NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 461/2010
ze dne 27. května 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě (1), a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení,
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi k tomu, aby formou nařízení použila čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) na určité kategorie vertikálních dohod a jim odpovídající jednání ve vzájemné shodě spadající pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Nařízení o blokových výjimkách se vztahují na vertikální dohody, které splňují určité podmínky, a mohou být obecná nebo specifická pro příslušná odvětví.
(2)
Komise definovala kategorii vertikálních dohod, které zpravidla splňují podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a přijala za tím účelem nařízení Komise (EU) č. 330/2010 ze dne 20. dubna 2010 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (3), které nahrazuje nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 (4).
(3)
Odvětví motorových vozidel, kam patří osobní automobily a užitková vozidla, bylo předmětem nařízení o specifických blokových výjimkách od roku 1985, z nichž nejnovější je nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (5). Nařízení (ES) č. 2790/1999 výslovně uvádělo, že se nevztahuje na vertikální dohody, jejichž předmět spadal do působnosti jiných nařízení o blokových výjimkách. Odvětví motorových vozidel proto nespadal do působnosti tohoto nařízení.
(4)
Použitelnost nařízení (ES) č. 1400/2002 končí dnem 31. května 2010. Na odvětví motorových vozidel by se však měla bloková výjimka nadále vztahovat, aby se zjednodušila administrativa, snížily náklady na dosažení souladu pro dotčené podniky a zároveň byl zajištěn účinný dozor nad trhem v souladu s čl. 103 odst. 2 písm. b) Smlouvy.
(5)
Dosavadní zkušenosti nabyté od roku 2002 ohledně prodeje nových motorových vozidel, distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby motorových vozidel umožňují definovat kategorie vertikálních dohod v odvětví motorových vozidel, o kterých je možné se domnívat, že zpravidla splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(6)
Tato kategorie zahrnuje vertikální dohody o koupi, prodeji a dalším prodeji nových motorových vozidel, vertikální dohody o koupi, prodeji a dalším prodeji náhradních dílů pro motorová vozidla a vertikální dohody o poskytování servisu oprav a údržby pro tato vozidla, pokud jsou tyto dohody uzavřeny mezi podniky, které mezi sebou nesoutěží, mezi určitými soutěžiteli nebo mezi určitými sdruženími maloobchodníků nebo servisních pracovníků. Patří sem i vertikální dohody obsahující dodatečná ustanovení o postoupení nebo užívání práv duševního vlastnictví. „Vertikální dohody“ by měly být definovány tak, aby zahrnovaly jak tyto dohody, tak odpovídající jednání ve vzájemné shodě.
(7)
Určité typy vertikálních dohod mohou zlepšit hospodářskou účinnost uvnitř výrobního a distribučního řetězce tím, že usnadní koordinaci mezi zúčastněnými podniky. Zejména mohou vést ke snížení obchodních a distribučních nákladů stran a zajistit optimální úroveň jejich prodejů a investic.
(8)
Pravděpodobnost, že účinky k povzbuzení účinnosti převáží případné účinky škodlivé pro soutěž vycházející z omezení obsažených ve vertikálních dohodách, závisí na stupni tržní síly stran dohody, a tedy i na míře konkurenceschopnosti těchto podniků vůči dalším dodavatelům zboží a poskytovatelům služeb, které jejich zákazníci považují z důvodů vlastností výrobků, jejich ceny a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné. Vertikální dohody obsahující omezení, která mohou omezovat hospodářskou soutěž a poškozovat spotřebitele nebo která nejsou nezbytná k dosažení účinků k povzbuzení účinnosti, by měly být z výhod blokové výjimky vyloučeny.
(9)
Pro definování náležité oblasti působnosti nařízení o blokových výjimkách musí Komise přihlížet ke konkurenčním podmínkám v příslušném odvětví. V tomto ohledu závěry podrobného sledování odvětví motorových vozidel obsažené v hodnotící zprávě o uplatňování nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 28. května 2008 (6) a ve sdělení Komise - Budoucí rámec soutěžního práva použitelný v odvětví motorových vozidel ze dne 22. července 2009 (7) ukázaly, že by měl být stanoven rozdíl mezi dohodami týkajícími se prodeje nových motorových vozidel a dohodami o poskytování servisu oprav a údržby a o prodeji náhradních dílů.
(10)
Pokud jde o prodej nových motorových vozidel, nezdá se, že by existovaly významné nedostatky v hospodářské soutěži, které by toto odvětví odlišovaly od jiných odvětví hospodářství a které by vyžadovaly použití odlišných pravidel, která by byla přísnější než pravidla obsažená v nařízení (EU) č. 330/2010. Prahová hodnota výše podílu na trhu, nevyloučení některých vertikálních dohod a další podmínky stanovené v uvedeném nařízení zpravidla zajistí, že vertikální dohody týkající se prodeje nových motorových vozidel splňují požadavky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Na tyto dohody by se proto měla vztahovat výjimka udělená nařízením (EU) č. 330/2010 za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky, jež jsou v něm stanoveny.
(11)
Pokud jde o dohody týkající se distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby motorových vozidel, je třeba přihlédnout k některým specifickým vlastnostem poprodejního trhu motorových vozidel. Zkušenosti, jež Komise nabyla při používání nařízení (ES) č. 1400/2002, svědčí o tom, že zvyšování cen za jednotlivé opravy se jen částečně odrazí ve zvýšené spolehlivosti moderních automobilů a v prodloužení intervalů mezi opravami. Tyto trendy jsou spjaty s technologickým vývojem a zvyšující se složitostí a spolehlivostí automobilových komponentů, které výrobci vozidel nakupují od dodavatelů původního vybavení Tito dodavatelé komponentů prodávají své výrobky jako náhradní díly na poprodejním trhu jak prostřednictvím schválených sítí opraven provozovaných samotnými výrobci vozidel, tak prostřednictvím nezávislých kanálů, v důsledku čehož se na poprodejních trzích s motorovými vozidly stávají významnou konkurenční silou. Náklady, které spotřebitelé v Unii v průměru platí za servis opravy a údržby motorových vozidel, představují velmi vysoký podíl celkových výdajů spotřebitelů v souvislosti s motorovými vozidly.
(12)
Konkurenční podmínky na poprodejním trhu motorových vozidel mají také přímý dopad na veřejnou bezpečnost, neboť vozidla, nejsou-li správně opravena, mohou být řízena nebezpečným způsobem, a také na veřejné zdraví a životní prostředí, jelikož emise oxidu uhličitého a dalších znečišťujících látek ovzduší mohou být vyšší z vozidel u nichž není pravidelně prováděna údržba.
(13)
Pokud je možno definovat samostatný poprodejní trh, závisí účinná hospodářská soutěž na trzích s nákupem a prodejem náhradních dílů a s poskytováním servisu oprav a údržby motorových vozidel na stupni konkurenční interakce mezi schválenými servisními pracovníky, tzn. servisními pracovníky působícími v rámci sítí servisů zřizovaných přímo či nepřímo výrobcem vozidel, a mezi schválenými a nezávislými subjekty, včetně nezávislých dodavatelů náhradních dílů a servisních pracovníků. Schopnost nezávislých subjektů obstát v konkurenci závisí na neomezeném přístupu k nezbytným vstupům, jako jsou náhradní díly a technické informace.
(14)
S ohledem na uvedené zvláštnosti jsou pravidla uvedená v nařízení (EU) č. 330/2010 včetně jednotné prahové hodnoty podílu na trhu 30 % nezbytná, ale nikoliv dostatečná k tomu, aby bylo zajištěno, že bude výhoda blokové výjimky vyhrazena pouze těm vertikálním dohodám týkajícím se distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby, o nichž lze s dostatečnou jistotou předpokládat, že splňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(15)
Na vertikální dohody týkající se distribuce náhradních dílů a poskytování servisu oprav a údržby by se proto měla bloková výjimka vztahovat, pouze pokud kromě podmínek pro výjimku stanovených nařízení (EU) č. 330/2010 splňují přísnější požadavky ohledně některých závažných omezení hospodářské soutěže, která by mohla omezit dodávky a využití náhradních dílů na poprodejním trhu motorových vozidel.
(16)
Výhoda blokové výjimky by zejména neměla být udělena dohodám, jež omezují prodej náhradních dílů členy selektivního distribučního systému výrobce vozidel nezávislým servisním pracovníkům, kteří je používají pro poskytování servisu oprav a údržby. Bez přístupu k těmto náhradním dílům by nezávislí servisní pracovníci nebyli schopni účinně soutěžit se schválenými servisy, protože by nemohli poskytovat zákazníkům kvalitní služby, které přispívají k bezpečnému a spolehlivému fungování motorových vozidel.
(17)
V zájmu zajištění účinné hospodářské soutěže na trhu poskytování servisu oprav a údržby a s cílem umožnit servisům nabízet konečným uživatelům konkurenční náhradní díly by se bloková výjimka zároveň neměla vztahovat na vertikální dohody, které však, třebaže jsou v souladu s nařízením (EU) č. 330/2010, omezují schopnost výrobců náhradních dílů tyto díly prodávat schváleným servisním pracovníkům v rámci distribučního systému výrobce vozidel, nezávislým distributorům náhradních dílů, nezávislým servisním pracovníkům nebo konečným uživatelům. Není tím dotčena odpovědnost výrobců náhradních dílů podle občanského práva nebo schopnost výrobců vozidel požadovat od schválených servisních pracovníků v rámci jejich distribučního systému, aby používali náhradní díly, které odpovídají kvalitě komponentů použitých pro montáž určitého motorového vozidla. Navíc vzhledem k tomu, že výrobci vozidel mají přímou smluvní odpovědnost pro případ záručních oprav, servisu zdarma a svolávání vozidel, by dohody obsahující povinnost schválených servisních pracovníků používat pro tyto opravy pouze náhradní díly dodávané výrobcem vozidla měly být výjimkou pokryty.
(18)
Aby také bylo umožněno schváleným i nezávislým servisním pracovníkům a konečným uživatelům rozpoznat výrobce komponentů nebo náhradních dílů pro motorová vozidla a vybírat si mezi jinými možnými díly, bloková výjimka by se neměla vztahovat dohody, kterými výrobce motorových vozidel omezuje možnost výrobce komponentů nebo originálních náhradních dílů umisťovat účinně a čitelně svoji obchodní značku nebo logo na tyto díly.
(19)
Aby byl všem hospodářským subjektům poskytnut čas přizpůsobit se tomuto nařízení, bylo by vhodné prodloužit použitelnost ustanovení nařízení (ES) č. 1400/2002 týkajících se vertikálních dohod o nákupu, prodeji a dalším prodeji nových motorových vozidel do 31. května 2013. Pokud jde o vertikální dohody o prodeji náhradních dílů a o poskytování servisu oprav a údržby, mělo by se toto nařízení použít od 1. června 2010, aby byla zachována náležitá ochrana hospodářské soutěže na poprodejních trzích motorových vozidel.
(20)
Komise bude neustále sledovat vývoj v odvětví motorových vozidel a přijme vhodná nápravná opatření, pokud se objeví nedostatky v hospodářské soutěži, jež mohou na trhu distribuce nových motorových vozidel, dodávek náhradních dílů nebo poprodejního servisu motorových vozidel poškozovat spotřebitele.
(21)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (8), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(22)
Podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 může úřad pro hospodářskou soutěž členského státu odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení na celém území členského státu nebo na jeho části, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, má na celém území členského státu nebo na jeho části dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(23)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam negativní účinky na hospodářskou soutěž vyplývající z existence paralelních sítí vertikálních dohod, jež mají podobné účinky omezující přístup na relevantní trh nebo hospodářskou soutěž na tomto trhu. Tyto kumulativní účinky mohou například vzniknout v případech selektivní distribuce nebo závazků zakazujících soutěž.
(24)
K posílení dohledu nad paralelními sítěmi vertikálních dohod, které mají podobné účinky omezující hospodářskou soutěž a které se týkají více než 50 % daného trhu, může Komise formou nařízení prohlásit, že se toto nařízení nevztahuje na vertikální dohody obsahující určitá omezení vztahující se k dotyčnému trhu, čímž obnoví plné použití článku 101 Smlouvy na tyto dohody.
(25)
K posouzení účinků tohoto nařízení na hospodářskou soutěž v oblasti maloobchodu s motorovými vozidly, dodávek náhradních dílů a poprodejního servisu pro motorová vozidla na vnitřním trhu je vhodné, aby byla vypracována hodnotící zpráva o provádění tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„vertikální dohodou“ dohoda nebo jednání ve vzájemné shodě, jež byly uzavřeny mezi dvěma nebo více podniky, z nichž každý pro účely dohody nebo jednání ve vzájemné shodě jedná na různé úrovni výrobního či distribučního řetězce, a které se týkají podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží nebo služby;
b)
„vertikálním omezením“ omezení hospodářské soutěže obsažené ve vertikální dohodě spadající do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy;
c)
„schváleným servisním pracovníkem“ poskytovatel servisu oprav a údržby motorových vozidel, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel;
d)
„schváleným distributorem“ distributor náhradních dílů pro motorová vozidla, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel;
e)
„samostatným servisním pracovníkem“
i)
poskytovatel servisu oprav a údržby motorových vozidel nezačleněný do distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel, pro která poskytuje opravy nebo údržbu,
ii)
schválený servisní pracovník v rámci distribučního systému dotyčného dodavatele v tom rozsahu, ve kterém poskytuje servis oprav a údržby pro motorová vozidla jiného dodavatele, do jehož distribučního systému nenáleží;
f)
„samostatným distributorem“
i)
distributor náhradních dílů pro motorová vozidla, který nepůsobí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel pro která prodává náhradní díly,
ii)
schválený distributor v rámci distribučního systému dotyčného dodavatele v tom rozsahu, ve kterém prodává náhradní díly pro motorová vozidla jiného dodavatele, do jehož distribučního systému nenáleží;
g)
„motorovým vozidlem“ vozidlo s vlastním pohonem a třemi či více koly určené pro použití na veřejných komunikacích;
h)
„náhradními díly“ zboží, které je určené k instalaci do motorového vozidla nebo na něj, aby se nahradily komponenty uvedeného vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití motorového vozidla, s výjimkou paliva;
i)
„systémem selektivní distribuce“ distribuční systém, ve kterém se dodavatel zavazuje přímo nebo nepřímo k prodeji smluvního zboží nebo služeb pouze distributorům vybraným na základě stanovených kritérií a ve kterém se tito distributoři zavazují, že nebudou prodávat toto zboží nebo tyto služby neschváleným distributorům na území, které je dodavatelem vyhrazeno pro provoz systému.
2. Pro účely tohoto nařízení zahrnují pojmy „podnik“, „dodavatel“, „výrobce“ a „kupující“ i jejich spojené podniky.
„Propojenými podniky“ se rozumí:
a)
podniky, ve kterých jedna strana dohody přímo nebo nepřímo:
i)
má pravomoc vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
ii)
má pravomoc jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iii)
má právo řídit záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v jedné smluvní straně vykonávat práva, uvedená v písmenu a);
c)
podniky, v nichž podnik uvedený v písmenu b) má přímo či nepřímo práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
d)
podniky, v nichž jedna strana dohody spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenu a), b) nebo c), nebo v nichž dva nebo více posledně zmíněných podniků, mají společně práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
e)
podniky, ve kterých vykonávají práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a) společně:
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d), nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden nebo více spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran.
KAPITOLA II
VERTIKÁLNÍ DOHODY TÝKAJÍCÍ SE NÁKUPU, PRODEJE NEBO DALŠÍHO PRODEJE NOVÝCH MOTOROVÝCH VOZIDEL
Článek 2
Použitelnost nařízení (ES) č. 1400/2002
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy se od 1. června 2010 do 31. května 2013 ustanovení čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na vertikální dohody týkající se podmínek, na jejichž základě mohou strany kupovat, prodávat nebo dále prodávat nová motorová vozidla a které splňují požadavky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 1400/2002, jež se vztahují konkrétně na vertikální dohody týkající se nákupu, prodeje a dalšího prodeje nových motorových vozidel.
Článek 3
Použití nařízení (EU) č. 330/2010
S účinkem ode dne 1. června 2013 se nařízení (EU) č. 330/2010 použije na vertikální dohody týkající se nákupu, prodeje a dalšího prodeje nových motorových vozidel.
KAPITOLA III
VERTIKÁLNÍ DOHODY TÝKAJÍCÍ SE POPRODEJNÍHO TRHU MOTOROVÝCH VOZIDEL
Článek 4
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije pro vertikální dohody týkající se podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat náhradní díly pro motorová vozidla nebo poskytovat servis oprav a údržby pro motorová vozidla, které splňují požadavky pro výjimku podle nařízení Komise (EU) č. 330/2010 a neobsahují žádné z tvrdých omezení uvedených v článku 5 tohoto nařízení.
Tato výjimka se použije, pokud uvedené dohody obsahují vertikální omezení.
Článek 5
Omezení, jež vedou k odebrání výhody blokové výjimky - tvrdá omezení
Výjimka podle článku 4 se nevztahuje na vertikální dohody, jejichž cílem je přímo nebo nepřímo, samostatně nebo společně s jinými faktory pod kontrolou stran:
a)
omezení prodeje náhradních dílů pro motorová vozidla členy selektivního distribučního systému nezávislým servisním pracovníkům, kteří používají tyto díly k opravám a údržbě motorových vozidel;
b)
omezení dohodnuté mezi dodavatelem náhradních dílů, nástrojů pro opravy nebo diagnostického nebo jiného zařízení a výrobcem motorových vozidel, které omezuje možnost dodavatele prodávat toto zboží schváleným nebo nezávislým distributorům nebo schváleným nebo nezávislým servisním pracovníkům nebo konečným uživatelům;
c)
omezení dohodnuté mezi výrobcem motorových vozidel, který používá komponenty pro první montáž motorových vozidel, a dodavatelem těchto komponentů, které omezuje schopnost dodavatele účinným a dobře viditelným způsobem umisťovat svoji obchodní značku nebo logo na dodávané komponenty nebo na náhradní díly.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 6
Nepoužití tohoto nařízení
Podle článku 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise tam, kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu, nařízením prohlásit, že se toto nařízení nepoužije na vertikální dohody obsahující specifická omezení vztahující se k uvedenému trhu.
Článek 7
Dohled a hodnotící zpráva
Komise pravidelně dohlíží na provádění tohoto nařízení a vypracuje zprávu o provádění tohoto nařízení nejpozději do dne 31. května 2021 zejména s ohledem na podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
Článek 8
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2010.
Jeho použitelnost končí dnem 31. května 2023.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. května 2010.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 461/2010
2010 m. gegužės 27 d.
dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikrų rūšių vertikaliesiems susitarimams ir suderintiems veiksmams variklinių transporto priemonių sektoriuje
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama 1965 m. kovo 2 d. Tarybos reglamentą Nr. 19/65/EEB dėl Sutarties 85 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims (1), ypač į jo 1 straipsnį,
paskelbusi šio reglamento projektą,
pasikonsultavusi su Konkurenciją ribojančios veiklos ir dominuojančių padėčių patariamuoju komitetu,
kadangi:
(1)
Reglamentu Nr. 19/65/EEB Komisijai suteikiami įgaliojimai taikyti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalį (2) priimant reglamentą dėl tam tikrų rūšių vertikaliųjų susitarimų ir atitinkamų suderintų veiksmų, kurie patenka į Sutarties 101 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Bendrosios išimties reglamentai taikomi vertikaliesiems susitarimams, kurie atitinka tam tikras sąlygas, ir gali būti bendro pobūdžio arba skirti konkrečiam sektoriui.
(2)
Komisija apibrėžė vertikaliųjų susitarimų rūšį, kuri, jos manymu, paprastai atitinka Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas, ir tuo tikslu priėmė 2010 m. balandžio 20 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 330/2010 dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo vertikaliųjų susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims (3), kuriuo pakeičiamas Reglamentas (EB) Nr. 2790/1999 (4).
(3)
Variklinių transporto priemonių sektoriui, apimančiam ir keleivinius automobilius, ir komercines transporto priemones, nuo 1985 m. taikomi konkretūs bendrosios išimties reglamentai, iš kurių naujausias - 2002 m. liepos 31 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1400/2002 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo vertikalių susitarimų ir suderintų veiksmų rūšims motorinių transporto priemonių sektoriuje (5). Reglamente (EB) Nr. 2790/1999 pabrėžtinai nurodyta, kad jis netaikomas vertikaliesiems susitarimams, kurių objektas patenka į bet kurio kito bendrosios išimties reglamento taikymo sritį. Todėl variklinių transporto priemonių sektorius į minėto reglamento taikymo sritį nepateko.
(4)
Reglamentas (EB) Nr. 1400/2002 nustoja galioti 2010 m. gegužės 31 d. Tačiau variklinių transporto priemonių sektoriui turėtų būti ir toliau taikoma bendroji išimtis, kad būtų supaprastintas susijusių įmonių administravimas ir sumažintos jų reikalavimų laikymosi sąnaudos, kartu užtikrinant veiksmingą rinkų priežiūrą pagal Sutarties 103 straipsnio 2 dalies b punktą.
(5)
Nuo 2002 m. įgyta patirtis, susijusi su variklinių transporto priemonių platinimu, atsarginių dalių platinimu ir variklinių transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugų teikimu, leidžia apibrėžti variklinių transporto priemonių sektoriaus vertikaliųjų susitarimų, kurie gali būti laikomi paprastai atitinkančiais Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas, rūšį.
(6)
Ši rūšis apima naujų variklinių transporto priemonių pirkimo, pardavimo ar perpardavimo vertikaliuosius susitarimus, variklinių transporto priemonių atsarginių dalių pirkimo, pardavimo arba perpardavimo vertikaliuosius susitarimus ir tokių transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugų teikimo vertikaliuosius susitarimus, kai tokie susitarimai sudaryti tarp nekonkuruojančių įmonių, tarp tam tikrų konkurentų ar tam tikrų mažmenininkų ar remontininkų asociacijų. Ši rūšis taip pat apima vertikaliuosius susitarimus, kuriuose yra papildomų nuostatų dėl intelektinės nuosavybės teisių perdavimo arba naudojimo. Sąvoka „vertikalieji susitarimai“ turėtų būti atitinkamai apibrėžta, kad apimtų ir tokius susitarimus, ir atitinkamus suderintus veiksmus.
(7)
Tam tikrų rūšių vertikaliaisiais susitarimais gali būti padidintas gamybos arba platinimo grandinės ekonominis efektyvumas dėl dalyvaujančių įmonių geresnio veiksmų derinimo. Visų pirma tais susitarimais gali būti sumažintos šalių sandorių ir platinimo sąnaudos bei optimizuoti jų pardavimo ir investicijų lygiai.
(8)
Tikimybė, kad toks efektyvumą skatinančių veiksnių poveikis bus didesnis nei antikonkurencinį poveikį turinčių vertikaliuosiuose susitarimuose nustatytų apribojimų, priklauso nuo susitarimo šalių įtakos rinkoje ir dėl to - nuo konkurencijos, kurią toms įmonėms sudaro kiti tiekėjai tų prekių ar paslaugų, kurias, atsižvelgdamas į produktų savybes, kainas arba numatytą paskirtį, pirkėjas laiko lygiavertėmis arba viena kitą pakeičiančiomis. Vertikaliesiems susitarimams, kuriuose yra nustatyta apribojimų, kuriais greičiausiai bus apribota konkurencija ir padaryta žalos vartotojams, arba kurie nėra būtini siekiant pirmiau minėto teigiamo poveikio, bendroji išimtis turėtų būti netaikoma.
(9)
Kad apibrėžtų atitinkamą bendrosios išimties reglamento taikymo sritį, Komisija turi atsižvelgti į atitinkamo sektoriaus konkurencines sąlygas. Šiuo atžvilgiu, nuodugniai išnagrinėjusi variklinių transporto priemonių sektorių 2008 m. gegužės 28 d. parengtoje Komisijos reglamento (EB) Nr. 1400/2002 veikimo vertinimo ataskaitoje (6) ir 2009 m. liepos 22 d. Komisijos komunikate „Būsimoji konkurencijos teisės sistema, taikytina motorinių transporto priemonių sektoriui“ (7), Komisija mano, kad reikėtų atskirti naujų variklinių transporto priemonių platinimo susitarimus ir remonto bei techninės priežiūros paslaugų teikimo ir atsarginių dalių platinimo susitarimus.
(10)
Nepanašu, kad naujų variklinių transporto priemonių platinimo sektoriuje būtų didelių konkurencijos trūkumų, dėl kurių šis sektorius skirtųsi nuo kitų ekonomikos sektorių ir dėl kurių galėtų reikėti taikyti kitokias ir griežtesnes taisykles nei nustatytosios Reglamente (ES) Nr. 330/2010. Rinkos dalies ribos nustatymu, išimties netaikymu tam tikriems vertikaliesiems susitarimams ir minėtame reglamente nustatytomis kitomis sąlygomis paprastai užtikrinama naujų variklinių transporto priemonių platinimo vertikaliųjų susitarimų atitiktis Sutarties 101 straipsnio 3 dalies reikalavimams. Todėl tokiems susitarimams turėtų būti taikoma Reglamente (ES) Nr. 330/2010 nustatyta išimtis, jei tenkinamos visos jame nustatytos sąlygos.
(11)
Dėl atsarginių dalių platinimo ir remonto ir techninės priežiūros paslaugų teikimo susitarimų, reikėtų atsižvelgti į tam tikrus būdingus antrinės variklinių transporto priemonių rinkos ypatumus. Visų pirma, Komisijos patirtis taikant Reglamentą (EB) Nr. 1400/2002 rodo, kad didesnės individualių remonto darbų kainos tik iš dalies atspindi tai, kad šiuolaikiniai automobiliai tapo patikimesni ir techninės priežiūros intervalai tapo ilgesni. Tokia tendencija yra susijusi su technologijų pažanga ir sudėtingesniais ir patikimesniais automobilių komponentais, kuriuos automobilių gamintojai vis dažniau perka iš originalios įrangos tiekėjų. Tokie tiekėjai parduoda savo gaminius kaip atsargines dalis antrinėje rinkoje tiek per transporto priemonių gamintojų įgaliotųjų remontininkų tinklus ir nepriklausomais kanalais, taip būdami svarbia konkurencine jėga antrinėje variklinių transporto priemonių rinkoje. Sąjungos vartotojų patiriamos vidutinės variklinių transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugų išlaidos sudaro labai didelę bendrų vartotojų išlaidų variklinėms transporto priemonėms dalį.
(12)
Konkurencinės sąlygos antrinėje variklinių transporto priemonių rinkoje taip pat turi tiesioginį poveikį visuomenės saugumui, nes važiuoti transporto priemonėmis gali būti nesaugu, jei jos netinkamai suremontuotos, taip pat visuomenės sveikatai ir aplinkai, nes variklinės transporto priemonės, kurioms nebuvo atliekama reguliari techninė priežiūra gali išmesti daugiau anglies dioksido ir kitų oro teršalų.
(13)
Tiek, kiek galima apibrėžti atskirą antrinę rinką, veiksminga konkurencija atsarginių dalių pirkimo ir pardavimo rinkose, taip pat variklinių transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugų teikimas priklauso nuo konkurencinės įgaliotųjų remontininkų, t. y. veikiančių remonto tinkluose, kuriuos tiesiogiai arba netiesiogiai įsteigė transporto priemonių gamintojai, taip pat įgaliotųjų ir nepriklausomų veiklos vykdytojų, įskaitant nepriklausomus atsarginių dalių tiekėjus ir remontininkus, sąveikos laipsnio. Pastarųjų gebėjimas konkuruoti priklauso nuo neribotų galimybių naudotis būtinais ištekliais, pvz., atsarginėmis dalimis ir technine informacija.
(14)
Atsižvelgiant į šiuos ypatumus, Reglamente (ES) Nr. 330/2010 nustatytos taisyklės, įskaitant vienodos 30 % rinkos dalies ribos nustatymą, yra būtinos, bet nepakankamos, kad būtų užtikrintas bendrosios išimties taikymas tik tiems atsarginių dalių platinimo ir remonto bei techninės priežiūros paslaugų teikimo vertikaliesiems susitarimams, kurie gali būti neabejotinai laikomi atitinkančiais Sutarties 101 straipsnio 3 dalies sąlygas.
(15)
Todėl atsarginių dalių platinimo ir remonto bei techninės priežiūros paslaugų teikimo vertikaliesiems susitarimams bendroji išimtis turėtų būti taikoma tik jei, be Reglamente (ES) Nr. 330/2010 nustatytų išimties sąlygų, jie atitinka griežtesnius reikalavimus, susijusius su tam tikrų rūšių griežtais konkurencijos apribojimais, dėl kurių gali būti ribojamas atsarginių dalių tiekimas ir naudojimas antrinėje variklinių transporto priemonių rinkoje.
(16)
Visų pirma bendroji išimtis neturėtų būti taikoma susitarimams, kuriais transporto priemonių gamintojo pasirinktinio platinimo sistemos nariams neleidžiama parduoti atsarginių dalių nepriklausomiems remontininkams, kurie jas naudoja remonto ar techninės priežiūros paslaugoms teikti. Negalėdami gauti tokių atsarginių dalių nepriklausomi remontininkai negalėtų veiksmingai konkuruoti su įgaliotaisiais remontininkais, nes negalėtų vartotojams teikti geros kokybės paslaugų, kuriomis padedama užtikrinti saugų ir patikimą variklinių transporto priemonių veikimą.
(17)
Be to, siekiant užtikrinti veiksmingą konkurenciją remonto ir techninės priežiūros rinkose ir leisti remontininkams siūlyti galutiniams vartotojams konkurencingas atsargines dalis, bendroji išimtis neturėtų būti taikoma vertikaliesiems susitarimams, kuriais, nors laikomasi Reglamento (ES) Nr. 330/2010 nuostatų, tačiau ribojama atsarginių dalių gamintojo galimybė parduoti tokias dalis transporto priemonių gamintojo platinimo sistemai priklausantiems įgaliotiesiems remontininkams, nepriklausomiems atsarginių dalių platintojams, nepriklausomiems remontininkams ar galutiniams vartotojams. Tai neturi poveikio atsarginių dalių gamintojų atsakomybei pagal civilinę teisę arba transporto priemonių gamintojų galimybei reikalauti, kad jų platinimo tinklui priklausantys įgaliotieji remontininkai naudotų tik tas atsargines dalis, kurios atitinka komponentų, naudojamų surenkant tam tikrą variklinę transporto priemonę, kokybę. Be to, atsižvelgiant į tiesioginį transporto priemonės gamintojo sutartinį įsipareigojimą atlikti remonto darbus pagal garantijos sąlygas, teikti nemokamas techninės priežiūros paslaugas ir susigrąžinti iš rinkos transporto priemones, susitarimams, kuriais įgaliotieji remontininkai įpareigojami tiems remonto darbams naudoti tik transporto priemonės gamintojo tiekiamas originalias atsargines dalis, turėtų būti taikoma išimtis.
(18)
Galiausiai, siekiant užtikrinti, kad įgaliotieji ir nepriklausomi remontininkai bei galutiniai vartotojai galėtų nustatyti variklinių transporto priemonių komponentų arba atsarginių dalių gamintoją ir pasirinkti iš alternatyvių dalių, bendroji išimtis neturėtų būti taikoma susitarimams, kuriais variklinių transporto priemonių gamintojas apriboja komponentų arba originalių atsarginių dalių gamintojo galimybę tokias prekes aiškiai ir matomai žymėti savo prekės ženklu arba logotipu.
(19)
Siekiant, kad visi veiklos vykdytojai turėtų laiko prisitaikyti prie šio reglamento, tikslinga pratęsti Reglamentu (EB) Nr. 1400/2002 nustatytų su naujų variklinių transporto priemonių pirkimo, pardavimo ir perpardavimo vertikaliaisiais susitarimais susijusių nuostatų taikymą iki 2013 m. gegužės 31 d. Atsarginių dalių platinimo vertikaliesiems susitarimams ir remonto bei techninės priežiūros paslaugų teikimo vertikaliesiems susitarimams šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo 2010 m. birželio 1 d., siekiant ir toliau antrinėse variklinių transporto priemonių rinkose užtikrinti pakankamą konkurencijos apsaugą.
(20)
Komisija nuolat stebės variklinių transporto priemonių sektoriaus pokyčius, o atsiradus konkurencijos kliūtims, dėl kurių gali nukentėti naujų variklinių transporto priemonių platinimo rinkos, atsarginių dalių tiekimo rinkos arba variklinių transporto priemonių aptarnavimo po pardavimo rinkos vartotojai, ir imsis atitinkamų taisomųjų veiksmų.
(21)
Komisija gali panaikinti šio reglamento taikymą pagal 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (8) 29 straipsnio 1 dalį, jeigu ji konkrečiu atveju nustato, kad susitarimas, kuriam taikomos šiuo reglamentu numatytos išimtys, vis dėlto turi poveikį, nesuderinamą su Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytomis sąlygomis.
(22)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnio 2 dalį valstybės narės konkurencijos institucijos gali panaikinti šio reglamento taikymą tos valstybės narės teritorijoje arba jos dalyje, jeigu ji konkrečiu atveju nustato, kad susitarimas, kuriam taikytinos šiame reglamente numatytos išimtys, vis dėlto turi poveikį, nesuderinamą su Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytomis sąlygomis tos valstybės narės teritorijoje arba jos dalyje, kai tokia teritorija turi visus atskiros geografinės rinkos požymius.
(23)
Nustatant, ar šio reglamento taikymas turi būti panaikintas pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnį, ypač svarbu, koks konkurenciją ribojantis poveikis gali atsirasti, kai lygiagretūs vertikaliųjų susitarimų tinklai turi panašų poveikį, dėl kurio itin ribojamas patekimas į atitinkamą rinką arba konkurencija joje itin apribojama. Toks kaupiamasis poveikis gali atsirasti, pvz., pasirinktinio platinimo arba įsipareigojimų nekonkuruoti atveju.
(24)
Siekdama sustiprinti lygiagrečių vertikaliųjų susitarimų tinklų, kurie turi panašų konkurenciją ribojantį poveikį ir apima daugiau kaip 50 % konkrečios rinkos, priežiūrą, Komisija reglamentu gali paskelbti, kad šis reglamentas netaikomas vertikaliesiems susitarimams, kuriuose numatyta su atitinkama rinka susijusių specifinių apribojimų, taip atnaujindama visišką Sutarties 101 straipsnio taikymą tokiems susitarimams.
(25)
Siekiant įvertinti šio reglamento poveikį mažmeninės prekybos variklinėmis transporto priemonėmis, atsarginių dalių tiekimo ir variklinių transporto priemonių aptarnavimo po pardavimo konkurencijai vidaus rinkoje, reikėtų parengti šio reglamento taikymo įvertinimo ataskaitą,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
1. Šio reglamento sąvokų apibrėžtys:
a)
-
vertikalusis susitarimas
-
dviejų arba daugiau įmonių, kurių kiekviena, susitarimo arba suderintų veiksmų atžvilgiu, veikia skirtingame gamybos arba platinimo grandinės lygmenyje, susitarimas arba suderinti veiksmai, susiję su sąlygomis, kuriomis šalys gali pirkti, parduoti arba perparduoti tam tikras prekes arba paslaugas;
b)
-
vertikalusis apribojimas
-
vertikaliajame susitarime numatytas konkurencijos apribojimas, patenkantis į Sutarties 101 straipsnio 1 dalies taikymo sritį;
c)
-
įgaliotasis remontininkas
-
variklinių transporto priemonių tiekėjo nustatytoje platinimo sistemoje dalyvaujantis tų transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugų teikėjas;
d)
-
įgaliotasis platintojas
-
variklinių transporto priemonių tiekėjo nustatytoje platinimo sistemoje dalyvaujantis tų transporto priemonių atsarginių dalių platintojas;
e)
-
nepriklausomas remontininkas
-
tai:
i)
variklinių transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugų teikėjas, nedalyvaujantis variklinių transporto priemonių, kurių remonto ir techninės priežiūros paslaugas teikia, tiekėjo nustatytoje platinimo sistemoje;
ii)
tam tikro tiekėjo platinimo sistemoje dalyvaujantis įgaliotasis remontininkas, jeigu jis teikia variklinių transporto priemonių, kurių atžvilgiu jis nedalyvauja atitinkamo tiekėjo platinimo sistemoje, remonto ir techninės priežiūros paslaugas;
f)
-
nepriklausomas platintojas
-
tai:
i)
variklinių transporto priemonių atsarginių dalių platintojas, nedalyvaujantis variklinių transporto priemonių, kurių atsargines dalis platina, tiekėjo nustatytoje platinimo sistemoje;
ii)
tam tikro tiekėjo platinimo sistemoje dalyvaujantis įgaliotasis platintojas, jeigu jis platina variklinių transporto priemonių, kurių atžvilgiu jis nedalyvauja atitinkamo tiekėjo platinimo sistemoje, atsargines dalis;
g)
-
variklinė transporto priemonė
-
tris ratus ar daugiau ratų turinti viešuosiuose keliuose naudoti skirta savaeigė transporto priemonė;
h)
-
atsarginės dalys
-
variklinėje transporto priemonėje montuojamos arba prie jos tvirtinamos prekės, išskyrus kurą, kurios skirtos tos transporto priemonės komponentams, įskaitant tepalus, pakeisti ir kurios būtinos, kad tą variklinę transporto priemonę būtų įmanoma naudoti;
i)
-
pasirinktinio platinimo sistema
-
platinimo sistema, kurioje tiekėjas imasi sutartyje numatytas prekes arba paslaugas tiesiogiai ar netiesiogiai parduoti tik pagal konkrečius kriterijus pasirinktiems platintojams, kurie įsipareigoja tų prekių arba paslaugų neparduoti neįgaliotiesiems platintojams toje teritorijoje, kurioje tiekėjas taiko tokią sistemą.
2. Šiame reglamente sąvokos „įmonė“, „tiekėjas“ ir „pirkėjas“ apima atitinkamas su jais susijusias įmones.
Susijusios įmonės - tai:
a)
įmonės, kuriose susitarimo šalis tiesiogiai arba netiesiogiai:
i)
turi daugiau kaip pusę balsavimo teisių; arba
ii)
turi teisę skirti daugiau kaip pusę stebėtojų tarybos, valdybos arba įmonei juridiškai atstovaujančių organų narių; arba
iii)
turi teisę tvarkyti įmonės reikalus;
b)
įmonės, kurios per susitarimo šalį tiesiogiai arba netiesiogiai turi a punkte išvardytus įgaliojimus ar teises;
c)
įmonės, kuriose b punkte nurodytos įmonės tiesiogiai arba netiesiogiai turi a punkte išvardytus įgaliojimus ar teises;
d)
įmonės, kuriose susitarimo šalis kartu su viena ar daugiau a, b arba c punkte nurodytų įmonių arba kuriose dvi ar daugiau iš tų įmonių kartu turi a punkte išvardytus įgaliojimus ar teises;
e)
įmonės, kuriose a punkte išvardytas teises arba įgaliojimus kartu turi:
i)
susitarimo šalys arba atitinkamos a-d punktuose nurodytos su jomis susijusios įmonės; arba
ii)
viena ar daugiau susitarimo šalių arba viena ar daugiau a-d punktuose nurodytų su jomis susijusių įmonių ir viena ar daugiau trečiųjų šalių.
II SKYRIUS
SU NAUJŲ VARIKLINIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ PIRKIMU, PARDAVIMU ARBA PERPARDAVIMU SUSIJĘ VERTIKALIEJI SUSITARIMAI
2 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1400/2002 taikymas
Remiantis Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi, nuo 2010 m. birželio 1 d. iki 2013 m. gegužės 31 d. Sutarties 101 straipsnio 1 dalis netaikoma vertikaliesiems susitarimams, kurie yra susiję su sąlygomis, kuriomis šalys gali pirkti, parduoti ar perparduoti naujas variklines transporto priemones, kurie tenkina išimties pagal Reglamentą (EB) Nr. 1400/2002 reikalavimus, konkrečiai susijusius su naujų variklinių transporto priemonių pirkimo, pardavimo arba perpardavimo vertikaliaisiais susitarimais.
3 straipsnis
Reglamento (ES) Nr. 330/2010 taikymas
Nuo 2013 m. birželio 1 d. Reglamentas (ES) Nr. 330/2010 taikomas su variklinių transporto priemonių pirkimu, pardavimu arba perpardavimu susijusiems vertikaliesiems susitarimams.
III SKYRIUS
SU ANTRINE VARIKLINIŲ TRANSPORTO PRIEMONIŲ RINKA SUSIJĘ VERTIKALIEJI SUSITARIMAI
4 straipsnis
Išimtis
Pagal Sutarties 101 straipsnio 3 dalį ir vadovaujantis šio reglamento nuostatomis, skelbiama, kad Sutarties 101 straipsnio 1 dalis netaikoma vertikaliesiems susitarimams, kurie yra susiję su sąlygomis, kuriomis šalys gali pirkti, parduoti ar perparduoti variklinių transporto priemonių atsargines dalis arba teikti variklinių transporto priemonių remonto ir techninės priežiūros paslaugas, kurie tenkina išimties pagal Reglamentą (ES) Nr. 330/2010 reikalavimus ir juose neįtraukta jokių šio reglamento 5 straipsnyje nurodytų griežtų apribojimų.
Ši išimtis taikoma tik tada, kai tokiuose susitarimuose yra vertikaliųjų apribojimų.
5 straipsnis
Apribojimai, kuriais panaikinamas bendrosios išimties taikymas (pagrindiniai apribojimai)
4 straipsnyje nustatyta išimtis netaikoma vertikaliesiems susitarimams, kuriais tiesiogiai ar netiesiogiai, atskirai ar kartu su kitais šalių kontroliuojamais veiksniais siekiama:
a)
riboti variklinių transporto priemonių atsarginių dalių, pasirinktinio platinimo sistemos narių parduodamų nepriklausomiems remontininkams, kurias šie naudoja variklinėms transporto priemonėms remontuoti ir jų techninei priežiūrai atlikti, pardavimą;
b)
nustatyti apribojimą, dėl kurio atsarginių dalių, remonto įrankių ar diagnostinės arba kitokios įrangos tiekėjas susitaria su variklinių transporto priemonių gamintoju ir kuriuo ribojamos tiekėjo galimybės parduoti tas prekes įgaliotiesiems ar nepriklausomiems platintojams arba įgaliotiesiems ar nepriklausomiems remontininkams, arba galutiniams vartotojams;
c)
nustatyti apribojimą, dėl kurio susitaria pradiniam variklinių transporto priemonių surinkimui komponentus naudojantis variklinių transporto priemonių gamintojas ir tokių komponentų tiekėjas, kuriuo ribojama tiekėjo galimybė tiekiamus komponentus arba atsargines dalis aiškiai ir matomai žymėti savo prekės ženklu arba logotipu.
IV SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
6 straipsnis
Šio reglamento netaikymas
Pagal Tarybos reglamento Nr. 19/65/EEB 1a straipsnį Komisija reglamentu gali paskelbti, kad jeigu panašių vertikaliųjų apribojimų lygiagretūs tinklai apima daugiau kaip 50 % atitinkamos rinkos, šis reglamentas netaikomas vertikaliesiems susitarimams, kuriuose numatyta specifinių su ta rinka susijusių apribojimų.
7 straipsnis
Stebėsena ir vertinimo ataskaita
Komisija nuolat stebi, kaip taikomas šis reglamentas, ir iki 2021 m. gegužės 31 d. parengia jo taikymo ataskaitą, visų pirma atsižvelgdama į Sutarties 101 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas.
8 straipsnis
Galiojimo laikotarpis
Šis reglamentas įsigalioja 2010 m. birželio 1 d.
Jis nustoja galioti 2023 m. gegužės 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. gegužės 27 d.