pagalbos suma atitinka visos paskolos sumą (12).
(49)
Komisija pažymi, kad apsikeitimo sandorį įvykdė SFIRS, viešoji įmonė, kurios pagrindinis akcininkas, Sardinijos regionas, jos sprendimams daro lemiamą įtaką (13). Italija niekada neneigė šio fakto. Todėl Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė yra priskirtina valstybei ir buvo suteikta iš valstybės išteklių. Ši priemonė taip pat yra atrankinė, nes yra palanki vienai įmonei Legler. Be to, kadangi Legler buvo restruktūrizuojama siekiant atnaujinti gamybą, pagalba galėjo iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje ir paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą. Galimą iškreipiamą priemonės poveikį savo pastabose taip pat pabrėžė trečioji šalis, kartu ji pažymėjo, kad sektoriuje esama perteklinių gamybos pajėgumų.
(50)
Savo atsakyme Italija teigė, kad nagrinėjama priemone Legler nesuteikiamas pranašumas, nes, jos nuomone, buvo veikiama pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą.
(51)
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką (14), siekiant nustatyti, ar Legler valstybės ištekliais buvo suteiktas koks nors pranašumas, reikia išnagrinėti, ar panašiomis aplinkybėmis privatus investuotojas, turintis panašias kaip SFIRS savybes, būtų norėjęs panašiai išmainyti skolą į kapitalą, atsižvelgiant į turimą informaciją ir sandorio įvykdymo dieną numatomus įvykius.
(52)
Pirma, atsižvelgdama į Legler finansines ataskaitas, Komisija pažymi, kad 2007 m. įmonės kapitalas buvo 1,8 mln. EUR ir - 16,2 mln. EUR neigiamas grynasis turtas; 2003-2007 m. nuostoliai pasiekė 94,9 mln. EUR ir įmonės padėtis aiškiai prastėjo, nuostoliai didėjo, o apyvarta mažėjo.
(53)
Komisija taip pat pažymi, kad, nepaisant minėtos kritinės padėties, SFIRS neatliko išsamios sandorio sąnaudų ir naudos analizės bei grėsmių vertinimo. Iš tikrųjų Italijos valdžios institucijos, nepaisydamos daugelio Komisijos prašymų šiuo klausimu, niekada nepateikė motyvuoto scenarijaus, įrodančio, kad SFIRS pasirinkimas buvo geresnis nei Legler likvidavimo scenarijus.
(54)
Panašias pastabas savo ataskaitoje (15), paskelbtoje ištyrus SFIRS veiklą, pateikė Italijos bankas. Ataskaitoje SFIRS elgesys supeiktas dėl jos anksčiau atlikto skolos išmainymo į kapitalą analizės neišsamumo ir dėl susijusio prieštaringo sprendimo „investuoti“ neturint konkrečių atgaivinimo planų.
(55)
Nepaisant tokio vertinimo, įmonės padėtis buvo tokia, kad joks protingas privatus investuotojas, veikiantis rinkos ekonomikos sąlygomis, nebūtų sudaręs panašaus sandorio.
(56)
Šia prasme Komisija taip pat pažymi, kad restruktūrizavimo plano, apie kurį įmonė pranešė, negalima laikyti realiu įmonės ateities veiklos rezultatų prognozavimo pagrindu. Vien tai, kad planas apėmė ne visą restruktūrizavimo laikotarpį, o tik jo dalį ir jame nebuvo pateikta jokios informacijos apie paskesnę restruktūrizavimo eigą (žr. 23 konstatuojamąją dalį), aiškiai rodo, kad dėl tokio informacijos trūkumo bet koks investuotojas būtų atgrasytas nuo nagrinėjamo sandorio sudarymo.
(57)
Antra, vertinant realias SFIRS galimybes atgauti iš Legler skolą ją išmainant į kapitalą ir taip tampant jos akcininke, reikia pasakyti, kad iš tikro tai susilpnino jos, kaip pirmumo teisę turėjusio kreditoriaus, padėtį.
(58)
SFIRS kapitalo investavimo vertė ir būsimos perspektyvos skolos išmainymo į kapitalą momentu atrodė pernelyg ribotos, kad kompensuotų pirmiau aprašytas grėsmes, ypač turint omenyje kritinę įmonės finansinę padėtį. Tai aiškiai pabrėžiama atliktame nepriklausomame įmonės vertinime, kuriame ji simboliškai įvertinta 1 EUR.
(59)
Iš to, kas nurodyta pirmiau, galima daryti išvadą, kad, išmainydama skolą į kapitalą, SFIRS nesielgė kaip privatus investuotojas, veikiantis įprastomis rinkos sąlygomis. Privatus investuotojas nebūtų sudaręs tokio sandorio nesant patikimo ir realaus išankstinio vertinimo, rodančio, kad, užuot likus pirmumo teisę turinčiu įmonės kreditoriumi, sąnaudų požiūriu būtų efektyviau skolą išmainyti į kapitalą.
(60)
Taigi, išmainydama skolą į kapitalą, SFIRS suteikė Legler pranašumą.
(61)
Iš visų nurodytų aplinkybių darytina išvada, kad skolos išmainymas į kapitalą reiškia valstybės pagalbą pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
(62)
Dėl pagalbos sumos apskaičiavimo reikėtų pažymėti, kad valstybės pagalbos sumą sudaro tik pagalba, suteikta valstybės ištekliais. Pagalbos suma apskaičiuojama pagal skolos, kurią SFIRS išmainė į Legler kapitalą, rinkos vertę. Taigi, jeigu bendroji nominali Legler skolos SFIRS vertė buvo 17 mln. EUR, o dieną prieš apsikeitimo sandorį jos rinkos vertė buvo 450 000 EUR, sandorio, pagal kurį SFIRS 85,3 % viso savo kredito, t. y. 14,5 mln. EUR nominaliosios vertės, pavertė kapitalu, rinkos vertė buvo 383 850 EUR (t. y. sudarė 85,3 % 450 000 EUR sumos). Todėl valstybės ištekliais suteikta nauda sudarė 383 850 EUR. Kita vertus, pakeisto kredito nominaliąją vertę negalima laikyti nauda tik apskaitos požiūriu.
V.2 Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka
(63)
Kadangi nustatyta, jog dvi priemonės, apie kurias pranešta, pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį reiškė valstybės pagalbą, Komisija turi įvertinti, ar pagalba yra suderinama su vidaus rinka.
(64)
Minimų valstybės pagalbos priemonių suderinamumą su vidaus rinka reikia vertinti remiantis Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis.
(65)
Kalbant apie valstybės garantiją ir siekiant įvertinti jos suderinamumą, reikia atskirti, pirma, sanavimo pagalbos pratęsimą, antra, valstybės pagalbos, kaip vidutinės trukmės garantijos, kuri irgi yra restruktūrizavimo priemonė (restruktūrizavimo laikotarpio trukmės), suteikimą.
(66)
Kalbant apie sanavimo pagalbos pratęsimą, Gairių 26 punkte nurodyta, kad jeigu valstybė narė per šešis mėnesius nuo leidimo gavimo arba nuo priemonės įgyvendinimo (pagalbos, apie kurią nepranešta, atveju) pateikia restruktūrizavimo planą, paskolos grąžinimo arba garantijos galiojimo laikotarpis pratęsiamas, kol Komisija priims sprendimą dėl plano, nebent Komisija nuspręstų, kad toks pratęsimas yra nepagrįstas.
(67)
Pranešus apie restruktūrizavimo planą, sanavimo pagalbą galima teikti ilgiau nei 6 mėnesius. Tačiau Italija šį pranešimą atsiėmė. Remiantis Gairių 26 punktu, darytina išvada, kad pranešimas apie restruktūrizavimo planą yra būtina pagalbos pratęsimo sąlyga. Todėl, jeigu restruktūrizavimo planas, apie kurį pranešta, vėliau atsiimamas, sanavimo pagalbos pratęsimas turi būti nutrauktas.
(68)
Iš Komisijos sprendimų priėmimo praktikos (bylos Ernault (16) ir Huta Cynku (17)) aišku, kad, jeigu Komisijai nepranešta nei apie restruktūrizavimo planą, nei apie likvidavimo planą arba jeigu, kaip yra šioje byloje, restruktūrizavimo planas atsiimamas, sanavimo pagalba po valstybės narės pranešimo apie restruktūrizavimo planą atsiėmimo dienos negali būti tęsiama.
(69)
Kadangi vidutinės trukmės laikotarpio garantija (restruktūrizavimo plano galiojimo laikotarpiu), kaip restruktūrizavimo pagalba, apie kurią pranešta, reiškė sanavimo pagalbos garantijos pratęsimą, ji buvo suderinama, kol Italija atsiėmė savo pranešimą.
(70)
Todėl pratęstos valstybės pagalbos garantijos suderinamumą su vidaus rinka reikėtų vertinti pradedant diena, einančia po tos dienos, kai Italija atsiėmė savo pranešimą (t. y. nuo 2008 m. liepos 24 d.).
(71)
Remiantis Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktu, valstybės pagalbos suteikimą sunkumų patiriančiai įmonei galima laikyti suderinama tik jeigu įvykdytos visos Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse nurodytos sąlygos.
(72)
Pagal Gairių 12 punkto a papunktį ir 14 punktą restruktūrizavimo pagalba gali būti teikiama tik sunkumų patiriančioms įmonėms.
(73)
Pagal Gairių 9 punktą įmonė, nepaisant jos dydžio, laikoma patiriančia sunkumų, jeigu, naudodama savo išteklius arba lėšas, kurias ji gali gauti iš savo akcininkų arba rinkoje, negali sustabdyti nuostolių, dėl kurių ji, neįsikišus viešosios valdžios institucijoms, beveik neabejotinai būtų pasmerkta žlugti.
(74)
Pagal Gairių 10 punktą įmonė laikoma patiriančia sunkumų tokiomis aplinkybėmis:
a)
ribotos turtinės atsakomybės bendrovė, jei ji yra praradusi daugiau kaip pusę savo registruoto kapitalo ir daugiau kaip vieną ketvirtadalį to kapitalo - per pastaruosius 12 mėnesių, arba
b)
bendrovė, kurios nors keletas narių turi neribotą turtinę atsakomybę už bendrovės skolą, kai prarasta daugiau nei pusė bendrovės ataskaitose nurodyto kapitalo ir daugiau kaip vienas ketvirtadalis to kapitalo - per pastaruosius 12 mėnesių, arba
c)
bet kurios rūšies bendrovė, jei, remiantis jos šalies teisės aktuose nustatytais kriterijais, prieš ją gali būti pradėta vykdyti kolektyvinė nemokumo procedūra.
(75)
Iš Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunkčio darytina išvada, kad nesant išorės įsikišimo didžiulę įstatinio kapitalo dalį praradusi įmonė bus netrukus arba po kurio laiko neišvengiamai priversta nutraukti veiklą. Savo ankstesniame sprendime (18) Komisija padarė išvadą, kad įmonė, kurios grynasis turtas yra neigiamas, a fortiori bus laikoma patiriančia sunkumų. Sprendime Biria (19) Bendrasis Teismas taip pat patvirtino, kad didžiuliai kapitalo nuostoliai iš tikrųjų rodo patiriamus sunkumus ir kad Komisija buvo teisi, padariusi išvadą, kad įmonė, kurios grynasis turtas yra neigiamas, yra patirianti sunkumų.
(76)
Legler atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunkčio kriterijų, nes 2006 m. jos grynasis turtas buvo neigiamas (žr. 19 konstatuojamąją dalį).
(77)
Komisija taip pat pažymi, kad Legler sunkumų patiriančia įmone pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunktį jau buvo laikoma 2007 m. gegužės 22 d., kai jai buvo suteiktas leidimas gauti sanavimo pagalbą.
(78)
Vėliau Legler finansinė padėtis nepagerėjo. Iš tikrųjų 2008 m. kompetentingas teismas pripažino ją nemokia (žr. 16 konstatuojamąją dalį).
(79)
Komisija taip pat pažymi, kad Legler, kaip nurodoma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 12 punkte, nėra naujai sukurta įmonė.
(80)
Pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 13 punktą įmonė, priklausanti didesnei įmonių grupei arba jos perimta, paprastai neturi teisės į sanavimo ar restruktūrizavimo pagalbą, nebent ji gali įrodyti, kad sunkumų patiria dėl savo pačios veiklos, o ne dėl nepagrįsto sąnaudų paskirstymo grupėje ir kad sunkumai yra per dideli, jog grupė pati galėtų su jais susidoroti.
(81)
Komisija pažymi, kad Piltar buvo paprasčiausia komercinė priemonė, nevykdžiusi jokios verslo veiklos, išskyrus Legler akcijų turėjimą. Jokie Komisijos turimi duomenys nerodo, kad įmonė patyrė sunkumų dėl nepagrįsto sąnaudų paskirstymo grupėje. Be to, kadangi Piltar visa priklausė privatiems asmenims ir nevykdė jokios kitos veiklos, o tik valdė Legler akcinio kapitalo dalį, ji negalėjo prisidėti prie Legler restruktūrizavimo.
(82)
Remiantis visomis pirmiau nurodytomis aplinkybėmis galima daryti išvadą, kad laikomasi Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 9 punkte nurodytų sąlygų.
(83)
Kadangi Legler yra tinkama gauti restruktūrizavimo pagalbą, dabar reikia įvertinti, ar laikomasi Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 32-51 punktuose nustatytų sąlygų dėl restruktūrizavimo pagalbos suderinamumo.
(84)
Tačiau Italija atsiėmė Legler restruktūrizavimo planą, todėl ji nebėra prisiėmusi įsipareigojimų pagal jokį restruktūrizavimo planą, kaip nurodoma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 35 punkto nuostatose. Taigi Komisija negali įvertinti neteisėtos pagalbos pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 32-51 punktuose išdėstytus kriterijus.
(85)
Be to, Komisija laikosi nuomonės, kad valstybės garantijos ir skolos išmainymo į kapitalą negalima laikyti suderinamais su vidaus rinka remiantis kokiu nors kitu teisiniu pagrindu.
VI. IŠVADA
(86)
Oficialią tyrimo procedūrą pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalį dėl tiesioginės 13,2 mln. EUR subsidijos reikia nutraukti, nes Italija atsiėmė savo pranešimą ir neketina tęsti šio pagalbos projekto.
(87)
Komisija daro išvadą, kad valstybės garantija ir skolos išmainymas į kapitalą patenka į Sutarties 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį.
(88)
Italija šias dvi priemones įgyvendino pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį.
(89)
Pagal Sutartį ir nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, jeigu Komisija nustato, kad pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka, ji yra kompetentinga nuspręsti, kad atitinkama valstybė turi ją atšaukti arba pakeisti (20). Teisingumo Teismas taip pat laikosi nuoseklios pozicijos, kad valstybės pareiga susigrąžinti Komisijos nesuderinama su vidaus rinka laikomą pagalbą siekiama atkurti anksčiau buvusią padėtį (21). Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad tas tikslas pasiekiamas, kai gavėjas grąžina kaip neteisėtą pagalbą suteiktas sumas ir taip atsisako pranašumo, kurį buvo įgijęs prieš konkurentus rinkoje, ir atkuriama iki pagalbos išmokėjimo buvusi padėtis (22).
(90)
Remiantis minėta teismo praktika, Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/99 (23) 14 straipsnyje nustatyta, kad „jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo“.
(91)
Todėl, atsižvelgiant į tai, kad nagrinėjamas priemones reikia laikyti neteisėta pagalba, nesuderinama su vidaus rinka, pagalbos sumos, kurias apima šios dvi priemonės, t. y. atitinkamai 13 mln. EUR ir 383 850 EUR, privalo būti išieškotos, kad būtų atkurta rinkoje iki pagalbos suteikimo buvusi padėtis.
(92)
Kalbant apie valstybės garantiją, ji turi būti išieškota nuo tos dienos, kai Italija atsiėmė pranešimą apie restruktūrizavimo pagalbą, t. y. nuo 2008 m. liepos 24 d., ir iki faktinio jos sugrąžinimo skaičiuojamos palūkanos.
(93)
Skolos išmainymo į kapitalą atveju nuo išieškotinų sumų skaičiuojamos palūkanos pradedant diena, kai gavėjas gavo pagalbą, t. y. nuo 2007 m. gegužės 31 d., iki faktinio jų susigrąžinimo,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Oficiali tyrimo procedūra pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalį dėl įmonei Legler S.p.A. tiesiogiai skirtų 13,2 mln. EUR yra baigta.
2 straipsnis
13 mln. EUR valstybės garantija ir skolos išmainymo į kapitalą sandorio suma, 383 850 EUR, kuriuos Italija, pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, suteikė Legler S.p.A., yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
3 straipsnis
1. Italija turi išieškoti 2 straipsnyje nurodytą pagalbą iš jos gavėjo.
2. Nuo išieškotinų sumų iki faktinio jų susigrąžinimo dienos skaičiuojamos palūkanos.
Kalbant apie valstybės garantiją, tokios palūkanos skaičiuojamos nuo dienos, einančios po tos dienos, kai Italija atsiėmė pranešimą apie restruktūrizavimo pagalbą.
Skolos išmainymo į kapitalą atveju tokios palūkanos skaičiuojamos nuo dienos, kai gavėjas gavo pagalbą.
3. Palūkanos apskaičiuojamos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (24) V skyriaus nuostatas ir Komisijos reglamentą (EB) Nr. 281/2008 (25), kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 794/2004.
4. Nuo šio sprendimo priėmimo dienos Italija nutraukia visų neišmokėtų 2 straipsnyje nurodytos pagalbos sumų mokėjimą.
4 straipsnis
1. 2 straipsnyje nurodyta pagalba susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
2. Italija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
5 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Italija pateikia Komisijai tokią informaciją:
a)
visą iš gavėjo išieškotiną sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas);
b)
išsamų priemonių, kurių jau imtasi ir kurių ketinama imtis šiam sprendimui įvykdyti, aprašymą;
c)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad pagalbos gavėjui nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Italija nuolat informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, vykdymo eigą, kol bus baigta grąžinti 2 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijai pateikus prašymą, Italija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir ketinama imtis šiam sprendimui įvykdyti. Italija taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios jau susigrąžintos iš gavėjo.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. kovo 23 d.