ROZHODNUTÍ RADY 2010/127/SZBP
ze dne 1. března 2010
o omezujících opatřeních vůči Eritreji
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rada Evropské unie přijala dne 16. února 2009 společný postoj 2009/138/SZBP o omezujících opatřeních vůči Somálsku (1), kterým se provádí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008), kterou se zavádí omezující opatření vůči osobám, které se snaží překazit nebo zablokovat mírový politický proces, či osobám, které hrozí prozatímním federálním orgánům Somálska nebo misi Africké unie v Somálsku (AMISOM) silou, nebo podnikají kroky, které narušují stabilitu v Somálsku nebo regionu.
(2)
Dne 14. ledna 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1862 (2009) týkající se hraničního sporu mezi Džibutskem a Eritreou a jeho možného dopadu na místní stabilitu a bezpečnost.
(3)
Dne 23. prosince 2009 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1907 (2009), kterou se uvaluje embargo na zbraně vůči Eritreji a vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně přístavů a letišť, veškerý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, pokud má dotyčný stát k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávání, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle této rezoluce nebo podle všeobecného a úplného zbrojního embarga uvaleného na Somálsko podle bodu 5 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 733 (1992), rozpracované a pozměněné dalšími rezolucemi.
(4)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907 (2009) rovněž zavádí omezující opatření vůči jednotlivcům a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jež určil výbor, který byl zřízen podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008).
(5)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily prodeji nebo dodávkám zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému materiálu, do Eritreje státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou, bez ohledu na to, zda tento materiál pochází z jejich území či nikoliv.
2. Zakazuje se přímé nebo nepřímé poskytování technického poradenství, výcviku, finanční nebo jiné pomoci, které souvisí s vojenskou činností, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 státními příslušníky členských států nebo z území členských států do Eritreje.
3. Zakazuje se rovněž pořizování věcí uvedených v odstavci 1 z Eritreje, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států, jakož i poskytování technické pomoci, výcviku, finanční či jiné pomoci spojené s vojenskými činnostmi, nebo poskytování, výroba, údržba či používání věcí uvedených v odstavci 1 ze strany Eritreje státním příslušníkům členských států.
Článek 2
1. Členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a mezinárodním právem kontrolují na svém území, včetně přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Eritreje nebo do ní směřující, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě je možné se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí.
2. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Eritreje nebo z ní se vztahuje povinnost poskytnout dodatečné informace před příjezdem a před odjezdem o veškerém zboží, které je přiváženo do členského státu nebo je z něj vyváženo.
3. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (zničením či znehodnocením).
Článek 3
Omezující opatření podle článku 4, čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 1 a 2 se ukládají vůči osobám a subjektům, včetně nejen eritrejského politického a vojenského velení, jakož i včetně vládních a polostátních subjektů, nebo jakýchkoli osob či subjektů jednajících jejich jménem nebo pod jejich vedením, určených výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 751 (1992), rozšířené rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1844 (2008) (dále jen „Výbor pro sankce“) jako:
-
osoby či subjekty, které porušily zbrojní embargo a související opatření podle článku 1;
-
osoby či subjekty, které z Eritreje poskytují pomoc ozbrojeným opozičním skupinám, jejichž cílem je destabilizovat region;
-
osoby či subjekty, které brání provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1862 (2009) týkající se Džibuti;
-
osoby či subjekty, které ukrývají, financují, podporují, organizují, cvičí či podněcují jednotlivce či skupiny k páchání násilných či teroristických činů vůči jiným státům či jejich občanům v regionu, nebo činnost takových osob či skupin usnadňují;
-
osoby či subjekty, které brání vyšetřování či práci monitorovací skupiny, která byla znovustavena rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1853 (2008).
Příslušné osoby a subjekty jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily přímým nebo nepřímým dodávkám, prodeji či převozu zbrojního a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedený materiál a přímému či nepřímému poskytování vojenské pomoci či výcviku, finanční a jiné pomoci, včetně investování, brokerských či jiných finančních služeb spojených s vojenskou činností, nebo poskytování, výrobě, údržbě či užívání zbraní a vojenského vybavení státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států osobám a subjektům uvedeným v článku 3.
Článek 5
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 3.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud Výbor pro sankce v jednotlivých případech stanoví, že cesta je odůvodněna humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud Výbor pro sankce dojde k závěru, že by výjimka mohla jinak podpořit cíle, kterými jsou mír a stabilita v regionu.
4. Pokud členský stát povolí podle odstavce 3 osobám určeným Výborem pro sankce vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo či nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami či subjekty uvedenými v článku 3.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Členské státy mohou udělit výjimky týkající se opatření uvedených v odstavcích 1 a 2 v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů spojených s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na služby v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce a po jeho schválení;
e)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí bylo vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1907(2009) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení Výboru pro sankce ze strany dotyčného členského státu.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tento úrok, jiné výnosy či platby i nadále vztahuje odstavec 1.
5. Výjimky uvedené v odst. 3 písm. a), b) a c) mohou být uděleny poté, co dotyčný členský stát oznámí výboru svůj záměr případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům, a hospodářským zdrojům, a pokud do tří pracovních dnů od tohoto oznámení neobdrží od Výboru pro sankce zamítavé rozhodnutí.
Článek 7
Rada vyhotovuje seznam uvedený v příloze a provádí jeho změny na základě rozhodnutí Výboru pro sankce.
Článek 8
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno, pozměněno nebo případně zrušeno v souladu s příslušnými rozhodnutími Rady bezpečnosti OSN.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 10
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 1. března 2010.
TARYBOS SPRENDIMAS 2010/127/BUSP
2010 m. kovo 1 d.
dėl ribojančių priemonių Eritrėjai
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
kadangi:
(1)
2009 m. vasario 16 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2009/138/BUSP dėl ribojančių priemonių Somaliui (1), įgyvendinančią Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos (toliau - JTST) Rezoliuciją 1844 (2008), kuria buvo nustatytos ribojančios priemonės tiems, kurie siekia užkirsti kelią ar sutrukdyti taikiam politiniam procesui, arba tiems, kurie pasitelkę jėgą grasina Somalio pereinamojo laikotarpio federalinėms institucijoms ar Afrikos Sąjungos misijai Somalyje (AMISOM) arba imasi veiksmų, kenkiančių stabilumui Somalyje ar regione.
(2)
2009 m. sausio 14 d. JTST priėmė JTST Rezoliuciją 1862 (2009) dėl Džibučio ir Eritrėjos ginčo dėl sienos ir jo galimo poveikio subregioniniam stabilumui ir saugumui.
(3)
2009 m. gruodžio 23 d. JTST priėmė JTST Rezoliuciją 1907 (2009), kuria nustatomas ginklų embargas Eritrėjai ir kurioje visos valstybės raginamos, derinant veiksmus su nacionalinės valdžios institucijomis, laikantis nacionalinės teisės aktų ir atsižvelgiant į tarptautinę teisę, savo teritorijoje, įskaitant jūrų uostus ir oro uostus, tikrinti visus į Eritrėją ir iš jos gabenamus krovinius, jei atitinkama valstybė turi patikimos informacijos manyti, kad krovinyje yra prekių, kurias draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti pagal tą rezoliuciją arba pagal bendrą ir visišką Somaliui taikomą ginklų embargą, nustatytą JTST Rezoliucijos 733 (1992) 5 punktu ir patikslintą bei iš dalies pakeistą vėlesnėmis rezoliucijomis.
(4)
JTST Rezoliucijoje 1907 (2009) taip pat nustatomos ribojančios priemonės asmenims ir subjektams, įskaitant Eritrėjos politinius ir karo vadovus, tačiau jais neapsiribojant, kuriuos nurodė Komitetas, įsteigtas pagal JTST Rezoliuciją 751 (1922), kurio įgaliojimai buvo padidinti JTST Rezoliucija 1844 (2008).
(5)
Reikia tolesnių Sąjungos veiksmų, kad būtų įgyvendintos tam tikros priemonės,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias valstybių narių piliečiams ar iš valstybių narių teritorijų, ar naudojant valstybių narių vėliavos laivus arba jų orlaivius, parduoti ar tiekti Eritrėjai visų rūšių ginklus ir su jais susijusius reikmenis, įskaitant šaunamuosius ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones ir įrangą, sukarintą įrangą bei šios technikos atsargines dalis, neatsižvelgiant į tai, ar valstybių narių teritorija yra tų prekių kilmės vieta.
2. Valstybių narių piliečiams ar iš valstybių narių teritorijų draudžiama teikti Eritrėjai techninę pagalbą, mokymą, finansinę bei kitokią paramą, susijusią su karine veikla arba 1 dalyje nurodytų prekių tiekimu, gamyba, priežiūra ar naudojimu.
3. Taip pat draudžiama valstybių narių piliečiams arba naudojant jų vėliavos laivus ar jų orlaivius pirkti iš Eritrėjos 1 dalyje nurodytas prekes, taip pat valstybių narių piliečiams priimti Eritrėjos teikiamą techninę pagalbą, mokymą, finansinę bei kitokią paramą, susijusią su karine veikla ar 1 dalyje nurodytų prekių tiekimu, gamyba, priežiūra ar naudojimu, neatsižvelgiant į tai, ar Eritrėjos teritorija yra tų prekių kilmės vieta.
2 straipsnis
1. Valstybės narės, derindamos veiksmus su savo nacionalinės valdžios institucijomis, laikydamosi nacionalinės teisės aktų ir atsižvelgdamos į tarptautinę teisę, tikrina visus į Eritrėją ir iš jos gabenamus krovinius savo teritorijoje, įskaitant jūrų uostus ir oro uostus, jei jos turi patikimos informacijos manyti, kad krovinyje yra prekių, kurias pagal šį sprendimą draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
2. Orlaiviams ir laivams, gabenantiems krovinius į Eritrėją ir iš jos, taikomas reikalavimas iki atvykstant arba iki išvykstant pateikti papildomą informaciją apie visas prekes, atgabentas į valstybę narę arba iš jos išgabentas.
3. Valstybės narės, aptikusios prekių, kurias pagal šį sprendimą draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, jas konfiskuoja ir pašalina (sunaikindamos ar padarydamos netinkamomis naudoti).
3 straipsnis
4 straipsnyje, 5 straipsnio 1 dalyje, 6 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytos ribojančios priemonės nustatomos asmenims ir subjektams, įskaitant Eritrėjos politinius ir karo vadovus, tačiau jais neapsiribojant, taip pat Vyriausybiniams ir pusiau valstybiniams subjektams ar visiems jų vardu arba jų nurodymu veikiantiems asmenims ar subjektams, kuriuos komitetas, įsteigtas pagal JTST Rezoliuciją 751 (1992) ir kurio įgaliojimai buvo padidinti JTST Rezoliucija 1844 (2008) (toliau - Sankcijų komitetas), nurodo kaip:
-
veikiančius pažeidžiant ginklų embargą ir nesilaikant 1 straipsnyje nurodytų susijusių priemonių,
-
iš Eritrėjos teikiančius paramą ginkluotoms opozicijos grupuotėms, kurios siekia destabilizuoti padėtį regione,
-
trukdančius įgyvendinti JTST Rezoliuciją 1862 (2009) dėl Džibučio,
-
suteikiančius prieglobstį, finansuojančius, remiančius, telkiančius asmenis bei grupes, sudarančius jiems sąlygas veikti, apmokančius juos ir kurstančius, kad jie vykdytų smurto ar terorizmo aktus, nukreiptus prieš kitas regiono valstybes bei jų piliečius,
-
trukdančius Stebėsenos grupės, pakartotinai įsteigtos pagal JTST Rezoliuciją 1853 (2008), atliekamiems tyrimams ar darbui.
Atitinkami asmenys ir subjektai išvardyti priede.
4 straipsnis
Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias valstybių narių piliečiams ar iš valstybių narių teritorijų, arba naudojant valstybių narių vėliavos laivus arba jų orlaivius, tiesiogiai ar netiesiogiai tiekti, parduoti ar perduoti 3 straipsnyje nurodytiems asmenims ir subjektams visų rūšių ginklus ir su jais susijusius reikmenis, įskaitant šaunamuosius ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones ir įrangą, sukarintą įrangą bei šios technikos atsargines dalis, taip pat tiesiogiai ar netiesiogiai teikti techninę pagalbą ar mokymą, finansinę bei kitokią paramą, įskaitant investicijas, tarpininkavimą ar kitas finansines paslaugas, susijusią su karine veikla arba šaunamųjų ginklų bei karinės įrangos tiekimu, gamyba, priežiūra ar naudojimu.
5 straipsnis
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad 3 straipsnyje nurodytiems asmenims nebūtų leidžiama įvažiuoti į jų teritoriją ar vykti per ją tranzitu.
2. 1 dalis neįpareigoja valstybės narės neleisti savo piliečiams atvykti į jos teritoriją.
3. 1 dalis netaikoma, jei Sankcijų komitetas kiekvienu konkrečiu atveju nusprendžia, kad tokia kelionė yra pateisinama humanitariniu poreikiu, įskaitant religines pareigas, arba tuo atveju, jei Sankcijų komitetas nusprendžia, kad padarius išimtį būtų kitaip prisidėta siekiant taikos ir stabilumo regione tikslų.
4. Tais atvejais, kai pagal 3 dalį valstybė narė leidžia Sankcijų komiteto nurodytiems asmenims įvažiuoti į jos teritoriją ar vykti per ją tranzitu, leidimas galioja tik tuo tikslu, kuriuo jis suteiktas, ir tik tiems asmenims, kuriems jis suteiktas.
6 straipsnis
1. Visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kuriuos turi ar tiesiogiai arba netiesiogiai kontroliuoja 3 straipsnyje nurodyti asmenys ar subjektai, yra įšaldomi.
2. 1 dalyje nurodytiems asmenims ar subjektams arba jų naudai draudžiama leisti tiesiogiai ar netiesiogiai naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.
3. Valstybės narės gali išimties tvarka leisti netaikyti 1 ir 2 dalyse nurodytų priemonių, kai lėšos ir ekonominiai ištekliai:
a)
reikalingi pagrindinėms išlaidoms, įskaitant mokėjimus už maisto produktus, nuomą arba hipoteką, vaistus ir medicininį gydymą, mokesčius, draudimo įmokas ir komunalines paslaugas;
b)
skirti išimtinai apmokėti pagrįstus honorarus ir kompensuoti patirtas išlaidas, susijusias su teisinių paslaugų teikimu;
c)
skirti išimtinai apmokėti mokesčius arba paslaugų mokesčius pagal nacionalinius įstatymus už kasdieninį įšaldytų lėšų ir ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą;
d)
būtini ypatingoms išlaidoms padengti, atitinkamai valstybei narei apie tai pranešus Sankcijų komitetui ir gavus jo pritarimą;
e)
yra teismo, administracine ar arbitražo tvarka suvaržyti arba yra teismo sprendimo objektas; šiuo atveju lėšos ir ekonominiai ištekliai gali būti naudojami to suvaržymo ar teismo sprendimo vykdymui, jeigu toks suvaržymas arba teismo sprendimas buvo priimtas iki JTST Rezoliucijos 1907 (2009) priėmimo dienos ir nėra šio straipsnio 1 dalyje nurodyto asmens ar subjekto naudai, atitinkamai valstybei narei apie tai pranešus Sankcijų komitetui.
4. 2 dalis netaikoma į įšaldytas sąskaitas pervedamoms:
a)
palūkanoms arba kitoms dėl šių sąskaitų atsirandančioms pajamoms; arba
b)
mokėjimams, pervedamiems į įšaldytas sąskaitas pagal sutartis, susitarimus ar prievoles, sudarytus arba kilusius iki dienos, nuo kurios toms sąskaitoms pradėtos taikyti ribojančios priemonės,
jeigu visoms tokioms palūkanoms, kitoms pajamoms ir mokėjimams toliau taikoma 1 dalis.
5. 3 dalies a, b ir c punktuose nurodytos išimtys gali būti taikomos po to, kai atitinkama valstybė narė Sankcijų komitetui praneša apie savo ketinimą atitinkamu atveju leisti naudotis tokiomis lėšomis ir ekonominiais ištekliais, o Sankcijų komitetas per tris darbo dienas nuo tokio pranešimo neinformuoja apie neigiamą sprendimą.
7 straipsnis
Taryba sudaro priede pateikiamą sąrašą ir daro jo pakeitimus remdamasi tuo, ką nustato Sankcijų komitetas.
8 straipsnis
Vadovaujantis atitinkamais Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos sprendimais, šis sprendimas prireikus peržiūrimas, iš dalies keičiamas arba panaikinamas.
9 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
10 straipsnis
Šis sprendimas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 1 d.