PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 857/2010
ze dne 27. září 2010
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 473/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podal dne 20. července 2009 Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (Výbor pro polyethylentereftaláty při Plastics Europe) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby některých polyethylentereftalátů v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2008 do 30. června 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(4)
V souběžném antidumpingovém řízení uložila Komise nařízením (EU) č. 472/2010 (3) prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu a Spojených arabských emirátů.
1.2. Následný postup
(5)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se řada zúčastněných stran k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila. Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta rovněž možnost ústního slyšení.
(6)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, které považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran podané po poskytnutí prozatímních informací byly zváženy a na jejich základě byla prozatímní zjištění případně odpovídajícím způsobem upravena.
(7)
Všem stranám byly sděleny nejdůležitější skutečnosti a úvahy, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly k těmto poskytnutým informacím předložit svá stanoviska.
(8)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a zjištění byla případně odpovídajícím způsobem upravena.
1.3. Strany dotčené řízením
(9)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzorek výrobců v EU nebyl reprezentativní a konzistentní, a proto analýza újmy vykazovala nedostatky. Zejména se uvádělo, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký. Mimoto bylo tvrzeno, že kvůli „umělému“ rozdělení skupin společností na jednotlivé právnické osoby neobsahoval vzorek některé přední účastníky trhu (Artenius, M&G Polimeri) a že metodika výběru vzorku není jednotná, jelikož vzorek zahrnoval rovněž dvě skupiny společností. Rovněž se tvrdilo, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož neobsahoval žádného výrobce, který v dostatečném množství prodává výrobky zpracovateli PET ve spojení. Orgány proto údajně nemohly posoudit skutečnou schopnost výrobního odvětví Unie zajistit dodávky a nevzaly v úvahu střet zájmů výrobního odvětví Unie. Jelikož jedna společnost neposkytla veškeré potřebné informace a byla ze vzorku vyloučena, reprezentativnost se údajně snížila na 28 % výroby v EU. Stejné strany tvrdily, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní.
(10)
Co se týká tvrzení, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký, znovu se opakuje, že za účelem výběru vzorku se přihlásilo 14 výrobců v Unii, kteří patří do osmi skupin společností. Vzhledem k objektivně vysokému počtu výrobců v EU, kteří spolupracovali, tj. 14, byl v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení použit výběr vzorku na základě největšího reprezentativního objemu prodeje, který bylo možno ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumat. Vybraný vzorek zahrnoval pět jednotlivých společností (se šesti výrobními závody).
(11)
S ohledem na první tvrzení týkající se reprezentativnosti vzorku je nutno podotknout, že orgány mohou zahrnout jednotlivé společnosti, které jsou součástí skupiny společností, do vzorku, pokud jsou reprezentativní a vedou oddělené účetnictví. V opačném případě by šetření u všech čtrnácti výrobců v EU, kteří patří do osmi skupin společností, zamezilo včasnému dokončení šetření. Skutečnost, že do vzorku byly zahrnuty dvě skupiny společností, však není v rozporu s metodikou výběru vzorku, která byla v tomto případě použita, tj. největší reprezentativní objemy prodeje odběratelům v EU.
(12)
Pokud jde o skupinu Indorama, tato skupina měla v období šetření dva různé výrobní závody - jeden v Nizozemsku a jeden ve Spojeném království. Zařazení této skupiny do vzorku je v souladu s použitou metodikou výběru vzorku, jelikož tyto výrobní závody tvořily z právního a finančního hlediska jeden subjekt. Co se týká společnosti Equipolymers, která měla v období šetření dva zvláštní subjekty vyrábějící PET (jeden v Itálii a jeden v Německu), společnost poskytla konsolidované údaje pro oba výrobní závody. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto konsolidované údaje bylo možno ověřit v průběhu jedné návštěvy v ústředí společnosti, bylo rozhodnuto považovat pro účely tohoto řízení podniky společnosti Equipolymers vyrábějící PET za jeden subjekt. Pokud jde o tvrzení, že do vzorku měly být zařazeny společnosti Artenius a M&G Polimeri, jelikož jsou předními účastníky na trhu, podotýká se, že žádný z jejich jednotlivých subjektů nepatřil ke společnostem s nejvyšším objemem prodeje odběratelům v EU.
(13)
Co se týká tvrzení, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož nezahrnoval jednoho výrobce, který vyrábí především pro vnitřní spotřebu, je třeba poznamenat, že schopnost zajistit dodávky lze přezkoumat v rámci analýzy zájmu Unie, je-li takovéto tvrzení předloženo, a za tímto účelem lze vlastní spotřebu odečíst od objemu výroby. Není proto nutné, aby byl za účelem přezkoumání některých činitelů újmy takovýto výrobce zařazen do vzorku. Za druhé, jakýkoli dvojí zájem vyplývající z postavení společnosti jako výrobce v EU a současně zpracovatele lze rovněž posoudit v analýze zájmu Unie. Postavení určité společnosti jako výrobce v EU i jako zpracovatele nesouvisí s výkonností výrobního odvětví Unie, pokud se jako srovnávací měřítko bere prodej odběratelům v EU, kteří nejsou ve spojení. Toto tvrzení je tudíž zamítnuto.
(14)
Pokud jde o tvrzení ohledně celkové reprezentativnosti vzorku, znovu se zdůrazňuje, že omezení počtu společností zařazených do vzorku na čtyři snížilo reprezentativnost z 65 % na 47 % prodeje všech spolupracujících výrobců. Na stejné čtyři společnosti připadalo 52 % výroby v Unii. To se považuje za reprezentativní vzorek výrobců v EU, pokud jde o prodej nezávislým odběratelům v EU.
(15)
Co se týká tvrzení, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní, uvádí se, že čl. 27 odst. 1 základního nařízení jednoznačně umožňuje, aby jako alternativa „statisticky reprezentativního“ vzorku byl vzorek založen na největším reprezentativním objemu prodeje, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky týkající se výběru vzorku, potvrzují se zjištění uvedená v 5. až 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(17)
Připomíná se, že v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl dotčený výrobek vymezen jako polyethylentereftalát s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, pocházející z dotčených zemí, v současnosti kódu KN 3907 60 20.
(18)
V 18. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo mimoto uvedeno, že šetřením bylo prokázáno, že PET vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie a PET vyráběný a prodávaný na domácích trzích v dotčených zemích a vyvážený do Unie představují obdobné výrobky.
(19)
Jelikož se výrobek, jehož se týkalo šetření, považoval za homogenní výrobek, nebyl za účelem výpočtu rozpětí újmy dále rozdělen na různé druhy výrobků.
(20)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by PET měly být rozděleny na různé druhy výrobku podle jejich viskozitního čísla, jelikož viskozitní číslo je zásadní pro určení různých možných použití vyráběného druhu PET. Usuzovalo se, že by toto tvrzení mělo být uznáno, a metodika výpočtu rozpětí újmy byla v souladu s tím upravena.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. Írán
3.1.1. Úvod
(21)
Íránská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (dále jen „ZHZ“) - petrochemická ZHZ
II)
financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET.
3.1.2. Zvláštní programy
I) Opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (ZHZ) - petrochemická ZHZ
(22)
Íránská vláda zpochybnila, zda je bezcelní dovoz surovin a investičních prostředků do zón volného obchodu napadnutelný. Zóna volného obchodu a zvláštní hospodářské zóny jsou ze své podstaty bezcelními zónami pro dovoz a vývoz, což je v souladu s pravidly WTO. Íránská vláda a rovněž spolupracující vyvážející výrobce tvrdili, že bezcelní dovoz investičních prostředků podle zákona nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož tato výjimka existuje rovněž pro společnosti, které jsou usazeny na zbytku íránského území.
(23)
Pokud jde o soulad ZHZ s pravidly WTO, podotýká se, že předložené obecné tvrzení nemůže zpochybnit zjištěné skutečnosti a že dotyčné subvence jsou napadnutelné, jelikož nebyla předložena žádná důkladná analýza k vyvrácení analýzy, která byla uvedena v prozatímním nařízení. Co se týká bezcelního dovozu investičních prostředků do Íránu, z údajů předložených v době podání připomínek k poskytnutí prozatímních informací vyplývá, že tato možnost existuje pouze pro společnosti, které modernizují svou infrastrukturu, tj. nejedná se o automatické poskytnutí, které se vztahuje na všechny strany. Výše uvedená tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(24)
Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že Komise nevzala v úvahu zásadu zákazu diskriminace, jelikož se podobná pravidla a programy používají rovněž v jiných zemích. Společnost taktéž uvedla, že ji Komise před inspekcí na místě náležitě neinformovala o rozsahu této inspekce a o příslušných požadavcích na informace.
(25)
Co se týká obecného tvrzení ohledně porušení zásady zákazu diskriminace, připomíná se, že v souladu s ustanoveními článku 10 základního nařízení zahájila Komise toto antisubvenční šetření proti třem zemím uvedeným v podnětu. Doporučení Komise mohlo být tudíž založeno pouze na zjištěních tohoto šetření. Pokud jde o údajný nedostatek předchozích informací ohledně záležitostí, jež budou předmětem šetření, podotýká se, že Komise spolupracujícího vyvážejícího výrobce s dostatečným předstihem před inspekcí na místě informovala, že v průběhu této inspekce bude požadovat informace o vztahu mezi vyvážejícím výrobcem a jeho akcionáři. Tato tvrzení musela být proto zamítnuta.
(26)
Spolupracující vyvážející výrobce upozornil orgány na dvě administrativní chyby ve výpočtu osvobození dovozu jedné suroviny pro výrobní proces od cla a v celkové dovozní hodnotě osvobozených investičních prostředků. Tyto chyby jsou zde opraveny. Revidované míry subvencí činí u bezcelního dovozu 0,14 % a u bezcelního dovozu investičních prostředků 0,72 %. Celková revidovaná míra subvence u tohoto programu činí 0,86 %.
(27)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 20. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna v 26. bodě odůvodnění tohoto nařízení.
II) Financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET
(28)
Spolupracující vyvážející výrobce (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. nebo STPC) uvedl, že jeho hlavní akcionář, státní petrochemická společnost, není veřejným subjektem a že íránská vláda státní petrochemickou společnost nepověřila ani jí nenařídila, aby uskutečnila platby pro společnost STPC. Mimoto se uvádělo, že financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti STPC je nutno považovat za vratné, a nepředstavuje tudíž subvenci.
(29)
S ohledem na tato tvrzení je nutno připomenout, že k posouzení, zda by se určitý subjekt měl za účelem antisubvenčních šetření považovat za veřejný subjekt, jsou důležité tyto faktory: 1. státní vlastnictví; 2. přítomnost vlády v představenstvu dotyčného subjektu; 3. kontrola nad činnostmi subjektu ze strany vlády a sledování vládních politik nebo zájmů ze strany subjektu a 4. to, zda je daný subjekt zřízen na základě zákona. Všechny tyto požadavky byly analyzovány, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Státní petrochemická společnost (jako státní subjekt) nepotřebuje pověření nebo zplnomocnění, což jsou pojmy, které se vztahují na soukromé subjekty. Šetřením bylo zjištěno, že státní petrochemická společnost odpovídá za rozvoj a činnost petrochemického odvětví země a že společnost byla jakožto orgán státní správy íránskou vládou pověřena dalším úkolem spočívajícím ve správě zvláštní petrochemické hospodářské zóny. Jakékoli tvrzení popírající úlohu státní petrochemické společnosti jako veřejného subjektu je proto třeba zamítnout.
(30)
Pokud jde o tvrzení, že financování společnosti STPC je vratné, je třeba zmínit, že šetřením bylo zjištěno, že vrácení tohoto financování je pouze hypotetickým tvrzením, jelikož v žádné fázi řízení nebyly předloženy důkazy, že k takovému vrácení došlo. Jak je objasněno v 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, skutečnost, že nevratné peněžní prostředky byly kumulovány nejméně od roku 2004, potvrzuje, že se jedná o opakující se subvenci, jejímž účelem je zachovat činnost jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno příslušné tvrzení zamítnout.
(31)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že výše subvence byla nadhodnocena. V tomto ohledu se uvádělo, že v Íránu je naprosto běžnou obchodní praxí nezapočítávat v transakcích mezi mateřskou společností (v tomto případě státní petrochemickou společností) a její dceřinou společností (v tomto případě společností STPC) úroky. Uvádělo se rovněž, že při výpočtu míry subvence nebyly použité částky týkající se celkového financování poskytnutého státní petrochemickou společností a celkového obratu společnosti STPC správné, jelikož údaj o obratu byl podhodnocen a měla být použita jiná částka, zatímco poskytnuté celkové financování bylo nadhodnoceno, jelikož některé částky neměly být připočteny k finančním prostředkům, které státní petrochemická společnost poskytla společnosti STPC.
(32)
Výše uvedená tvrzení musela být zamítnuta. Co se týká prvního tvrzení ohledně výpočtu úrokové sazby, podotýká se, že získané důkazy nepodporují tvrzení společnosti, že v Íránu je běžnou obchodní praxí nezapočítávat ve finančních transakcích mezi mateřskou společností a dceřinou společností úroky. Takovýto postup je mimoto jednoznačně v rozporu s obvyklou hospodářskou praxí soukromých investorů.
(33)
Pokud jde o druhé tvrzení, je třeba uvést, že výše subvence byla vypočítána pomocí údajů o financování a obratu, jež poskytl spolupracující vyvážející výrobce a které byly ověřeny během inspekce na místě.
(34)
Co se týká údajného nového celkového obratu, připomíná se, že příslušný údaj poskytnutý v době podání připomínek k prozatímnímu nařízení nebyl doložen žádnými ověřitelnými důkazy a neshoduje se s tím, co společnost uvedla před inspekcí na místě a v jejím průběhu.
(35)
S ohledem na údaj o celkovém financování spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že by se určité částky neměly považovat za součást financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Poskytnuté informace však nemohly toto tvrzení podpořit, jelikož nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že se dotyčné částky netýkaly financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Ve skutečnosti část poskytnutých vysvětlení znovu potvrdila, že státní petrochemická společnost jednala jako veřejný subjekt a převzala závazky týkající se financování spolupracujícího vyvážejícího výrobce, aniž by účtovala jakékoli úroky, které měly být zaplaceny jiným veřejným subjektem. Odpočet z celkové částky financování nelze proto uznat, jelikož nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy.
(36)
Íránská vláda tvrdila, že podle článku 14 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních se „poskytnutí účasti na základním kapitálu ….[a] úvěrů vládou nepovažuje za výhodu …“, takže by se financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti SPTC nemělo považovat za subvenci. Toto tvrzení bylo nutno zamítnout, jelikož výše zmíněný článek 14 vyvozuje závěr, že „poskytnutí účasti na základním kapitálu vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že daná investice může být považována za poskytnutou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů na území daného státu“. Tato praxe je skutečně v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů, jelikož není myslitelné, že by obchodní organizace v některém státě, který je členem WTO, trvale poskytovala takovéto nevratné financování. Každopádně je třeba zmínit, že Írán není členem WTO.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 45. až 57. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.1.3. Výše napadnutelných subvencí
(38)
S přihlédnutím k 21. až 37. bodu odůvodnění činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce 51,88 %.
3.2. Pákistán
3.2.1. Úvod
(39)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k těmto programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
II)
dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
III)
celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové (PTA) na domácím trhu
IV)
program konečné daně
V)
program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
VI)
program pákistánské státní banky pro financování vývozu
VII)
financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25).
(40)
Pákistánská vláda na úvod poznamenala, že Komise nepochopila nebo přehlédla její minulá podání týkající se subvenčních programů. Spolupracující vyvážející výrobce na úvod tvrdil, že minulá podání pákistánské vlády poskytla odůvodněnou právní analýzu, která prokazovala, že by se programy neměly považovat za „zakázané“ subvence. Tato strana rovněž tvrdila, že Komise založila svá zjištění uvedená v prozatímním nařízení nejen na nesprávném posouzení skutečností, nýbrž rovněž na nesprávné právní analýze. Dále se uvádělo, že správnou právní analýzu předložila pákistánská vláda.
(41)
Co se týká podání před přijetím prozatímního nařízení, podotýká se, že Komise je vzala v průběhu šetření plně v úvahu, jelikož tato podání byla spolu s příslušnými odpověďmi stran na dotazník a následně poskytnutými údaji součástí informací, na jejichž základě byla učiněna prozatímní zjištění.
(42)
Mimoto se uvádí, že Komise přesně uvedla právní předpisy týkající se příslušných programů a praktické důsledky, které z nich vyplývají. Nebyly předloženy žádné důkazy, že uvedené právní předpisy nebyly správné. Pokud jde o právní analýzu, kterou provedla Komise, ta vycházela z příslušných ustanovení základního nařízení a byla podpořena dlouholetou právní analýzou, kterou EU použila v minulých antisubvenčních šetřeních například při analýze systémů navracení cla, programů vývozních úvěrů a programů týkajících se daně z příjmu (4). Skutečnost, že určitá strana nesouhlasí s předloženou právní analýzou, neznamená, že tato analýza není správná, zejména v případě, nejsou-li k doložení takovéhoto tvrzení předloženy žádné důkazy. To je ještě zřejmější, jelikož pákistánská vláda ve svém podání k prozatímnímu nařízení projevila ochotu řadu programů v možném rozsahu změnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno tvrzení předložená ve 40. bodě odůvodnění zamítnout.
3.2.2. Zvláštní programy
I) Program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(43)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce zopakovali své názory, že program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací je řízen náležitě vzhledem k existenci účinného prováděcího a monitorovacího systému, který zaznamenává spotřebu/odpočet a kontroluje bezcelně dovezené suroviny a skutečnou spotřebu společnosti podle jejích záznamů o celkové výrobě. Uvádělo se rovněž, že poměr vstupů a výstupů je založen na skutečné spotřebě příslušné společnosti, která tento program využívá, a že záznamy o vstupech podléhají ověření. Podle těchto tvrzení byl poměr vstupů a výstupů stanoven pomocí ověřeného referenčního systému, který je pravidelně aktualizován podle skutečné spotřeby dané společnosti. Po jakékoli změně tohoto poměru je nadměrné vrácení v předchozím období připočteno zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob, a na základě těchto údajů o skutečném stavu zásob musí společnost, která využívá výhody v rámci tohoto programu, prokázat vývoz hotových výrobků. Spolupracující vyvážející výrobce dále předložil dva dopisy, v nichž celní orgány informuje o materiálu, jenž byl v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací ušetřen, a které prokazují, že společnost mohla nadbytečný vstupní materiál využít při výrobě zboží na vývoz v budoucnu.
(44)
S ohledem na tento program (jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) nebyla příslušná evidence přijatých, vyrobených a vyvezených výrobků vedena podle skutečné spotřeby. Evidována byla pouze teoretická spotřeba podle certifikátu analýzy s poměry vstupů a výstupů všech surovin pro výrobu 1 000 kg výstupů. Tyto normy vstupů a výstupů jsou podle informací spolupracujícího vyvážejícího výrobce stanoveny orgány a pravidelně přezkoumávány, neexistují však jednoznačná pravidla ani důkazy prokazující, jak jsou tyto přezkumy prováděny. Po revizích certifikátu analýzy, které naznačovaly existenci nadměrného vrácení, nepřijaly orgány žádná následná opatření s cílem ověřit celkovou předchozí skutečnou spotřebu a požadovat platby uskutečněné za předchozí roky. Jinými slovy, nebyla provedena žádná kontrola případného nadměrného vrácení s ohledem na ušlé clo. Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že nadbytečné suroviny započítané v předchozím období byly připočteny zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob. Stojí za zmínku, že se tento postup opírá o skutečnost, že vyvážející výrobce z vlastního podnětu prokazuje příslušnému orgánu nadměrné vrácení, k němuž došlo v předchozím období. Co je zajímavější, tento postup není stanoven v právních předpisech, jimiž se tento program řídí. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že u tohoto programu neexistuje účinný prováděcí a monitorovací systém. Za této situace bylo nutno všechna příslušná tvrzení zamítnout.
(45)
Obě strany rovněž tvrdily, že clo v rámci běžného dovozního režimu bylo v průběhu období šetření nulové, a nedošlo tudíž ke ztrátě vládních příjmů plynoucích z dovozu PTA v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
(46)
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Z informací, které strany poskytly, je zřejmé, že běžné clo z dovozu PTA činí 7,5 %. Výjimečně a za určitých podmínek mohou strany využít nulovou celní sazbu. Skutečnost, že pákistánská vláda zřídila program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací nebo program celní ochrany při nákupech PTA v žádném případě nenaznačuje, že celní sazba je u veškerého dovozu PTA nulová. Ve skutečnosti existence výše uvedených programů potvrzuje, že vláda přišla o své příjmy a že to je důvod, proč byly zavedeny zvláštní odchylné programy se zvláštními pravidly a způsobilými uživateli.
(47)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že nedošlo k porušení § 349 kapitoly XV pákistánských celních předpisů z roku 2001. V tomto ohledu bylo uvedeno, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý výrobní závod společnosti, a tudíž prostory skladu splňovaly příslušná pravidla, která vyžadují, aby prostory skladu byly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ a aby byly jednoznačně vymezeny výrobní oblast a samostatné sklady hotových výrobků, zmetků a odpadu.
(48)
Pokud jde o výše uvedené připomínky, je nutno zopakovat, že při inspekci na místě bylo zjištěno, že od vstupního materiálu pořízeného v místě byly odděleny pouze suroviny dovezené bezcelně. Prostory skladu, který je celním skladem a celním skladem pro provádění zpracovatelských operací, nebyly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ, jak stanoví výše zmíněný § 349. Tvrzení strany, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý její výrobní závod, se kromě analýzy znění § 349 nezakládalo na ověřitelných důkazech (např. výslovné povolení s ohledem na plochu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací). Příslušné tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(49)
Pákistánská vláda provedla s ohledem na tento program nedávno administrativní změny. V právních předpisech zavedla podrobnější definici celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a podnikla kroky ke zvýšení kontroly nad programem ze strany příslušného orgánu.
(50)
Co se týká kontroly, kterou nad celním skladem pro provádění zpracovatelských operací vykonává příslušný orgán, zavedené změny se nezabývají nejkritičtějšími nedostatky systému, které byly při tomto šetření zjištěny, například i) nedostatečným vykazováním skutečné spotřeby dovezených surovin a ii) neexistencí ověřovacího systému, který se zaměřuje spíše na skutečné výsledky než na historicky stanovené normy. Jelikož zavedení případné změny s ohledem na tento program musí být náležitě ověřeno (zjištěné problémy poukazují rovněž na řízení programu), bude zapotřebí určitý čas, než bude možno přijmout konečné rozhodnutí ohledně provedených změn programu a způsobu, jakým orgány tyto změny zavedly a zajistily řádně řízený ověřovací systém.
(51)
Pákistánská vláda projevila rovněž ochotu poskytnout Komisi závazek ohledně konkrétního uplatňování pravidel vztahujících se na celní sklad pro provádění zpracovatelských operací. Bylo navrženo, aby tento závazek měl podobu předkládání důkazů, že spolupracující vyvážející výrobce dodržuje nová pravidla (např. změny prostor, revize poměrů vstupů a výstupů, vrácení cel), poskytování pravidelných zpráv a umožnění inspekcí na místě ze strany Komise.
(52)
Pokud jde o výše uvedené skutečnosti, podotýká se, že tímto návrhem závazku pákistánská vláda nepřímo potvrzuje všechny nedostatky, které byly s ohledem na tento program vyzdviženy v prozatímním nařízení. Jak bylo mimoto zmíněno ve výše uvedeném 50. bodě odůvodnění, nelze přijmout závazek vztahující se na řízení programu na základě důkazů, které budou k dispozici teprve v budoucnu. Takovýto závazek není ani praktický, jelikož by nezbytné sledování vyžadovalo pravidelné opakování významných částí šetření. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(53)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 60. až 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 44. až 52. bodě odůvodnění.
II) Dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(54)
S ohledem na tento program obě strany tvrdily, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být úroková sazba, která byla pro dotčeného vývozce dostupná v průběhu období šetření. Strany dále uvedly, že vzhledem k tomu, že stroje a zařízení byly použity při výrobě PET určené na vývoz i pro prodej na domácím trhu, mělo by být rozpětí subvence stanoveno na základě celkového obratu vyvážejícího výrobce.
(55)
V reakci na tato tvrzení je nutno uvést, že úrokovou sazbou, která byla použita při výpočtu, je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato úroková sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů, která převládala na trhu. Pokud jde o jmenovatele ve výpočtu subvence, je třeba připomenout, že podmínkou pro využití programu je instalace dovezených strojů v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací, což je systém bezcelního dovozu surovin použitých pouze pro následný vývoz výroby v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti. Všechna výše uvedená tvrzení musela být proto zamítnuta.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 81. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
III) Celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové PTA na domácím trhu
(57)
Pákistánská vláda tvrdila, že cena PTA vyráběné v místě není oproti mezinárodní ceně snížena o 7,5 % a že náhrada není poskytována pouze s ohledem na PTA vyrobenou v tuzemsku, nýbrž rovněž dovezenou PTA. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že program povoluje náhradu cla u PTA pořízené v místě i dovezené PTA, a program tudíž nezvýhodňuje nákupy PTA vyrobené v tuzemsku. Uvádělo se rovněž, že právní předpisy neomezují přístup k tomuto programu.
(58)
Výše uvedená tvrzení bylo nutno zamítnout. V tomto ohledu se podotýká, že tento program poskytuje finanční příspěvek ve formě přímého převodu peněžních prostředků, který představuje pro společnost příjemce jednoznačnou výhodu. Z analýzy informací, které poskytla pákistánská vláda, je zřejmé, že způsobilá společnost může: i) pořizovat PTA na domácím trhu a obdržet vyrovnávací podporu s ohledem na část odpovídající 7,5 % ceny uhrazené za nákupy PTA vyrobené v místě nebo ii) dovážet PTA a získat náhradu ve výši platného cla (7,5 %) zaplaceného z dovozu PTA. Posledně uvedená možnost však není přípustná, pokud způsobilá společnost využívá u dovozu PTA systém vrácení cla (např. celní sklad pro provádění zpracovatelských operací). Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobce byl podle práva nucen používat tento program pouze u nákupů PTA vyrobené v tuzemsku, jelikož u dovezené PTA současně využíval program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
Mimoto je zjevné, že i v případech, kdy jedna způsobilá společnost využívá obě dostupné možnosti programu (tj. upustí od možnosti využívat systém vrácení cla v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací), je zřejmé, že náhrady, které podle očekávání obdrží, budou jiné než v případě, je-li sazba vypočítána na základě plné domácí fakturované ceny, jelikož v druhém případě je vypočítána na základě hodnoty uvedené v celním prohlášení, která není nutně plnou fakturovanou cenou. Nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy, které by mohly výše uvedené závěry zpochybnit. Co se týká tvrzení, že přístup k programu není omezen, šetřením bylo zjištěno, že v příslušných právních předpisech jsou jednoznačně uvedena jména způsobilých stran. PTA vyrobená v tuzemsku každopádně nepodléhá clu, a proto „náhrada“ ve výši 7,5 % představuje přímý převod peněžních prostředků nebo čistou dotaci. Jediným způsobem, jak může výrobce PET tuto subvenci, tj. dotaci, získat, je nákup PTA vyrobené v tuzemsku. Na druhou stranu představuje „náhrada“ cla z dovezené PTA osvobození od platby, která by byla normálně splatná, nikoli přímý převod peněžních prostředků; tyto dvě situace proto nejsou rovnocenné.
(59)
Program tudíž prostřednictvím přímého převodu peněžních prostředků poskytuje jednoznačnou výhodu domácímu kupci, tj. výrobci PET, a je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, jelikož subvence závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým, poněvadž způsobilé pro přímou dotaci jsou pouze domácí výrobky. Tuto subvenci lze mimoto považovat za specifickou rovněž ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy výslovně omezují přístup k tomuto programu na určité podniky, které patří do odvětví výroby polyesterů.
(60)
Co se týká tohoto programu, pákistánská vláda spolu se svými připomínkami k prozatímnímu nařízení předložila nařízení vlády vydané dne 28. června 2010, v němž se uvádí, že celní předpisy č. 1045(I)/2008 byly s účinkem ode dne 1. července 2010 zrušeny. Pákistánská vláda uvedla, že tento vývoj zajistí, že v případě PTA pořízené v tuzemsku nebo dovezené PTA nejsou a nebudou pro uživatele PTA povoleny žádné náhrady.
(61)
Podle novinového výstřižku, který ve stejné záležitosti předložil spolupracující vyvážející výrobce, se mimoto zdá, že se pákistánská vláda rozhodla zrušit předpis týkající se tohoto programu, aby Pákistán v tomto ohledu splňoval mezinárodní normy. Spolupracující vyvážející výrobce doložil informace, které poskytla pákistánská vláda, údaji, které potvrzují, že ode dne 1. července 2010 již při nákupech PTA vyrobené v tuzemsku nelze příslušnou dotaci obdržet. V této souvislosti se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se opatření neuloží, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Z výše uvedených informací je zřejmé, že Pákistán v podstatě uznává, že body vyzdvižené v prozatímním nařízení s ohledem na tento program vyžadovaly z jeho strany nápravná opatření, že pákistánská vláda program ukončila a že spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci již nejsou v souvislosti s tímto programem poskytovány žádné výhody. Za těchto okolností se má za to, že podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení jsou splněny, a na dotyčný program by se proto neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(62)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 93. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 58. až 61. bodě odůvodnění.
IV) Program konečné daně
(63)
Obě strany tvrdily, že tento program představuje jiný systém zdanění a neměla by se na něj vztahovat vyrovnávací opatření, jelikož Pákistán má s ohledem na zdanění svrchovaná práva a může používat systém zdanění, jaký chce. Rovněž bylo uvedeno, že program konečné daně neznamená finanční příspěvek pro žádnou společnost a představuje obecné pravidlo zdanění v Pákistánu (srážková daň ve výši 1 % v době realizace devizových příjmů), které v porovnání s běžným daňovým režimem, jenž stanoví 35 % daň z domácího příjmu, funguje podle jiného konceptu a na jiném základě. Podle těchto stran nelze určit, který z těchto dvou systémů je výhodnější, a program konečné daně nemá tudíž za následek ušlé vládní příjmy či nevybrání vládních příjmů, které by byly jinak splatné.
(64)
Co se týká těchto tvrzení, je třeba uvést, že není zpochybněna svrchovanost Pákistánu, nýbrž údajné subvence poskytované určitým vyvážejícím výrobcům. Mimoto je nutno připomenout, že zisky z vývozu jsou zdaněny jinak než zisky dosažené z domácího prodeje. Pokud tento daňový režim vede k tomu, že zisky z vývozu jsou zdaněny nižší sazbou než zisky dosažené z domácího prodeje, je nutno tento program považovat za subvenci ve formě ušlých vládních příjmů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která poskytuje společnosti příjemce výhodu. Jedná se rovněž o specifickou subvenci ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a), jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(65)
Spolupracující vyvážející výrobce mimoto poskytl pro rok 2008 a 2009 soubor výpočtů v Excelu a oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz vydané zástupcem zmocněnce pro daň z příjmu, které revidovaly soubor údajů v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. Pákistánská vláda tvrzení spolupracujícího vyvážejícího výrobce dosvědčila a uvedla, že poskytnuté výpočty prokazují, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil na základě programu konečné daně vyšší daň v porovnání s daní, kterou by platil v případě použití běžného daňového režimu.
(66)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Za prvé, poskytnuté výpočty nejsou součástí přiznání k dani z příjmu společnosti ani žádného jiného oficiálního dokumentu finančního úřadu. Nejsou proto k dispozici žádné ověřitelné důkazy, že přesně popisují závazky spolupracujícího vyvážejícího výrobce s ohledem na daň z příjmu.
(67)
Za druhé, analýza předložených oficiálních daňových dokladů (oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz) nijak nepotvrzují tvrzení předložená stranami ohledně výše daně splatné na základě jednotlivých daňových režimů.
(68)
Pokud jde o předloženou dokumentaci vztahující se k roku 2008, strany neprokázaly, jak se mohou uvedené částky přesně shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti za rok 2008 a oběma doklady, které následně vydaly příslušné finanční úřady. Zdá se, že posledně uvedené doklady potvrzují, že společnost musí zaplatit částku daně z příjmu z domácího prodeje. Z předložených informací však není vůbec jasné, zda tato částka daně (či jakákoli jiná částka daně) byla skutečně zaplacena, nebo zda společnost podala proti výše uvedenému oznámení o vyměření daně opravný prostředek. Není rovněž zřejmé, jak se částky uvedené ve výpočtech v Excelu mohou shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti nebo inkasním příkazem finančního úřadu. Každopádně i v případě, pokud by se uznalo, že částka uvedená v oznámení o vyměření daně byla zaplacena, nemění to závěr, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil nižší daň, než jakou by musel zaplatit v případě, že by se na příjem plynoucí z vývozu vztahovala 35 % sazba daně.
(69)
S ohledem na předloženou dokumentaci týkající se roku 2009 se podotýká, že strany neposkytly přiznání k dani z příjmu spolupracujícího vyvážejícího výrobce za rok 2009. Místo předložení oficiálních daňových přiznání byl jako důkaz poskytnut výpočet v Excelu. Takovýto druh informací je jednoznačně neověřitelný a nemůže doložit tvrzení ohledně vývoje daně z příjmu po skončení období šetření. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující vyvážející výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(70)
Při výpočtu výše subvence na základě programu konečné daně však byla zjištěna administrativní chyba s ohledem na příjem spolupracujícího vyvážejícího vývozce plynoucí z vývozu, jak byl uveden v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. To bylo odpovídajícím způsobem opraveno. Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program v průběhu období šetření u vyvážejícího výrobce činí 1,97 % (namísto 1,95 %).
(71)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 106. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 70. bodě odůvodnění.
V) Program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
(72)
Obě strany uvedly, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence u tohoto programu financování musí být úroková sazba, která byla dostupná v době, kdy vyvážející výrobce sjednával financování s pevnou sazbou, a to sazba v letech 2004-2005. Jmenovatelem použitým při výpočtu prozatímního rozpětí subvence by měl být celkový obrat společnosti namísto celkového vývozního obratu, jelikož se výrobní zařízení, která jsou financována na základě programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou, využívají při výrobě domácích i vyvážených výrobků.
(73)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Především je třeba objasnit, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba převládající v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Financování, jež bylo dohodnuto v letech 2004/2005, bylo dotčeným vývozcem čerpáno ve splátkách. Při výpočtu výše subvence byla použita částka úvěru vyčerpaná během období šetření, jak byla nahlášena spolupracujícím vyvážejícím výrobcem. Při posuzování výhody, které určitá strana využila v průběhu konkrétního období šetření, se obvykle použitelná sazba u obchodních úvěrů převládající na trhu v průběhu období šetření srovná se sazbou čerpaného úvěru spláceného během období šetření, což bylo provedeno i v tomto případě. Co se týká jmenovatele při výpočtu subvence, je nutno připomenout, že podmínkou pro využití programu je to, že společnost musí přímo či nepřímo vyvézt nejméně 50 % svého ročního objemu výroby. Výši subvence (čitatel) bylo tudíž nutno přepočítat na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(74)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 117. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
VI) Program pákistánské státní banky pro financování vývozu
(75)
Pákistánská vláda uvedla, že odvětví výroby PET bylo z tohoto programu vyloučeno rozhodnutím, které pákistánská státní banka přijala dne 28. června 2010. Uvádělo se tudíž, že tento program je v souladu s ustanoveními článku 15 základního nařízení a že by Komise neměla program napadnout, jelikož je prokázáno, že subvence skončila. K této záležitosti spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že podle oběžníku pákistánské státní banky č. 09 ze dne 28. června 2010 společnost splatila veškeré částky obdržené v rámci programu pákistánské státní banky pro financování vývozu a ke dni 30. června 2010 neexistuje s ohledem na tento program žádná splatná částka.
(76)
Pokud jde o toto tvrzení, připomíná se, že v článku 15 základního nařízení je uvedeno, že žádná opatření se nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. S ohledem na poskytnutou dokumentaci ohledně programu pákistánské státní banky pro financování vývozu se podotýká, že se v rozhodnutí státní pákistánské banky skutečně uvádí, že banky nesmí na základě tohoto programu povolit finanční facility pro PET. V příslušném textu se rovněž uvádí, že stávající finanční facility poskytnuté vývozcům zůstanou platné až do dne splatnosti příslušných úvěrů, přičemž se při výpůjčkách společností v období 2009-2010 a u nároků do roku 2011 vezme v úvahu vývozní výkonnost společností.
S ohledem na tyto body pákistánská vláda poskytnutím potřebné dokumentace objasnila, že společnosti, které na základě tohoto programu nemají v pákistánském účetním roce 2009-2010 (tj. do 30. června 2010) krátkodobé úvěry, nemají v přechodném období do roku 2011 nárok na jakékoli výhody. Pokud jde o tvrzení, že spolupracující vyvážející výrobce nemá na základě programu pákistánské státní banky pro financování vývozu žádné splatné částky, uvádí se, že toto tvrzení bylo doloženo souborem důkazů, které poskytly příslušné banky, a potvrzeno autorizovaným účetním společnosti. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že strany mohly prokázat, že program pákistánské státní banky pro financování vývozu již neposkytuje dotyčnému vývozci žádnou výhodu. Jsou tudíž splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení a předložená tvrzení se považovala za oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(77)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž uvedl, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být krátkodobá úroková sazba, která byla pro společnost dostupná v průběhu období šetření. Rovněž se uvádělo, že získané finanční prostředky jsou používány k uspokojení celkových potřeb v oblasti financování krátkodobých aktiv společnosti s ohledem na domácí prodej i vývoz, a tudíž by jmenovatelem ve výpočtu rozpětí subvence měl být celkový obrat společnosti.
(78)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Připomíná se, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů převládající na trhu. S ohledem na jmenovatele ve výpočtu subvence se uvádí, že podmínkou pro využití programu je uskutečnění zvláštních vývozních transakcí nebo celková vývozní výkonnost. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 134. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 75. až 78. bodě odůvodnění.
VII) Financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25)
(80)
Obě strany uvedly, že v tomto programu se nejedná o žádný zásah ze strany pákistánské státní banky, že obchodní banky poskytují financování v cizí měně bez zvýhodněných úrokových sazeb a že program nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož jej mohou využít vývozci i dovozci.
(81)
Předložená tvrzení byla analyzována na základě příslušných právních předpisů a provádění programu v praxi a bylo zjištěno, že jsou oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat. Jelikož se na program financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 nebudou vztahovat vyrovnávací opatření, není nutné reagovat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
3.2.3. Výše napadnutelných subvencí
(82)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího pákistánského vyvážejícího výrobce 5,15 %.
3.3. Spojené arabské emiráty (SAE)
3.3.1. Úvod
(83)
Vláda SAE a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
federální zákon č. 1 z roku 1979
II)
zóna volného obchodu (ZVO).
3.3.2. Zvláštní programy
I) Federální zákon č. 1 z roku 1979
(84)
Vláda SAE uvedla, že program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je obecně a horizontálně dostupný všem výrobním odvětvím a podnikům v SAE a přístup je udělován bez jakýchkoli výjimek. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že licence vydané na základě federálního zákona č. 1 z roku 1979 je podmínkou pro to, aby společnost mohla existovat a působit v SAE.
(85)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že průmyslové podniky v SAE mohou působit na základě různých druhů licencí. Kromě licence udělované podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 může průmyslový podnik působit na základě licence vydané regionálními orgány v emirátu, v němž je usazen. Tak tomu bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, jenž je držitelem licence, kterou vydala vláda emirátu Ras al Khaimah. Průmyslový podnik může mimoto působit v rámci zóny volného obchodu, přičemž v tomto případě se licence podle výše uvedeného zákona nevyžaduje. Nelze proto tvrdit, že všechny průmyslové podniky v SAE působí podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Nebylo tudíž prokázáno, že zařazení do programu je automatické, a příslušné tvrzení muselo být zamítnuto.
(86)
Obě strany tvrdily, že požadavky stanovené v zákoně jsou pouze nezbytnými předpoklady pro to, aby mohl v zemi působit jakýkoli průmyslový projekt, a nikoli aby dosáhl osvobození od cla, a tudíž analýza Komise v prozatímním nařízení týkající se §§ 12, 13 a 21 federálního zákona č. 1 je chybná. Vláda SAE rovněž uvedla, že pokud jde o § 13, výraz „posoudit“ nemá v arabské verzi zákona závazný význam. Vláda SAE rovněž uvedla, že §§ 11 a 12 výše uvedeného zákona nebyly v praxi nikdy použity, jelikož technický výbor, který odpovídá za doporučování žádostí ministru, nebyl zřízen. Rovněž bylo uvedeno, že úloha odboru ministerstva pro průmyslový rozvoj je stanovena v příručce pro uživatele elektronického průmyslového systému, kterou vydalo ministerstvo, jak je uvedeno v 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(87)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že §§ 13 a 21 zákona jsou součástí postupného procesu, který se předpokládá v analýze pro průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. S ohledem na §§ 11 a 12 se uvádí, že tyto články stanoví úlohu a povinnosti různých státních subjektů vydávajících průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Skutečnost, že určitý subjekt nebyl zřízen, ačkoliv je stanoven v zákoně a je odpovědný za: i) posuzování informací předaných odborem pro průmyslový rozvoj a ii) vydávání doporučení ministrovi ohledně schválení či zamítnutí žádostí, potvrzuje, že právní předpisy, podle nichž orgán, který poskytuje subvenci, působí, nejsou v praxi dodržovány, a tudíž neexistuje právní jistota ohledně způsobu, jakým je subvence udělována. Tvrzení vlády SAE ohledně technického výboru je mimoto v rozporu s předchozími tvrzeními, podle nichž ministr tento výbor požádal, aby se vyjádřil k případné revizi zákona. Co se týká definice slova „posoudit“ v § 13 federálního zákona, podotýká se, že anglická verze je zněním, které v průběhu šetření poskytla vláda SAE. Po poskytnutí prozatímních informací mimoto vláda SAE uvedla, že v definicích mohou mezi anglickým a arabským zněním existovat rozdíly. Skutečnost, že obě verze textu vyvolávají pochybnosti s ohledem na určité části kritérií způsobilosti, je opět jasným signálem, že neexistuje právní jistota, co se týká kritérií a podmínek, které upravují způsobilost subvence. Pokud jde o úlohu odboru pro průmyslový rozvoj, podotýká se, že nebyly předloženy žádné nové informace, které by mohly zjištění šetření zpochybnit.
(88)
Vláda SAE uvedla, že její průmyslové statistiky prokazují, že podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je zaevidováno více než 4 000 průmyslových podniků. Obě strany uvedly, že Komise neposkytla skutečné důkazy, že orgány SAE mají při schvalování nebo zamítání žádostí o účast v programu volnost rozhodování.
(89)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že udělení průmyslové licence podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 není automatické a že pravidla, jimiž se řídí proces výběru příjemců, nejsou objektivní. Vzhledem ke skutečnosti, že bylo zjištěno, že program je specifický v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, bylo na vládě SAE, aby podle ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení prokázala své tvrzení, že byly schváleny žádosti všech stran, které od přijetí federálního zákona č. 1 z roku 1979 podaly žádost o průmyslovou licenci podle tohoto zákona. Žádné takovéto ověřitelné informace nebyly poskytnuty.
(90)
Obě strany tvrdily, že osvobození výroby od cla mohou získat všechny průmyslové podniky v SAE. Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že přezkum obchodní politiky WTO týkající se SAE, který byl zveřejněn v roce 2006, analyzoval federální zákon č. 1 z roku 1979 a zjistil, že osvobození od cla je přiznáváno všem průmyslovým podnikům. Bylo rovněž uvedeno, že systém je kontrolován, jelikož průmyslové licence jsou každý rok obnovovány, společnosti, jichž se program týká, podávají zprávy o bezcelně dovezených materiálech a orgány zamítají bezcelní dovoz, pokud vstupy nesouvisí s výrobou.
(91)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Je třeba uvést, že osvobození od cla je přiznáno společnostem, které využívají program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979, a běžná celní sazba není v případě surovin nulová. Spolupracující vyvážející výrobce neprokázal, že obecné tvrzení v dokumentu o přezkumu obchodní politiky WTO je přesnější než podrobná analýza založená na inspekci na místě, která byla v prozatímním nařízení uvedena výslovně v souvislosti se způsobilostí a uplatňováním federálního zákona č. 1 z roku 1979 v praxi. Co je důležitější, šetřením bylo zjištěno, že orgány jednají při řízení bezcelního dovozu materiálů na základě programu diskriminačním způsobem. Jelikož neexistují žádná pravidla, na jejichž základě jsou žádosti o bezcelní dovoz schvalovány či zamítány, a vzhledem k neexistenci účinného ověřovacího systému s ohledem na řízení programu není jasné, proč je v určitém okamžiku jedné straně povolen bezcelní dovoz, zatímco k jinému dni může být bezcelní dovoz zamítnut. Tak tomu skutečně bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, od něhož se občas vyžadovalo uhrazení cla bez jakéhokoliv odůvodnění ze strany orgánu, který poskytuje subvenci. Obě strany proto nepředložily žádné důkazy, které by doložily jejich tvrzení ohledně řízení programu a přidělování bezcelního dovozu.
(92)
Bylo rovněž uvedeno, že se program řídí objektivními kritérii, a to požadavkem, aby se osvobození od cla mohlo týkat pouze dovezených výrobků, které jsou použity při výrobě průmyslového podniku. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, jelikož (jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 89. a 91. bodě odůvodnění) existence takovýchto objektivních kritérií nebyla prokázána.
(93)
Vláda SAE uvedla, že federální zákon č. 1 z roku 1979 je v současnosti revidován a že tato informace byla sdělena Komisi. Uvádělo se rovněž, že Komise nevzala informace a dokumenty předložené vládou SAE v úvahu a že nepředložila tvrzení a skutečné důkazy ohledně skutkových a právních okolností, které vedly k jejím závěrům.
(94)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se podotýká, že Komise pečlivě vyhodnotila a analyzovala veškeré informace, které strany poskytly. S ohledem na revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979 je třeba uvést, že znění, které poskytla vláda SAE, je interní předlohou dokumentu ministerstva financí a průmyslu. Jako takový nemá tento dokument žádnou právní hodnotu. Orgán provádějící šetření je povinen analyzovat platné právní předpisy a způsob, jakým jsou uplatňovány, a nikoli nezávaznou předlohu, která nebyla schválena správními a legislativními orgány SAE a nebyla uzákoněna. Co je důležitější, skutečnost, že vláda SAE v současnosti pracuje na možné revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979, potvrzuje, že si orgány uvědomily, že je nutno (jak uvedla vláda SAE) odstranit případný nesoulad s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(95)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v166. až 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
II) Zóna volného obchodu (dále jen „ZVO“)
(96)
Obě strany uvedly, že bezcelní dovoz investičních prostředků je povolen všem podnikům v SAE.
(97)
V této souvislosti se uvádí, že šetřením bylo zjištěno, že společnosti usazené v ZVO mohou bezcelně dovážet investiční prostředky. Skutečnost, že jedna strana může získat stejnou výhodu použitím jiného programu (a to federálního zákona č. 1 z roku 1979), neznamená, že se dotyčná subvence nepovažuje za napadnutelnou. Strany nebyly schopny poskytnout jakékoli věcné důkazy, aby vyvrátily zjištění šetření týkající se ZVO. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno předložené tvrzení zamítnout.
(98)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 184. až 199. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3.3. Výše napadnutelných subvencí
(99)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího vyvážejícího výrobce ve Spojených arabských emirátech 5,13 %.
3.4. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(100)
Připomíná se, že po poskytnutí konečných informací měly všechny zúčastněné strany možnost se vyjádřit a uvést svá stanoviska. Jejich připomínky byly zváženy a případně vzaty v úvahu, tyto připomínky však nebyly takové povahy, aby změnily výše uvedené závěry.
(101)
Íránský spolupracující vyvážející výrobce předložil opět svou analýzu skutečností daného případu, neposkytl však žádné nové přesvědčivé důkazy, které by zpochybnily zjištění šetření.
(102)
Pákistánská vláda vyslovila nespokojenost se zamítnutím jejího závazku s ohledem na program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a zopakovala připomínky týkající se programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou a programu konečné daně. Předložila rovněž nové rozhodnutí federálního finančního úřadu vydané dne 27. července 2010, v němž je stanoveno clo z dovozu PTA (suroviny používané při výrobě PET) ve výši 3 %, a tvrdila, že orgány jsou podle právních předpisů povinny přepočítat rozpětí subvence zjištěné u programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. To bylo nutno zamítnout, jelikož neexistují žádné známky toho, že subvence nebude existovat i nadále. Pákistánská vláda tvrdí, že se subvence snížila. Podle pravidel programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací však lze vstupní materiály použít přinejmenším dva roky po dovozu. Jinými slovy, materiál, který byl dovezen do července 2010 (kdy celní sazba činila 7,5 %), lze použít až do července 2012. Orgány stanovily výši subvence na základě údajů týkajících se období šetření a v souladu s pravidly programu může dopad předchozí celní sazby přetrvávat až do roku 2012. V době konečného uložení cla tudíž jednoznačně existovalo subvencování. Clo je mimoto pouze jedním prvkem v souboru údajů, a (jak bylo prokázáno výše v 43. až 53. bodě odůvodnění) pokud by byla celní sazba nižší, mohl se zvýšit objem dovozu.
(103)
Pákistánský spolupracující vyvážející výrobce nesouhlasil s analýzou týkající se programu konečné daně, poskytnuté prvky však nemohly zjištění šetření změnit. Uvedl rovněž, že existují ověřitelné důkazy, které přesně dokládají jeho závazky v souvislosti s daní z příjmu, a předložil soubor dokladů s cílem prokázat, že zjištění Komise nejsou správná. V této souvislosti se podotýká, že poskytnuté informace nejsou přesvědčivé a nelze je ověřit, takže je nebylo možno vzít v úvahu.
(104)
Vláda SAE předložila opět svou analýzu skutečností daného případu a tvrdila, že orgány založily svá zjištění na nejasném výkladu federálního zákona č. 1 z roku 1979 a nepředložila skutečné důkazy. V této souvislosti se připomíná, že specifičnost byla zjištěna v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, že orgány provedly výklad federálního zákona č. 1 z roku 1979 na základě předložených informací, důkazů a údajů a že nebyly zjištěny žádné přesvědčivé důkazy, které by mohly zjištění šetření změnit. Vláda SAE uvedla, že proces změn federálního zákona č. 1 z roku 1979 pokročil a dospěl ke konečným krokům pro jeho vyhlášení. V tomto ohledu se podotýká, že Komise vítá úsilí, které SAE vynaložila na změnu svých příslušných právních předpisů, výše uvedený vývoj však nemá žádný dopad na zjištění šetření, jelikož pro ukončení procesu změn a přijetí nového zákona neexistuje žádný jednoznačný harmonogram.
(105)
Spolupracující vyvážející výrobce v SAE zopakoval svá tvrzení ohledně federálního zákona č. 1 z roku 1979. Uvedl rovněž, že se ve výpočtu rozpětí subvence vyskytují chyby. Tvrdil, že se společnost po poskytnutí konečných informací dověděla, že pořízení surovin ze Saudské Arábie nepodléhá clu, jelikož SAE a Saudská Arábie jsou součástí celní unie Rady pro spolupráci v Zálivu, a poskytl soubor dokumentů souvisejících s jeho tvrzeními. V této souvislosti se uvádí, že tato stanoviska jsou součástí zcela nového souboru informací, které měly být předloženy již v odpovědi na dotazník nebo nejpozději při inspekci, aby Komise mohla ověřit pravdivost těchto tvrzení. Poskytnuté údaje proto nelze v této pozdní fázi šetření ověřit. Neexistují rovněž žádné přesvědčivé důkazy, které by tato tvrzení potvrdily. Dále se uvádělo, že výhodu je nutno vypočítat na základě surovin, které byly spotřebovány v období šetření, a nikoli na základě pořízených surovin. V tomto ohledu se uvádí, že rozdělení na spotřebované a pořízené suroviny je irelevantní, jelikož napadnutou částkou je celková částka, kterou lze přičíst období šetření, jak je vysvětleno výše v 84. až 95. bodě odůvodnění.
4. ÚJMA
4.1. Výroba v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřeba Unie
(106)
S ohledem na výrobu v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřebu v Unii nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 201. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Dovoz z dotčených zemí
(107)
S ohledem na kumulativní posouzení účinků dotčeného dovozu, objem dovozu z dotčených zemí a jejich příslušný podíl na trhu nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 207. až 213. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(108)
Vzhledem ke skutečnosti, že (jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 20. bodě odůvodnění) bylo rozhodnuto rozdělit výrobek, jehož se šetření týká, na několik druhů výrobku, byl proveden nový výpočet cenového podbízení, který zohledňuje tuto změnu.
(109)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly u každého druhu výrobku vážené průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie, upravené na úroveň cen ze závodu, srovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z dotčených zemí prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu a rozdíly v úrovni obchodu.
(110)
Ze srovnání vyplynulo, že v průběhu období šetření byla cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících ze SAE, které byly prodávány v Unii, nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,2 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Íránu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,0 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Pákistánu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 0,5 %. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení u dotčených zemí v průběhu období šetření činí 2,5 %.
(111)
Íránský vývozce uvedl, že jeho rozpětí újmy je nadhodnoceno, jelikož zjištěná vážená průměrná jednotková prodejní cena byla kvůli nesprávnému výpočtu výše úpravy s ohledem na obchodní úroveň podhodnocena. Vzhledem k tomuto tvrzení je nutno uvést, že částkou úpravy s ohledem na obchodní úroveň, která byla použita v prozatímním výpočtu, byla pevně stanovená částka za tunu, což je provize, kterou účtuje spolupracující zástupce pro dovoz a která představuje přibližně 1 % průměrné ceny CIF. Jelikož však nebylo navrženo žádné jiné vyčíslení úpravy o obchodní úroveň a ohledně této úpravy nebyly k dispozici žádné jiné informace, tvrzení bylo zamítnuto.
(112)
Stejná strana rovněž tvrdila, že se zdá, že 2 % sazba použitá u nákladů po dovozu je podhodnocená.
(113)
V tomto ohledu se znovu opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce a nebylo možné ověřit skutečné náklady po dovozu. Jelikož nebyly k dispozici žádné jiné údaje, byla použita stejná sazba jako v předchozím řízení.
4.3. Situace výrobního odvětví Unie
(114)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újma neexistuje, jelikož vzorek nebyl vybrán správně, a proto výsledky nelze extrapolovat na celé výrobní odvětví Unie. Bylo uvedeno, že jelikož jedna společnost (která nebyla zařazena ve vzorku) uvedla, že využívá více než 100 % své kapacity, jednoznačně to naznačuje neexistenci újmy. Podotýká se, že předložené informace jsou výtahem podání této společnosti burzovním orgánům ve třetí zemi a nebyly ověřeny. Tyto informace nejsou rovněž v souladu s informacemi obsaženými ve spisu. Využití kapacity u jednoho výrobce v EU nemůže samo o sobě každopádně změnit zjištění týkající se újmy způsobené výrobcům v EU, kteří byli zařazeni do vzorku, a ostatním výrobcům v EU.
(115)
Jelikož nebyla vznesena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se 218. až 237. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.4. Závěr ohledně újmy
(116)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se závěr ohledně újmy uvedený v 238. až 240. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(117)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se 241. až 245. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Účinek ostatních činitelů
(118)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že zjištěná újma není zapříčiněna dovozem subvencovaných výrobků, nýbrž že nízké ceny PET v EU odrážejí celosvětový cyklus výrobního odvětví a že od září 2008 až do června 2009 ceny PET v EU sledovaly nízké ceny ropy. S ohledem na toto tvrzení se uznává, že ceny PET do jisté míry závisí na cenách ropy, jelikož ropné deriváty jsou při výrobě PET hlavní surovinou. Ceny ropy však nebyly během celého období šetření nízké, nýbrž kolísaly, počínaje velkým poklesem, po němž následovalo zotavení. Toto kolísání světových cen ropy nemůže vysvětlit, proč byl dovoz PET subvencovaný, a jeho ceny byly proto nižší než ceny výrobců v Unii. Právě toto cenové podbízení, které bylo možné kvůli obdrženým subvencím, stlačilo ceny výrobního odvětví Unie a nutilo výrobce v EU prodávat se ztrátou, aby nepřišli o své odběratele.
(119)
Íránský vývozce tvrdil, že od analýzy újmy nebyly náležitě odděleny finanční a technické problémy některých výrobců v EU a byly nesprávně přičteny íránskému dovozu, jelikož ten vstoupil na trh až po roce 2006. V této souvislosti se uvádí, že dovoz z Íránu existoval již v roce 2006 a 2007 v množství, které představovalo podíl na trhu nižší než 1 %. Od roku 2008 získal tento dovoz podíl na trhu přesahující 1 % a svými nízkými cenami přispěl ke stlačení cen v EU. V tomto případě byly mimoto splněny podmínky pro kumulativní posouzení a účinky dovozu subvencovaných výrobků ze všech dotčených zemí bylo možno posoudit kumulativně. Do vzorku byla zařazena pouze jedna ze společností zmíněných íránským vývozcem a technické problémy tohoto výrobce v EU, které trvaly od září do poloviny října 2008, neovlivnily významně celkový obraz o újmě.
(120)
Stejná strana zopakovala, že případná zjištěná újma je spojena s poklesem poptávky, zejména v průběhu období šetření, které se vyznačovalo světovou finanční a hospodářskou krizí. Tato strana však nevyvrátila tvrzení uvedená v 254. až 256. bodě odůvodnění prozatímního nařízení: že hospodářský pokles, který začal v posledním čtvrtletí 2008, nemohl nijak zmenšit účinky dovozu subvencovaných výrobků za nízké ceny na trh EU, které způsobily újmu, během celého posuzovaného období a že ačkoliv byla snižující se poptávka činitelem, který přispěl ke způsobené újmě, nenarušuje to příčinnou souvislost. Dále se uvádí, že tento dovoz subvencovaných výrobků v době klesající poptávky dokonce zvýšil svůj podíl na trhu, tj. ze 7,6 % na 10,2 %, a to na úkor výrobců v EU.
(121)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že případná újma byla zapříčiněna nedostatečnými investicemi výrobců PET v EU a jejich následnou nákladovou nevýhodou oproti vývozcům.
(122)
Uznává se, že odvětví výroby PET je kapitálově náročným odvětvím a že k zachování konkurenceschopnosti ve střednědobém až dlouhodobém horizontu je zapotřebí určitá úroveň investic. Připomíná se, že (jak je uvedeno v 237. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) některé společnosti zařazené do vzorku uskutečnily v roce 2006 a 2007 významné investice, v roce 2008 a v období šetření však byla úroveň investic jen minimální.
(123)
V této souvislosti se podotýká, že vzhledem k snižující se výrobě a míře využití kapacity v roce 2008 a v období šetření spolu s prudce klesajícím podílem výrobců v Unii na trhu by bylo nepřiměřené očekávat v témže období významné investice do nových kapacit.
(124)
Rovněž se znovu opakuje, že (jak je uvedeno v 233. a 234. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) během celého posuzovaného období byla finanční situace výrobců v Unii zařazených do vzorku velmi špatná a že mezi rokem 2006 a obdobím šetření tito výrobci utrpěli značné ztráty. V této situaci by opět nebylo přiměřené očekávat významné investice ze strany výrobců v Unii.
(125)
Vyvozuje se proto závěr, že omezené investice v roce 2008 a v období šetření nepřispěly podstatně k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, nýbrž byly spíše jejím důsledkem.
5.3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(126)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 246. až 264. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM UNIE
(127)
Po poskytnutí prozatímních informací se přihlásil značný počet zpracovatelů a/nebo plníren v EU a tvrdil, že analýza zájmu Unie nezohledňuje náležitě tvrzení velkého počtu spolupracujících uživatelů a že zjištění jsou v rozporu se současným hospodářským prostředím. Nebylo však poskytnuto žádné další odůvodnění nebo vysvětlení. Všechny společnosti požádaly o slyšení, ke slyšení se však skutečně dostavily pouze dvě společnosti z této skupiny uživatelů a jedno sdružení italských plníren. Podstatnější připomínky byly obdrženy od jednoho spolupracujícího zpracovatele v EU (ALPLA), skupiny zpracovatelů (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International a Silico Polymers), spolupracujícího zástupce pro dovoz (GSI) a sdružení zpracovatelů plastů (EuPC). Všechny tyto strany vznesly proti uložení opatření důrazné námitky.
6.1. Zájem výrobního odvětví Unie a ostatních výrobců v Unii
(128)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobci v EU (nesprávně) používají nástroje na ochranu obchodu s cílem chránit trh Unie a stanovit v EU uměle vysoké ceny. Tyto strany poukazovaly na stávající antidumpingová a/nebo vyrovnávací opatření, která byla zavedena proti Indii, Indonésii, Jižní Koreji, Malajsii, Tchaj-wanu, Thajsku a Čínské lidové republice. Podotýká se však, že kterákoli společnost vyrábějící v EU má právo podat podnět a požadovat nápravná opatření, může-li prokázat existenci subvencování působícího újmu. Skutečnost, že v případě řady zemí bylo zjištěno subvencování a dumping, lze možná vysvětlit tím, že se poptávka po tomto výrobku od 90. let minulého století ohromně zvyšovala s dvoumístnými ročními tempy růstu. To po celém světě přilákalo značné investice a vedlo k celosvětové strukturální nadměrné nabídce PET. Uvádí se rovněž, že opatření proti řadě výše zmíněných zemí zavedly některé třetí země, což zdůrazňuje stávající strukturální problém.
(129)
Několik zúčastněných stran zopakovalo, že výrobci v Unii nejsou s to zvýšit v dlouhodobém horizontu svou výkonnost, jelikož se v ostatních třetích zemích brzy uskuteční nové investice, které sníží uměle vysoké ceny v EU.
(130)
Šetření prokázalo, že nová investice, která se teprve nedávno uskutečnila v Ománu, v roce 2009 značně zvýšila jeho objem dovozu, a nelze vyloučit, že to může výrobnímu odvětví Unie způsobit problémy v budoucnu. Jak však již bylo uvedeno v 270. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nové investice, které mohou být uskutečněny a způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu, nepředstavují pádný důvod pro odmítnutí legitimní ochrany v tomto řízení.
(131)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že růst cen PET v EU umožní zvýšit výkonnost pouze výrobcům v EU s investicemi ve třetích zemích, na něž se opatření nevztahují (Thajsko, USA, Rusko), nebo ostatním výrobcům PET ve třetích zemích (Jižní Korea). Tato strana tudíž tvrdila, že krátkodobé přínosy pro výrobce v EU budou jednoznačně vyváženy přesunem majetku na výrobce mimo EU.
(132)
V tomto ohledu se uvádí, že ve spisu neexistují žádné důkazy podporující tvrzení, že případné finanční výhody, jež mohou být přeneseny na výrobce ve třetích zemích, na něž se nevztahují opatření na ochranu obchodu, nebo na společnosti s nulovou sazbou cla, vyváží přínosy pro výrobní odvětví Unie.
(133)
Uvádělo se rovněž, že výrobci v Unii mohou zaměstnávat pouze přibližně 2 000 osob, zatímco zpracovatelé PET a plnírny, již by byli případným clem silně dotčeni, zaměstnávají přibližně 20 000 (zpracovatelé PET) a 60 000 (plnírny) osob.
(134)
Podotýká se, že počet pracovních míst vytvořených výrobci PET není nepatrný a že otázku, zda je uložení opatření v rozporu se zájmem celé Unie, nelze omezit na prostou otázku počtu zaměstnaných osob. V tomto ohledu je rovněž obzvláště důležité, že příslušní uživatelé nebudou opatřeními s přihlédnutím k výši cla a rovněž alternativním zdrojům dodávek pravděpodobně významně dotčeni, jak je stanoveno níže v 141. až 156. bodě odůvodnění.
6.2. Zájem dovozců do Unie, kteří nejsou ve spojení
(135)
Znovu se opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce, který není ve spojení.
(136)
Spolupracující zástupce pro dovoz důrazně popřel, že uložení cla nebude mít na jeho činnost značný dopad. Společnost tvrdila, že ačkoliv skutečně funguje na základě provizí, dopad by byl významný, jelikož významná část její činnosti souvisí s dotčenými zeměmi. Pokud by byla uložena konečná opatření, nepříznivě by se to dotklo provizí získaných od výrobců v dotčených zemích, jelikož by PET z dotčených zemí již nemohly soutěžit s PET, které vyrábějí ostatní výrobci.
(137)
Vzhledem k celkově nízké výši cla není pravděpodobné, že by byl prodej PET z dotčených zemí významně ovlivněn. Zástupce pro dovoz může mimoto ve střednědobém horizontu pravděpodobně přejít na jiné zdroje dodávek, konkrétně dovoz z Ománu, USA, Brazílie, Mexika a od společností s nulovou sazbou antidumpingového cla v Jižní Koreji. Prodej výrobků těchto vyvážejících výrobců by měl zástupci pro dovoz umožnit vyrovnat případnou ztrátu, jež by mohla kvůli uložení opatření vzniknout. Tvrzení je proto zamítnuto.
6.3. Zájem dodavatelů surovin v Unii
(138)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že není legitimní chránit dodavatele surovin výrobců PET v EU na úkor obalového průmyslu, plníren a konečných spotřebitelů.
(139)
Podotýká se, že analýza dopadů opatření na dodavatelský průmysl je v souladu s článkem 31 základního nařízení. Provedení této analýzy představuje běžný postup, zejména existuje-li mezi dodavateli surovin a výrobci v EU silná závislost.
(140)
Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 265. až 279. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.4. Zájem uživatelů
(141)
Opět se opakuje, že PET používané při výrobě předlisků lahví představují 70 % až 80 % celkových výrobních nákladů zpracovatelů. U těchto společností se proto jedná o rozhodující nákladovou složku.
(142)
Některé zúčastněné strany uvedly, že obalový průmysl v EU čelí neustálým požadavkům plníren týkajícím se nových vzorů a obalů, které jsou šetrnější k životnímu prostředí. Zdá se, že někteří zpracovatelé za tímto účelem trvale investují do výzkumu a vývoje s cílem vynalézt nové výrobky a vzory, aby byli i nadále konkurenceschopní a v řetězci zajistili větší přidanou hodnotu.
(143)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že dopad na zpracovatelské odvětví EU bude velmi silný a povede k narušení jejich zdrojů určených na investice do nových obalů, které jsou šetrné k životnímu prostředí, a případně k uzavření stovek menších společností, jejichž marže jsou kvůli malým zpracovávaným objemům a omezené vyjednávací síle ještě nižší.
(144)
Pokud by zpracovatelé vstřebali růst cen v důsledku opatření v plné výši, dopad na ně by mohl být v závislosti na jejich zdrojích dodávek značný vzhledem ke skutečnosti, že náklady na PET představují významnou část jejich nákladů a mnoho malých a středních podniků působí s nízkými maržemi.
(145)
V této souvislosti se uskutečnila inspekce na místě u malého zpracovatele plastů v Itálii s cílem lépe pochopit dopad cla na tuto skupinu uživatelů. Šetřením bylo prokázáno, že zpracovatelé jsou obvykle schopni (ačkoliv v omezené míře) přenést zvýšení cen, zejména v případě, není-li nárůst cen nepatrný a lze ho předvídat. Někteří zpracovatelé PET mají mimoto ve svých smlouvách ustanovení o přizpůsobení s ohledem na ceny surovin a to může zpracovatelům v EU pomoci přenést určité zvýšení cen na plnírny.
(146)
S ohledem na poměrně nízkou výši cla se proto vyvozuje závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude mít pravděpodobně na zpracovatele ničivý účinek.
(147)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že se zvýší riziko přemístění zpracovatelů PET, budou-li uložena konečná opatření. Tyto strany rovněž tvrdily, že kvůli přemístění zpracovatelů v EU nebude existovat dlouhodobá výhoda pro výrobce v EU. Jeden ze spolupracujících zpracovatelů PET uvedl, že proces přemisťování již probíhá a že případné uložení vyrovnávacího cla tento vývoj dále urychlí. Tato strana tvrdila, že by se významná část zpracovatelů v EU přemístila do oblastí, které se nacházejí v blízkosti hranic EU (Švýcarsko, Chorvatsko, Bosna, Srbsko, Turecko, Rusko a Ukrajina) a že někteří zpracovatelé by byli při přesunu své výroby do těchto oblastí mnohem pružnější, než jak se uvádí v prozatímním nařízení.
(148)
Podle informací obsažených ve spisu již přemisťování skutečně probíhá, usuzuje se tudíž, že uložení vyrovnávacího cla může být jedním činitelem z mnoha jiných aspektů ovlivňujících takovéto rozhodnutí společnosti. Nebylo zjištěno, že by v případě neuložení opatření v tomto případě tyto společnosti byly ochotny zůstat v EU, a to vzhledem ke skutečnosti, že takovéto rozhodnutí je obvykle výsledkem analýzy, která bere v úvahu řadu jiných aspektů než opatření na ochranu obchodu, například blízkost k odběratelům, přístup ke kvalifikovaným pracovníkům pro výzkum a vývoj, strukturu celkových nákladů atd.
(149)
Podotýká se rovněž, že z informací obsažených ve spisu vyplývá, že se zpracovatelské odvětví EU potýká s řadou významných problémů kvůli vlastním strukturálním nedostatkům, které jsou v rychle se měnícím a stále konkurenčnějším prostředí stále zjevnější. Je zřejmé, že v této oblasti podnikání je rozhodující velikost a že již dochází ke konsolidaci trhu, včetně uzavírání podniků a jejich přemísťování. Usuzuje se proto, že případné zvýšení cen PET v důsledku vyrovnávacích opatření není důvodem pro obávané uzavření menších zpracovatelů.
(150)
Vyvozuje se tudíž závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude v případném rozhodnutí společností v odvětví zpracování PET ohledně přemístění rozhodujícím činitelem.
(151)
Řada zúčastněných stran uvedla, že případná opatření budou mít značný účinek na mnoho plníren, jelikož vzhledem k smluvním ujednáním by na ně bylo (přinejmenším částečně) přeneseno případné zvýšení cen PET pryskyřice. Uvádělo se rovněž, že některé plnírny nemusí být s to přenést zvýšení cen na své odběratele, kterými jsou řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, a že nemusí přežít vyšší náklady.
(152)
Tyto strany tvrdily, že škála výrobků, kterých se clo dotkne, byla podhodnocena, jelikož se clo nebude týkat pouze balené vody, nealkoholických nápojů a jedlých olejů, nýbrž rovněž piva, mléka a mléčných výrobků, džusů, kečupu a koření, kosmetických prostředků a přípravků pro osobní hygienu, léčiv, vitamínů a doplňků stravy, čisticích prostředků pro domácnosti a olejů a maziv pro automobily.
(153)
Uznává se, že obaly z PET jsou rozmanité. Podotýká se však, že se prozatímní nařízení zaměřilo na dopad na plnírny, jelikož vychází z údajů, které poskytly společnosti spolupracující při šetření, což byli především výrobci balené vody, nealkoholických nápojů nebo džusů. Nebyly k dispozici žádné jiné podrobné údaje, které by prokazovaly ještě vyšší dopad na ostatní výše uvedená použití.
(154)
Usuzuje se proto, že prozatímní zjištění popsaná v 291. bodě odůvodnění prozatímního nařízení lze s konečnou platností potvrdit. Vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření mohou mít tato za následek růst nákladů nejvýše o 1 % (v nejhorším případě - tj. dopad opatření musí cele nést plnírny), a budou mít tudíž pouze omezený dopad na celkovou situaci plníren, a to i v případě, že by tyto nebyly schopny (jak se uvádělo) přenést vyšší náklady na své odběratele.
(155)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že případná opatření na ochranu obchodu zhorší nedostatečné dodávky na trhu Unie, což bude představovat problém obzvláště v letních měsících vzhledem k vyšší poptávce po balené vodě/nápojích. Uvádělo se, že v roce 2010 bude nutno dovézt až 900 000 tun. Tento problém zkomplikuje zejména skutečnost, že někteří výrobci v EU jsou rovněž zpracovateli PET a budou prodávat na volném trhu až poté, co bude uspokojena jejich vnitřní potřeba, a za nejlepší ceny.
(156)
V tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace a tvrzení uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyla vyvrácena. Podotýká se rovněž, že vzhledem k nízké výši cla uloženého z dovozu ze SAE a Pákistánu nemusí být dopad na objem obchodu z těchto zemí významný. S konečnou platností se proto potvrzují zjištění uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
6.5. Dopad na spotřebitele
(157)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že se prozatímní nařízení nezabývalo náležitě dopadem na spotřebitele, kteří každodenně nakupují výrobky obsahující PET pryskyřice. Tato tvrzení nebyla dále nijak doložena kromě tvrzení, že by nárůst ve výši 50 EUR/t při spotřebě ve výši 3 milionů tun vedl k částce ve výši 150 milionů EUR, kterou by každoročně museli uhradit koneční spotřebitelé.
(158)
Uvádí se, navrhovaný odhad je nereálný, jelikož většina stran souhlasila s tím, že určitý dopad ponesou zpracovatelé PET, plnírny a řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, tj. že určité vyšší náklady budou rozpuštěny v prodejním řetězci.
(159)
Dopad na konečného spotřebitele by v nejhorším případě (tj. nereálný scénář, podle něhož by odběratel nesl plný dopad zvýšení cen) vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření nepřekročil 0,5 eurocentu za spotřebovanou láhev a je vysoce pravděpodobné, že to bude mnohem méně.
6.6. Závěr ohledně zájmu Unie
(160)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a po podrobné analýze všech dotyčných zájmů se s konečnou platností vyvozuje závěr, že při bližší úvaze neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření v daném případě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 280. až 298. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.7. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(161)
Po poskytnutí nejdůležitější skutečností a úvah, na jejichž základě Komise navrhla uložení konečného vyrovnávacího cla, některé zúčastněné strany podaly další připomínky. Vzhledem ke skutečnosti, že většina těchto připomínek byla zopakováním připomínek, které již byly podány a přezkoumány, nezměnily tyto připomínky výše uvedená zjištění.
(162)
S ohledem na zopakované tvrzení, že k významnému nárůstu ceny dovážených PET vedla nedávná změna směnného kurzu mezi USD a EUR, a výrobnímu odvětví Unie proto údajně není třeba udílet ochranu ve formě opatření na ochranu obchodu, se podotýká, že antisubvenční šetření obvykle nebere v úvahu vývoj po skončení období šetření; ledaže lze v mimořádných případech mimo jiné prokázat, že tyto změny jsou trvalé povahy a významně mění zjištění týkající se daného případu. Změny směnného kurzu mezi USD a EUR nelze považovat za změny takovéto povahy.
7. KONEČNÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(163)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že cílový zisk ve výši 5 % byl pro druhé čtvrtletí období šetření nadhodnocen, jelikož v tomto čtvrtletí (4. čtvrtletí roku 2008) byla nejen nižší poptávka (zimní sezóna), nýbrž výrobce PET těžce zasáhla rovněž celosvětová hospodářská krize. Uvádělo se, že náležité uplatnění zásady uvedené ve věci T-210/95 (5) musí v případě neexistence dovozu subvencovaných výrobků vést k rozpětí ve výši 0 %. Tato strana mimoto tvrdila, že se vzhledem ke skutečnosti, že krizí byla dotčena všechna čtvrtletí v období šetření, 5 % zisk jeví jako nereálný rovněž v ostatních čtvrtletích, jelikož i bez hospodářské krize, tj. v letech 2006/2007, se výrobní odvětví Unie neblížilo 5 % zisku.
(164)
Uznává se, že v souladu s judikaturou by cílovým ziskem, který se použije, měl být zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, tj. při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Připomíná se, že v předchozích šetřeních týkajících se stejného výrobku byl použit cílový zisk ve výši 7 % namísto 5 % zisku prozatímně použitého v tomto šetření. Má se za to, že 5 % cílový zisk je zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie podle očekávání dosáhnout při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Tvrzení týkající se snížení cílového zisku se proto zamítá.
(165)
Vzhledem k upravenému výpočtu cenového podbízení, jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 108. až 110. bodě odůvodnění, činí odpovídající úroveň pro odstranění újmy:
Země
Úroveň pro odstranění újmy
Írán
16,7 %
Pákistán
14,1 %
SAE
17,5 %
7.2. Konečná opatření
(166)
Vzhledem ke konečným závěrům ohledně subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie se v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů mělo být v souladu s pravidlem nižšího cla uloženo konečné vyrovnávací clo ve výši nižší z těchto hodnot, a to úrovně subvencování a zjištěné úrovně pro odstranění újmy.
(167)
Na základě výše uvedených skutečností se podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by konečné vyrovnávací clo z dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu mělo být uloženo ve výši zjištěného rozpětí újmy, zatímco u dovozu pocházejícího z Pákistánu a Spojených arabských emirátů by mělo být konečné vyrovnávací clo uloženo ve výši zjištěného rozpětí subvence.
(168)
Připomíná se, že náklady na PET a jejich ceny podléhají značným výkyvům v poměrně krátkém čase. Považovalo se proto za vhodné uložit cla ve formě konkrétní částky za tunu. Tato částka vyplývá z uplatnění sazby vyrovnávacího cla na vývozní ceny CIF použité při výpočtu v souběžném antidumpingovém řízení.
(169)
Na základě výše uvedených skutečností činí navrhované částky vyrovnávacího cla, vyjádřené jako cena CIF na hranici Unie před proclením:
Země
Celkové rozpětí subvence
Rozpětí újmy
Sazba konečného vyrovnávacího cla
%
Částka
(v EUR/t)
Írán
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pákistán
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
SAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (6) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude poté nařízení příslušným způsobem změněno a bude aktualizován seznam společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
7.3. Závazky
(171)
Po poskytnutí nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antisubvenčních opatření, nabídl íránský vyvážející vývozce v souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení cenový závazek.
(172)
Tato nabídka byla přezkoumána a vzhledem ke skutečnosti, že se ceny jednotlivých druhů výrobku značně liší, bylo shledáno, že by jediná minimální dovozní cena, která byla nabídnuta, nezaručovala u všech výrobků odstranění subvencování, které působí újmu.
(173)
Bylo rovněž zjištěno, že íránský spolupracující vyvážející vývozce prodává dotčený výrobek a jiné výrobky do EU výhradně prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení, která vyváží velké množství výrobků vyráběných různými společnostmi. Tato prodejní struktura představuje velmi vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož by PET podléhající závazku mohly být prodávány stejným odběratelům spolu s jinými výrobky a ceny stanovené pro různé výrobky prodávané témuž odběrateli by mohly být velmi snadno kompenzovány nebo vyrovnány. Z veřejně dostupných zdrojů se rovněž zdá, že v Íránu existuje nejméně jeden další výrobce PET. Vzhledem k výše uvedené prodejní struktuře tato situace vyvolává vážné pochybnosti, zda by orgány a celní úřady mohly zajistit, aby byly PET pocházející pouze od spolupracujícího vyvážejícího výrobce prodávány v souladu s ustanoveními závazku, jelikož dotčený výrobek je zbožím a je vzájemně snadno zaměnitelný v tom smyslu, že u takových komoditních produktů není snadné fyzicky rozeznat, kdo je vyrobil.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že takovýto závazek je nepraktický, a nebylo ho proto možno přijmout. Strana byla odpovídajícím způsobem informována a mohla se k tomu vyjádřit. Její připomínky však nezměnily výše uvedený závěr.
8. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(175)
Vzhledem k velikosti zjištěných napadnutelných subvencí a na základě úrovně újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považovalo za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla uloženého prozatímním nařízením vybraly s konečnou platností v rozsahu konečných uložených cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů,.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením se pro výrobky popsané v odstavci 1 stanoví takto:
Země
Sazba konečného vyrovnávacího cla (v EUR/t)
Írán: všechny společnosti
139,70
Pákistán: všechny společnosti
44,02
Spojené arabské emiráty: všechny společnosti
42,34
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která skutečně byla nebo má být zaplacena, poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (7), se výše konečného vyrovnávacího cla vypočtená na základě výše popsaných částek sníží o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která skutečně byla nebo má být zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
S konečnou platností se vybírají částky zajištěné prostřednictvím prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení Komise (EU) č. 473/2010 uloženého z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů, a to na úrovni sazby konečného vyrovnávacího cla uloženého podle článku 1. Částky, které byly zajištěny nad rámec sazby konečného vyrovnávacího cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. září 2010.
TARYBOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 857/2010
2010 m. rugsėjo 27 d.
kuriuo tam tikram importuojamam Irano, Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės polietileno tereftalatui nustatomas galutinis kompensacinis muitas ir galutinai surenkamas jam nustatytas laikinasis muitas
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (toliau - pagrindinis reglamentas) (1), ypač į jo 15 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos (toliau - Komisija) pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
1.1. Laikinosios priemonės
(1)
Komisija Reglamentu (ES) Nr. 473/2010 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) tam tikram importuojamam Irano, Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų (toliau - nagrinėjamosios šalys) kilmės polietileno tereftalatui nustatė laikinąjį kompensacinį muitą.
(2)
Tyrimas inicijuotas 2009 m. liepos 20 d. gavus „Plastics Europe“ polietileno tereftalato komiteto (toliau - skundo pateikėjas) gamintojų, kurie pagamina didžiąją dalį (šiuo atveju - daugiau kaip 50 %) viso Sąjungoje pagaminamo tam tikro polietileno tereftalato, vardu pateiktą skundą.
(3)
Kaip išdėstyta laikinojo reglamento 15 konstatuojamojoje dalyje, atliekant subsidijavimo ir žalos tyrimą nagrinėtas 2008 m. liepos 1 d. - 2009 m. birželio 30 d. laikotarpis (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL). Tiriant žalai įvertinti svarbias tendencijas nagrinėtas laikotarpis nuo 2006 m. sausio 1 d. iki TL pabaigos (toliau - nagrinėjamasis laikotarpis).
(4)
Tuo pačiu metu vykdant antidempingo tyrimą Komisija Reglamentu (ES) Nr. 472/2010 (3) tam tikram importuojamam Irano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės polietileno tereftalatui nustatė laikinąjį antidempingo muitą.
1.2. Tolesnė procedūra
(5)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis buvo nuspręsta nustatyti laikinąsias kompensacines priemones (toliau - pirminis faktų atskleidimas), kelios suinteresuotosios šalys raštu pateikė pastabas dėl preliminarių išvadų. Toms šalims, kurios to pageidavo, taip pat buvo suteikta galimybė būti išklausytoms.
(6)
Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina norint padaryti galutines išvadas. Buvo apsvarstytos po pirminio faktų atskleidimo žodžiu ir raštu pateiktos suinteresuotųjų šalių pastabos ir prireikus buvo atitinkamai pakeistos preliminarios išvados.
(7)
Visoms šalims buvo pranešta apie esminius faktus ir aplinkybes, kurių pagrindu ketinta rekomenduoti nustatyti galutinį kompensacinį muitą tam tikram importuojamam Irano, Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės polietileno tereftalatui ir galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito sumas (toliau - galutinis faktų atskleidimas). Be to, buvo nustatytas laikotarpis, per kurį, atskleidus šią informaciją, šalys galėjo pareikšti prieštaravimus.
(8)
Buvo apsvarstytos žodžiu ir raštu pateiktos suinteresuotųjų šalių pastabos ir prireikus atitinkamai pakeistos išvados.
1.3. Su tyrimu susijusios šalys
(9)
Kai kurių suinteresuotųjų šalių teigimu, atrinkti netipiški ES gamintojai, o jų atranka buvo nenuosekli, todėl žalos analizė turi trūkumų. Visų pirma teigta, kad atranka buvo nereikalinga dėl mažo gamintojų skaičiaus. Be to, teigta, kad „dirbtinai“ išskaidžius bendrovių grupes į atskirus juridinius asmenis nebūtų atrinktos kai kurios rinkos lyderės („Artenius“, „M&G Polimeri“), o atrankos metodika nėra nuosekli, nes buvo atrinktos ir dvi bendrovių grupės. Taip pat teigta, kad atrankos rezultatas nebuvo tipiškas, nes nebuvo atrinktas nei vienas gamintojas, susijusiam PET perdirbėjui parduodantis pakankamai didelį kiekį produkcijos. Todėl institucijos esą negalėjo įvertinti faktinių Sąjungos pramonės tiekimo pajėgumų ir neatsižvelgė į Sąjungos pramonės interesų konfliktą. Be to, kadangi viena bendrovė nepateikė visos būtinos informacijos ir nebuvo atrinkta, rezultato tipiškumas esą sumažėjo iki 28 % ES produkcijos. Tos pačios suinteresuotosios šalys teigė, kad atrankos rezultatas nėra statistiškai tinkamas.
(10)
Dėl argumento, kad atranka nebuvo būtina dėl mažo gamintojų skaičiaus, pakartojama, kad atrankoje dalyvavo 14 Sąjungos gamintojų, priklausančių 8 bendrovių grupėms. Kadangi bendradarbiavusių ES gamintojų skaičius buvo objektyviai didelis, t. y. 14, laikantis pagrindinio reglamento 27 straipsnio 1 dalies atranka buvo vykdyta atsižvelgiant į didžiausią tipišką pardavimo apimtį, kurią galima pagrįstai ištirti per turimą laiką. Buvo atrinktos penkios atskiros bendrovės (turinčios šešias gamybos vietas).
(11)
Dėl pirmo argumento dėl atrankos rezultato tipiškumo reikia pabrėžti, kad institucijos gali atrinkti atskiras bendroves, kurios yra bendrovių grupės dalis, jeigu jos yra tipiškos ir turi atskiras finansines ataskaitas. Priešingu atveju siekiant ištirti visus keturiolika ES gamintojų, priklausančių aštuonioms bendrovių grupėms, nebūtų buvę spėta laiku užbaigti tyrimo. Tačiau dviejų bendrovių grupių atrinkimas nėra nesuderinamas su šiuo atveju taikyta atrankos metodika, grindžiama didžiausia tipiška pardavimo ES užsakovams apimtimi.
(12)
Bendrovių grupė „Indorama“ tiriamuoju laikotarpiu turėjo dvi gamyklas - vieną Nyderlanduose, kitą JK. Šios grupės atrinkimas atitinka taikomą atrankos metodiką, nes teisiniu ir finansiniu požiūriu šios dvi gamyklos veikė kaip vienas subjektas. Bendrovė „Equipolymers“, tiriamuoju laikotarpiu turėjusi du atskirus PET gamybos subjektus (vieną Italijoje, kitą Vokietijoje), pateikė suvestinius abiejų gamybos vietų duomenis. Atsižvelgiant į tai, kad apsilankius bendrovės būstinėje buvo įmanoma patikrinti šiuos konsoliduotus apskaitos duomenis, nuspręsta „Equipolymers“ PET gamybos bendroves laikyti vienu subjektu šio tyrimo sumetimais. Dėl argumento, kad „Artenius“ ir „M&G Polimeri“ turėjo būti atrinktos, nes jos yra rinkos lyderės, pažymima, kad nei vienas iš jų atskirų subjektų nepriskirtas prie bendrovių, parduodančių didžiausią produkcijos kiekį ES užsakovams.
(13)
Dėl argumento, kad atrankos rezultatas nebuvo tipinis, nes nebuvo atrinktas vienas gamintojas, kurio produkcija skirta daugiausia vidaus vartojimui, reikia pabrėžti, kad tiekimo pajėgumai gali būti nagrinėjami atliekant Sąjungos interesų analizę, jeigu pateikiamas toks argumentas, ir šiuo tikslu uždarasis suvartojimas gali būti atimtas iš produkcijos apimties. Todėl siekiant ištirti tam tikrus žalos veiksnius nebūtina atrinkti tokio gamintojo. Antra, bet kokie dvigubi interesai, atsirandantys dėl ES gamintojos ir tuo pačiu metu perdirbėjos statusą turinčios bendrovės, taip pat gali būti vertinami atliekant Sąjungos interesų analizę. Bendrovės kaip ES gamintojos ir perdirbėjos statusas nesusijęs su Sąjungos pramonės veiklos rezultatais, kai nesusijusiems ES užsakovams parduotas kiekis laikomas palyginimo pagrindu. Todėl šis argumentas atmetamas.
(14)
Dėl atrankos rezultato bendrą tipiškumą liečiančio argumento pakartojama, kad atrinktų bendrovių skaičių sumažinus iki 4 bendrovių tipiškumas sumažėjo nuo 65 % iki 47 % visų bendradarbiaujančių gamintojų pardavimo apimties. Tos pačios keturios bendrovės pagamino 52 % Sąjungos produkcijos. Atrinkti ES gamintojai laikomi tipiškais pagal nepriklausomiems ES užsakovams parduotą kiekį.
(15)
Dėl argumento, kad atrankos rezultatas nėra statistiškai tinkamas, pažymima, kad pagrindinio reglamento 27 straipsnio 1 dalyje aiškiai leidžiama vykdyti atranką pagal didžiausią tipišką pardavimo apimtį, kurią galima pagrįstai ištirti per turimą laiką, kaip statistiškai tinkamų atrankos rezultatų alternatyvą.
(16)
Kadangi jokių kitų pastabų dėl atrankos rezultato negauta, laikinojo reglamento 5-14 konstatuojamųjų dalių išvados patvirtinamos.
2. NAGRINĖJAMASIS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
(17)
Primenama, kad laikinojo reglamento 16 konstatuojamoje dalyje nagrinėjamasis produktas apibrėžtas kaip nagrinėjamųjų šalių kilmės polietileno tereftalatas, kurio klampos skaičius pagal ISO standartą 1628-5 yra 78 ml/g arba didesnis ir kurio KN kodas šiuo metu yra 3907 60 20.
(18)
Be to, laikinojo reglamento 18 konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad tyrimas parodė, jog Sąjungos pramonės bendrovių Sąjungoje pagamintas ir parduotas PET ir nagrinėjamųjų šalių vidaus rinkose pagamintas ir parduotas ir į Sąjungą eksportuotas PET buvo panašūs produktai.
(19)
Kadangi tiriamasis produktas buvo laikomas vienarūšiu produktu, skaičiuojant žalos skirtumą jis nebuvo papildomai išskaidytas į atskiras produkto rūšis.
(20)
Vienas eksportuojantis gamintojas teigė, kad PET turėtų būti išskaidytas į atskiras produkto rūšis pagal klampos skaičių, nes klampos skaičius yra svarbiausias parametras gaminamos rūšies PET įvairioms galimoms naudojimo paskirtims nustatyti. Nuspręsta šį argumentą laikyti priimtinu, ir žalos skirtumo apskaičiavimo metodika buvo atitinkamai pakeista.
3. SUBSIDIJAVIMAS
3.1. Iranas
3.1.1. Įžanga
(21)
Irano Vyriausybė ir bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pateikė pastabas dėl toliau nurodytų schemų, dėl kurių laikinuoju reglamentu buvo nustatytos kompensacinės priemonės:
I)
Su specialiosiomis ekonominėmis zonomis susijusios priemonės. Naftos chemijos pramonės specialioji ekonominė zona;
II)
Nacionalinės naftos chemijos pramonės bendrovės vykdomas PET eksportuojančio gamintojo finansavimas.
3.1.2. Konkrečiai taikomos schemos
I) Su specialiosiomis ekonominėmis zonomis susijusios priemonės. Naftos chemijos pramonės specialioji ekonominė zona
(22)
Irano Vyriausybė prieštaravo, kad į laisvosios prekybos zonas be muito importuojamoms žaliavoms ir gamybos priemonėms būtų taikomos kompensacinės priemonės. Laisvosios prekybos zonos ir specialiosios ekonominės zonos pagal apibrėžtį yra neapmuitinamo importo ir eksporto zonos, atitinkančios PPO taisykles. Be to, Irano Vyriausybė ir bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas teigė, kad gamybos priemonių importas be muito teisiniu požiūriu nepriklauso nuo eksporto veiklos rezultatų, nes nuo šio muito atleidžiamos ir bendrovės, įsisteigusios kitose Irano teritorijos vietose.
(23)
Dėl specialiųjų ekonominių zonų atitikties PPO taisyklėms pažymima, kad pateiktas bendras argumentas negali užginčyti nustatytų faktų, kad nagrinėjamosioms subsidijoms gali būti taikomos kompensacinės priemonės, nes nebuvo pateikta išsamios analizės, kuri leistų atmesti pateiktąją laikinajame reglamente. Dėl gamybos priemonių importo be muito į Iraną, pirminio faktų atskleidimo metu pateikta informacija leidžia manyti, kad šia galimybe gali pasinaudoti tik savo infrastruktūrą atnaujinančios bendrovės, o tai reiškia, kad ši nuostata nėra automatiškai taikoma visoms šalims. Todėl minėti argumentai turėjo būti atmesti.
(24)
Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas teigė, kad Komisija nepaisė nediskriminavimo principo, nors ir kitos valstybės taiko panašias taisykles ir režimus. Bendrovė taip pat teigė, kad iki patikrinimo Komisija jos teisingai neinformavo apie tikrinamojo vizito mastą ir susijusius informacijos reikalavimus.
(25)
Dėl bendro argumento, esą pažeistas nediskriminavimo principas, primenama, kad Komisija inicijavo šį antisubsidijų tyrimą dėl trijų skunde nurodytų valstybių pagal pagrindinio reglamento 10 straipsnio nuostatas. Todėl Komisijos rekomendacija galėjo būti pagrįsta tik šio tyrimo išvadomis. Dėl tariamai nepakankamos išankstinės informacijos apie tirtinus aspektus, pažymima, kad Komisija bendradarbiaujantį eksportuojantį gamintoją informavo gerokai iš anksto prieš tikrinamąjį vizitą, kad tikrinamojo vizito metu ji rinks informaciją apie eksportuojančio gamintojo ir jo akcininkų ryšį. Todėl šie argumentai turėjo būti atmesti.
(26)
Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas atkreipė institucijų dėmesį į dvi kanceliarines klaidas, įsivėlusias atliekant skaičiavimus, susijusius su importuojamos vienos iš gamybos procese naudojamų žaliavų atleidimu nuo muito, ir nustatant bendrą nuo muito atleistų gamybos priemonių importo vertę. Šios klaidos ištaisomos. Pataisytos subsidijų normos - 0,14 % be muito importuotoms žaliavoms ir 0,72 % be muito importuotoms gamybos priemonėms. Pataisyta bendra subsidijų norma, taikoma pagal šią schemą, yra 0,86 %.
(27)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 20-44 konstatuojamosiose dalyse ir pakeistos taip, kaip nurodyta šio reglamento 26 konstatuojamojoje dalyje.
II) Nacionalinės naftos chemijos pramonės bendrovės vykdomas PET eksportuojančio gamintojo finansavimas
(28)
Bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo („Shahid Tondguyan Petrochemical Co.“ arba STPC) teigimu, pagrindinis jo akcininkas „National Petrochemical Company“ (NPC) nėra viešoji įstaiga, o Irano Vyriausybė nepavedė ir nenurodė NPC atlikti mokėjimų, skirtų STPC. Be to, buvo nurodyta, kad NPC finansavimo lėšos, skirtos STPC, turi būti laikomos grąžintinomis, taigi jos nėra subsidija.
(29)
Siekiant išnagrinėti šiuos argumentus, reikėtų prisiminti, kad norint įvertinti, ar subjektas turėtų būti laikomas viešąja įstaiga antisubsidijų tyrimų sumetimais, svarbūs yra šie veiksniai: 1) priklausymas valstybei; 2) Vyriausybės atstovų dalyvavimas subjekto direktorių valdyboje; 3) kokiu mastu Vyriausybė kontroliuoja subjekto veiklą ir kokiu mastu subjektas vykdo Vyriausybės politiką ar siekia jos interesų; ir 4) ar subjektas yra įsteigtas statuto pagrindu. Visi šie reikalavimai buvo išanalizuoti, kaip nurodyta laikinojo reglamento 52 konstatuojamojoje dalyje. NPC kaip valstybinei įstaigai nereikia patikos ar delegavimo - šios sąvokos skirtos privatiems subjektams. Iš tiesų, tyrime nustatyta, kad NPC vaidmuo - plėtoti ir valdyti šalies naftos chemijos sektorių ir kad Irano Vyriausybė šiai bendrovei paskyrė papildomą užduotį - atliekant valstybinės administracijos institucijos funkciją valdyti Naftos chemijos specialiąją ekonominę zoną. Todėl turi būti atmesti bet kokie argumentai, ginčijantys NPC kaip valstybinės įstaigos vaidmenį.
(30)
Dėl argumento, kad STPC skirtos finansavimo lėšos yra grąžintinos, derėtų pažymėti, kad atlikus tyrimą nustatyta, jog šių finansavimo lėšų grąžinimas tėra hipotetinis argumentas, nes nei vienu tyrimo etapu nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad tokios lėšos buvo grąžintos. O kaip paaiškinta laikinojo reglamento 51 konstatuojamojoje dalyje, būtent tai, kad negrąžintinos lėšos buvo kaupiamos bent jau nuo 2004 m., patvirtina, kad tai yra pasikartojanti subsidija, skirta vienintelio bendradarbiaujančio eksportuojančio Irano gamintojo veiklai palaikyti. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, minėtas argumentas turi būti atmestas.
(31)
Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad buvo nustatyta per didelė subsidijos suma. Dėl to teigta, kad kontroliuojančios bendrovės (šiuo atveju NPC) palūkanų nepriskaičiavimas jos patronuojamajai bendrovei (šiuo atveju STPC) Irane yra visiškai įprasta verslo praktika. Taip pat teigta, kad apskaičiuojant subsidijos normą NPC suteiktų bendrų finansavimo lėšų ir STPC bendrosios apyvartos sumos buvo neteisingos, nes buvo naudojama pernelyg maža apyvartos suma ir reikėjo naudoti kitą sumą, o suteiktų bendrų finansavimo lėšų suma buvo nustatyta per didelė, nes tam tikros sumos neturėjo būti įtrauktos į STPC skirtas lėšas, kurias suteikė NPC.
(32)
Minėti argumentai turėjo būti atmesti. Dėl ankstesnio argumento dėl palūkanų normos apskaičiavimo pažymima, kad turimi įrodymai nepatvirtina bendrovės argumento, kad pagal įprastą Irane verslo praktiką vykdydama finansavimo sandorius kontroliuojanti bendrovė nepriskaičiuoja palūkanų savo patronuojamajai bendrovei. Be to, bet kokia tokio pobūdžio praktika aiškiai prieštarauja įprastinei ekonominei privačių investuotojų praktikai.
(33)
Dėl pastarojo argumento derėtų pažymėti, kad subsidijos suma apskaičiuota naudojant finansavimo ir apyvartos sumas, kurias pateikė bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas ir kurios buvo patikrintos tikrinamojo vizito metu.
(34)
Dėl tariamai naujos bendros apyvartos primenama, kad suma, nurodyta pateikiant pastabas dėl laikinojo reglamento, nepagrįsta jokiais patikrinamais įrodymais ir neatitinka sumų, kurias bendrovė nurodė prieš tikrinamąjį vizitą ir jo metu.
(35)
Dėl bendros finansavimo sumos bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas teigė, kad tam tikros sumos neturėtų būti laikomos NPC finansavimo lėšų, skirtų STPC, dalimi. Nepaisant to, pateikta informacija negalėjo patvirtinti šio argumento, nes nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad minėtos sumos nebuvo susijusios su NPC finansavimo lėšomis, skirtomis STPC. Iš tiesų iš pateikto paaiškinimo dalies paaiškėjo, kad NPC veikė kaip viešoji įstaiga - prisiėmė įsipareigojimus finansuoti bendradarbiaujantį eksportuojantį gamintoją nepriskaičiuodama palūkanų, kurias kita viešoji įstaiga būtų turėjusi sumokėti. Todėl neleistina jokia bendros finansavimo sumos atskaita, nes nebuvo pateikta jokių patikrinamų įrodymų.
(36)
Irano Vyriausybė teigė, kad pagal PPO sutarties dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių (toliau - Subsidijų sutartis) 14 straipsnį „Vyriausybės įnašai į bendrovės nuosavą kapitalą... [ir] Vyriausybės paskolos nėra laikomi teikiančiais naudos…“, todėl NPC finansavimas, skirtas SPTC, neturėtų būti laikomas subsidija. Šis argumentas turi būti atmestas, nes tame pačiame 14 straipsnyje daroma išvada, kad „tai, kad Vyriausybė suteikia nuosavo kapitalo, nėra laikoma naudos suteikimu, nebent toks sprendimas investuoti gali būti laikomas neatitinkančiu įprastinės privačių investuotojų investavimo praktikos tos narės teritorijoje.“ Tokia praktika tikrai neatitinka įprastos privačių investuotojų investavimo praktikos, nes neįsivaizduojama, kad kokia nors komercinė organizacija kurioje nors PPO narėje tebeteiktų tokias negrąžintinas finansavimo lėšas. Bet kokiu atveju reikėtų pažymėti, kad Iranas nėra PPO narys.
(37)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 45-57 konstatuojamosiose dalyse.
3.1.3. Kompensuotinų subsidijų suma
(38)
Atsižvelgiant į 21-37 konstatuojamąsias dalis ir vadovaujantis pagrindinio reglamento nuostatomis galutinė kompensuotinų subsidijų suma, išreikšta ad valorem, vieninteliam bendradarbiaujančiam eksportuojančiam Irano gamintojui yra 51,88 %.
3.2. Pakistanas
3.2.1. Įžanga
(39)
Pakistano Vyriausybė ir bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pateikė pastabas dėl toliau nurodytų schemų, dėl kurių laikinuoju reglamentu buvo nustatytos kompensacinės priemonės:
I)
Įsipareigojimo perdirbti schema;
II)
Įrangos ir įrenginių importas pagal įsipareigojimą perdirbti;
III)
Tarifų apsauga perkant PTA vidaus rinkoje;
IV)
Galutinio mokesčio režimas;
V)
Ilgalaikio eksporto finansavimo taikant fiksuotas palūkanų normas schema (LTF-EOP);
VI)
Pakistano valstybinio banko eksporto finansavimo schema;
VII)
Finansavimas pagal Pakistano valstybinio banko F.E. aplinkraštį Nr. 25.
(40)
Pakistano Vyriausybė pateikė preliminarią pastabą, kad Komisija nesuprato ar nepastebėjo jos ankstesnių pastabų apie subsidijų schemas. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pateikė preliminarią pastabą, kad ankstesnė Pakistano Vyriausybės pateikta informacija - tai pagrįsta teisinė analizė, parodanti, kad schemos neturėtų būti laikomos „draudžiamomis“ subsidijomis. Ši šalis taip pat teigė, kad Komisija laikinajame reglamente savo išvadas grindė ne vien tik neteisingu faktinių elementų įvertinimu, bet ir neteisinga teisine analize. Taip pat teigta, kad teisinga teisinė analizė - tai Pakistano Vyriausybės pateikta analizė.
(41)
Dėl prieš priimant laikinąjį reglamentą pateiktų pastabų pažymima, kad tyrimo metu Komisija į jas visiškai atsižvelgė, nes jos kartu su susijusiais šalių klausimyno atsakymais ir vėliau pateiktais duomenimis priskiriami informacijai, kuria remiantis buvo priimtas laikinas sprendimas.
(42)
Be to, pažymima, kad Komisija teisingai išvardijo susijusių schemų teisines nuostatas ir praktines jų įgyvendinimo priemones. Nebuvo pateikta įrodymų, kad nurodytos teisinės nuostatos buvo neteisingos. O Komisijos teisinė analizė buvo pagrįsta atitinkamomis pagrindinio reglamento nuostatomis ir standartine teisine analize, kurią ES nuo seno naudoja antisubsidijų tyrimų metu analizuodama, pvz., sąlyginio apmokestinimo schemas, eksporto kredito schemas ir pajamų mokesčio schemas (4). Tai, kad šalis nesutinka su pateikta teisine analize, nereiškia, kad ši analizė yra neteisinga, ypač kai nepateikiama šį argumentą pagrindžiančių įrodymų. Tai dar akivaizdžiau parodo tai, kad Pakistano Vyriausybės pateiktose pastabose dėl laikinojo reglamento išreikštas pageidavimas kuo labiau pakeisti įvairias schemas. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, 40 konstatuojamojoje dalyje nurodyti argumentai turėjo būti atmesti.
3.2.2. Konkrečiai taikomos schemos
I) Įsipareigojimo perdirbti schema
(43)
Pakistano Vyriausybė ir bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pakartojo savo nuomonę, kad įsipareigojimo perdirbti schema tinkamai administruojama, nes taikoma veiksminga įgyvendinimo ir stebėsenos sistema, kuri registruoja suvartojimą ir (arba) atskaitą ir kontroliuoja neapmokestinamas žaliavas ir faktinį bendrovės suvartojimą pagal užregistruotas bendros produkcijos vertes. Taip pat nurodyta, kad išeigos norma pagrįsta faktiniu susijusios bendrovės suvartojimu naudojantis schemos teikiama nauda ir kad užregistruotas sąnaudų vertes reikia patikrinti. Pagal šiuos argumentus, išeigos norma buvo nustatyta pagal patvirtintą palyginimo sistemą, kuri buvo nuolat atnaujinama remiantis faktiniu bendrovės suvartojimu. Po bet kokių normos pokyčių, ankstesnio laikotarpio perviršis buvo perkeltas atgal, kad būtų atnaujintas atsargų registras - taip nustatytos faktinės atsargos, ir būtent remdamasi tokiomis faktinėmis atsargomis bendrovė, gaunanti iš schemos naudos, privalo pagrįsti gatavų produktų eksportą. Be to, bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pateikė du raštus ir juose muitinei nurodė medžiagas, kurios buvo sutaupytos pagal įsipareigojimo perdirbti schemą; tai rodo, kad bendrovei buvo leista panaudoti likusias perteklines žaliavas eksporto prekėms gaminti ateityje.
(44)
Atsižvelgiant į šią schemą, kaip nurodyta laikinojo reglamento 70 konstatuojamojoje dalyje, atitinkama gautų, perdirbtų ir eksportuotų žaliavų apskaita nebuvo vykdoma remiantis faktiniu suvartojimu. Buvo registruojamas tik teorinis suvartojimas, vadovaujantis tyrimo sertifikatu pagal visų žaliavų išeigos normas 1 000 kg produkto pagaminti. Šias išeigos normas nustato institucijos ir periodiškai peržiūri remdamosi iš bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo gauta informacija, bet nėra aiškių taisyklių ir jokių duomenų apie tai, kaip tokios peržiūros atliekamos. Be to, atlikus tyrimo sertifikato peržiūrą, atskleidusią, kad susidarė perviršinė atsisakytų išieškoti muitų suma, institucijos nesiėmė tolesnių veiksmų, kad būtų patikrintas ankstesnis faktinis bendras suvartojimas ir pareikalauti ankstesniais metais atliktų mokėjimų. Kitaip tariant, nebuvo vykdyta perviršinės atsisakytų išieškoti nesurinktų muitų sumos kontrolė. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas teigė, kad perteklinės žaliavos, įtrauktos į ankstesnio laikotarpio apskaitą, buvo perkeltos atgal, kad būtų atnaujintas atsargų registras - taip nustatytos faktinės atsargos. Reikia pažymėti, kad tokia praktika grindžiama tuo, kad būtent eksportuojantis gamintojas savo iniciatyva nurodo atitinkamai institucijai per ankstesnį laikotarpį susikaupusią perviršinę atsisakytų išieškoti muitų sumą. Stebėtina, kad ši praktika jokia forma nebuvo numatyta teisinėse nuostatose, reguliuojančiose šią schemą. Tai, kas išdėstyta pirmiau, leidžia patvirtinti, kad nėra veiksmingos įgyvendinimo ir stebėsenos sistemos, skirtos šiai schemai. Tokiomis aplinkybėmis visi susiję argumentai turėjo būti atmesti.
(45)
Abi šalys taip pat teigė, kad tiriamuoju laikotarpiu pagal normalų importo režimą buvo taikomas nulinis muitas ir nebuvo atsisakyta Vyriausybės pajamų iš PTA importo pagal įsipareigojimo perdirbti schemą.
(46)
Šis argumentas turėjo būti atmestas. Iš šalių pateiktos informacijos paaiškėjo, kad normalus PTA importo muitas yra 7,5 %. Taikant išlygą ir esant tam tikroms sąlygoms šalims gali būti taikoma nulinė muito norma. Tai, kad Pakistano Vyriausybė nustatė įsipareigojimo perdirbti schemą ar tarifų apsaugos perkant PTA schemą jokiu būdu nereiškia, kad visam PTA importui nustatyta nulinė muito norma. Iš tiesų minėtų schemų taikymas patvirtina, kad yra negautų valstybės pajamų ir dėl šios priežasties buvo įdiegtos specialios išlygų schemos su specialiomis taisyklėmis ir nuostatomis dėl reikalavimus atitinkančių naudotojų.
(47)
Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad 2001 m. Pakistano muitinės taisyklių XV skyriaus 349 straipsnis nebuvo pažeistas. Dėl to nurodyta, kad įsipareigojimo perdirbti schema taikoma visai bendrovės gamyklai ir todėl sandėlio patalpos atitiko susijusias taisykles, pagal kurias reikalaujama, kad būtų atskira patalpa su atskiru įėjimu ar išėjimu iš viešos erdvės ir be jokio kito įėjimo ar išėjimo, kurioje aiškiai nurodyta gamybos vieta ir atskiros gatavų prekių, brokuotų prekių ir atliekų sandėliavimo patalpos.
(48)
Dėl nurodytų pastabų reikia pakartoti, kad tikrinamasis vizitas parodė, kad tik be muito importuojamos žaliavos buvo atskirtos nuo vidaus rinkoje įsigytų žaliavų. Sandėlio patalpos, t. y. įsipareigojime nurodytos sandėlio patalpos ir gamybos patalpos, nebuvo atskiroje patalpoje su atskiru įėjimu ar išėjimu iš viešos erdvės ir be jokio kito įėjimo ar išėjimo, kaip nustatyta minėtame 349 straipsnyje. Be to, šalies argumentas, kad visa gamykla atitinka įsipareigojimą perdirbti, nepagrįstas jokiais patikrinamais įrodymais (pvz., aiškiu leidimu, susijusiu su pagal įsipareigojimą perdirbti nustatytu patalpų dydžiu), tik 349 straipsnio formuluotės analize. Todėl šie argumentai buvo atmesti.
(49)
Pakistano Vyriausybė nurodė naujausius administracinius pokyčius, susijusius su šia schema. Ji įtraukė į teisės aktus tikslesnę įsipareigojimo perdirbti apibrėžtį ir ėmėsi veiksmų, kad sustiprintų atitinkamos institucijos vykdomą schemos kontrolę.
(50)
Dėl institucijos vykdomos įsipareigojimo perdirbti schemos kontrolės - padarytais pakeitimais nebuvo pašalinti esminiai sistemos trūkumai, nustatyti šiame tyrime, t. y. kad i) neregistruojama informacija apie faktinį importuotų žaliavų suvartojimą ir ii) nėra tikrinimo sistemos, grindžiamos faktiniais rezultatais, o ne istoriškai susiklosčiusiais standartais. Be to, kadangi kiekvieno šios schemos pakeitimo įgyvendinimą būtina tinkamai patikrinti (taip pat nustatyta ir problemų dėl schemos administravimo), reikėtų tam tikro laikotarpio prieš priimant bet kokį galutinį sprendimą dėl schemos pakeitimų ir dėl to, kaip institucijos įgyvendino pakeitimus ir užtikrino, kad tikrinimo sistema būtų tinkamai administruojama.
(51)
Pakistano Vyriausybė išreiškė pageidavimą Komisijos atžvilgiu prisiimti įsipareigojimą dėl konkretaus įsipareigojimui perdirbti taikomų taisyklių įgyvendinimo. Pasiūlyta, kad bus įsipareigota pateikti įrodymus, kad bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas laikosi naujų taisyklių (pvz., patalpų pakeitimai, išeigos normos peržiūrėjimas, atsisakymas išieškoti muitus), reguliariai teikti informaciją ir leisti Komisijai vykdyti tikrinimo vizitus.
(52)
Dėl to, kas išdėstyta, pažymima, kad šiuo įsipareigojimo pasiūlymu Pakistano Vyriausybė netiesiogiai patvirtina visus laikinajame reglamente nurodytus schemos trūkumus. Be to, kaip nurodyta 50 konstatuojamojoje dalyje, neįmanoma priimti įsipareigojimo dėl schemos administravimo remiantis įrodymais, kurie bus gauti tik ateityje. Galiausiai toks įsipareigojimas nėra praktiškas, nes norint realiai vykdyti reikiamą stebėseną reikėtų reguliariai pakartotinai atlikti didelę tyrimo dalį. Todėl reikėtų pabrėžti, kad Pakistano Vyriausybė ir (arba) bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas gali paprašyti, kad būtų atlikta tarpinė priemonių peržiūra, jeigu būtų įvykdytos susijusios pagrindinio reglamento 19 straipsnio nuostatos.
(53)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 60-80 konstatuojamosiose dalyse ir pakeistos taip, kaip nurodyta 44-52 konstatuojamosiose dalyse.
II) Įrangos ir įrenginių importas pagal įsipareigojimą perdirbti
(54)
Dėl šios schemos abi šalys teigė, kad subsidijų skirtumui apskaičiuoti naudojama palūkanų norma turi būti ta palūkanų norma, kuri nustatoma susijusiam eksportuotojui tiriamuoju laikotarpiu. Be to, kadangi, šalių teigimu, įranga ir įrenginiai buvo naudojami gaminti PET, skirtam eksportui ir pardavimui vidaus rinkoje, subsidijų skirtumas turėtų būti nustatytas pagal bendrą eksportuojančio gamintojo apyvartą.
(55)
Atsakant į išdėstytus argumentus, reikėtų pažymėti, kad skaičiuojant naudota palūkanų norma - tai komercinė palūkanų norma, taikyta Pakistane tiriamuoju laikotarpiu, paimta iš Pakistano valstybinio banko (State Bank of Pakistan) svetainės. Tai normali rinkos kredito norma. Dėl vardiklio apskaičiuojant subsidijos dydį, reikia priminti, kad išankstinė sąlyga, kad būtų galima pasinaudoti šia schema, yra importuotų įrenginių sumontavimas pagal įsipareigojimo perdirbti schemą - tai be muito importuotų žaliavų sistema, taikoma tik tolesniam produkcijos eksportui pagal įsipareigojimo perdirbti schemą. Todėl subsidijos suma (skaitiklis) turi būti paskirstyta visai bendrai eksporto apyvartai tiriamuoju laikotarpiu, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų. Todėl visi minėti argumentai turėjo būti atmesti.
(56)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 81-92 konstatuojamosiose dalyse.
III) Tarifų apsauga perkant PTA vidaus rinkoje
(57)
Pakistano Vyriausybė teigė, kad vietos rinkoje pagamintos PTA kaina nebuvo sumažinta 7,5 % palyginti su tarptautine kaina, o grąžinamas ne vien tik vietos rinkoje pagamintos PTA, bet ir importuotos PTA muitas. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas teigė, kad pagal schemą grąžinamas ir vietos rinkoje įsigytos, ir importuojamos PTA muitas, ir taikant šią schemą nesudaromos palankesnės sąlygos įsigyti vietos rinkoje pagamintą PTA. Taip pat teigta, kad teisės aktais neribojama galimybė taikyti šią schemą.
(58)
Minėti argumentai turėjo būti atmesti. Šiuo atveju pažymima, kad pagal šią schemą teikiama finansinė pagalba - tai tiesioginis lėšų pervedimas, suteikiantis aiškią naudą lėšas gaunančiai bendrovei. Išanalizavus Pakistano Vyriausybės pateiktą informaciją paaiškėjo, kad reikalavimus atitinkanti bendrovė gali: i) pirkti PTA vietos rinkoje ir gauti kompensaciją, kurios dydis yra 7,5 % nuo nupirktos PTA, kuri buvo pagaminta vietos rinkoje, kainos arba ii) importuoti PTA ir gauti 7,5 % muito, kuris taikomas importuojamai PTA, kompensaciją. Nepaisant to, pastaroji galimybė nesuteikiama, jeigu reikalavimus atitinkanti importuojamai PTA bendrovė taiko sąlyginio apmokestinimo schemą (pvz., įsipareigojimo perdirbti schemą). Minėta informacija rodo, kad bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas buvo priverstas de jure taikyti šią schemą tik pirkdamas vietos rinkoje pagamintą PTA, nes tuo pačiu metu jis importuojamai PTA taikė įsipareigojimo perdirbti schemą.
Be to, akivaizdu, kad net ir tais atvejais, kai viena reikalavimus atitinkanti bendrovė naudojasi dviem šios schemos galimybėmis (t. y. atsisakydama galimybės pasinaudoti sąlyginio apmokestinimo schema laikantis įsipareigojimo perdirbti), tikėtinos gauti kompensacijos dydis būtų buvęs kitoks, nes vienu atveju dydis apskaičiuojamas pagal visą vietos rinkos sąskaitos faktūros kainą, o kitu atveju jis apskaičiuojamas pagal muitinėje deklaruotą vertę, kuri nebūtinai yra visa sąskaitos faktūros kaina. Nebuvo pateikta jokių patikrinamų įrodymų, kurie leistų atmesti minėtas išvadas. Galiausiai dėl argumento, kad nėra jokių apribojimų pasinaudoti šia schema, per tyrimą nustatyta, kad atitinkamuose teisės aktuose aiškiai įvardytos reikalavimus atitinkančios šalys. Bet kokiu atveju vietos rinkoje pagamintai PTA netaikomas joks muitas, todėl 7,5 % dydžio kompensacija yra tiesioginis lėšų pervedimas arba paprasta išmoka. Vienintelis būdas PET gamintojui gauti šią subsidiją, t. y. išmoką - pirkti vietos rinkoje pagamintą PTA. Kita vertus, bet kokia importuojamai PTA taikomo muito kompensacija yra atleidimas nuo mokesčio, kurį įprastu atveju reikia sumokėti, o ne tiesioginis lėšų pervedimas, todėl šios dvi situacijos nėra panašios.
(59)
Todėl schema suteikia akivaizdžios naudos vietos rinkoje perkančiai bendrovei, t. y. PET gamintojui, nes jam tiesiogiai pervedamos lėšos ir jos yra konkrečios, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies b punkte, atsižvelgiant į tai, kad subsidijos suteikimo sąlyga yra vietinių prekių vartojimo pirmenybė palyginti su importuotomis prekėmis, nes tiesioginė išmoka suteikiama tik dėl vietinių prekių. Be to, ši subsidija taip pat gali būti laikoma konkrečia, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 4 dalies a punkte, atsižvelgiant į tai, kad pačiame teisės akte šios schemos taikymas aiškiai numatytas tik tam tikroms poliesterio pramonės bendrovėms.
(60)
Kartu su pastabomis dėl laikinojo reglamento ir šios schemos Pakistano Vyriausybė pateikė 2010 m. birželio 28 d. išleistą Vyriausybės įsakymą, kuriame sakoma, kad SRO Nr. 1045(I)/2008 panaikintas nuo 2010 m. liepos 1 d. Pakistano Vyriausybė nurodė, kad šis pokytis užtikrins, kad PTA naudotojams daugiau nebūtų teikiamos kompensacijos už vietos rinkoje įsigytą ar importuojamą PTA.
(61)
Be to, sprendžiant iš bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo pateiktos laikraščio ištraukos tuo pačiu klausimu, atrodo, kad Pakistano Vyriausybė nusprendė panaikinti su šia schema susijusį teisės aktą, kad Pakistanas atitiktų tarptautinius standartus šioje srityje. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas patvirtino Pakistano Vyriausybės pateiktą informaciją pateikdamas duomenis, kuriais patvirtinama, kad nuo 2010 m. liepos 1 d. nebeįmanoma gauti susijusios išmokos perkant vietos rinkoje pagamintą PTA. Dėl to primenama, kad pagal pagrindinio reglamento 15 straipsnį nenustatomos jokios priemonės, jeigu subsidija nutraukiama arba įrodoma, kad subsidija nebeteikia jokios naudos susijusiems eksportuotojams. Pateikta informacija akivaizdžiai rodo, kad Pakistanas iš esmės pripažįsta, kad dėl laikinajame reglamente nustatytų su šia schema susijusių aspektų jam reikėjo imtis korekcinių veiksmų, kad Pakistano Vyriausybė nutraukė schemos taikymą ir kad gamintojas negauna jokios su šia schema susijusios naudos. Tokiomis aplinkybėmis laikoma, kad pagrindinio reglamento 15 straipsnio sąlygos įvykdytos ir dėl šios schemos neturėtų būti taikomos kompensacinės priemonės.
(62)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 93-105 konstatuojamosiose dalyse ir pakeistos taip, kaip nurodyta 58-61 konstatuojamosiose dalyse.
IV) Galutinio mokesčio režimas
(63)
Abi šalys teigė, kad ši schema priklauso skirtingai apmokestinimo sistemai ir dėl jos neturėtų būti taikomos kompensacinės priemonės, atsižvelgiant į tai, kad Pakistanas turi suverenią teisę nustatyti mokesčius ir gali nevaržomai taikyti pageidaujamą mokesčių sistemą. Taip pat teigta, kad galutinio mokesčio režimas nenumato bendrovėms jokių finansinių išmokų ir jis veikia Pakistane kaip bendroji apmokestinimo taisyklė (1 % išskaičiuojamasis mokestis, taikomas pajamų iš užsienio valiutos realizavimo metu), taikoma pagal kitokią koncepciją ir grindžiama kitu pagrindu nei normalus mokesčio režimas, pagal kurį vietos pajamos apmokestinamos 35 %. Šių šalių teigimu, neįmanoma nustatyti, kuri iš šių sistemų palankesnė, todėl taikant galutinio mokesčio režimą neatsisakoma pajamų arba nesusiklosto tokios aplinkybės, kad valstybės pajamos, kurios kitu atveju turėtų būti gautos, yra nesurenkamos.
(64)
Dėl šių argumentų reikia pažymėti, kad kvestionuojamas ne Pakistano suverenitetas, o tariamos subsidijos, kurios buvo suteiktos tam tikriems eksportuojantiems gamintojams. Be to, reikėtų priminti, kad eksporto pajamos apmokestinamos kitaip nei pardavimo vidaus rinkoje pajamos. Jeigu pagal šį mokesčių režimą eksporto pajamoms taikomi mažesni mokesčiai nei pardavimo vidaus rinkoje pajamoms, ši schema laikoma subsidija, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje ir 3 straipsnio 2 dalyje - tai yra negautos valstybės pajamos, o dėl to bendrovė gavėja gauna naudos. Tai taip pat yra konkreti subsidija, kaip apibrėžta 4 straipsnio 4 dalies a punkte, atsižvelgiant į tai, kad ji priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų.
(65)
Be to, bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pateikė 2008 ir 2009 m. skaičiavimus „Excel“ formatu, pranešimą apie mokėtinus mokesčius ir Mokesčių inspekcijos įsakymą dėl įvertinimo, kuriame pakoreguoti 2008 m. bendrovės pajamų mokesčio deklaracijos duomenys. Pakistano Vyriausybė patvirtino bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo argumentus teigdama, kad pateikti skaičiavimai rodo, kad bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pagal galutinio mokesčio režimą sumokėjo daugiau mokesčių, negu jis būtų sumokėjęs taikant normalaus mokesčio režimą.
(66)
Šie argumentai turėjo būti atmesti. Pirma, pateikti skaičiavimai neįtraukti į bendrovės pajamų mokesčio deklaraciją ar bet kokį kitą oficialų mokesčių institucijos dokumentą. Todėl nėra patikrinamų įrodymų, kad jie teisingai parodo bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo pajamų mokesčio prievoles.
(67)
Antra, pateiktų oficialių mokestinių dokumentų (pranešimo apie mokėtinus mokesčius ir įsakymo dėl įvertinimo) analizė jokiu būdu neleidžia patvirtinti šalių pateiktų argumentų dėl mokėtinų mokesčių dydžio pagal įvairius mokesčių režimus.
(68)
Dėl pateiktų dokumentų dėl 2008 m. - šalys nesugebėjo parodyti, kad pateiktos sumos tiksliai atitinka 2008 m. bendrovės pajamų mokesčio deklaraciją ir du dokumentus, kuriuos vėliau išdavė atitinkamos mokesčių institucijos. Pastarieji du dokumentai leidžia tvirtinti, kad iš bendrovės reikalaujama sumokėti pajamų mokestį už pajamas vidaus rinkoje. Nepaisant to, iš pateiktos informacijos visiškai nepaaiškėjo, ar šis mokestis (arba bet kuris kitas mokestis) tikrai buvo sumokėtas arba ar bendrovė apskundė minėtą pranešimą apie mokesčius. Taip pat neaišku, kaip „Excel“ formatu pateiktos apskaičiuotos sumos galėtų atitikti bendrovės pajamų mokesčio deklaraciją ar mokesčių institucijos įsakymą dėl įvertinimo. Bet kokiu atveju net ir pripažinus, kad pranešime apie mokėtinus mokesčius nurodyta suma buvo sumokėta, nuo to nepasikeistų išvada, kad bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas sumokėjo mažiau mokesčių negu jis būtų sumokėjęs, jeigu eksporto pajamoms būtų taikomas 35 % dydžio mokestis.
(69)
Dėl pateiktų dokumentų dėl 2009 m. - pažymima, kad šalys nepateikė bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo 2009 m. pajamų mokesčio deklaracijos. Vietoj oficialių mokestinių dokumentų ir mokesčių deklaracijų, kaip įrodymas buvo pateikti skaičiavimai „Excel“ formatu. Tokios informacijos akivaizdžiai neįmanoma patvirtinti ir ja negalima pagrįsti jokių pateiktų argumentų dėl mokestinių įvykių po tiriamojo laikotarpio. Todėl reikėtų pabrėžti, kad Pakistano Vyriausybė ir (arba) bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas gali paprašyti, kad būtų atlikta tarpinė priemonių peržiūra, jeigu būtų įvykdytos susijusios pagrindinio reglamento 19 straipsnio nuostatos.
(70)
Tačiau apskaičiuojant subsidijos dydį pagal galutinio mokesčio režimą buvo aptikta kanceliarinė klaida, susijusi su bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo eksporto pajamomis, nurodytomis bendrovės 2008 m. pajamų mokesčio deklaracijoje. Ji buvo atitinkamai ištaisyta. Eksportuojančiam gamintojui pagal šią schemą tiriamuoju laikotarpiu nustatyta 1,97 % (vietoj 1,95 %) subsidijų norma.
(71)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 106-116 konstatuojamosiose dalyse ir pakeistos taip, kaip nurodyta 70 konstatuojamojoje dalyje.
V) Ilgalaikio eksporto finansavimo taikant fiksuotas palūkanų normas schema (LTF-EOP)
(72)
Abi šalys teigė, kad palūkanų norma, naudojama šios finansavimo schemos subsidijos skirtumui apskaičiuoti, turi būti palūkanų norma, taikyta tuo metu, kai eksportuojantis gamintojas derėjosi dėl fiksuotos finansavimo lėšų palūkanų normos, būtent 2004-2005 m. norma. Be to, vardiklis, naudojamas laikinajam subsidijos skirtumui apskaičiuoti, turėtų būti bendra bendrovės apyvarta, o ne bendra eksporto apyvarta, nes tiek vietinėms, tiek eksporto prekėms gaminti naudojami tie patys gamybos įrenginiai, kurie finansuojami pagal LTF-EOP.
(73)
Šie argumentai turėjo būti atmesti. Visų pirma, reikėtų paaiškinti, kad skaičiuojant naudota palūkanų norma - tai komercinė palūkanų norma, taikyta Pakistane tiriamuoju laikotarpiu, paimta iš Pakistano valstybinio banko (State Bank of Pakistan) svetainės. Susijęs eksportuotojas finansavimo suma, dėl kurios buvo suderėta 2004-2005 m., naudojosi dalimis. Apskaičiuojant subsidijos dydį buvo naudojama tiriamuoju laikotarpiu panaudota kredito sumos dalis, kurią nurodė bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas. Tiriant šalies gautą naudą konkrečiu tiriamuoju laikotarpiu komercinė kredito norma, taikyta rinkoje tiriamuoju laikotarpiu, paprastai lyginama su už tiriamuoju laikotarpiu gautą paskolą mokėta norma - šiuo atveju taip ir buvo daroma. Dėl vardiklio apskaičiuojant subsidijos dydį, reikia priminti, kad išankstinė sąlyga, kad būtų galima pasinaudoti šia schema, yra ta, kad bendrovė turi tiesiogiai arba netiesiogiai eksportuoti mažiausiai 50 % savo metinės produkcijos. Todėl subsidijos suma (skaitiklis) turi būti paskirstyta per nagrinėjamojo produkto eksporto apyvartą tiriamuoju laikotarpiu, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų.
(74)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 117-133 konstatuojamosiose dalyse.
VI) Pakistano valstybinio banko eksporto finansavimo schema (EFS)
(75)
Pakistano Vyriausybė nurodė, kad 2010 m. birželio 28 d. priimtu Pakistano valstybinio banko sprendimu ši schema netaikoma PET sektoriui. Todėl teigta, kad ši schema atitinka pagrindinio reglamento 15 straipsnį ir kad Komisija neturėtų nustatyti kompensacinių priemonių, nes buvo įrodyta, kad subsidija nutraukta. Šiuo klausimu bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas teigė, kad pagal 2010 m. birželio 28 d. Pakistano valstybinio banko aplinkraštį Nr. 09 bendrovė sugrąžino visas finansavimo pagal EFS sumas ir 2010 m. birželio 30 d. nebuvo jokių mokėtinų sumų, susijusių su EFS.
(76)
Dėl šio argumento primenama, kad pagrindinio reglamento 15 straipsnyje nustatyta, kad priemonės nenustatomos, jei subsidija yra nutraukta arba buvo įrodyta, kad subsidija nebeteikia jokios naudos tiriamiems eksportuotojams. Dėl su EFS susijusių pateiktų dokumentų pažymima, kad Pakistano valstybinio banko sprendime kaip tik teigiama, kad bankai negali leisti finansuoti PET įrangos pagal šią schemą. Minėtame dokumente taip pat teigiama, kad esamos finansavimo schemos, kuriomis gali naudotis eksportuotojai, toliau galios iki atitinkamų paskolų termino pabaigos, o į bendrovių eksporto veiklos rezultatus bus atsižvelgta pagal bendrovių skolinimąsi 2009-2010 m. ir pagal jų skolinimosi galimybes iki 2011 m. Pakistano Vyriausybė dėl šių aspektų pateikė reikiamus dokumentus, kuriuose paaiškinta, kad bendrovės, kurios Pakistano finansiniais 2009-2010 m. (t. y. iki 2010 m. birželio 30 d.) pagal šią schemą neturėjo trumpalaikių paskolų, neturi teisės pasinaudoti schema pereinamuoju laikotarpiu iki 2011 m.
Dėl argumento, kad nėra bendradarbiaujančio eksportuojančio neapmokėtų finansavimo pagal EFS sumų, pažymima, kad šis argumentas buvo pagrįstas įvairiais įrodymais, kuriuos pateikė atitinkami bankai ir kuriuos papildė akredituotas bendrovės buhalteris. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, padaryta išvada, kad šalys sugebėjo įrodyti, kad EFS schema nebeteikia jokios naudos tiriamam eksportuotojui. Todėl įvykdytos pagrindinio reglamento 15 straipsnyje nustatytos sąlygos ir pateikti argumentai laikomi pagrįstais. Todėl padaryta išvada, kad dėl šios schemos neturėtų būti taikomos kompensacinės priemonės.
(77)
Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad palūkanų norma, naudojama subsidijos skirtumui apskaičiuoti, turi būti trumpalaikė palūkanų norma, taikyta bendrovei tiriamuoju laikotarpiu. Taip pat teigta, kad gautos finansavimo lėšos naudojamos bendrovės einamojo turto finansavimo poreikiams padengti parduodant vidaus rinkoje ir eksportui, o apskaičiuojant subsidijos skirtumą kaip vardiklis turėtų būti naudojama bendra bendrovės apyvarta.
(78)
Šie argumentai turėjo būti atmesti. Primenama, kad skaičiuojant naudota palūkanų norma - tai komercinė palūkanų norma, taikyta Pakistane tiriamuoju laikotarpiu, paimta iš Pakistano valstybinio banko (State Bank of Pakistan) svetainės. Tai normali rinkos kredito norma. Dėl vardiklio apskaičiuojant subsidiją pažymima, kad išankstinė sąlyga, kad būtų galima pasinaudoti šia schema - tai arba konkrečių eksporto sandorių įvykdymas, arba bendros eksporto veiklos rezultatai. Todėl subsidijos suma (skaitiklis) turi būti paskirstyta visai bendrai eksporto apyvartai tiriamuoju laikotarpiu, nes subsidija priklauso nuo eksporto veiklos rezultatų.
(79)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir į tai, kad nėra kitų susijusių pastabų, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 134-148 konstatuojamosiose dalyse ir pakeistos taip, kaip nurodyta 75-78 konstatuojamosiose dalyse.
VII) Finansavimas pagal Pakistano valstybinio banko F.E. aplinkraštį Nr. 25
(80)
Abi šalys nurodė, kad Pakistano valstybinis bankas nesikišą į šią schemą, kad komerciniai bankai teikia finansavimą užsienio valiuta netaikydami lengvatinės palūkanų normos ir kad ši schema nepriklauso nuo eksporto veiklos rezultatų, nes ja gali pasinaudoti tiek eksportuotojai, tiek ir importuotojai.
(81)
Pateikti argumentai išanalizuoti atsižvelgiant į susijusias teisines nuostatas ir praktinį schemos įgyvendinimą, ir jie buvo pripažinti pagrįstais. Todėl padaryta išvada, kad dėl šios schemos neturėtų būti taikomos kompensacinės priemonės. Kadangi dėl schemos pagal Pakistano valstybinio banko F.E. aplinkraštį Nr. 25 nebus taikomos kompensacinės priemonės, nebūtina atsakyti į atitinkamas pastabas dėl faktų atskleidimo.
3.2.3. Kompensuotinų subsidijų suma
(82)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, galutinė kompensuotinų subsidijų suma pagal pagrindinio reglamento nuostatas, išreikšta ad valorem, vieninteliam bendradarbiaujančiam eksportuojančiam Pakistano gamintojui yra 5,15 %.
3.3. Jungtiniai Arabų Emyratai (JAE)
3.3.1. Įžanga
(83)
JAE Vyriausybė ir bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pateikė pastabas dėl toliau nurodytų schemų, dėl kurių laikinuoju reglamentu buvo nustatytos kompensacinės priemonės:
I)
1979 m. federalinis įstatymas Nr. 1;
II)
Laisvosios prekybos zona (LPZ).
3.3.2. Konkrečiai taikomos schemos
I) 1979 m. federalinis įstatymas Nr. 1
(84)
JAE Vyriausybė nurodė, kad pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1 šia schema plačiu mastu gali pasinaudoti visi JAE pramonės sektoriai ir bendrovės ir tokia galimybė suteikiama be jokių išimčių. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas nurodė, kad pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1 išduota licencija - tai išankstinė sąlyga, kad būtų galima turėti bendrovę ir vykdyti veiklą JAE.
(85)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, pažymima, kad atlikus tyrimą nustatyta, kad pramonės bendrovės JAE gali vykdyti veiklą pagal įvairių tipų licencijas. Be licencijų, išduotų pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1, pramonės bendrovės dar gali vykdyti veiklą pagal konkretaus emyrato, kuriame bendrovės yra įsisteigusios, regioninių institucijų išduotas licencijas. Taip buvo bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo, kuris turi Ras al Khaimah emyrato Vyriausybės išduotą licenciją, atveju. Be to, pramonės bendrovės gali vykdyti veiklą laisvosios prekybos zonoje, kurioje pagal minėtą įstatymą nereikalaujama licencijos. Todėl neteisinga sakyti, kad visos pramonės bendrovės JAE vykdo veiklą pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1. Dėl to nebuvo įrodyta, kad schema taikoma automatiškai, ir susijęs argumentas turi būti atmestas.
(86)
Abi šalys teigė, kad įstatymu nustatyti reikalavimai tėra būtinos išankstinės sąlygos tam, kad būtų galima plėtoti šalyje bet kokį pramonės projektą, o ne tam, kad būtų suteiktas atleidimas nuo muito, todėl Komisijos atlikta federalinio įstatymo Nr. 1 12, 13 ir 21 straipsnių analizė laikinajame reglamente yra klaidinga. JAE Vyriausybė taip pat nurodė, kad 13 straipsnio terminas „svarstoma“ įstatymo tekste arabų kalba neturi privalomumo reikšmės. JAE Vyriausybė taip pat teigė, kad minėto įstatymo 11 ir 12 straipsniai praktikoje niekada nebuvo taikomi, nes techninis komitetas, atsakingas už rekomendacijų dėl paraiškų teikimą ministrui, niekada nebuvo įsteigtas. Taip pat nurodyta, kad Pramonės vystymo departamento vaidmuo apibrėžtas ministerijos parengtame elektroninės pramonės sistemos naudotojo vadove, nurodytame laikinojo reglamento 173 konstatuojamojoje dalyje.
(87)
Šie argumentai turėjo būti atmesti. Pažymima, kad įstatymo 13 ir 21 straipsniai - tai dalis daugiapakopio proceso, numatyto pramonės licencijos analizėje pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1. Pažymima, kad 11 ir 12 straipsniuose apibrėžtas įvairių valstybei pavaldžių įstaigų, kurios išduoda pramonės licencijas pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1, vaidmuo ir atsakomybė. Tai, kad įstaiga niekada nebuvo įsteigta, nors ji numatyta įstatymu ir yra atsakinga už: i) Pramonės vystymo departamento pateiktos informacijos vertinimą ir ii) rekomendacijų patvirtinti ar atmesti paraiškas teikimą ministrui, patvirtina, kad praktikoje nesilaikoma teisės aktų, pagal kuriuos subsidiją teikianti institucija vykdo savo veiklą, todėl nėra teisinio tikrumo dėl to, kaip teikiamos subsidijos. Be to, iš tiesų JAE Vyriausybės argumentas dėl techninio komiteto prieštarauja ankstesniems argumentams, pagal kuriuos ministras pareikalavo, kad šis komitetas pateiktų pastabų apie galimą įstatymo persvarstymą. Dėl federalinio įstatymo 13 straipsnio žodžio „svarstoma“ apibrėžties pažymima, kad atliekant tyrimą versija anglų k. buvo vienintelis JAE Vyriausybės pateiktas tekstas. Be to, apie galimus tekstų anglų ir arabų k. apibrėžčių skirtumus buvo pranešta tik po laikinojo faktų atskleidimo. Tai, kad dvi teksto versijos kelia abejonių dėl tam tikrų tinkamumo kriterijų aspektų, vėl aiškiai rodo, kad nėra teisinio aiškumo dėl kriterijų ir sąlygų, pagal kuriuos nustatomas tinkamumas gauti subsidiją. Dėl Pramonės vystymo departamento vaidmens pažymima, kad nebuvo pateikta naujos informacijos, kuri galėtų paneigti tyrimo išvadas.
(88)
JAE Vyriausybė nurodė, kad jos pramonės statistiniai duomenys rodo, kad yra daugiau kaip 4 000 pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1 užregistruotų bendrovių. Abi šalys teigė, kad Komisija nepateikė tinkamų įrodymų, kad JAE valdžios institucijos veikė savo nuožiūra patvirtindamos arba atmesdamos paraiškas dėl schemos.
(89)
Šie argumentai turėjo būti atmesti. Pažymima, kad atlikus tyrimą buvo nustatyta, kad pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1 pramonės licencija automatiškai neišduodama ir kad išdavimo procesą reguliuojančios taisyklės, taikomos pasirenkant gavėją, yra neobjektyvios. Atsižvelgiant į tai, kad buvo nustatyta, jog schema yra konkreti pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a ir b punktų nuostatas, JAE Vyriausybė pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies c punktą turėjo pagrįsti argumentą, kad visų šalių, pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1 pateikusių paraiškas dėl pramonės licencijos priėmus įstatymą, prašymai buvo patenkinti. Tokios patikrinamos informacijos niekada nebuvo pateikta.
(90)
Abi šalys teigė, kad Junginiuose Arabų Emyratuose visos pramonės bendrovės atleidžiamos nuo muito mokesčio už jų produkciją. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas taip pat teigė, kad 2006 m. PPO paskelbtoje JAE prekybos politikos peržiūroje analizuotas 1979 m. federalinis įstatymas Nr. 1 ir nustatyta, kad visi pramonės koncernai atleidžiami nuo muito mokesčio. Taip pat teigta, kad taikomos sistemos kontrolės priemonės, nes pramonės licencijos pratęsiamos kiekvienais metais, pagal schemą bendrovės nurodo be muito importuojamas medžiagas, o valdžios institucijos neleidžia importuoti be muito, jeigu sąnaudos nėra susijusios su produkcija.
(91)
Šie argumentai turėjo būti atmesti. Tikslinga pažymėti, kad nuo muito mokesčio atleidžiamos schema besinaudojančios bendrovės pagal 1979 m. federalinį įstatymą Nr. 1, o žaliavoms taikoma normali ne nulinė muito norma. Bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas nesugebėjo įrodyti, kaip bendro pobūdžio pareiškimas PPO prekybos politikos peržiūros dokumente gali būti tikslesnis nei laikinajame reglamente pateikta išsami tikrinamuoju vizitu grindžiama analizė, kurioje detaliai nagrinėjamas su 1979 m. federaliniu įstatymu Nr. 1 susijęs tinkamumo klausimas ir šio įstatymo praktinis įgyvendinimas. Dar daugiau, tyrimas atskleidė, kad administruodamos pagal šią schemą be muito importuojamas žaliavas valdžios institucijos nesivadovauja nediskriminavimo principu. Būtent dėl to, kad nėra taisyklių, pagal kurias prašymai importuoti be muito būtų patvirtinami arba atmetami, ir atsižvelgiant į tai, kad nėra veiksmingos schemos administravimo patikrinimo sistemos, neaišku, kodėl vienai šaliai tam tikru metu gali būti leidžiama importuoti be muito, o kitu metu gali būti neleidžiama. Iš tikrųjų taip buvo bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo atveju, kartais subsidiją teikianti institucija be jokių pateisinamų aplinkybių iš jo pareikalaudavo sumokėti muito mokestį. Todėl abi šalys nesugebėjo pateikti jokių įrodymų, patvirtinančių jų argumentus dėl schemos administravimo ir leidimų importuoti be muito suteikimo.
(92)
Taip pat nurodyta, kad schema veikia pagal objektyvius kriterijus, būtent laikantis reikalavimo, kad nuo muito gali būti atleistos tik importuojamos prekės, naudojamos pramonės bendrovės gamyboje. Šis argumentas turėjo būti atmestas, nes, kaip paaiškinta 89 ir 91 konstatuojamosiose dalyse, neįrodyta, kad tokie objektyvūs kriterijai yra nustatyti.
(93)
JAE Vyriausybė nurodė, kad 1979 m. federalinis įstatymas Nr. 1 yra persvarstomas ir ši informacija buvo pateikta Komisijai. Taip pat teigta, kad Komisija neatsižvelgė į JAE Vyriausybės pateiktą informaciją ir dokumentus ir nepateikė argumentų ir įrodymų dėl faktų ir įstatymo, kuriais remiantis buvo padarytos išvados.
(94)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pažymima, kad Komisija atidžiai įvertino ir išanalizavo visą šalių pateiktą informaciją. Dėl 1979 m. federalinio įstatymo Nr. 1 tikslinga pažymėti, kad JAE Vyriausybės pateiktas tekstas - tai Finansų ir pramonės ministerijos vidaus dokumento projektas. Jis neturi teisinės galios. Tyrimą atliekanti institucija turi analizuoti galiojančias teisines nuostatas ir jų įgyvendinimo būdą, o ne neprivalomą projektą, kurio JAE administracinės ir teisėkūros institucijos nepatvirtino ir kuris nebuvo priimtas. Dar daugiau, tai, kad JAE Vyriausybė šiuo metu ėmėsi veiksmų dėl galimo 1979 m. federalinio įstatymo Nr. 1 persvarstymo, patvirtina, kad valdžios institucijos suprato, kad, kaip nurodė JAE Vyriausybė, būtina pašalinti bet kokius neatitikimus PPO sutarčiai dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių.
(95)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 166-183 konstatuojamosiose dalyse.
II) Laisvosios prekybos zona (LPZ)
(96)
Abi šalys nurodė, kad Jungtiniuose Arabų Emyratuose visoms bendrovėms leidžiama be muito importuoti gamybos priemones.
(97)
Dėl šio aspekto pažymima, kad tyrimas atskleidė, kad LPZ įsisteigusios bendrovės gamybos priemones importuoja be muito. Tai, kad viena šalis gali gauti tokią pačią naudą pasinaudodama kita schema (būtent 1979 m. federaliniu įstatymu Nr. 1), nereiškia, kad nagrinėjamoji subsidija nelaikoma kompensuotina. Be to, šalys negalėjo pateikti jokių faktinių įrodymų, kurie paneigtų tyrimo išvadas dėl LPZ. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pateiktas argumentas turėjo būti atmestas.
(98)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, patvirtinamos su šia schema susijusios išvados, pateiktos laikinojo reglamento 184-199 konstatuojamosiose dalyse.
3.3.3. Kompensuotinų subsidijų suma
(99)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, galutinė kompensuotinų subsidijų suma pagal pagrindinio reglamento nuostatas, išreikšta ad valorem, vieninteliam bendradarbiaujančiam eksportuojančiam Jungtinių Arabų Emyratų gamintojui yra 5,13 %.
3.4. Pastabos dėl galutinio faktų atskleidimo
(100)
Primenama, kad visoms suinteresuotosioms šalims buvo suteikta galimybė pateikti pastabas ir pareikšti prieštaravimus po galutinio faktų atskleidimo. Jų pastabos svarstytos ir tam tikrais atvejais į jas atsižvelgta, tačiau jos nebuvo tokios, kad dėl jų būtų reikėję keisti minėtas išvadas.
(101)
Irano bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas savo analizėje vėl rėmėsi tyrimo faktais, bet nepateikė jokių naujų svarių įrodymų, kurie paneigtų tyrimo išvadas.
(102)
Pakistano Vyriausybė išreiškė nepasitenkinimą, kad jos įsipareigojimas dėl įsipareigojimo perdirbti schemos buvo atmestas, ir pakartojo pastabas dėl LTF-EOP schemos ir galutinio mokesčio režimo. Ji taip pat pateikė naują 2010 m. liepos 27 d. Federalinės pajamų valdybos sprendimą, kuriuo importuojamai PTA (žaliavai, iš kurios gaminamas PET) nustatytas 3 % dydžio muitas, ir teigė, kad institucijos teisiškai įpareigotos perskaičiuoti subsidijos skirtumą, nustatytą pagal įsipareigojimo perdirbti schemą. Šis argumentas turėjo būti atmestas, nes nėra duomenų, kad subsidija nebeteikiama. Pakistano Vyriausybė teigia, kad ji yra sumažinta. Nepaisant to, pagal įsipareigojimo perdirbti schemos taisykles po importo žaliavos gali būti naudojamos mažiausiai dvejus metus. Kitaip tariant, iki 2010 m. liepos mėn. importuoti produktai (kai muito norma buvo 7,5 %) gali būti naudojami iki 2012 m. liepos mėn. Institucijos subsidijos sumą nustatė remdamosi su tiriamuoju laikotarpiu susijusiais duomenimis, o pagal schemos taisykles ankstesnės muito normos poveikis dar gali pasireikšti iki 2012 m. Todėl akivaizdu, kad galutinio muito nustatymo metu subsidija buvo teikiama. Be to, muito mokestis yra tik vienas turimų duomenų elementas, ir kaip nurodyta 43-53 konstatuojamosiose dalyse, jeigu muito norma būtų buvusi mažesnė, importo apimtis galėjo būti didesnė.
(103)
Pakistano bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas nesutiko su galutinio mokesčio režimo analize, bet pateikti duomenys neleidžia pakeisti tyrimo išvadų. Jis taip pat nurodė, kad yra patikrinamų įrodymų, teisingai parodančių jo pajamų mokesčio prievoles, ir siekdamas įrodyti, kad Komisijos išvados yra netikslios, pateikė dokumentų rinkinį. Dėl šio aspekto pažymima, kad pateikta informacija yra nenuosekli ir jos neįmanoma patikrinti, todėl į ją negali būti atsižvelgta.
(104)
JAE Vyriausybė vėl pateikė tyrimo faktų analizę ir teigė, kad institucijos savo išvadas pagrindė neaiškiu 1979 m. federalinio įstatymo Nr. 1 išaiškinimu ir nepateikė jokių tinkamų įrodymų. Dėl šio aspekto primenama, kad pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 2 dalies a ir b punktus buvo nustatyta, jog subsidija yra konkreti, kad institucijų atliktas 1979 m. federalinio įstatymo Nr. 1 išaiškinimas buvo pagrįstas pateikta informacija, įrodymais ir duomenimis ir nebuvo nustatyta jokių aiškių įrodymų, galinčių pakeisti tyrimo išvadas. JAE Vyriausybė paaiškino, kad 1979 m. federalinis įstatymas Nr. 1 baigiamas keisti ir greitai bus paskelbtas. Dėl šio aspekto pažymima, kad Komisija vertina JAE pastangas iš dalies keisti atitinkamas teisines nuostatas, bet minėti pokyčiai neturi poveikio tyrimo išvadoms, nes nėra nurodyta aiškių pakeitimų atlikimo proceso ir naujo įstatymo priėmimo datų.
(105)
JAE bendradarbiaujantis eksportuojantis gamintojas pakartojo savo argumentus dėl 1979 m. federalinio įstatymo Nr. 1. Jis taip pat nurodė, kad apskaičiuojant subsidijos skirtumą įsivėlė klaidų. Teigta, kad po galutinio faktų atskleidimo bendrovė pastebėjo, kad iš Saudo Arabijos įsigytos žaliavos neapmokestintos muito mokesčiu, nes JAE ir Saudo Arabija priklauso Persijos įlankos arabų šalių bendradarbiavimo tarybos muitų sąjungai, ir pateikė su šiuo argumentu susijusių dokumentų rinkinį. Dėl šio aspekto pažymima, kad šie prieštaravimai yra visiškai nauja informacija, kuri turėjo būti pateikta klausimyno atsakymuose ar vėliausiai per tikrinamąjį vizitą, kad Komisija būtų galėjusi patikrinti šių argumentų teisingumą. Todėl pateikti duomenys negali būti patikrinti tokiu vėlyvu tyrimo etapu. Be to, neturima ir svarių įrodymų šiems argumentams pagrįsti. Dar buvo teigta, kad nauda turėtų būti skaičiuojama pagal tiriamuoju laikotarpiu sunaudotas žaliavas, o ne pagal nupirktas žaliavas. Dėl šio aspekto pažymima, kad sunaudotų ir nupirktų žaliavų atskyrimas visiškai neturi reikšmės, nes kompensuotina suma - tai visa tiriamajam laikotarpiui priskirta suma, kaip paaiškinta 84-95 konstatuojamosiose dalyse.
4. ŽALA
4.1. Sąjungos gamyba, Sąjungos pramonė ir Sąjungos suvartojimas
(106)
Dėl Sąjungos gamybos, Sąjungos pramonės ir Sąjungos suvartojimo pastabų negauta. Todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 201-206 konstatuojamosios dalys.
4.2. Importas iš nagrinėjamųjų šalių
(107)
Pastabų dėl nagrinėjamojo importo poveikio suvestinio vertinimo, importo iš nagrinėjamųjų šalių apimties ir jų atitinkamos rinkos dalies negauta. Todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 207-213 konstatuojamosios dalys.
(108)
Atsižvelgiant į tai, kad, kaip nurodyta 20 konstatuojamojoje dalyje, nuspręsta išskaidyti tiriamąjį produktą į keletą produkto rūšių, buvo perskaičiuotas priverstinis kainų mažinimas, kad būtų atspindėtas minėtas pakeitimas.
(109)
Siekiant išnagrinėti priverstinį kainų mažinimą, pagal gamintojo kainas EXW sąlygomis pakoreguotos vidutinės svertinės Sąjungos pramonės kiekvienos rūšies produkto pardavimo nesusijusiems pirkėjams Sąjungos rinkoje kainos palygintos su atitinkamomis vidutinėmis svertinėmis iš nagrinėjamųjų šalių importuojamo produkto kainomis pirmam nepriklausomam pirkėjui Sąjungos rinkoje, nustatytomis remiantis CIF ir atitinkamai pakoreguotomis atsižvelgiant į išlaidas po importo ir prekybos lygio skirtumus.
(110)
Palyginus nustatyta, kad per tiriamąjį laikotarpį dėl JAE kilmės subsidijuoto importuoto produkto pardavimo Sąjungoje Sąjungos pramonės kainos priverstinai sumažintos 3,2 %. Dėl Irano kilmės subsidijuoto importuoto produkto pardavimo Sąjungoje Sąjungos pramonės kainos priverstinai sumažintos 3,0 %. Dėl Pakistano kilmės subsidijuoto importuoto produkto pardavimo Sąjungoje Sąjungos pramonės kainos priverstinai sumažintos 0,5 %. Tiriamuoju laikotarpiu nagrinėjamosioms šalims nustatytas 2,5 % vidutinis svertinis priverstinio kainų mažinimo skirtumas.
(111)
Irano eksportuotojas nurodė, kad nustatytas per didelis jo žalos skirtumas, nes nustatyta per maža svertinė vidutinė vieneto pardavimo kaina dėl neteisingai apskaičiuotos prekybos lygio koregavimo sumos. Dėl šio argumento reikia pažymėti, kad prekybos lygį išreiškianti suma, naudota atliekant preliminarius skaičiavimus, buvo fiksuota suma už 1 toną - tai komisinis atlyginimas, kurį ima bendradarbiaujantis importuotojas ir kuris sudaro apie 1 % vidutinės CIF kainos. Tačiau kadangi nebuvo pasiūlyta alternatyvi kiekybinė prekybos lygio koregavimo išraiška ir kadangi nėra kitos informacijos apie tokį koregavimą, argumentas atmetamas.
(112)
Ta pati šalis taip pat teigė, kad atrodo, jog nustatyta per maža (2 % dydžio) išlaidų po importo suma.
(113)
Atsižvelgiant į tai, pakartojama, kad atliekant tyrimą nebendradarbiavo nei vienas importuotojas ir nebuvo įmanoma patikrinti faktinių išlaidų po importo. Todėl neturint kitos informacijos buvo taikomas kitų tyrimų metu naudotas dydis.
4.3. Sąjungos pramonės padėtis
(114)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad žalos nepadaryta, nes gamintojai buvo neteisingai atrinkti ir dėl to rezultatų nebuvo galima ekstrapoliuoti visai Sąjungos pramonei. Teigta, kad tai, kad bendrovė (kuri nebuvo atrinkta) nurodė, kad ji dirbo naudodama daugiau kaip 100 % savo pajėgumų, galėtų aiškiai rodyti žalos nebuvimą. Pažymima, kad nurodyta informacija paimta iš šios bendrovės vertybinių popierių biržos priežiūros institucijai pateiktos informacijos trečiojoje šalyje ir ji nebuvo patikrinta. Ši informacija taip pat neatitinka turimos informacijos. Be to, tik vieno ES gamintojo gamybos pajėgumų panaudojimas jokiomis aplinkybėmis negali pakeisti išvadų dėl žalos atrinktiems ES gamintojams ir kitiems ES gamintojams.
(115)
Kadangi negauta jokių kitų argumentų ar pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 218-237 konstatuojamosios dalys.
4.4. Išvada dėl žalos
(116)
Kadangi negauta jokių konkrečių pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 238-240 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados dėl žalos.
5. PRIEŽASTINIS RYŠYS
5.1. Subsidijuoto importo poveikis
(117)
Kadangi negauta jokių konkrečių pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 241-245 konstatuojamosios dalys.
5.2. Kitų veiksnių poveikis
(118)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad bet kokia nustatyta žala būtų ne dėl subsidijuoto importo, bet dėl to, kad žemos PET kainos Europos Sąjungoje atspindi pasaulinį pramonės ciklą ir kad nuo 2008 m. rugsėjo mėn. iki 2009 m. birželio mėn. PET kainos atitiko mažesnes žalios naftos kainas. Dėl šio argumento pripažįstama, kad PET kainos tam tikru mastu priklauso nuo žalios naftos kainų, nes jos dariniai yra pagrindinė žaliava PET gaminti. Tačiau žalios naftos kainos per visą tiriamąjį laikotarpį buvo ne žemos, bet labai nestabilios - iš pradžių jos smarkiai krito, o vėliau atsistatė. Remiantis tokiu pasaulinių žalios naftos kainų nestabilumu negalima paaiškinti, kodėl PET importas buvo subsidijuojamas ir Sąjungos gamintojai buvo priversti sumažinti kainas. Būtent dėl šio priverstinio kainų mažinimo, galėjusio įvykti dėl gautų subsidijų, Sąjungos pramonės kainos sumažėjo, o ES gamintojai buvo priversti nuostolingai parduoti, kad neprarastų savo užsakovų.
(119)
Irano eksportuotojas teigė, kad kai kurių ES gamintojų finansinės ir techninės problemos nebuvo tinkamai atskirtos nuo žalos analizės, jos buvo neteisingai susietos su importu iš Irano, nes jis pateko į rinką tik po 2006 m. Dėl šio aspekto pažymima, kad importas iš Irano rinkoje jau buvo 2006 ir 2007 m., o jo užimama rinkos dalis nesiekė 1 %. Nuo 2008 m. importo apimtis viršijo 1 % ir dėl savo žemų kainų prisidėjo prie kainų mažėjimo Europos Sąjungoje. Be to, šiuo atveju buvo patenkintos suminio vertinimo sąlygos ir buvo įmanoma įvertinti subsidijuoto importo iš visų nagrinėjamųjų šalių poveikį. Be to, tarp Irano eksportuotojo minėtų bendrovių atrinkta buvo tik viena, o šio ES gamintojo techninės problemos, su kuriomis jis susidūrė tik laikotarpiu nuo 2008 m. rugsėjo iki spalio vidurio, neturėjo ryškios įtakos bendram žalos dydžiui.
(120)
Ta pati šalis pakartojo, kad bet kokia nustatyta žala būtų susijusi su sumažėjusia paklausa, ypač tiriamuoju laikotarpiu, per kurį įvyko pasaulinė finansų ir ekonomikos krizė. Tačiau ši šalis nepaneigė laikinojo reglamento 254-256 konstatuojamosiose dalyse pateiktų argumentų, kad dėl paskutinį 2008 m. ketvirtį prasidėjusio ekonomikos nuosmukio jokiu būdu negali sumažėti žalingas subsidijuoto importo mažomis kainomis į ES rinką poveikis per visą nagrinėjamąjį laikotarpį ir kad dėl to nebuvo nutrauktas priežastinis ryšys, nors mažėjanti paklausa irgi turėjo įtakos patirtai žalai. Dar pažymima, kad sumažėjus pasiūlai subsidijuoto importo rinkos dalis net padidėjo nuo 7,6 % iki 10,2 % ir taip pablogino ES gamintojų padėtį.
(121)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad bet kokia žala patirta dėl menkų ES PET gamintojų investicijų ir dėl, palyginti su eksportuotojais, didesnių sąnaudų.
(122)
Pripažįstama, kad PET yra kapitalui imli pramonės šaka ir kad būtinos tam tikro dydžio investicijos siekiant išlaikyti konkurencingumą vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu. Primenama, kad, kaip nurodyta laikinojo reglamento 237 konstatuojamojoje dalyje, kai kurios atrinktos bendrovės 2006 ir 2007 m. daug investavo, bet 2008 m. ir tiriamuoju laikotarpiu investuota buvo minimaliai.
(123)
Dėl šio aspekto pažymima, kad atsižvelgiant į tai, kad 2008 m. ir tiriamuoju laikotarpiu mažėjo gamyba ir pajėgumų panaudojimo lygis ir smarkiai susitraukė Sąjungos gamintojų rinkos dalis, būtų nepamatuota tikėtis kokių nors didesnių investicijų į naujus pajėgumus tuo pačiu laikotarpiu.
(124)
Taip pat pakartojama, kad, kaip nurodyta laikinojo reglamento 233 ir 234 konstatuojamosiose dalyse, atrinktų Sąjungos gamintojų finansinė padėtis buvo labai prasta visu nagrinėjamuoju laikotarpiu, o 2006 m. ir tiriamuoju laikotarpiu jie patyrė didelių nuostolių. Tokiomis aplinkybėmis vėlgi būtų nepamatuota tikėtis iš Sąjungos gamintojų didelių investicijų.
(125)
Todėl padaryta išvada, kad nedidelės investicijos 2008 m. ir tiriamuoju laikotarpiu neturėjo esminės įtakos Sąjungos pramonės patirtai žalai, bet greičiau buvo jos padarinys.
5.3. Išvada dėl priežastinio ryšio
(126)
Kadangi nepateikta jokių kitų argumentų ar pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 246-264 konstatuojamosios dalys.
6. SĄJUNGOS INTERESAI
(127)
Po pirminio faktų atskleidimo daug ES perdirbėjų ir (arba) pilstyklų pranešė apie save ir teigė, kad Sąjungos interesų analizė teisingai neatspindėtų daugelio bendradarbiaujančių naudotojų argumentų ir kad išvados prieštarauja dabartinei ekonominei padėčiai. Tačiau nebuvo pateikta daugiau įrodymų ar paaiškinimų. Visos bendrovės paprašė būti išklausytos, bet tik dvi šios naudotojų grupės bendrovės ir viena Italijos pilstyklų asociacija dalyvavo išklausyme. Svaresnių pastabų gauta iš vieno bendradarbiaujančio ES perdirbėjo (ALPLA), perdirbėjų grupės („Caiba SA“, „Coca-Cola“ grupė, „Danone Waters“, „Logoplaste“, „MFS Commodities“, „PepsiCO.“, „Novara International“ ir „Silico Polymers“), bendradarbiaujančio importuotojo (GSI) ir plastiko perdirbėjų asociacijos (EuPC). Visos šios šalys tvirtai pasisakė prieš bet kokių priemonių nustatymą.
6.1. Sąjungos pramonės ir kitų Sąjungos gamintojų interesai
(128)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad ES gamintojai naudotųsi (piktnaudžiautų) prekybos apsaugos priemonėmis, kad apsaugotų Sąjungos rinką ir nustatytų Europos Sąjungoje dirbtinai dideles kainas. Šios šalys atkreipė dėmesį į Indijai, Indonezijai, Pietų Korėjai, Malaizijai, Taivanui, Tailandui ir Kinijos Liaudies Respublikai taikomas antidempingo ir (arba) kompensacines priemones. Tačiau pažymima, kad bet kokia Europos Sąjungoje gamybą vykdanti bendrovė turi teisę pateikti skundą ir siekti, kad būtų imtasi taisomųjų veiksmų, jeigu ji gali įrodyti, kad laikomasi žalingos subsidijavimo praktikos. Tai, kad buvo nustatyta, kad įvairiose šalyse taikoma subsidijavimo ir dempingo praktika, galėtų būti paaiškinta dideliu šio produkto paklausos didėjimu nuo 10-tojo dešimtmečio pradžios - paprastai paklausos metinio didėjimo sparta buvo matuojama dviženkliais skaičiais. Tai paskatino dideles investicijas visame pasaulyje, dėl to susidarė struktūrinis pasaulinio masto PET pasiūlos perteklius. Taip pat pažymima, kad kai kurios trečiosios šalys taiko priemones kelioms iš minėtų valstybių - tai parodo, kad esama struktūrinės problemos.
(129)
Keletas suinteresuotųjų šalių pakartojo, kad Sąjungos gamintojams nepavyks pagerinti savo veiklos rezultatų ilguoju laikotarpiu, nes netrukus trečiosiose šalyse bus pritraukta naujų investicijų ir dėl to Europos Sąjungoje sumažės dirbtinai didelės kainos.
(130)
Tyrimas parodė, kad dėl naujų investicijų Omane 2009 m. smarkiai išaugo jo importo apimtis, ir negalima atmesti galimybės, kad dėl to Sąjungos pramonei ateityje gali kilti problemų. Tačiau, kaip jau minėta laikinojo reglamento 270 konstatuojamojoje dalyje, galimos naujos investicijos, dėl kurių Sąjungos pramonė gali patirti žalos, nėra pagrįsta priežastis nepasinaudoti teisėtomis apsaugos priemonėmis, susijusiomis su šiuo tyrimu.
(131)
Tik viena suinteresuotoji šalis teigė, kad Europos Sąjungoje padidėjus PET kainoms, tik ES gamintojai, investavę trečiosiose šalyse, kurioms priemonės netaikomos (Tailande, JAV, Rusijoje), ar kiti PET gamintojai trečiosiose šalyse (Pietų Korėjoje) galėtų pagerinti savo veiklos rezultatus. Todėl šalis teigė, kad lėšų perkėlimas gamintojams už ES ribų akivaizdžiai būtų reikšmingesnis nei trumpojo laikotarpio nauda ES gamintojams.
(132)
Dėl šio aspekto pabrėžiama, kad neturima įrodymų, pagrindžiančių argumentą, kad bet kokia finansinė nauda, kuri gali būti suteikta gamintojams trečiosiose šalyse, kurioms netaikomos prekybos apsaugos priemonės, arba bendrovėms, kurioms taikomas nulinis muitas, būtų didesnė nei nauda Sąjungos pramonei.
(133)
Taip pat teigta, kad Sąjungos gamintojų bendrovėse dirba tik 2 000 darbuotojų, o PET perdirbėjų bendrovėse ir pilstyklose, kurioms bet koks muitas turėtų didelės įtakos, dirba atitinkamai apie 20 000 ir 60 000 darbuotojų.
(134)
Pažymima, kad PET gamintojų sukurtų darbo vietų skaičius nėra nesvarbus, o pats klausimas, ar priemonių nustatymas neprieštarauja Sąjungos interesams, negali tiesiog apsiriboti dirbančiųjų skaičiumi. Dėl to taip pat itin svarbu, kad priemonės negalėtų smarkiai paveikti susijusių naudotojų, atsižvelgiant į muito dydį ir alternatyvius tiekimo šaltinius, kaip nurodyta 141-156 konstatuojamosiose dalyse.
6.2. Nesusijusių Sąjungos importuotojų interesai
(135)
Pakartojama, kad atliekant šį tyrimą nebendradarbiavo nei vienas nesusijęs importuotojas.
(136)
Bendradarbiaujanti bendrovė griežtai nesutiko, kad muitų nustatymas neturės ryškaus poveikio jos veiklai. Bendrovė teigė, kad nors ji veikia komisinių atlyginimų pagrindu, poveikis būtų didelis, nes didelė jos veiklos dalis susijusi su nagrinėjamosiomis šalimis. Nustačius galutines priemones, jos turėtų poveikio komisiniams atlyginimams, gautiems iš gamintojų nagrinėjamosiose šalyse, nes nagrinėjamosiose šalyse pagamintas PET nebegalėtų konkuruoti su kitų gamintojų pagamintu PET.
(137)
Atsižvelgiant į bendrą mažą muito dydį, nėra tikėtina, kad tai turės didelės įtakos PET pardavimui iš nagrinėjamųjų šalių. Be to, labai tikėtina, kad vidutiniu laikotarpiu bendrovė gali pereiti prie kitų tiekimo šaltinių, pvz., importo iš Omano, JAV, Brazilijos, Meksikos ir bendrovių iš Pietų Korėjos, kurioms taikoma nulinė antidempingo muito norma. Šių eksportuojančių gamintojų pardavimas turėtų suteikti bendrovei galimybę padengti bet kokius nuostolius, kurie gali būti patirti dėl nustatytų priemonių. Todėl šis argumentas atmetamas.
6.3. Žaliavų tiekėjų interesai Europos Sąjungoje
(138)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad neteisėta ginti ES PET gamintojų žaliavų tiekėjus pakavimo pramonės, pilstyklų ir galutinių vartotojų sąskaita.
(139)
Pažymima, kad priemonių poveikio tiekimo pramonei analizė atitinka pagrindinio reglamento 31 straipsnį. Tokia analizė atliekama pagal nusistovėjusią praktiką, ypač kai žaliavų tiekėjai labai priklauso nuo Sąjungos gamintojų.
(140)
Kadangi jokių kitų pastabų šiuo klausimu negauta, galutinai patvirtinamos laikinojo reglamento 265-279 konstatuojamosios dalys.
6.4. Naudotojų interesai
(141)
Pakartojama, kad PET, naudojamas butelių ruošinių gamyboje, sudaro 70-80 % visų perdirbėjų gamybos sąnaudų. Todėl toms bendrovėms tai pati svarbiausia sąnaudų sudedamoji dalis.
(142)
Kai kurios suinteresuotosios šalys nurodė, kad ES pakavimo pramonė nuolat turi prisitaikyti prie pilstyklų reikalavimų dėl naujo dizaino ir kuo mažiau aplinkai kenksmingų pakuočių. Dėl to kai kurie perdirbėjai linkę nuolat investuoti į mokslinius tyrimus ir technologinę plėtrą siekdami sukurti naujus produktus ir naują dizainą, kad išliktų konkurencingi ir vertės kūrimo grandinėje sukurtų daugiau vertės.
(143)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad poveikis ES perdirbimo pramonei bus labai didelis ir dėl jo sumažės lėšos investicijoms į naujas, aplinkai nekenksmingas pakuotes, o šimtai mažesnių bendrovių gali užsidaryti, nes jų pelnas dar mažesnis dėl mažos perdirbimo apimties ir ribotų derybinių galių.
(144)
Jeigu dėl nustatytų priemonių visą kainos padidėjimą perimtų perdirbėjai, poveikis jiems būtų tikrai didelis priklausomai nuo tiekimo šaltinių, atsižvelgiant į tai, kad PET išlaidos sudaro didžiąją jų išlaidų dalį, o daugelio mažųjų ir vidutinių įmonių pelnas yra nedidelis.
(145)
Dėl to buvo atliktas tikrinamasis vizitas mažoje Italijos plastiko perdirbimo bendrovėje siekiant susidaryti geresnį vaizdą apie muito poveikį šiai naudotojų grupei. Tyrimas parodė, kad perdirbėjai paprastai turi tam tikrą, nors ir ribotą, galimybę perkelti kainos padidėjimą, ypač jei kainos padidėjimas yra žymus ir jį galima numatyti iš anksto. Be to, kai kurie PET perdirbėjai yra įtraukę į sutartis žaliavų kainų koregavimo sąlygą, kuri gali padėti ES perdirbėjams dalį kainos padidėjimo perkelti pilstykloms.
(146)
Todėl, atsižvelgiant į ganėtinai mažą muito dydį, padaryta išvada, kad kompensacinių muitų nustatymas veikiausiai neturės itin nepalankaus poveikio perdirbėjams.
(147)
Kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo argumentą, kad nustačius galutines priemones padidėtų PET perdirbėjų išsikėlimo rizika. Šios šalys taip pat teigė, kad išsikėlus ES perdirbėjams ES gamintojai neturėtų ilgalaikės naudos. Vienas iš bendradarbiaujančių PET perdirbėjų nurodė, kad išsikėlimas jau prasidėjo ir bet koks kompensacinių muitų nustatymas tik paspartintų šį procesą. Ši šalis teigė, kad didelė ES perdirbėjų dalis įsikurtų teritorijose netoli ES sienų (Šveicarijoje, Kroatijoje, Bosnijoje, Serbijoje, Turkijoje, Rusijoje ir Ukrainoje) ir kad kai kuriems perdirbėjams būtų daug lengviau iškelti gamybą į šias teritorijas nei teigiama laikinajame reglamente.
(148)
Remiantis turima informacija, išsikėlimas tikrai jau vyksta, todėl kompensacinių muitų nustatymas laikomas vienu iš daugelio galimų veiksnių, lemiančių tokį bendrovės sprendimą. Nebuvo nustatyta, kad šiuo atveju nenustačius priemonių šios bendrovės galėtų pasilikti Europos Sąjungoje atsižvelgiant į tai, kad toks sprendimas paprastai priimamas išanalizavus ne prekybos apsaugos priemones, o įvairius kitus aspektus, pvz., buvimas arčiau užsakovo, galimybė įdarbinti kvalifikuotus darbuotojus mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros srityje, bendra išlaidų struktūra ir pan.
(149)
Taip pat pažymima, kad turima informacija rodo, kad ES perdirbimo pramonė susiduria su įvairiomis rimtomis problemomis dėl vidinių struktūrinių trūkumų, kurie vis labiau ryškėja sparčiai besikeičiančioje augančios konkurencijos aplinkoje. Akivaizdu, kad stambumas turi reikšmės šiame versle, todėl jau vyksta rinkos vienijimasis, įskaitant bendrovių uždarymą ir išsikėlimą. Todėl manoma, kad bet koks PET kainos padidėjimas dėl kompensacinių priemonių nėra daug nerimo keliančio mažesnių perdirbėjų išsikėlimo priežastis.
(150)
Taigi padaryta išvada, kad kompensacinių muitų nustatymas nebus lemiamas veiksnys PET perdirbimo bendrovėms priimant sprendimą dėl išsikėlimo.
(151)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad bet kokios priemonės turės didelį poveikį pilstykloms, nes dėl sutartinių sąlygų joms būtų (bent iš dalies) perkeltas bet koks PET dervos kainų padidėjimas. Taip pat teigta, kad kai kurios pilstyklos gali būti nepajėgios perkelti kainų padidėjimo savo klientams - prekybos centrų ar mažmeninės prekybos grandinėms, ir jos gali nepakelti bet kokio sąnaudų padidėjimo.
(152)
Šios šalys teigė, kad buvo nustatyta nepakankamai plati produktų grupė, kuriai turės įtakos muitai, nes jie turės įtakos ne tik į butelius pilstomam vandeniui, nealkoholiniams gėrimams, valgomajam aliejui, bet ir alui, pienui ir pieno produktams, sultims, ketčupui ir prieskoniams, kosmetikos ir asmens priežiūros reikmenims, vaistams, vitaminams ir papildams, buitinėms valymo priemonėms, mašininei alyvai ir tepalams.
(153)
Pripažįstama, kad PET pakuotė yra įvairios paskirties. Tačiau pažymima, kad laikinojo reglamento nuostatos daugiausia susijusios su poveikiu pilstykloms, nes jos grindžiamos atliekant tyrimą bendradarbiavusių bendrovių (daugiausia vandens, nealkoholinių gėrimų ar sulčių gamintojų) pateiktais duomenimis. Kitų išsamių duomenų, rodančių dar didesnį poveikį naudojimui kitomis išvardytomis paskirtimis, neturima.
(154)
Todėl laikoma, kad laikinojo reglamento 291 konstatuojamojoje dalyje pateiktos laikinosios išvados gali būti galutinai patvirtintos. Be to, atsižvelgiant į mažą siūlomų priemonių dydį, sąnaudos gali padidėti ne daugiau kaip 1 % (blogiausiu atveju, t. y. jeigu pilstykloms tektų visas priemonių poveikis), todėl jų poveikis bendrai pilstyklų padėčiai bus labai nežymus, net jei, kaip teigiama, jos negalėtų perkelti padidėjusių sąnaudų vartotojams.
(155)
Keletas suinteresuotųjų šalių teigė, kad bet kokios prekybos apsaugos priemonės dar labiau sumažins nepakankamą pasiūlą Sąjungos rinkoje, padėtis bus ypač probleminė vasaros mėnesiais dėl padidėjusios vandens ir gėrimų paklausos. Teigta, kad 2010 m. reikės importuoti iki 900 000 tonų. Ši problema dar paaštrėtų dėl to, kad kai kurie ES gamintojai yra ir PET perdirbėjai, kurie parduotų laisvojoje rinkoje tik patenkinę vidinę paklausą ir nustatydami didesnes kainas.
(156)
Dėl šio aspekto naujos informacijos nepateikta ir nebuvo atmesti laikinojo reglamento 294 ir 295 konstatuojamosiose dalyse nurodyti argumentai. Taip pat pažymima, kad dėl iš JAE ir Pakistano importuojamam produktui nustatytų mažų muitų, poveikis šių šalių prekybos apimčiai neturėtų būti labai ryškus. Todėl galutinai patvirtinamos 294 ir 295 konstatuojamųjų dalių išvados.
6.5. Poveikis vartotojams
(157)
Keletas suinteresuotųjų šalių teigė, kad laikinajame reglamente nebuvo tinkamai atsižvelgta į poveikį vartotojams, kurie kasdien pirks produktus, kuriuose yra PET dervų. Šie argumentai nebuvo pagrįsti - tik nurodyta, kad dėl 50 EUR/t padidėjimo, taikomo 3 mln. suvartotų tonų, per metus galutiniams vartotojams būtų perkelta 150 mln. EUR.
(158)
Pažymima, kad siūloma apskaičiuota suma neatitinka realybės, nes daugelis šalių pripažino, kad tam tikras poveikis teks PET perdirbėjams, pilstykloms ir prekybos centrų ar mažmeninės prekybos grandinėms, t. y. tam tikra padidėjusių sąnaudų dalis bus išskirstyta pardavimo grandinėje.
(159)
Blogiausiu atveju (t. y. pagal mažai tikėtiną scenarijų, kai visas kainų padidėjimo poveikis tektų vartotojui) dėl mažo siūlomų priemonių dydžio šis poveikis galutiniam vartotojui neviršytų 0,5 eurocento už suvartotą butelį ir veikiausiai būtų žymiai mažesnis.
6.6. Išvada dėl Sąjungos interesų
(160)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir atlikus išsamią visų susijusių interesų analizę, padaryta galutinė išvada, kad įvertinus visus aspektus šiuo atveju nėra įtikinamų priežasčių nenustatyti priemonių. Kadangi jokių kitų pastabų šiuo klausimu negauta, galutinai patvirtinamos laikinojo reglamento 280-298 konstatuojamosios dalys.
6.7. Pastabos dėl galutinio faktų atskleidimo
(161)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remdamasi Komisija pasiūlė nustatyti galutinį kompensacinį muitą, kai kurios suinteresuotosios šalys pateikė papildomų pastabų. Kadangi dauguma pastabų - tai anksčiau pateiktų pastabų pakartojimas, minėtos išvados nebuvo pakeistos.
(162)
Dėl pakartoto argumento, kad dėl paskutinių USD ir EUR keitimo kurso pokyčių smarkiai išaugo importuojamo PET kainos ir todėl Sąjungos pramonės esą nereikia apsaugoti prekybos apsaugos priemonėmis, pažymima, kad atliekant bet kokį antisubsidijų tyrimą paprastai neatsižvelgiama į pokyčius po tiriamojo laikotarpio, nebent susiklosčius ypatingoms aplinkybėms galima parodyti, kad, be kita ko, jie yra ilgalaikiai ir smarkiai pakeistų tyrimo išvadas. Bet kokie USD ir EUR keitimo kurso pokyčiai negali būti laikomi ilgalaikiais.
7. GALUTINĖS PRIEMONĖS
7.1. Žalos pašalinimo lygis
(163)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad buvo nustatytas per didelis tiriamojo laikotarpio antro ketvirčio tikslinis (5 %) pelno dydis, nes per šį ketvirtį (2008 m. 4-tą ketvirtį) ne tik paklausa buvo mažesnė (žiemos laikotarpis), bet PET gamintojus smarkiai paveikė ir pasaulinė ekonominė krizė. Todėl teigiama, kad teisingai pritaikius principą, suformuotą byloje T-2010/95 (5), turėtų būti nustatytas 0 % pelno dydis, jeigu nebūtų subsidijuoto importo. Be to, šalies teigimu, kadangi krizė paveikė visus tiriamojo laikotarpio ketvirčius, ir kitiems ketvirčiams nustatytas 5 % pelno dydis neatitiktų tikrovės, nes net ir nesant ekonomikos krizės, t. y. 2006-2007 m., Sąjungos pramonei nepavyko pasiekti 5 % pelno.
(164)
Pripažįstama, kad laikantis teismų praktikos kaip tikslinis pelnas turėtų būti naudojamas tas pelnas, kurį Sąjungos pramonė galėjo pagrįstai pasiekti esant įprastinėms konkurencijos sąlygoms, kai nebuvo subsidijuoto importo. Primenama, kad per ankstesnius to paties produkto tyrimus naudotas 7 % ir didesnis tikslinis pelnas vietoj šiame tyrime preliminariai naudojamo 5 % pelno. 5 % tikslinis pelnas laikomas tikėtinu Europos pramonės pelnu, jeigu nebūtų subsidijuoto importo. Todėl atmetamas argumentas dėl tikslinio pelno mažinimo.
(165)
Atsižvelgiant į apskaičiuotą pakoreguotą priverstinį kainų mažinimą, minimą 108-110 konstatuojamosiose dalyse, atitinkamai nustatomi tokie žalos pašalinimo lygiai:
Šalis
Žalos pašalinimo lygis
Iranas
16,7 %
Pakistanas
14,1 %
JAE
17,5 %
7.2. Galutinės priemonės
(166)
Atsižvelgiant į galutines išvadas dėl subsidijavimo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų ir laikantis pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalies, tikslinga Irano, Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės importuojamam nagrinėjamajam produktui nustatyti galutinį kompensacinį muitą, atitinkantį nustatytą mažiausią subsidijavimo ir žalos pašalinimo lygį, pagal mažesnio muito taisyklę.
(167)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir laikantis pagrindinio reglamento 12 straipsnio 1 dalies, tikslinga Irano kilmės importui nustatyti galutinį kompensacinį muitą, atitinkantį nustatytą žalos skirtumo dydį, o Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės importui - nustatyti galutinį kompensacinį muitą, atitinkantį nustatytą subsidijos skirtumo dydį.
(168)
Primenama, kad per palyginti trumpą laikotarpį PET sąnaudos ir kainos gali smarkiai pakisti. Todėl manoma, kad tikslinga muitus nustatyti kaip konkrečią sumą vienai tonai. Ši suma gauta kompensacinį dydį taikant CIF eksporto kainoms, naudojamoms atliekant skaičiavimus per tuo pačiu metu atliekamą antidempingo tyrimą.
(169)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, siūlomi tokie kompensacinio muito dydžiai, išreikšti CIF kaina Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą:
Šalis
Bendras subsidijos skirtumas
Žalos skirtumas
Galutinio kompensacinio muito norma
%
Suma
(EUR/tonai)
Iranas
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistanas
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
JAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Bet kokie prašymai taikyti bendrovėms individualų kompensacinį muitą (pvz., pasikeitus subjekto pavadinimui arba įsteigus naujus gamybos ar pardavimo subjektus) turėtų būti nedelsiant siunčiami Komisijai (6) nurodant visą svarbią informaciją, ypač informaciją apie bendrovės veiklos, susijusios su gamyba ir pardavimu vidaus bei eksporto rinkose, pasikeitimus, siejamus su, pvz., minėto pavadinimo pakeitimu arba gamybos ir pardavimo subjekto pasikeitimu. Prireikus reglamentas bus atitinkamai iš dalies keičiamas atnaujinant bendrovių, kurioms taikomos individualios muito normos, sąrašą.
7.3. Įsipareigojimai
(171)
Atskleidus esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remiantis ketinta rekomenduoti nustatyti galutines antisubsidijų priemones, Irano eksportuojantis gamintojas pateikė kainos įsipareigojimo pasiūlymą pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį.
(172)
Pasiūlymas buvo apsvarstytas, ir atsižvelgiant į tai, kad labai skiriasi atskirų tipų produktų kainos, nustatyta, kad vien tik pasiūlyta minimali importo kaina negarantuotų, kad bus pašalintas žalingas visų produktų subsidijavimas.
(173)
Taip pat nustatyta, kad Irano eksportuojantis gamintojas parduoda Europos Sąjungai nagrinėjamąjį produktą ir kitus produktus per susijusią prekybos bendrovę, kuri eksportuoja daugybę įvairių bendrovių pagamintų produktų. Dėl tokios pardavimo struktūros kyla labai didelė kryžminės kompensacijos rizika, nes PET, dėl kurių prisiimtas įsipareigojimas, gali būti parduodami kartu su kitais produktais tiems patiems pirkėjams, o įvairių tam pačiam pirkėjui parduodamų produktų kainos galėtų būti labai lengvai kompensuojamos. Galiausiai sprendžiant iš viešai prieinamų šaltinių atrodo, kad Irane yra dar bent vienas papildomas PET gamintojas. Atsižvelgiant į minėtą pardavimo struktūrą, šios aplinkybės kelia rimtų abejonių, ar institucijos ir muitinė gali užtikrinti, kad tik bendradarbiaujančio eksportuojančio gamintojo PET būtų parduodamas laikantis įsipareigojimo sąlygų, nes tai yra žaliavinis produktas, kurį lengva pakeisti - tai reiškia, kad tokių žaliavinių produktų atveju visiškai neaišku, kaip fiziškai atpažinti gamintoją.
(174)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, padaryta išvada, kad toks įsipareigojimas nepraktiškas, todėl jis negali būti priimtas. Apie tai šalis buvo informuota ir jai suteikta galimybė pateikti pastabų. Tačiau jos pastabos neturėjo poveikio minėtai išvadai.
8. GALUTINIS LAIKINOJO MUITO SURINKIMAS
(175)
Atsižvelgiant į nustatytų kompensuotinų subsidijų dydį ir įvertinus Sąjungos pramonei padarytą žalą, manoma, kad būtina galutinai surinkti garantijomis užtikrintas laikinojo muito, nustatyto laikinuoju reglamentu, sumas, neviršijant nustatytų galutinių muitų sumos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Importuojamam Irano, Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės polietileno tereftalatui, kurio klampos skaičius pagal ISO standartą 1628-5 yra 78 ml/g arba didesnis ir kurio KN kodas šiuo metu yra 3907 60 20, nustatomas galutinis kompensacinis muitas.
2. Galutinio kompensacinio muito norma, taikoma 1 dalyje aprašytų produktų neto kainai Sąjungos pasienyje prieš sumokant muitą, yra tokia:
Šalis
Galutinio kompensacinio muito norma (EUR/tonai)
Iranas: visoms bendrovėms
139,70
Pakistanas: visoms bendrovėms
44,02
Jungtiniai Arabų Emyratai: visoms bendrovėms
42,34
3. Jeigu prekės buvo sugadintos prieš jas išleidžiant į laisvą apyvartą, ir todėl faktiškai sumokėta arba mokėtina kaina, siekiant nustatyti muitinę vertę, paskirstoma proporcingai pagal 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (7), 145 straipsnį, galutinio kompensacinio muito dydis, apskaičiuotas remiantis minėtais dydžiais, yra sumažinamas proporcingai paskirstytai faktiškai sumokėtai ar mokėtinai kainai.
4. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos galiojančios muitus reglamentuojančios nuostatos.
2 straipsnis
Galutinai surenkamos garantijomis užtikrintos laikinojo kompensacinio muito, nustatyto Komisijos reglamentu (ES) Nr. 473/2010 importuojamam Irano, Pakistano ir Jungtinių Arabų Emyratų kilmės polietileno tereftalatui, kurio klampos skaičius pagal ISO standartą 1628-5 yra 78 ml/g arba didesnis ir kurio KN kodas šiuo metu yra 3907 60 20, sumos, taikant pagal 1 straipsnį nustatyto galutinio kompensacinio muito normą. Sumos, viršijančios galutinio kompensacinio muito normą, nerenkamos.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. rugsėjo 27 d.