ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o státní podpoře č. C 6/08 (ex NN 69/07), kterou poskytlo Finsko společnosti Ålands Industrihus Ab
(oznámeno pod číslem K(2011) 4905)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/252/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Prostřednictvím stížnosti podané dne 5. září 2006 byla Komise informována o různých opatřeních, která provedla alandská místní správa (dále jen „místní správa“) ve prospěch realitní společnosti Ålands Industrihus Ab (dále jen „ÅI“). Dopisy ze dne 25. října 2006 a 14. února 2007 si Komise od Finska vyžádala informace, které byly poskytnuty dopisy ze dne 11. ledna 2007 a 3. dubna 2007. Další informace poskytly finské orgány dne 31. května 2007 a 12. července 2007. Stěžovatel poskytl doplňkové informace v listopadu 2006 a květnu 2007.
(2)
Dopisem ze dne 30. ledna 2008 Komise Finsko informovala, že se s ohledem na tuto podporu rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (2) (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily.
(4)
Komise neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
(5)
V návaznosti na rozhodnutí o zahájení řízení poskytlo Finsko informace, které Komise zaevidovala dne 6. května 2008, 21. ledna 2010, 26. února 2010, 21. května 2010, 18. června 2010, 18. dubna 2011, 27. června 2011 a 28. června 2011. Dne 4. června 2010 se uskutečnila schůzka mezi útvary Komise, finskými orgány a zástupci společnosti ÅI.
2. POPIS PODPORY
2.1 PŘÍJEMCE
(6)
Společnost ÅI je zaregistrovaná v městě Mariehamn, hlavním městě Alandských ostrovů, souostroví v Baltském moři mezi finskou a švédskou pevninou s celkovým počtem obyvatel přibližně 28 000. Alandské ostrovy jsou jednou z finských provincií, mají však vysokou míru autonomie. Společnost ÅI vlastní především orgány místní správy (84,43 %) a město Mariehamn (15,01 %). Zbývajícími akcionáři jsou ostatní místní orgány na Alandských ostrovech (4).
(7)
Společnost ÅI podniká v oblasti výstavby, vlastnictví a pronájmu budov pro průmyslové a obchodní využití. Podle Finska je cílem činnosti společnosti poskytovat společnostem na Alandských ostrovech budovy za účelem přispění k diverzifikovanému a konkurenceschopnému hospodářství.
(8)
Až do roku 1999 byly obchodní činnosti společnosti ÅI co do rozsahu malé (5). Bilanční suma společnosti ÅI rostla velmi pomalu, pokud vůbec (6). V této souvislosti se správní rada společnosti ÅI rozhodla, že začne hledat nové obchodní příležitosti, aby společnost mohla expandovat. Současně místní podnikatelská komunita (kterou tvoří téměř výhradně malé podniky) vyslovila přání týkající se „technologického parku“, tj. seskupení kancelářských prostor, kde by mohly místní podniky sídlit pod jednou střechou v zájmu snazší spolupráce, vytváření nových nápadů a celkového zlepšení podnikavosti. Tím se měl stát nakonec kancelářský park „iTiden“ (kvarteret iTiden). Vznik projektu je podrobněji vysvětlen v oddíle 2.2.
2.2 PROJEKT iTiden (7)
(9)
Diskuse mezi zástupci místní podnikatelské komunity a místní správou ohledně možnosti vybudování „technologického parku“ začaly již v roce 1999. Uskutečnily se společné studijní cesty do řady obdobných zařízení ve Švédsku.
(10)
V roce 2000 byl projekt přidělen pracovní skupině, která na jaře 2000 předložila návrh místní správě a městu Mariehamn. Projekt a plány místní správy týkající se jeho vybudování a financování byly uvedeny v rozpočtu místní správy na rok 2000 (8) a potvrzeny v rozpočtu na rok 2001, v němž místní správa požadovala rovněž finanční prostředky na případné navýšení kapitálu pro infrastrukturní projekty, včetně pro společnost ÅI (obdobná žádost byla uvedena v rozpočtu na rok 2000) (9).
(11)
Dne 12. července 2001 zakoupila společnost ÅI díky navýšení kapitálu pozemek ve čtvrti „Västra Klinten“ v Mariehamnu, na němž měl být projekt iTiden vybudován. V souvislosti s tímto nákupem zajistila společnost ÅI rovněž potřebné změny s ohledem na projekt iTiden v územním plánu města.
(12)
V rozpočtu na rok 2002 místní správa uvedla, že společnost ÅI zahájí v roce 2002 výstavbu projektu iTiden a že to bude se vší pravděpodobností vyžadovat navýšení kapitálu (pro něž místní správa požadovala potřebné částky vyhrazené v rozpočtu) (10).
(13)
Počátkem roku 2002 byla jmenována pracovní skupina pro výstavbu projektu iTiden a byl najat architekt. Byli kontaktováni potenciální nájemci s cílem zjistit jejich zájem o pronájem prostor v iTiden. Přípravné zemní práce byly provedeny na jaře 2003 a výstavba první etapy (projekt byl navržen ve dvou po sobě jdoucích etapách stavby) byla zahájena v létě 2003. První nájemci se do části projektu iTiden dokončené v rámci „první etapy“ nastěhovali dne 1. prosince 2004.
(14)
Výstavba druhé etapy projektu iTiden byla zahájena na podzim 2006 a dokončena v roce 2007.
2.3 OPATŘENÍ STÁTNÍ PODPORY
(15)
Formální vyšetřovací řízení Komise zahrnovalo několik kapitálových injekcí (dále jen „navýšení kapitálu“) a záruk za bankovní půjčky (dále jen „úvěrové záruky“), které místní správa poskytla společnosti ÅI mezi rokem 1997 a 2007. Opatření jsou uvedena v následující tabulce (kapitálové injekce jsou očíslovány C-I až C-XI a záruky G-I až G-III).
Opatření
Datum opatření
Navýšení kapitálu
(v EUR)
Úvěrové záruky
(v EUR)
C-I (11)
18.6.1997
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000
114 368,37
C-IV
20.7.2001
353 199,00
C-V
15.8.2002
599 933,73
C-VI
13.3.2003
799 911,64
G-I
9.10.2003
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004
515 165,97
C-VIII
30.9.2004
669 896,95
G-II
2.11.2004
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005
199 977,91
C-X
16.6.2005
234 961,43
G-III
13.12.2005
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007
1 379 998,95
CELKEM
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
V porovnání s tabulkou opatření v bodě 7 rozhodnutí o zahájení řízení byla vyškrtnuta úvěrová záruka ve výši 2 587 500 EUR ze dne 26. října 2006, jelikož nebyla nikdy uplatněna (na základě rozhodnutí finských soudů). Navýšení kapitálu C-XI ze dne 12. června 2006 v rozhodnutí o zahájení řízení je zde uvedeno s datem 15. února 2007, jelikož během vyšetřovacího řízení vyšlo najevo, že toto opatření bylo provedeno k tomuto pozdějšímu dni. Rozhodnutí místní správy provést toto navýšení kapitálu bylo nedávno (6. dubna 2011) finským Nejvyšším správním soudem zrušeno (viz bod 114). Jelikož však byl kapitál společnosti ÅI v roce 2007 vyplacen a nebyl vrácen, má Komise za to, že rozhodnutí vnitrostátního soudu neznamená, že by toto opatření mělo být z předmětu jejího šetření vyloučeno.
(17)
Podle finských orgánů byla všechna navýšení kapitálu provedena za účelem financování projektu iTiden kromě těchto navýšení:
C-I) navýšení kapitálu ze dne 18. června 1997 (84 094,39 EUR)
C-II) navýšení kapitálu ze dne 22. června 2000 (340 582,27 EUR)
C-III) navýšení kapitálu ze dne 10. října 2000 (114 368,37 EUR)
C-VIII) navýšení kapitálu ze dne 30. září 2004 (669 896,95 EUR)
C-IX) navýšení kapitálu ze dne 16. června 2005 (199 977,91 EUR).
(18)
Všechny úvěrové záruky byly podle Finska vydány za účelem financování projektu iTiden. Více informací o úvěrových zárukách je uvedeno v bodech 66 až 86.
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 108 ODST. 2 SFEU
(19)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda jsou navýšení kapitálu a úvěrové záruky slučitelné s vnitřním trhem, a to z těchto důvodů.
(20)
Pokud jde o existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, Komise uvedla, že opatření zahrnovala státní prostředky, jelikož byla provedena místními orgány, a že jsou selektivní, jelikož byla určena společnosti ÅI. Pokud jde o kritérium, zda tato opatření poskytla společnosti ÅI „výhody, které by za běžných tržních podmínek čerpat nemohla“, jelikož by soukromý investor, který se řídí vyhlídkou ziskovosti v dlouhodobém horizontu, tuto podporu neposkytl, Komise měla pochybnosti, zda by soukromý investor poskytl kapitál stejně jako místní správa, jelikož společnost ÅI vykazovala dlouhodobě ztráty, nebo přinejlepším velmi skromné zisky. Co se týká konkrétně úvěrových záruk, Komise pochybovala, že by společnost ÅI mohla získat srovnatelnou finanční podporu na trzích, a měla tudíž za to, že tyto záruky společnost ÅI zvýhodnily. Komise se rovněž domnívala, že tyto výhody mohou narušit hospodářskou soutěž a obchod uvnitř Společenství.
(21)
Pokud by se opatření považovala za státní podporu, Komise pochybovala, že by ji bylo možno pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem.
(22)
Komise zpochybnila rovněž tvrzení Finska, že pokud by se opatření skutečně považovala za státní podporu, byla tato opatření provedena v souladu s režimy podpor, které se uplatňovaly již před vstupem Finska do EU, a byla by proto zákonná.
4. PŘIPOMÍNKY FINSKA
4.1 OPATŘENÍ NEPŘEDSTAVUJÍ STÁTNÍ PODPORU
(23)
Finsko zastávalo názor, že místní správa jednala v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, tj. že se opatření řídila vyhlídkou místní správy na návratnost jejích investic. Finsko tvrdilo, že investiční rozhodnutí byla odůvodněna programem společnosti týkajícím se nových investic, především projektem iTiden. Opatření tudíž neměla pokrýt předchozí ztráty nebo podporovat ztrátové podnikání. Místní správa obdržela za své investice konkrétní hodnotu v nových podílech ve společnosti ÅI, jelikož se hodnota společnosti v souladu s úpisem akcií zvýšila. Společnost ÅI proto nezískala žádnou výhodu, kterou by nebyla schopna dosáhnout u soukromého investora.
(24)
Bez ohledu na možnou výhodu zastávalo Finsko rovněž názor, že opatření nelze považovat za státní podporu, jelikož neexistují žádné konkrétní důkazy o významném dopadu na hospodářskou soutěž na alandském trhu nemovitostí.
4.2 JEDNÁ-LI SE O STÁTNÍ PODPORU, JE TO ZÁKONNÁ PODPORA NA ZÁKLADĚ EXISTUJÍCÍCH REŽIMŮ PODPORY
(25)
Pokud by se však zjistilo, že opatření zahrnují prvek státní podpory, měla by se tato podpora podle Finska považovat za zákonnou. Finsko tvrdilo, že se na navýšení kapitálu i záruky vztahovaly existující režimy podpory, které byly zavedeny před tím, než se Finsko stalo členem EU.
4.3 JEDNÁ-LI SE O NOVOU STÁTNÍ PODPORU, JE TATO PODPORA SLUČITELNÁ S VNITŘNÍM TRHEM
(26)
Pokud by opatření představovala protiprávní státní podporu, měla by se tato považovat za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jelikož účelem těchto opatření je rozvoj regionu a vytvoření nových pracovních míst, a to především přispěním k diverzifikaci hospodářství tohoto regionu, jež je příliš závislé na loďařském průmyslu.
4.4 MOŽNÉ NAVRÁCENÍ PODPORY
(27)
Pokud by Komise shledala, že opatření představují protiprávní a neslučitelnou podporu, která má být navrácena, předložilo Finsko tato tvrzení.
(28)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12), nebude Komise vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství. Tak by tomu bylo v tomto případě, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že výše uvedené režimy, které pocházely z doby před přistoupením, byly a jsou platné, a že tudíž podpora poskytnutá podle těchto pravidel je zákonná.
(29)
Pokud by se však Komise domnívala, že je nutno podporu vrátit, Finsko tvrdí, že prvek podpory obsažený v navýšení kapitálu nepředstavuje nutně celou nominální hodnotu transakcí, jež zahrnují státní podporu. Pokud jde o záruky, případná podpora, která má být navrácena, nemůže být vyšší než úrokové zvýhodnění, jehož společnost dosáhla v důsledku záruky (v porovnání s nezaručenými půjčkami). Stejně tak v případě kapitálových injekcí nemůže podpora činit více než náklady společnosti ÅI na získání odpovídajícího kapitálu na trhu.
5. POSOUZENÍ
5.1 HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(30)
V čl. 107 odst. 1 SFEU se uvádí, že „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(31)
Aby bylo opatření považováno za státní podporu, musí být splněny tyto podmínky: a) musí být financováno členským státem nebo ze státních prostředků; b) musí poskytnout selektivní výhodu, která zvýhodňuje určité podniky nebo odvětví výroby, a c) narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. Jelikož jsou tyto podmínky kumulativní, musí být všechny splněny, aby se opatření pokládalo za státní podporu.
5.1.1 STÁTNÍ PROSTŘEDKY A SELEKTIVITA
(32)
Z důvodů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení (jež Finsko nezpochybnilo) jsou tato dvě kritéria splněna. Opatření byla provedena na základě individuálních rozhodnutí vydaných místní správou za účelem využití finančních prostředků, které byly v jejím ročním rozpočtu přiděleny regionálním shromážděním Alandských ostrovů. Tato opatření jsou proto jednoznačně financovaná státem a byla individuálně určena společnosti ÅI.
5.1.2 VÝHODA
(33)
Finsko uvedlo, že opatření nepředstavují státní podporu, jelikož neposkytují společnosti ÅI výhodu, kterou by nemohla získat na trzích, ať už u soukromého akcionáře nebo soukromého věřitele.
(34)
Podle ustálené zásady práva v oblasti státních podpor (na niž se obvykle odkazuje jako na zásadu investora v tržním hospodářství) platí, že investování orgánů veřejné správy do kapitálu podniků představuje státní podporu, pokud by stejný kapitál v podobné situaci neposkytl soukromý investor, zejména s vyhlídkou na dosažení návratnosti (13). Podle bodu 3.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (14) (dále jen „sdělení o zárukách“) představuje záruka poskytnutá orgány veřejné správy státní podporu, ledaže je financování poskytnuto za podmínek, které by byly přijatelné pro soukromý subjekt za normálních podmínek tržního hospodářství.
(35)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda byla s ohledem na navýšení kapitálu a záruky splněna zásada investora v tržním hospodářství, zejména na základě dvou připomínek týkajících se společnosti ÅI:
a)
Společnost ÅI vykazovala v letech, v nichž byla opatření provedena, ztráty nebo zanedbatelné zisky. Společnost ÅI vykázala v každém roce v období 2001 až 2005 ztrátu. Zisky mezi rokem 1998 a 2000 byly malé a snižovaly se (38 000 EUR, 28 000 EUR resp. 9 000 EUR). Když společnost ÅI v roce 2006 znovu vykázala zisk, jednalo se pouze o částku ve výši 557,43 EUR. V roce 2006 činil zisk odhadovaný pro rok 2007 (tj. zisk, který se předpokládal v době přijetí rozhodnutí o provedení posledních opatření) pouze 5 868,46 EUR (15).
b)
Mimoto se Komisi zdálo, že peněžní tok společnosti ÅI od roku 2000 nepostačuje k pokrytí jejích nákladů, což vedlo k předpokladu, že opatření byla nezbytná jednoduše kvůli pokrytí tohoto nedostatečného peněžního toku (16).
(36)
Finsko tento názor odmítlo. Jeho tvrzení budou projednána níže, a to zvlášť pro navýšení kapitálu a úvěrové záruky.
5.1.2.1 Kapitálová injekce
(37)
Finsko především odmítá názor, že společnost ÅI měla potíže s likviditou. I když byly činnosti společnosti před projektem iTiden co do velikosti omezené, její provozní hospodářský výsledek a likvidita byly uspokojivé a tak tomu bylo během celého prošetřovaného období. Opatření proto nebyla nutná k uhrazení nákladů na činnost. Cílem opatření bylo financovat rozšíření společnosti, a měla by se proto považovat za investice. Vzhledem k podmínkám těchto investic byla tato opatření opodstatněná podle zásady investora v tržním hospodářství, a nepředstavují proto státní podporu.
(38)
Finsko v této souvislosti uvedlo, že většina navýšení kapitálu byla použita k financování projektu iTiden, zatímco zbytek byl určen na jiné projekty společnosti ÅI (viz bod 17 výše).
(39)
Hodnocení Komise je následující.
(40)
Komise na úvod zdůrazňuje, že kapitál, který akcionář poskytne podniku, není a priori vyhrazen na určité použití, nýbrž se stává součástí hmotného majetku společnosti. Je proto běžné, že je-li investice poskytnuta jako vlastní kapitál, je její soulad se zásadou investora v tržním hospodářství posuzován na základě výhledů týkajících se výsledků společnosti jako celku. V případě, jsou-li k dispozici příslušné důkazy, to nevylučuje posouzení předpokládané návratnosti u konkrétních plánovaných investic, pokud jsou samozřejmě takovéto informace dostupné v době přijetí investičního rozhodnutí.
(41)
Pokud jde o celkové finanční výsledky společnosti ÅI, Komise na základě důkazů předložených v rámci vyšetřovacího řízení uznává, že provozní hospodářský výsledek společnosti ÅI trvale pokrýval její ztráty a zajišťoval likviditu. Dostupné důkazy neumožňují vyvodit závěr, že navýšení kapitálu (nebo půjčky získané prostřednictvím záruk) byla použita k uhrazení ztrát vyplývajících z činnosti společnosti ÅI.
(42)
Je však skutečností, že místní správa poskytla společnosti ÅI důležitý dodatečný kapitál, který mezi rokem 1997 a 2006 na první pohled nevytvořil žádný zisk, nebo jen zisk velmi malý. Rozhodující otázkou proto je (jak tvrdí samotné Finsko), zda měla místní správa důvod očekávat u svého kapitálu návratnost, jež by byla dostatečná pro soukromého investora, aby uskutečnil stejnou investici. To je nutno posoudit na základě informací, které byly místní správě známy v době navýšení kapitálu.
(43)
Finsko uvedlo, že velká část navýšení kapitálu byla určena na financování první a druhé etapy projektu iTiden, zatímco zbývající navýšení kapitálu bylo přiděleno na různé jiné investice. Kvůli srozumitelnosti následující analýza zabývá nejprve navýšením kapitálu, který byl použit k financování projektu iTiden.
(44)
Finsko tvrdí, že se veškerá navýšení kapitálu kromě C-I, C-II, C-III, C-VIII a C-IX uskutečnila za účelem financování projektu iTiden, což byl zdaleka největší samostatný projekt společnosti ÅI. První navýšení kapitálu, které bylo určeno na projekt iTiden, se uskutečnilo v roce 2001 (C-IV).
(45)
Pokud jde o podmínky, za nichž místní správa tato navýšení kapitálu provedla, a (co je zásadní) o návratnost, která se očekávala v době přijetí rozhodnutí, Finsko poskytlo tyto informace:
(46)
Rozhodnutí místní správy přikročit k navýšením kapitálu v souvislosti s projektem iTiden byla přijata na základě informací, které byly poskytnuty na neformálních schůzkách, jichž se zúčastnila místní správa a zástupci společnosti ÅI. Finsko uvedlo, že z těchto schůzek nebyly pořízeny žádné zápisy. Finsko však Komisi předložilo prezentace uvedené na těchto neformálních schůzkách nebo na schůzích správní rady společnosti ÅI. Tyto prezentace obsahovaly stručný popis souvislostí a hlavních charakteristik projektu iTiden a výpočty ziskovosti pro první a druhou etapu tohoto projektu. Tyto důkazy proto Komisi umožnily zjistit, jakou návratnost místní správa očekávala v době, kdy provedla navýšení kapitálu pro projekt iTiden.
(47)
Dne 31. ledna 2002 uspořádala společnost ÅI neformální schůzku s místní správou za účelem schválení zahájení výstavby projektu iTiden v roce 2002 (po koupi pozemku, k níž došlo v roce 2001). Na této schůzce předložila společnost ÅI výpočty ziskovosti, které předpokládaly, že projekt zajistí u vlastního kapitálu společnosti ÅI roční návratnost ve výši 3 %.
(48)
Další neformální schůzka mezi společností ÅI a místní správou se konala dne 4. března 2003 za účelem přípravy valné hromady akcionářů společnosti ÅI dne 5. března 2003. Valná hromada měla rozhodnout o zahájení výstavby první etapy projektu iTiden, k níž v roce 2002 nedošlo. Byl poskytnut aktualizovaný výpočet ziskovosti. V tomto výpočtu se odhadovalo, že první etapa přinese přebytek ve výši pouze 700 EUR, což znamená nulovou návratnost vlastního kapitálu společnosti ÅI.
(49)
Dne 2. února 2006 zasedala správní rada společnosti ÅI, aby projednala zahájení výstavby druhé etapy a požádala o navýšení kapitálu za účelem jejího financování. Podle výpočtu ziskovosti, který byl předložen na této schůzi, měl projekt dosáhnout hranice rentability s návratností vlastního kapitálu ve výši 3 %. Tento výpočet však bylo nutno revidovat, aby se zohlednily vyšší náklady na přizpůsobení budov potřebám nájemců. Revidovaný výpočet ze dne 10. ledna 2006 tudíž sloužil jako základ pro navýšení kapitálu, o němž bylo rozhodnuto na valné hromadě, která se konala dne 12. června 2006 (ačkoliv k navýšení kapitálu došlo z technických důvodů až dne 15. února 2007 - jedná se o navýšení kapitálu C-XI). V tomto výpočtu byla předpokládaná roční návratnost vlastního kapitálu u druhé etapy projektu iTiden stanovena na 1 %.
(50)
Finsko poskytlo tyto důkazy a uvedlo, že to přesně vysvětluje tehdejší očekávání týkající se výnosů, na jejichž základě místní správa rozhodla o navýšení kapitálu pro projekt iTiden, tj. C-IV, C-V, C-VI, C-VII a C-X v případě první etapy a C-XI v případě druhé etapy. Tyto odhady ziskovosti jsou založeny na předpokládaných příjmech (tj. nájemném) plynoucích z projektu iTiden. Finsko uvedlo, že by návratnost investice místní správy měla zohledňovat rovněž vyhlídku na kapitálové zisky spočívající ve zvyšování hodnoty nemovitosti v čase. Finsko však v tomto ohledu nepředložilo žádné konkrétní důkazy. Tyto úvahy nejsou ve výpočtech ziskovosti zahrnuty, což naznačuje, že při rozhodování o investicích nebyly vzaty v úvahu. Na základě výše uvedených důkazů Komise konstatuje, že by soukromý investor při takovéto očekávané návratnosti podobné investice neuskutečnil.
(51)
Každý investor vkládající peněžní prostředky do projektu, který zahrnuje určitý prvek rizika (jako je rozvoj komerčních nemovitostí), bude požadovat návratnost, jež náležitě zohledňuje riziko spojené s investicí. Bude tudíž očekávat „rizikovou přirážku“ převyšující známou návratnost, kterou může docílit u alternativního, bezrizikového aktiva („bezriziková úroková míra“). Běžným měřítkem pro bezrizikovou úrokovou míru jsou státní dluhopisy s ratingem AAA a s kratší dobou splatnosti. Pro účely tohoto posouzení je použit výnos u dvouletých finských státních dluhopisů, jelikož Finsko nevydává dluhopisy s kratší dobou splatnosti. Z toho vyplývá bezriziková úroková míra v roce 2002 v rozmezí od 2,7 do 4,2 %, v roce 2003 mezi 2,2 a 2,7 % a v roce 2006 mezi 2,8 a 3,8 %.
(52)
Po porovnání s návratností kapitálu, kterou očekávala místní správa, když se rozhodla provést navýšení kapitálu v souvislosti s projektem iTiden, Komise podotýká, že místní správa mohla dosáhnout stejné či ještě vyšší návratnosti bez jakéhokoli rizika spojeného s projekty týkajícími se nemovitostí. I podle nejoptimističtějších údajů by „riziková přirážka“ (tj. návratnost přesahující bezrizikovou prémii) činila u navýšení kapitálu C-IV a C-V (tj. navýšení kapitálu v roce 2001 a 2002) nejvýše 0,3 %. U navýšení kapitálu, která byla provedena v důsledku rozhodnutí o zahájení výstavby první etapy projektu iTiden v roce 2003 (a tudíž na základě očekávané návratnosti sdělené na neformální schůzce dne 4. března 2003, viz bod 48), tj. C-VI, C-VII a C-X, byla očekávaná návratnost nulová, což znamená, že v případě nepřevzetí žádného rizika mohlo být dosaženo nesrovnatelně lepší návratnosti. Obdobně u navýšení kapitálu pro druhou etapu, C-XI, byla očekávaná návratnost ve výši 1 % mnohem nižší než bezriziková úroková míra, která byla dostupná v té době.
(53)
Je zřejmé, že by žádný soukromý investor nebyl spokojen se zápornou či velmi nízkou rizikovou přirážku, kterou byla místní správa ochotna akceptovat u navýšení kapitálu, jež byla zmíněna v bodech 47-49. V případě potřeby lze toto doložit empirickými údaji o očekávané návratnosti na alandském trhu nemovitostí.
(54)
Podle zprávy (17) společnosti KPMG ze dne 10. července 2007, kterou zadaly finské orgány a která byla dne 17. července 2007 předložena Komisi, činí návratnost, kterou požadují soukromí investoři u investic do kancelářských prostor na Alandských ostrovech, 7 % (a u průmyslových nemovitostí 8 %). Ačkoliv byla tato zpráva vypracována později než investiční rozhodnutí místní správy, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, je přesto důležitá, jelikož je založena na zkoumání minulých investic a neexistuje žádný zřejmý důvod pro domněnku, že v předchozích letech byla požadovaná návratnost podstatně nižší. Zpráva každopádně poskytuje přesvědčivé údaje, že návratnost, kterou předpokládala společnost ÅI, by pro soukromého investora nebyla dostatečná.
(55)
Finsko tvrdilo, že navzdory nízké či nulové očekávané návratnosti jsou investice v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, jelikož i) před zahájením výstavby oslovila společnost ÅI potenciální nájemce a byla si jistá, že míra obsazenosti dosáhne nejméně 80 %, a ii) vzhledem ke skutečným finančním výsledkům společnosti ÅI (a tudíž v zásadě projektu iTiden) v letech od roku 2004 a možným dosaženým kapitálovým ziskům se investice ukázaly jako ziskové.
(56)
V této souvislosti postačuje zopakovat (aniž by bylo nutno se zabývat finančními výsledky společnosti ÅI v pozdějších letech), že otázkou není, zda jsou současné výsledky podniku přiměřené, nýbrž zda by na základě informací, které byly známy nebo které bylo možno předpokládat v době, kdy se místní správa rozhodla poskytnout společnosti ÅI státní prostředky (s ohledem na očekávanou 80 % míru obsazenosti), soukromý investor působící v tržních podmínkách poskytl společnosti stejný kapitál. Z výše objasněných důvodů Komise konstatuje, že by tak soukromý investor neučinil.
(57)
Komise proto uvádí, že navýšení kapitálu C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X a C-XI poskytla společnosti ÅI výhodu, kterou by nebyla schopna získat za tržních podmínek (18).
(58)
Komise nyní posoudí ostatní navýšení kapitálu, jichž se týkalo rozhodnutí o zahájení řízení a která podle Finska nesouvisela s projektem iTiden.
(59)
Podle pravidel de minimis platných v době provedení této kapitálové injekce nepředstavují dotace nižší než 100 000 ECU poskytnuté podniku v tříletém období státní podporu (19). Toto navýšení kapitálu činí 84 094,39 EUR, to znamená, že je podstatně nižší než strop podle pravidel de minimis ve výši 100 000 ECU. Společnost ÅI neměla během tříletého období prospěch ze žádného jiného opatření (20). Na tomto základě by kapitálová injekce z roku 1997 každopádně (bez ohledu na okolnosti, za nichž se uskutečnila) nepředstavovala státní podporu.
(60)
Finsko uvedlo, že tato opatření byla určena na výstavbu průmyslové nemovitosti v Norrböle, rekonstrukci nemovitosti v Mariehamnu (C-II) a pořízení průmyslové nemovitosti ve východní části Alandských ostrovů (C-III). Tato navýšení proto jednoznačně nesouvisí s projektem iTiden, který v té době ještě neměl jasnou podobu (k tomu došlo v roce 2001, kdy byl zakoupen pozemek).
(61)
Ačkoliv je pravdou, že celkové zisky společnosti ÅI byly v období 1998-2007 nízké nebo záporné, skutečností je, že v roce 2000 a ve dvou předchozích letech vykázala mírný zisk a že ztráty začaly v roce 2001. Při vyšetřovacím řízení bylo prokázáno, že společnost hradila své náklady a že její likvidní pozice byla přiměřená. Zdá se, že investice, které odůvodňovaly tato dvě navýšení kapitálu, jsou úměrné velikosti a „tradičnímu“ obchodnímu modelu společnosti ÅI před rozšířením v souvislosti s projektem iTiden. Neexistují proto žádné přesvědčivé důvody pro domněnku, že by soukromý investor neprovedl stejná navýšení kapitálu, a neexistují tudíž jednoznačné důkazy o zvýhodnění společnosti ÅI.
(62)
Až do roku 2000 vykazovaly obchodní činnosti společnosti ÅI skromné, avšak kladné hospodářské výsledky (v období 1997-2000 v rozmezí od 9 000 EUR do 38 000 EUR). Obchodní činnosti společnosti ÅI byly v souladu s tehdejším plánem společnosti. Společnost ÅI vlastnila a pronajímala sklady a kanceláře po celých Alandských ostrovech. Soubor nemovitostí ve vlastnictví společnosti ÅI byl až do roku 2000 velmi stálý, což vysvětluje rovněž stabilní finanční výsledky společnosti. Obrat společnosti ÅI byl v období 1997-2000 v rozmezí od 95 000 EUR do 101 000 EUR. V souladu s tím byla společnost ÅI schopna zajistit, aby byly její činnosti ziskové, i když při poměrně malém obratu.
(63)
Podle Finska byla tato navýšení kapitálu použita k pořízení průmyslové nemovitosti (C-VIII) a výstavbě hangáru na letišti Jomala mimo Mariehamn (C-IX).
(64)
Ačkoli tato opatření nebyla bezprostředně odůvodněna projektem iTiden, byla provedena v situaci, která se zcela lišila od situace v případě výše projednaných opatření C-II a C-III. Navýšení kapitálu C-VIII a C-IX byla provedena v roce 2004 resp. 2005. V té době vykazovala společnost ÅI od roku 2001 ztráty. Co je důležité, tyto investice se uskutečnily v době, kdy místní správa od roku 2001 již investovala do společnosti ÅI více než 2,25 milionu EUR s tím, že tato investice nezajistí návratnost, která by byla přijatelná pro tržního investora.
(65)
Nepřiměřená návratnost u projektu iTiden by měla nevyhnutelně negativní dopad na celkové výsledky společnosti ÅI. Vlastní kapitál podniku není konkrétně vyhrazen, nýbrž je zaměnitelný, a musí obdržet odměnu podle celkových výsledků společnosti. Místní správě proto muselo být v době, kdy provedla opatření C-VIII a C-IX, zřejmé, že dodatečné navýšení kapitálu společnosti ÅI v dohledné budoucnosti pravděpodobně nepřinese přiměřenou návratnost. Tržní investor by byl ochoten provést tyto kapitálové injekce, pokud by investice umožnily tržní návratnost na základě celkových výsledků podniku (tj. návratnost, která by nahradila nízkou návratnost u navýšení kapitálu), nejsou však k dispozici žádné údaje, které by naznačovaly, že se toto očekávalo. Finsko neposkytlo ohledně těchto opatření žádné konkrétní informace, jež by tento názor změnily. Komise proto usuzuje, že by žádný soukromý investor neposkytl společnosti ÅI za této situace další kapitál. Navýšení kapitálu C-VIII a C-IX tudíž poskytla společnosti ÅI výhodu, kterou by nemohla získat na trhu.
5.1.2.2 Úvěrové záruky
(66)
Při posuzování možné státní podpory obsažené v zárukách používá Komise zásady, které jsou stanoveny ve sdělení o zárukách. V bodě 3.2 sdělení jsou objasněny podmínky, jež obvykle postačují k vyloučení existence státní podpory v záruce, kterou poskytly orgány veřejné správy. Tyto podmínky však nejsou u záruk G-I, G-II a G-III splněny (stačí poznamenat, že tyto záruky pokrývaly související půjčky v plné výši, viz bod 3.2 písm. c) sdělení o zárukách).
(67)
Komise za prvé podotýká, že finanční situace společnosti ÅI byla v době, kdy byly záruky poskytnuty, dostatečně dobrá, aby nebyla vyloučena schopnost podniku získat půjčky na trhu bez záruk. Společnost nebyla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (21). Na základě dostupných důkazů nelze vyvodit závěr, že společnost ÅI byla podnikem, který by bez státní podpory vůbec nepřežil. V letech před navýšením kapitálu, tj. před zahájením projektu iTiden, byla finanční situace společnosti ÅI stabilní a její obchodní činnosti vykazovaly mírně kladné hospodářské výsledky. Důvodem, proč orgány veřejné správy začaly v roce 2001 masivně vkládat kapitál, nebyla záchrana podniku, nýbrž financování jeho růstu. Pokud by podpora ve formě navýšení kapitálu neexistovala, společnost ÅI by nebyla podnikem v úpadku, nýbrž menší společností, která by měla stále přístup na finanční trhy. Komise proto nemůže vyvodit závěr, že by společnost ÅI neměla bez záruk přístup na úvěrové trhy. Otázkou je, zda záruky poskytly podniku výhodu v podobě nižších úvěrových nákladů, než by musel zaplatit za tržních podmínek, pokud by nebyla záruka poskytnuta.
(68)
Další otázkou, kterou je třeba přezkoumat, je to, zda byla za záruky účtována odpovídající prémie, která je srovnatelná s prémií účtovanou soukromým poskytovatelem záruk. V daném případě nezjistila Komise žádné soukromé záruky, jež by umožnily snadné srovnání. Za této situace porovná Komise celkové finanční náklady na zaručenou půjčku, včetně úrokové sazby u úvěru a záruční prémie, s tržní prémií u podobné nezaručené půjčky (22).
(69)
Dne 9. října 2003 poskytla […] (23), obchodní banka, společnosti ÅI půjčku ve výši […] EUR oproti zajištění […]. Úroková sazba byla do 15. ledna 2007 stanovena na […] ročně (24).
(70)
Ačkoliv tato půjčka byla poskytnuta současně se zárukou G-I, Komise ji pro účely srovnání nákladů na toto opatření nepokládá za vhodnou. Mezi červnem 2000 a březnem 2003 obdržela společnost ÅI pět kapitálových injekcí v celkové hodnotě 2 208 595,01 EUR. Státní podpora v takovéto výši nevyhnutelně ovlivnila posouzení rizika, které […] provedla před poskytnutím půjčky, a tudíž zlepšila úvěrové podmínky, včetně nákladů, v porovnání s podmínkami, které by podnik byl schopen získat na trzích v případě neexistence prvku státní podpory v navýšení kapitálu. Komise proto nemůže mít za to, že úroková sazba u nezaručené půjčky z roku 2003 (či jiných pozdějších půjček) přesně odráží úvěrové podmínky společnosti ÅI v případě neexistence státní podpory, a nelze ji proto použít jako věrohodné a spolehlivé měřítko ke srovnání nákladů na půjčky, na něž se vztahovaly záruky poskytnuté místní správou.
(71)
Komise se domnívá, že v případě neexistence jiných spolehlivých důkazů, pokud jde o srovnatelné půjčky za tržních podmínek, poskytuje vhodné srovnávací měřítko (nesouvisející s příjemcem) pro posouzení, zda byla opatření G-I, G-II a G-III provedena za tržních podmínek, sdělení o referenčních sazbách (25). Sdělení o referenčních sazbách poskytuje náhradu pro tržní úrokovou míru a pro výpočet prvku podpory v opatřeních podpory. Metoda stanovování referenčních sazeb je založena na těchto dvou činitelích: základní sazbě (v tomto případě jednoleté sazbě EURIBOR), k níž se připočte úvěrová marže. Úvěrová marže, která se připočítá k základní sazbě, závisí na dvou činitelích: ratingu podniku, jemuž je půjčka poskytnuta, a úrovni nabízeného zajištění za půjčku. Ve sdělení je rozlišeno pět ratingových kategorií (velmi dobrý [AAA-A], dobrý [BBB], uspokojivý [BB], slabý [B] a špatný [CCC a níže]) a u každé ratingové kategorie tři úrovně zajištění (vysoké, běžné, nízké).
(72)
Dne 18. června 2010 předložilo Finsko Komisi zprávu poradenské společnosti […], která udává rating společnosti ÅI v prosinci každého roku. Rating je stanoven se zpětnou účinností na základě údajů, které byly dostupné na konci účetního roku (tj. rating přiznaný v prosinci 2002 se vztahuje zpětně na zdraví společnosti v roce 2002). Společnost […] vyhotovila ratingovou zprávu, která popisuje celkový finanční stav a vývoj společnosti a zahrnuje tyto oblasti hodnocení: růst, ziskovost, peněžní tok, likviditu, platební schopnost a závazky. Použitá ratingová stupnice má pět ratingových kategorií: výborný (A + a A), dobrý (A- a B+), uspokojivý (B a B-), přiměřený (C + a C) a slabý (C- a D), což umožňuje přímé srovnání s ratingovou stupnicí uvedenou ve sdělení o referenčních sazbách.
(73)
Společnost […] stanovila rating společnosti ÅI v prosinci 2002, 2003 a 2004 na C+, C + resp. C, což společnost řadí do kategorie „přiměřený“. Tato kategorie odpovídá ratingové kategorii „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. U společnosti s ratingem „slabý“ musí být k základní sazbě připočteny úvěrové marže podle rozpětí uvedeného ve sdělení o referenčních sazbách, a to v závislosti na nabídnutém zajištění od 220 základních bodů u vysokého zajištění do 650 základních bodů u nízkého zajištění. V prosinci 2005 stanovila společnost […] rating společnosti ÅI na B- („uspokojivý“), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu ve smyslu sdělení o referenčních sazbách.
(74)
Dne 27. června 2011 poskytlo Finsko dodatečné informace o ratingu a zajištění půjček. Rating stanovila […], tj. banka, která společnosti ÅI poskytla nezaručené půjčky a dvě zaručené půjčky. Rating […] používá pro roky 2000 až 2003 systém písmen doplněný o jednoslovné hodnocení. Rating je snadno porovnatelný s ratingovou stupnicí uvedenou ve sdělení o referenčních sazbách. Od roku 2005 poskytuje rating […], poradenská společnost podobná společnosti […]. V roce 2003 a 2004 stanovila […] rating společnosti ÅI na B- (uspokojivý) a A (uspokojivý), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. To znamená, že pro roky 2003 a 2004 stanovila […] rating společnosti ÅI o jednu kategorii vyšší než společnost […]. Pro rok 2005 stanovila společnost […] rating společnosti ÅI jako A (uspokojivý), což odpovídá „uspokojivému“ ratingu podle sdělení o referenčních sazbách, a zařazuje tudíž společnost ÅI do stejné kategorie jako společnost […].
(75)
Komise zastává názor, že by se při posuzování, zda byly záruky G-I, G-II a G-III poskytnuty za tržních podmínek, měl použít rating společnosti […]. Vzhledem k tomu, že před poskytnutím první záruky G-I v říjnu 2003, kdy společnost ÅI již obdržela pět kapitálových injekcí v celkové hodnotě 2 208 595,01 EUR, je jakýkoli rating společnosti v roce 2003 pravděpodobně ovlivněn značnou částkou státní podpory. Komise proto považuje za vhodné použít konzervativnější rating stanovený společností […]. To má dopady pro roky 2004 a 2005, jelikož u těchto dvou let stanovila společnost […] rating společnosti ÅI o jednu kategorii níže než […]. Je třeba rovněž podotknout, že […] poskytla společnosti ÅI půjčky, za něž se zaručila místní správa, přičemž současně stanovila rating společnosti ÅI, což mohlo její hodnocení ovlivnit. Společnost […] se nepodílela na finančních transakcích, a její hodnocení je proto s menší pravděpodobností přímo ovlivněno nepatřičnými aspekty spojenými se státní podporou.
(76)
Pro účely použití sdělení o referenčních sazbách proto Komise přebírá níže uvedené ratingy společnosti ÅI: slabý (B) v roce 2003 a 2004 a uspokojivý (BB) v roce 2005.
(77)
Pokud jde o zajištění, společnost ÅI poskytla zajištění v nominální hodnotě záruk v podobě hypoték na pozemek, na němž byl budován projekt iTiden. Finsko neposkytlo žádné informace týkající se ztráty při selhání podle poznámky pod čarou č. 2 ve sdělení o referenčních sazbách. Tyto informace pomáhají stanovit úroveň zajištění a úvěrové marže, které je nutno připočítat k základní sazbě. Komise si proto vyžádala informace o prioritě hypoték a o hodnotě nemovitosti v době poskytnutí záruk. Finsko nemá k dispozici ocenění, která prokazují hodnotu nemovitosti v době poskytnutí záruk. Finské orgány však uvedly, že se hodnota nemovitosti v čase zvyšovala s tím, jak projekt postupoval. Podle Finska hodnota nemovitosti v roce 2010 činila […] EUR.
(78)
Pokud jde o senioritu zajištění, Komise podotýká, že u záruk G-I a G-II mělo zajištění místní správy nejvyšší senioritu ze všech hypoték poskytnutých na nemovitý majetek. Komise uvádí, že obchodní banky poskytly společnosti ÅI nezaručené půjčky a akceptovaly jako zajištění hypotéky na stejnou nemovitost s nižší senioritou (a tudíž méně dobré zajištění), než je zajištění, které získala místní správa. Vzhledem k této skutečnosti a neexistenci lepších důkazů má Komise za to, že pro účely použití sdělení o zárukách byla úroveň zajištění za záruky „běžná“.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností bude referenční sazba posouzena zvlášť pro každou záruku, kterou společnost ÅI obdržela od místní správy.
(80)
Komise podotýká, že u všech záruk poskytnutých společnosti ÅI se prémie skládaly ze dvou částí: i) stálé prémie hrazené ročně a vyjádřené jako procentní podíl nesplacené jistiny úvěru a ii) „jednorázového“ poplatku, který byl rovněž vyjádřen jako procentní podíl výše úvěru, byl však uhrazen pouze jednou při vydání záruky. V níže uvedeném posouzení zahrnují celkové finanční náklady zaručených půjček pouze stálou prémii, která byla hrazena každý rok. Podle bodu 4.2 sdělení o zárukách je nutno prvek podpory obsažený v záruce vypočítat jako rozdíl mezi tržní cenou (v tomto případě referenční sazbou) a skutečně hrazenou cenou. Cena, kterou skutečně uhradila společnost ÅI, zahrnuje stálou prémii placenou ročně a jednorázovou prémii, která byla zaplacena pouze jednou. Z praktických důvodů bude jednorázová prémie projednána v oddíle 8.2, který se zabývá navrácením podpory, jelikož je snazší odečíst částku jednorázového poplatku od částky podpory, která má být navrácena. Každopádně i v případě, že by byly jednorázové prémie připočítány k celkovým finančním nákladům zaručených půjček, závěr ohledně existence podpory by se nezměnil. Jednorázová prémie ovlivňuje pouze výši podpory, která byla poskytnuta společnosti ÅI.
(81)
Záruku G-I poskytla místní správa dne 9. října 2003 za účelem pokrytí půjčky ve výši […] EUR, kterou společnosti ÅI poskytla […] (číslo úvěru […]). Jako zajištění v případě uplatnění záruky poskytla společnost ÅI hypotéku na nemovitý majetek. Úroková sazba u půjčky byla do 15. ledna 2007 stanovena na […] % (26). Prémie za záruku činila […] % půjčky ročně (27). Celkové finanční náklady na zaručenou půjčku v době jejího poskytnutí proto činily […] % ročně, což je nutno porovnat s referenční sazbou vypočítanou pro záruku na základě základní sazby a rozpětí, které závisí na ratingu společnosti ÅI a úrovni zajištění půjčky. Základní sazba (jednoletá sazba EURIBOR) ke dni 9. října 2003 činila 2,235 %. V té době byl rating společnosti ÅI „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. Jak bylo uvedeno výše, Komise má za to, že úroveň zajištění půjčky byla běžná, což znamená, že úvěrová marže, která se připočítá k základní sazbě, činí 400 základních bodů. Referenční sazba u této půjčky proto činí 6,235 %, což je více než celkové finanční náklady záruky G-I ve výši […] % ročně.
(82)
Ode dne 6. září 2004 mimoto místní správa záruční prémii u záruky G-I snížila na […] %. Celkové finanční náklady zaručené půjčky proto činily […] %, tj. o […] základního bodu méně, než je referenční sazba, což společnosti ÅI poskytlo odpovídající výhodu.
(83)
Dne 2. listopadu 2004 získala společnost ÅI od […] půjčku ve výši […] EUR (číslo úvěru […]). Tato půjčka byla zajištěna zárukou místní správy, za niž poskytla společnost ÅI zajištění v podobě zástavního práva na nemovitý majetek. Úroková sazba byla stanovena ve výši […] + […] základního bodu a poplatku za záruku ve výši […] % částky půjčky ročně, což znamená, že celkové finanční náklady této zaručené půjčky činily […] % ročně (28).
(84)
Referenční sazbu u záruky G-II je nutno vypočítat na základě jednoleté sazby EURIBOR platné ke dni 2. listopadu 2004, tj. 2,314 %. V té době byl rating společnosti ÅI „slabý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. S ohledem na běžnou úroveň zajištění činí referenční sazba u této půjčky 6,314 % ročně, což je více než celkové finanční náklady záruky G-II ve výši […] % ročně. Z porovnání nákladů na tuto novou zaručenou půjčku s referenční sazbou vyplývá, že celkové finanční náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka G-II, byly nejméně o […] základních bodů nižší než referenční sazba, poskytly tudíž společnosti ÅI finanční výhodu. Podle informací, které má Komise k dispozici, se úroková sazba u zaručené půjčky od jejího poskytnutí nezměnila.
(85)
Dne 13. prosince 2005 vydala místní správa ve prospěch společnosti ÅI novou záruku. Tato záruka se měla vztahovat na „referenční půjčku“, tj. původně nezaručenou půjčku ze dne 9. října 2003, jejíž podmínky se tudíž změnily. Úroková sazba u půjčky se k tomuto okamžiku změnila na […] % ročně. Poplatek za záruku byl stanoven na […] % částky půjčky, což znamená celkové finanční náklady ve výši […] % ročně (29) (podmínky platné od tohoto dne byly stejné jako výše popsané podmínky, které se vztahovaly na půjčku se zárukou G-I, včetně postupných změn úrokové sazby).
(86)
Referenční sazbu u záruky G-III je nutno vypočítat na základě jednoleté sazby EURIBOR ke dni 13. prosince 2005, která činila 2,769 %. V té době byl rating společnosti ÅI „uspokojivý“ ve smyslu sdělení o referenčních sazbách. S přihlédnutím k běžné úrovni zajištění činí referenční sazba u této půjčky 4,969 % ročně. To je více než celkové finanční náklady záruky G-III ve výši […] % ročně. Místní správa proto poskytla společnosti ÅI odpovídající finanční výhodu ve výši nejméně […] % ročně.
5.2 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU
(87)
Finské orgány tvrdily, že dotyčná opatření neovlivňují obchod mezi členskými státy, a proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na podporu tohoto tvrzení Finsko v podstatě uvedlo, že společnost ÅI je pouze jedním z řady podniků působících na trhu nemovitostí a nepatří k největším. Neexistují proto žádné důkazy, že by opatření (pokud by se pokládala za státní podporu) posílila postavení společnosti ÅI na úkor ostatních soutěžitelů.
(88)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Skutečnost, že společnosti ÅI byla poskytnuta finanční výhoda, kterou její konkurenti neměli k dispozici (a jak potvrdilo Finsko, na alandském trhu nemovitostí působí řada dalších hospodářských subjektů), znamená, že společnost ÅI mohla uskutečnit větší investice a rozšířit svou činnost za finančních podmínek, které byly výhodnější než podmínky, jež byly dostupné jejím konkurentům (kteří se v případě neexistence výhody, která byla poskytnuta společnosti ÅI, mohli rozhodnout pro uskutečnění podobných investic). Není nutné prokázat, že opatření umožnila společnosti ÅI převzít podíly na trhu od konkrétního soutěžitele.
(89)
Obdobně mohla výhoda, která byla poskytnuta společnosti ÅI, ovlivnit obchod mezi členskými státy. Je pravdou, že alandský trh je malý, nachází se na souostroví, na něž se lze dostat pouze po moři nebo letecky, a že zde na základě aktu o přistoupení Finska k EU platí zvláštní omezení práva usazování. Skutečností však je, že pro působení zahraničních podniků na Alandských ostrovech neexistuje žádná absolutní překážka a zcela jistě žádná překážka pro to, aby takovéto podniky investovaly do místního trhu nemovitostí. Komise rovněž podotýká, že Finsko nezpochybnilo tvrzení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že nemovitosti na Alandských ostrovech v minulosti získaly podniky se sídlem v jiných členských státech. Výhoda, kterou tato opatření poskytla společnosti ÅI, proto přinejmenším mohla ovlivnit obchod mezi členskými státy nepatřičným posílením postavení společnosti ÅI v porovnání s potenciálními zahraničními konkurenty nebo investory.
5.3 ZÁVĚR OHLEDNĚ HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(90)
Z výše uvedených důvodů Komise uvádí, že veškerá navýšení kapitálu (s výjimkou C-I, C-II a C-III) a úvěrové záruky G-I, G-II a G-III představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
6. ÚDAJNÁ ZÁKONNOST PODPORY
(91)
Finsko tvrdilo, že kapitálové injekce i záruky jsou v případě, že by se pokládaly za státní podporu, zákonné na základě režimů podpory, které byly zavedeny před tím, než se Finsko stalo členem EU, a před přistoupením k EU byly náležitě oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO (dále jen „Kontrolní úřad“) s referenčními čísly 93-074 (navýšení kapitálu) a 93-079 (záruky).
(92)
Toto tvrzení je nutno přezkoumat na základě ustanovení nařízení (ES) č. 659/1999. Podle čl. 1 písm. d) se „režimem podpory“ rozumí „jakýkoliv akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora pro podniky definované aktem obecným a abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být na neurčitou dobu a/nebo na neurčitou částku poskytnuta pro jeden nebo několik podniků podpora, která není spojena se zvláštním projektem“. Podle čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999 se „existující podporou“ rozumí: „i) aniž jsou dotčeny články 144 a 172 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, všechny podpory existující v příslušných členských státech před vstupem Smlouvy v platnost, to znamená režimy podpor a jednotlivé podpory, které byly zavedeny před vstupem Smlouvy v platnost a zůstávají použitelné i po něm“.
(93)
Finsko přistoupilo k Evropskému společenství dne 1. ledna 1995. Podle čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska se „[…] státní podpory poskytnuté novými členskými státy v průběhu roku 1994, které však v rozporu s Dohodou o EHP či ujednáními na základě této dohody nebyly oznámeny Kontrolnímu úřadu ESVO, nebo mu byly oznámeny, byly však poskytnuty dříve, než Kontrolní úřad vydal rozhodnutí, nepovažují za existující státní podpory podle čl. 93 odst. 1 Smlouvy o ES […]“ [neověřený překlad - pozn. překl.].
(94)
Podle čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 se „novou podporou“ rozumí každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivou podporu, která není existující podporou, včetně změn existující podpory (30).
(95)
V čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (31) je změna stávající podpory vymezena jako „jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem. Zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor maximálně o 20 % se však nepovažuje za změnu stávající podpory.“
(96)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že opatření, které pochází z doby před přistoupením a představuje režim státní podpory, lze pokládat za existující podporu, jsou-li splněny dvě podmínky. První podmínkou je to, že režim byl zaveden před vstupem Smlouvy o ES v platnost, a druhou, že se jeho podstata od té doby významně nezměnila.
(97)
Komise posoudí tvrzení Finska ohledně zákonnosti podpory pro oba údajné režimy zvlášť.
6.1 ÚDAJNÝ SYSTÉM ZÁRUK (93-079)
(98)
Komise za prvé posoudí, zda tato opatření představují režim podpory ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999.
(99)
Vnitrostátním právním základem systému záruk je provinciální zákon o zárukách provincie pro průmysl a některá jiná odvětví podnikání (ÅFS 1966:14) (32), který byl schválen v roce 1966 a pozměněn zákony ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 a 2002:23. Pokud jde o rozpočet nebo „obálku“, v době přistoupení Finska k ES provinciální zákon z roku 1966 stanovil, že „výše nesplacených záruk nebo půjček (33) nesmí v žádném okamžiku překročit 20 000 000 FIM“. Na druhou stranu dotyčné opatření nestanovilo žádné časové omezení, pokud jde o jeho uplatňování.
(100)
Na základě výše uvedených skutečností a ustanovení ve vnitrostátním právním předpise se na první pohled zdá, že opatření splňují definici režimu podpory, jelikož akt povoluje podporu, která není spojena se zvláštním projektem, který má být zadán jednomu nebo několika podnikům na neurčitou dobu. Údajný režim byl zaveden dne 1. září 1982, tj. dlouho před 1. lednem 1994, a byl oznámen Kontrolnímu úřadu. Zdá se proto, že první podmínka týkající se existující podpory je splněna, jelikož původní režim byl zaveden před vstupem Smlouvy ve Finsku v platnost, a dokonce před 1. lednem 1994, což znamená, že v tomto případě není použitelný čl. 172 odst. 5 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(101)
Komise však musí rovněž posoudit, zda opatření prošla od 1. ledna 1994 podstatnými změnami.
(102)
Regionální orgány provedly po 1. lednu 1994 nejméně tři změny systému záruk (provinciálními zákony 1994:29, 1996:56 a 2002:23), a to před poskytnutím první záruky dne 14. srpna 2003. Tyto změny umožnily podstatné zvýšení rozpočtu režimu (tj. navýšení celkové výše záruk, jež lze poskytnout v daném okamžiku). Jelikož se tento případ týká poskytnutí úvěrové záruky, je nutno posoudit, zda by se změny rozpočtu režimu, které byly zavedeny před provedením projednávaných opatření, měly považovat za podstatné a oddělitelné od existujícího režimu.
(103)
Jak bylo popsáno výše, podle článku 4 nařízení (ES) č. 794/2004 představuje zvýšení rozpočtu o více než 20 % změnu stávajícího režimu podpory. Dvě výše uvedené změny (34) zvýšily původní rozpočet režimu o 50 % resp. 150 %. Toto zvýšení rozpočtu představuje podstatné změny režimu, které nebyly nikdy oznámeny Komisi.
(104)
Dopad těchto podstatných změn nelze považovat za oddělitelný od údajného režimu s tím, že se celý režim stává novou podporou. Původní režim podpory byl ve skutečnosti omezen pouze s ohledem na celkovou výši záruk, které mohly být nesplaceny v daném okamžiku. Za této situace se velmi významné zvýšení rozpočtu (i bez jakékoli jiné změny režimu) dotýká samotné podstaty stávajících pravidel.
(105)
Komise mimoto podotýká, že z dokumentů týkajících se záruk, které předložilo Finsko, nevyplývá, že právním základem těchto záruk byl údajný systém záruk.
(106)
Záruky, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, je proto nutno považovat za novou podporu. Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak se požaduje v článku 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
6.2 ÚDAJNÝ REŽIM UPISOVÁNÍ AKCIÍ (93-079)
(107)
Vnitrostátní pravidla týkající se tohoto údajného režimu byla Kontrolnímu úřadu oznámena jako opatření podpory pro upisování akcií. Podle dokumentů předložených v té době se zdá, že jako vnitrostátní právní základ byl uveden „roční rozpočet Alandských ostrovů“. Pod nadpisem „maximální možná míra podpory, která (…) může být dosažena u jednoho projektu“, uvedlo Finsko „30 %“. Pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ uvedlo Finsko rozpočty pro roky 1992 až 1994, kolonku „Odhad celkového rozpočtu na celou plánovanou dobu trvání režimu“ však ponechalo prázdnou.
(108)
V průběhu vyšetřovacího řízení Finsko objasnilo, že formálním právním základem údajného režimu je zákon o autonomii Alandských ostrovů (1144/1991), který byl schválen v roce 1991. Podle § 18 odst. 22 mají alandské místní orgány „obecnou pravomoc“ přijímat různé druhy opatření zaměřujících se na podporu alandského hospodářství. Tyto pravomoci jsou uplatňovány (např. prostřednictvím půjček, kapitálových injekcí, záruk) pomocí prostředků v ročním souhrnném rozpočtu místní správy.
(109)
Komise uvádí následující:
(110)
Bez ohledu na skutečnost, že Finsko může považovat pravomoci místních orgánů poskytovat takovéto kapitálové injekce (na základě obecných pravomocí, které jsou uděleny zákonem o autonomii) za „režim“, musí Komise ověřit, zda ustanovení vnitrostátního zákona, jež stanoví tyto pravomoci, splňují definici „režimu“ podle čl. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 659/1999. V tomto ohledu se zdá, že právní základ (§ 18 odst. 22 zákona č. 1144/1991) sestává z pravidel, která se týkají rozdělení pravomocí mezi jednotlivými orgány v rámci finského právního řádu a která nesplňují požadavky pro to, aby představovala režim podpory (jenž je definován mimo jiné jako „… akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora …“). Přidělení kapitálu jednotlivému příjemci proto za prvé vyžaduje přidělení částky v ročním rozpočtu místní správy (schváleném regionálním alandským shromážděním podle jeho uvážení) a poté provedení rozhodnutí přijatých místní správou. Zdá se proto, že kapitálové injekce poskytnuté na základě těchto pravomocí je nutno pokládat spíše za řadu jednotlivých rozhodnutí než za režim podpory.
(111)
Komise každopádně rovněž podotýká, že se údajný režim týkal pouze let 1992 až 1994, jelikož pod nadpisem „Rozpočet/výdaje“ nebyly uvedeny žádné další informace, ačkoliv právním základem byl „roční rozpočet Alandských ostrovů“.
(112)
Komise rovněž poznamenává, že Finsko uvedlo, že maximální míra podpory, která může být „dosažena u jednoho projektu“, činí 30 %. To lze každopádně chápat pouze v tom smyslu, že kapitálové injekce na základě tohoto údajného režimu měly být spolu s významnými soukromými příspěvky (ve výši nejméně 70 %) použity na „projekty“, jež mají podporovat cíl údajného režimu, jímž byl „cestovní ruch, průmysl, výzkum a vývoj“. Navýšení kapitálu, jimiž se zabývá toto rozhodnutí, tuto formální podmínku nesplňují, a nemohou se na ně proto vztahovat vnitrostátní právní předpisy, které byly oznámeny Kontrolnímu úřadu, bez ohledu na skutečnost, zda tato opatření představovala řádný režim podpory, a pokud ano, zda byla uplatňována po roce 1994.
(113)
Státní podpora, která byla poskytnuta ve formě navýšení kapitálu společnosti ÅI, proto představuje novou podporu. Jelikož podpora byla zavedena bez předchozího schválení Komisí, jak požaduje článek 108 SFEU, jedná se o protiprávní podporu.
6.3 DODATEČNÁ PŘIPOMÍNKA K NEDÁVNÝM ROZHODNUTÍM FINSKÉHO NEJVYŠŠÍHO SPRÁVNÍHO SOUDU
(114)
Je třeba rovněž uvést, že dvě opatření, která místní správa provedla ve prospěch společnosti ÅI, byla nedávno finským soudem zrušena. Těmito opatřeními je i) navýšení kapitálu C-XI, jež bylo společnosti ÅI poskytnuto v roce 2007 (viz poznámka v bodě 16), a ii) úvěrová záruka z roku 2006, která nebyla uplatněna. V rozsudku ze dne 6. dubna 2011 Nejvyšší správní soud rozhodl o tom, zda byla rozhodnutí místní správy přijata v souladu s vnitrostátními správními předpisy. Přitom soud rovněž posoudil, zda existují dostatečné náznaky, že opatření představovala státní podporu, což znamená, že je místní orgány měly před zavedením oznámit Komisi. Soud shledal, že jsou zjevně splněna všechna kritéria státní podpory. Soud analyzoval rovněž tvrzení Finska, že by se na opatření (pokud by představovala podporu) vztahovala vnitrostátní pravidla, která platila před přistoupením, a proto by se považovala za „existující podporu“. Soud přitom podrobně posoudil vnitrostátní pravidla a zjistil, že bez ohledu na skutečnost, zda tato pravidla představovala skutečný režim státní podpory, či nikoli, rozhodnutí místních orgánů nesplňují formální požadavek podle vnitrostátních předpisů, především z důvodů, které uvedla výše Komise. Závěry Nejvyššího správního soudu Finska jsou proto v souladu se závěry Komise, že kapitálová injekce C-XI, jíž se týká vyšetřovací řízení, zahrnuje novou státní podporu. Nejvyšší soud dospěl k témuž závěru u úvěrové záruky z roku 2006. Jelikož záruka nebyla nikdy zavedena, nebyla v tomto rozhodnutí posouzena.
7. SLUČITELNOST
(115)
Finsko obecně tvrdilo, že by opatření v případě, že by se považovala za novou státní podporu, byla slučitelná s vnitřním trhem, jelikož účelem činností společnosti ÅI financovaných podporou bylo usnadnit rozvoj regionu a vytvořit nová pracovní místa.
(116)
Ačkoliv je státní podpora v zásadě zakázána, považuje se za slučitelnou s vnitřním trhem v případech uvedených v čl. 107 odst. 2 SFEU a může být považována za slučitelnou, je-li použita k dosažení cílů zmíněných v čl. 107 odst. 3. Jediným důvodem slučitelnosti, který lze předpokládat v tomto případě, je důvod uvedený v ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, jež povoluje státní podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, nebo ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jež stanoví, že mohou být povoleny státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí.
(117)
Podle pravidel regionální podpory, která platila pro Finsko v té době (mapy regionální podpory 2000-2006 a 2007-2013), nebylo město Mariehamn, v němž se nachází projekt iTiden, každopádně pro tuto podporu způsobilé. To znamená, že i kdyby bylo možno říci, že podporu lze spojit s tímto projektem, nelze ji považovat za slučitelnou. Komise mimoto podotýká, že Finsko neprokázalo splnění podmínek pro slučitelnost na základě pravidel regionální podpory (co se týká např. formy podpory, způsobilých nákladů nebo maximální míry podpory).
(118)
Podporu nelze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ani podle žádných jiných pokynů a sdělení přijatých Komisí s ohledem na použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU nebo přímo podle uvedeného článku. Finské orgány nepředložily žádné konkrétní tvrzení nebo důkazy, které by Komisi umožnily schválit tato opatření jako slučitelná podle některého z ustanovení SFEU.
8. NAVRÁCENÍ PODPORY
8.1 TVRZENÍ FINSKA
(119)
V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 je stanoveno, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.“ Samozřejmým důsledkem proto je, že by protiprávní státní podpora pro společnost ÅI měla být navrácena.
(120)
Finsko však tvrdilo, že by Komise neměla v tomto případě navrácení podpory nařídit, jelikož Finsko oprávněně očekávalo, že podpora byla zákonná na základě údajných režimů použitelných před přistoupením, a že by navrácení bylo v rozporu se zásadami práva Společenství. Komise podotýká, že se Finsko oficiálně dovolávalo oprávněných očekávání pouze s ohledem na místní správu. Oprávněná očekávání příjemce nebyla výslovně zmíněna.
(121)
Komise nemůže každopádně toto tvrzení přijmout.
(122)
Pokud jde o navýšení kapitálu, Komise výše prokázala, že bez ohledu na to, co se společnost ÅI či kdokoli jiný mohl domnívat s ohledem na právní status údajného režimu upisování akcií ve vztahu k pravidlům státní podpory, tato navýšení nesplňovala formální podmínky údajného režimu, jak byl oznámen Kontrolnímu úřadu. Nelze proto tvrdit, že společnost ÅI mohla využít oprávněná očekávání, pokud jde o zákonnost navýšení kapitálu, jelikož se na ně nemohly vztahovat vnitrostátní předpisy, ve vztahu k nimž se Finsko dovolává oprávněných očekávání.
(123)
Co se týká úvěrových záruk, Komise prokázala, že se systém záruk podstatně změnil ještě před poskytnutím záruk, jichž se týká toto rozhodnutí. Tyto změny, které provedly alandské orgány, nebyly Komisi oznámeny. Důsledkem je to, že záruky poskytnuté podle vnitrostátních předpisů, které tvořily původní režim, je nutno považovat za novou podporu. Podle ustálené judikatury nemůže příjemce podpory oprávněně očekávat, že podpora, které měla být podle článku 108 SFEU oznámena Komisi, avšak oznámena nebyla, je zákonná (35).
(124)
Záruky i navýšení kapitálu proto představují novou podporu, která měla být před zavedením oznámena Komisi.
(125)
Podle ustálené judikatury (36) se členský stát, jehož orgány při poskytnutí podpory porušily postup stanovený v článku 108 SFEU, nemůže odvoláním se na oprávněná očekávání příjemců podpory vyhnout povinnosti přijmout opatření k provedení rozhodnutí Komise, které nařizuje navrácení podpory. Pokud by se vnitrostátní orgány mohly dovolávat svého vlastního protiprávního jednání, pozbyly by články 107 a 108 SFEU zcela platnosti a rozhodnutí přijatá Komisí na základě těchto ustanovení by byla zbavena jejich účinků.
(126)
Stejná zásada se musí nutně použít v případě, že se vnitrostátní orgány dovolávají oprávněných očekávání ohledně zákonnosti opatření, která však neoznámily Komisi, ačkoliv tato opatření představovala novou podporu (37).
(127)
Pokud jsou relevantní oprávněná očekávání společnosti ÅI, Komise obdobně podotýká, že podle ustálené judikatury platí, že s ohledem na imperativní charakter kontroly státních podpor prováděné Komisí na základě článku 108 SFEU mohou podniky, které jsou příjemci podpory, v zásadě mít oprávněná očekávání, že byla zachována pravidla při poskytování podpory, pouze v případě, že byla tato podpora poskytnuta při dodržení postupu upraveného uvedeným článkem. Subjekt jednající s péčí řádného hospodáře musí být běžně schopen ujistit se o tom, že byl tento postup dodržen (38).
(128)
Komise podotýká, že nikdo jiný než společnost ÅI nemohl mít lepší přehled o opatřeních místní správy v souvislosti s údajnými režimy podpory, jelikož místní správa je hlavním akcionářem této společnosti a ve správní radě společnosti ÅI je zastoupena fyzickými osobami, které jsou rovněž členy výkonného orgánu místní správy. Toto tvrzení dokládá skutečnost, že (jak bylo uvedeno výše v souvislosti s kapitálovými navýšeními) zástupci společnosti ÅI a místní správy si pravidelně vyměňovali informace. I když se finské orgány výslovně nedovolávaly oprávněných očekávání jménem příjemce podpory, Komise se domnívá, že společnost ÅI nemůže v daném případě oprávněná očekávání uplatňovat.
(129)
Komise mimoto nikdy Finsko ani příjemce podpory výslovně neujistila, že dotyčná opatření nebudou státní podporou, nebo že budou představovat slučitelnou podporu, což by mohlo vést k takovýmto očekáváním (39).
(130)
Finsko dále uvedlo, že by v případě navrácení podpory poskytnuté prostřednictvím navýšení kapitálu neměla být prvkem podpory nutně celá částka poskytnutého kapitálu, nýbrž (analogicky s výpočtem prvku podpory v zárukách) náklady společnosti ÅI na nalezení alternativní investice na trzích. V tomto ohledu Finsko navrhlo, aby byly náklady takovéhoto alternativního financování stanoveny pomocí 7 % předpokládané návratnosti investic u kancelářských prostor, která byla uvedena ve zprávě společnosti KPMG.
(131)
Komise nemůže tento názor uznat.
(132)
Jako obecný předpoklad je jistě správné, že státní podporu v daném případě představuje rozdíl mezi výhodou (v podobě financování), kterou společnost skutečně obdržela ze státních prostředků, a tím, co by nemohla získat na kapitálových trzích. „Tímto vrácením tak příjemce ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a dochází k obnovení situace před poskytnutím podpory“ (40).
(133)
Každý subjekt uskutečňující investici, ať už poskytnutím úvěru nebo převzetím kapitálové účasti ve společnosti, usiluje u této investice o dosažení návratnosti, která odpovídá riziku.
(134)
Je-li podpora ve formě půjčky s náklady, které jsou nižší než tržní náklady (což je případ zaručené půjčky, jsou-li celkové finanční náklady nižší než úroková sazba u půjčky poskytnuté za tržních podmínek), poskytnuta společnosti, která není vyloučena z úvěrového trhu, a byla by proto schopna jako alternativu podpory získat půjčku za tržní sazbu, je zřejmé, že účelu navrácení podpory lze dosáhnout tím, že společnost zaplatí tento rozdíl (s připočtením úroků), což ji znovu postaví na roveň jejím konkurentům.
(135)
U investic do vlastního kapitálu se situace liší. Návratnost zde nezávisí na ochotě společnosti platit (jak je tomu v případě půjčky), nýbrž je zcela závislá na související ziskovosti obchodního modelu společnosti. Pokud se soukromý investor nedomnívá, že podnik poskytne za riziko, které podstupuje, náležitou odměnu, investici neuskuteční, nýbrž vloží své peněžní prostředky jinam. Jinými slovy, Komise nemůže uznat, že by společnost byla schopna získat stejné peněžní prostředky k navýšení svého kapitálu na kapitálovém trhu nabídnutím vyšší odměny, jelikož očekávané výsledky jí neumožňovaly nabídnout investorovi do vlastního kapitálu tuto vyšší odměnu. Hypotetickou situací (tj. situací v případě, že by podpora neexistovala), kterou má navrácení podpory obnovit nebo přivodit, je tudíž situace, kdy by nebyl investován žádný kapitál. Podporou, kterou je nutno navrátit, je proto celá částka navýšení kapitálu.
(136)
Komise proto nemůže přijmout názor Finska, pokud jde o prvek podpory v navýšeních kapitálu.
8.2 PODPORA, KTERÁ MÁ BÝT NAVRÁCENA
(137)
Protiprávní a neslučitelná podpora, kterou zjistila Komise a kterou musí Finsko získat zpět od společnosti ÅI, proto činí:
(138)
Navýšení kapitálu:
a)
Navýšení kapitálu C-IV: 353 199,00 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 20. července 2001.
b)
Navýšení kapitálu C-V: 599 933,78 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 15. srpna 2002.
c)
Navýšení kapitálu C-VI: 799 911,64 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 13. března 2003.
d)
Navýšení kapitálu C-VII: 515 165,97 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 6. května 2004.
e)
Navýšení kapitálu C-VIII: 669 896,95 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 30. září 2004.
f)
Navýšení kapitálu C-IX: 199 977,91 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 16. června 2005.
g)
Navýšení kapitálu C-X: 234 961,43 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 16. června 2005.
h)
Navýšení kapitálu C-XI: 1 379 998,95 EUR. Tato podpora byla společnosti ÅI poskytnuta dne 15. února 2007.
(139)
Úvěrové záruky: Prvek podpory je u všech záruk vypočítán jako rozdíl mezi referenční sazbou použitou jako srovnávací měřítko pro úvěrové náklady, které by společnost ve finanční situaci srovnatelné se společností ÅI musela uhradit bez záruky, na straně jedné a na straně druhé úrokovou sazbou, jíž bylo docíleno prostřednictvím státní záruky, po zohlednění zaplacených prémií v souladu s bodem 4.2 sdělení o zárukách (jak je podrobně objasněno v bodech 66 až 80).
a)
Pokud jde o záruku G-I, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „slabý (B)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku a úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 9. října 2003 (jak je objasněno v bodech 81 a 82). Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 19 500 EUR (41).
b)
Co se týká záruky G-II, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „slabý (B)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku plus úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 2. listopadu 2004. Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 2 900 EUR (42).
c)
Pokud jde o záruku G-III, prvek podpory tvoří rozdíl mezi referenční sazbou u půjčky pro podnik v ratingové kategorii „uspokojivý (BB)“ a s běžným zajištěním a celkovými finančními náklady půjčky, na niž se vztahovala záruka (čímž se rozumí prémie zaplacené za záruku plus úroky z půjčky). Tato podpora byla společnosti ÅI dána k dispozici dne 13. prosince 2005. Od této částky se odečte jednorázová záruční prémie ve výši 6 500 EUR (43).
(140)
Přesnou celkovou výši podpory, která má být navrácena, určí finské orgány ve spolupráci s Komisí v rámci postupu zpětného získání podpory podle metody popsané v bodech 138 a 139. K částce podpory, která bude stanovena, se připočítají úroky ode dne, kdy byla podpora dána příjemci dispozici, do dne jejího navrácení. Komise finské orgány vyzývá, aby s ní v souladu se svou povinností loajální spolupráce spolupracovaly při stanovení přesné výše podpory, která má být navrácena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Navýšení kapitálu ve výši 84 094,39 EUR, které Finsko provedlo ve prospěch společnosti Ålands Industrihus AB dne 18. června 1997, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Opatření státní podpory uvedená v oddíle 8.2 tohoto rozhodnutí, která Finsko provedlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie ve prospěch společnosti Ålands Industrihus AB, nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Finsko získá od příjemce státní podporu uvedenou v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Finsko zruší s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí veškeré dosud neprovedené platby podpory uvedené v článku 2.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 se provede s okamžitým účinkem.
2. Finsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Finsko Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Finsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 2 zcela navrácena. Na žádost Komise předloží Finsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemce vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. liepos 13 d.
dėl valstybės pagalbos Nr. C 6/08 (ex NN 69/07), kurią Suomijai suteikė Ålands Industrihus Ab
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 4905)
(Tekstas autentiškas tik suomių ir švedų kalbomis)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/252/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
Skundu, pateiktu 2006 m. rugsėjo 5 d., Komisijai buvo pranešta apie daugybę priemonių, kurias Alandų vietos valdžia suteikė nekilnojamojo turto įmonei Ålands Industrihus Ab (toliau - ÅI). 2006 m. spalio 25 d. ir 2007 m. vasario 14 d. raštais Komisija išsiuntė Suomijai prašymą pateikti informaciją, ir ji buvo pateikta 2007 m. sausio 11 d. bei balandžio 3 d. raštais. 2007 m. gegužės 31 d. ir liepos 12 d. Suomijos valdžios institucijos pateikė daugiau informacijos. 2006 m. lapkričio mėn. ir 2007 m. gegužės mėn. papildomą informaciją pateikė skundo pateikėjas.
(2)
2008 m. sausio 30 d. raštu Komisija informavo Suomiją apie sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (2) 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl pagalbos (toliau - sprendimas pradėti procedūrą).
(3)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija ragino suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl šios pagalbos.
(4)
Komisija negavo suinteresuotųjų šalių pastabų.
(5)
Po to, kai buvo priimtas sprendimas pradėti procedūrą, Suomija pateikė informaciją, kuri Komisijoje užregistruota 2008 m. gegužės 6 d., 2010 m. sausio 21 d., 2010 m. vasario 26 d., 2010 m. gegužės 21 d., 2010 m. birželio 18 d., 2011 m. balandžio 18 d., 2011 m. birželio 27 d. ir 2011 m. birželio 28 d.2010 m. birželio 4 d. įvyko Komisijos tarnybų, Suomijos valdžios institucijų ir ÅI atstovų susitikimas.
2. PAGALBOS APRAŠYMAS
2.1. PAGALBOS GAVĖJAS
(6)
ÅI įregistruota Marianhaminos mieste, kuris yra Alandų salyno, esančio Baltijos jūroje tarp žemyninės Suomijos ir Švedijos, sostinė, turinti maždaug 28 000 gyventojų. Alandai yra Suomijos provincija, tačiau ji turi didelį savarankiškumą. ÅI iš esmės yra valdoma vietos valdžios (84,43 %) ir Marianhaminos miesto (15,01 %). Kiti akcininkai - kitos Alandų vietos valdžios institucijos (4).
(7)
ÅI verslas susijęs su statybomis, pastatų nuosavybe ir nuomojimu pramoniniais bei komerciniais tikslais. Pasak Suomijos, šios įmonės tikslas - aprūpinti Alandų įmones pastatais, taip prisidedant prie ekonomikos įvairovės ir konkurencingumo;
(8)
Iki 1999 m. ÅI verslo veiklos apimtis buvo nedidelė (5). ÅI balansas, jei ir didėjo, didėjo labai lėtai (6). Tokiomis aplinkybėmis ÅI valdyba nusprendė pradėti ieškoti naujų verslo galimybių plėstis. Tuo pačiu metu vietos verslo bendruomenė (kurią iš esmės sudarė tik mažosios įmonės) pareiškė pageidaujanti „technologijų parko“, t. y. grupės biurų pastatų, kuriuose vietos įmonės galėtų įsikurti po vienu stogu, kad galėtų geriau bendradarbiauti ir generuoti naujas idėjas, taip būtų apskritai skatinamas verslumas. Ilgainiui tai taptų iTiden biurų parku (suom. kvarteret iTiden). Išsamiau šio projekto kilmė aiškinama 2.2 dalyje.
2.2. PROJEKTAS iTiden (7)
(9)
Dar 1999 m. vietos verslo bendruomenė ir vietos valdžios atstovai pradėjo diskutuoti dėl galimybės statyti technologijų parką. Buvo surengtos bendros kelionės į Švediją, skirtos panašiai infrastruktūrai ištirti.
(10)
2000 m. šis projektas buvo pavestas darbo grupei, kuri 2000 m. pavasarį pateikė pasiūlymą vietos valdžiai ir Marianhaminos miestui. Šis projektas ir vietos valdžios planai statyti ir finansuoti minėtą objektą buvo įtraukti į vietos valdžios 2000 m. biudžetą (8) ir patvirtinti 2001 m. biudžete; be to, tais metais vietos valdžia paprašė lėšų galimam kapitalo didinimui, skirtam infrastruktūros projektams, įskaitant ÅI projektą (panašus prašymas nurodytas 2000 m. biudžete) (9).
(11)
Padidinus kapitalą, 2001 m. liepos 12 d. ÅI nusipirko žemės Marianhaminos miesto rajone Västra Klinten, kur turėjo būti statomas iTiden. Įsigijusi šį pirkinį, ÅI dar pasirūpino, kad būtų padaryti projektui iTiden reikiami miesto plano pakeitimai.
(12)
2002 m. biudžete vietos valdžia paskelbė, kad projektą iTiden ÅI pradės įgyvendinti 2002 m. ir kad tam tikriausiai prireiks didinti kapitalą (tam vietos valdžia paprašė būtinų biudžeto asignavimų) (10).
(13)
2002 m. pradžioje paskirta iTiden statybos darbo grupė ir architektas. Paskelbta apklausa dėl galimų iTiden nuosavybės nuomotojų. 2003 m. pavasarį atlikti paruošiamieji žemės darbai, o tų pačių metų vasarą prasidėjo pirmasis statybos etapas (projektą numatyta įgyvendinti dviem nuosekliais statybos etapais). Pirmieji nuomininkai įsikėlė tada, kai baigėsi pirmasis iTiden statybos etapas, t. y. 2004 m. gruodžio 1 d.
(14)
Antrasis iTiden statybos etapas prasidėjo 2006 m. rudenį ir baigėsi 2007 m.
2.3. VALSTYBĖS PAGALBOS PRIEMONĖS
(15)
Oficialus Komisijos tyrimas apėmė kelias kapitalo injekcijas (kapitalo didinimo atvejus) ir banko paskolų garantijas (paskolų garantijas), kuriuos vietos valdžia suteikė ÅI 1997-2007 m. Priemonės nurodytos toliau pateiktoje lentelėje (kapitalo injekcijos - nuo C-I iki C-XI, garantijos - nuo G-I iki G-III).
Priemonė
Priemonės taikymo data
Kapitalo injekcijos
(EUR)
Paskolų garantijos
(EUR)
C-I (11)
1997 06 18
84 094,39
C-II (11)
2000 06 22
340 582,27
C-III (11)
2000 10 10
114 368,37
C-IV
2001 07 20
353 199,00
C-V
2002 08 15
599 933,73
C-VI
2003 03 13
799 911,64
G-I
2003 10 09
2 600 000,00
C-VII
2004 05 06
515 165,97
C-VIII
2004 09 30
669 896,95
G-II
2004 11 02
1 160 000,00
C-IX
2005 06 16
199 977,91
C-X
2005 06 16
234 961,43
G-III
2005 12 13
2 600 000,00
C-XI
2007 02 15
1 379 998,95
IŠ VISO
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
Palyginti su sprendimo pradėti procedūrą 7 punkte pateikta priemonių lentele, išbraukta 2006 m. spalio 26 d. suteikta 2 587 500 EUR paskolos garantija, nes jos suteikimas niekada nebuvo įgyvendintas (Suomijos teismams priėmus sprendimą). Be to, sprendime pradėti procedūrą nurodyta C-XI kapitalo didinimo data - 2006 m. birželio 12 d. - šioje lentelėje keičiama 2007 m. vasario 15 d., nes atliekant tyrimą paaiškėjo, kad ši priemonė buvo įgyvendinta vėliau. Suomijos aukščiausiasis administracinis teismas neseniai (2011 m. balandžio 6 d.) panaikino vietos valdžios sprendimą skirti šį kapitalo padidinimą (žr. toliau 114 konstatuojamąją dalį). Tačiau, kadangi šis kapitalas ÅI bendrovei buvo išmokėtas 2007 m. ir nesugrąžintas, Komisija mano, kad nacionalinio teismo sprendimas nereiškia, jog ši priemonė neturi būti įtraukta į jos tyrimo sritį.
(17)
Pasak Suomijos valdžios institucijų, visi kapitalo padidinimai buvo skirti projektui iTiden finansuoti, išskyrus šias kapitalo injekcijas:
C-I 1997 m. birželio 18 d. kapitalo injekciją (84 094,39 EUR),
C-II 2000 m. birželio 22 d. kapitalo injekciją (340 582,27 EUR),
C-III 2000 m. spalio 10 d. kapitalo injekciją (114 368,37 EUR),
C-VIII 2004 m. rugsėjo 30 d. kapitalo injekciją (669 896,95 EUR),
C-IX 2005 m. birželio 16 d. kapitalo injekciją (199 977,91 EUR).
(18)
Visos paskolų garantijos, pasak Suomijos, buvo suteiktos projektui iTiden finansuoti. Daugiau informacijos apie paskolų garantijas pateikta 66-86 konstatuojamosiose dalyse.
3. PAGRINDAS PRADĖTI SESV 108 STRAIPSNIO 2 DALYJE NURODYTĄ PROCEDŪRĄ
(19)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar minėtas kapitalo didinimas ir paskolų garantijos suderinami su vidaus rinka dėl toliau nurodytų priežasčių.
(20)
Dėl valstybės pagalbos buvimo, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, Komisija pažymėjo, kad konkrečios priemonės apėmė valstybinių išteklių naudojimą, nes jas suteikė vietos valdžia, ir kad šios priemonės yra atrankinės, nes skirtos ÅI. Kalbant apie kriterijų, ar priemonės suteikė „pranašumą, kurio ji (įmonė) nebūtų turėjusi įprastomis rinkos sąlygomis“, nes privatus investuotojas, vadovaudamasis siekiu ilgainiui gauti pelną, nebūtų suteikęs tokios pat paramos, Komisija suabejojo, kad privatus investuotojas būtų suteikęs kapitalą (kaip pasielgė vietos valdžia), atsižvelgęs į jau kurį laiką užregistruojamus nuostolius arba, geriausiu atveju, labai kuklų pelną. Konkrečiai dėl garantijų paskolų Komisija suabejojo, ar ÅI būtų galėjusi gauti panašią finansinę paramą rinkose, taigi pranašumas jai galėjo būti suteiktas. Be to, Komisija mano, kad šie pranašumai galėtų iškreipti konkurenciją ir Bendrijos vidaus prekybą.
(21)
Jei priemonės būtų laikomos valstybės pagalba, Komisija abejoja, ar jas būtų galima laikyti suderinamomis su vidaus rinka.
(22)
Galiausiai Komisija suabejojo Suomijos tvirtinimu, kad minėtos priemonės, jei iš tikrųjų būtų laikomos valstybės pagalba, buvo suteiktos pagal pagalbos schemas, kurios buvo taikomos dar prieš Suomijai įstojant į ES, todėl yra teisėtos.
4. SUOMIJOS PASTABOS
4.1. APTARIAMOS PRIEMONĖS NĖRA VALSTYBĖS PAGALBA
(23)
Suomija laikosi nuomonės, kad vietos valdžia veikė vadovaudamasi rinkos investuotojo principu, t. y. priemones ji taikė tikėdamasi susigrąžinti investiciją. Suomija teigė, kad sprendimus investuoti paskatino įmonės naujų investicijų programa, ypač projektas iTiden. Taigi priemonės nebuvo skirtos ankstesniems nuostoliams padengti arba nuostolingam verslui paremti. Vietos valdžia, investuodama į naujas ÅI akcijas, įgijo konkrečią vertę, nes šios įmonės vertė padidėjo proporcingai pasirašytoms akcijoms. Todėl ÅI negavo daugiau naudos, nei būtų gavusi iš privataus investuotojo.
(24)
Nepaisant galimo pranašumo, Suomija dar mano, kad aptariamos priemonės negali būti laikomos valstybės pagalba, nes nėra konkrečių įrodymų, jog jos turėjo pastebimą poveikį Alandų nekilnojamojo turto rinkai.
4.2. JEI TAI VALSTYBĖS PAGALBA, JI TEISĖTA PAGAL ESAMAS PAGALBOS SCHEMAS
(25)
Tačiau jeigu nustatyta, kad priemonės turi valstybės pagalbos elementų, ši pagalba, pasak Suomijos, turėtų būti laikoma teisėta. Suomijos teigimu, esamos pagalbos schemos, įdiegtos Suomijoje dar prieš jai tampant ES nare, apima ir kapitalo injekcijas, ir garantijas.
4.3. JEI TAI NAUJA VALSTYBĖS PAGALBA, JI VIS DĖLTO SUDERINAMA SU VIDAUS RINKA
(26)
Jei šios priemonės būtų neteisėta valstybės pagalba, jos vis dėlto turėtų būti laikomos suderinamomis su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, nes jomis siekta plėtoti regioną ir kurti naujas darbo vietas, daugiausia padedant įvairinti regiono ekonomiką, kuri pernelyg priklausoma nuo laivybos sektoriaus.
4.4. GALIMAS GRĄŽINIMAS
(27)
Jei Komisija nustatytų, kad pagalba yra neteisėta ir nesuderinama (su vidaus rinka) ir kad ją reikia grąžinti, Suomijos argumentai būtų tokie.
(28)
Pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (12), 14 straipsnio 1 dalį Komisija nereikalautų sugrąžinti pagalbą, jei tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui. Taip būtų šiuo atveju, nes Suomija turėjo pagrįstų priežasčių tikėtis, kad pirmiau minėtos schemos, priimtos prieš šaliai įstojant į ES, galiojo ir tebegalioja, taigi kiekviena pagal šias taisykles suteikta pagalba yra teisėta.
(29)
Jei Komisija vis dėlto manytų, kad ši pagalba turi būti sugrąžinta, Suomijos argumentas būtų toks - pagalbos elementas didinant kapitalą nebūtinai yra visa nominalioji valstybės pagalbą sudarančių sandorių suma. Dėl garantijų - grąžintina pagalba niekada negali būti didesnė už palūkanų lengvatas, kurias įmonė įgijo dėl garantijos (palyginti su paskolomis be garantijų). Panašiai yra ir su kapitalo injekcijomis - jokia pagalba negali būti didesnė už ÅI išlaidas lygiaverčiam kapitalui rinkoje įsigyti.
5. VERTINIMAS
5.1. VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMAS
(30)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(31)
Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi atitikti šiuos reikalavimus: a) būti finansuojama valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių; b) suteikti atrankinį pranašumą, kuris gali būti palankus tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai; ir c) ji turi arba gali iškraipyti konkurenciją ir gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Kadangi būtina laikytis visų šių sąlygų, priemonė turi jas visas atitikti, kad būtų laikoma valstybės pagalba.
5.1.1. VALSTYBINIAI IŠTEKLIAI IR ATRANKUMAS
(32)
Dėl sprendime pradėti procedūrą nurodytų priežasčių (kurių Suomija neginčijo) šie du kriterijai tenkinami. Priemonės suteiktos vietos valdžiai priėmus atskirus sprendimus pasinaudoti lėšomis, kurias ji paskirstė savo metiniame biudžete Alandų regioninėje asamblėjoje. Taigi priemonės akivaizdžiai finansuojamos valstybės ir skirtos būtent ÅI.
5.1.2. PRANAŠUMAS
(33)
Suomija teigė, kad aptariamos priemonės nėra valstybės pagalba, nes ji nesuteikė ÅI pranašumo, kurio ji nebūtų galėjusi įgyti rinkose iš privataus akcininko arba iš privataus kreditoriaus.
(34)
Valstybės pagalbos teisėje nustatytas principas (paprastai vadinamas rinkos ekonomikos investuotojo principu, arba REIP), kad valdžios institucijų investavimas į įmonių kapitalą yra valstybės pagalba, jei panašiomis aplinkybėmis tokio pat kapitalo nebūtų suteikęs privatus investuotojas, kuris visų pirma siekia grąžos (13). Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (14) (toliau - pranešimas apie garantiją) 3.1 punkte valdžios institucijų suteikta garantija taip pat bus laikoma valstybės pagalba, nebent finansavimas būtų skirtas taikant sąlygas, kurios privačiam veiklos vykdytojui būtų priimtinos įprastomis rinkos ekonomikos sąlygomis.
(35)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija pareiškė abejojanti, ar suteikiant kapitalo injekcijas ir garantijas buvo laikomasi REIP principo, remdamasi visų pirma dviem pastabomis dėl ÅI:
a)
tais metais, kai buvo taikytos aptariamos priemonės, užregistruoti ilgalaikiai ÅI nuostoliai arba nedidelis pelnas. Iš tikrųjų 2001-2005 m. laikotarpiu ÅI kiekvienais metais turėjo nuostolių. 1998-2000 m. buvo gaunamas nedidelis pelnas, kuris vis mažėjo (atitinkamai 38 000, 28 000 ir 9 000 EUR). Ir kai galiausiai 2006 m. ÅI vėl užregistravo pelną, jis siekė tik 557,43 EUR. 2006 m. (t. y. po to, kai buvo priimtas sprendimas taikyti paskutines priemones) 2007 metams numatytas tik 5 868,46 EUR pelnas (15);
b)
be to, Komisijai pasirodė, kad ÅI grynųjų pinigų srautų nepakanka įmonės išlaidoms padengti ir kad tai tęsiasi nuo 2000 m., taigi Komisija spėjo, kad aptariamos priemonės buvo reikalingos tik šiam lėšų poreikiui patenkinti (16).
(36)
Suomija atmetė šią nuomonę. Jos argumentai dėl kapitalo padidinimo ir paskolų garantijų bus atskirai aptarti toliau.
5.1.2.1. Kapitalo injekcijos
(37)
Visų pirma Suomija atmeta nuomonę, kad ÅI turėjo likvidumo problemą. Iš tikrųjų, nors įmonės veiklos apimtis buvo ribota iki projekto iTiden, jos veiklos rezultatai ir likvidumas buvo patenkinamas ir toks buvo per visą tyrimo laikotarpį. Todėl minėtos priemones nebuvo reikalingos veiklos išlaidoms padengti. Šios priemonės greičiau buvo skirtos įmonės plėtrai finansuoti, todėl turėtų būti laikomos investicijomis. Atsižvelgiant į šių investicijų teikimo sąlygas, investicijos buvo pateisinamos pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą, taigi nėra valstybės pagalba.
(38)
Atsižvelgdama į tai, Suomija teigia, kad didžioji didinamo kapitalo dalis panaudota projektui iTiden finansuoti, o likusioji buvo skirta kitiems ÅI projektams (žr. 17 konstatuojamąją dalį).
(39)
Komisija daro šias išvadas.
(40)
Pirmiausia Komisija pabrėžia, kad kapitalas, kurį akcininkas suteikia įmonei, iš esmės nėra konkrečios paskirties, jis tampa įmonės materialaus nuosavo kapitalo dalimi. Todėl, kai investicijos suteikiamos kaip bendras akcinis kapitalas, normalu vertinti jo atitikimą REIP remiantis įmonės veiklos rezultatų perspektyvomis. Neatmetamas (jei yra duomenų) tikėtinos konkrečiai planuojamų investicijų grąžos vertinimas, žinoma, jei tokia informacija turėta tuo metu, kai buvo priimtas sprendimas investuoti.
(41)
Dėl finansinės veiklos rezultatų apskritai Komisija, remdamasi tyrimui pateiktais įrodymais, pripažįsta, kad ÅI veiklos rezultatai nuolat kompensavo jos nuostolius ir užtikrino likvidumą. Turimi įrodymai neleidžia daryti išvados, kad kapitalo injekcijos (arba paskolos, gautos kaip garantijos) buvo naudojamos ÅI operacijų nuostoliams padengti.
(42)
Tačiau negalima atmesti to, kad vietos valdžia suteikė ÅI nemažai papildomo kapitalo, kuris 1997-2006 m. prima facie nedavė jokio pelno arba pelnas buvo labai nedidelis. Todėl svarbiausia tai (kaip teigia pati Suomija), ar vietos valdžia turėjo pagrindą tikėtis tokios savo kapitalo grąžos, kurios pakaktų privačiam investuotojui, kad jis padarytų tokią pat investiciją. Tą reikia įvertinti atsižvelgiant į tai, ką vietos valdžia žinojo tada, kai didino kapitalą.
(43)
Suomija teigė, kad didinamo kapitalo didžioji dalis buvo skirta projekto iTiden 1 ir 2 etapui finansuoti, o likusi didinamo kapitalo dalis skirta kitoms investicijoms. Aiškumo sumetimais toliau pateiktoje analizėje pirmiausia nagrinėjamas kapitalo didinimas.
(44)
Suomija teigia, kad visos kapitalo injekcijos, išskyrus C-I, C-II, C-III, C-VIII ir C-IX, buvo atliktos siekiant finansuoti iTiden, kuris buvo didžiausias ÅI atskiras projektas. Ankstesnis kapitalo didinimas, skirtas projektui iTiden, buvo atliktas 2001 m. (C-IV).
(45)
Dėl sąlygų, kuriomis vietos valdžia atliko šiuos kapitalo didinimus, ir svarbiausia dėl grąžos, kurios buvo tikimasi priimant sprendimą, Suomija pateikė šią informaciją:
(46)
Valdžios sprendimai toliau didinti su projektu iTiden susijusį kapitalą buvo priimti remiantis informacija, pateikta neoficialiuose susitikimuose, kuriuose dalyvavo vietos valdžia ir ÅI atstovai. Suomija tvirtina, kad šių posėdžių protokolų nėra. Tačiau Suomija pateikė Komisijai pranešimus, padarytus per minėtus neoficialius susitikimus ir ÅI valdybos posėdžius. Jie apima trumpas ataskaitas apie projekto iTiden aplinkybes ir pagrindines ypatybes bei šio projekto 1 ir 2 etapo pelningumo skaičiavimus. Taigi šie įrodymai leidžia Komisijai nustatyti, kokio pelno vietos valdžia tikėjosi tuo metu, kai didino iTiden skirtą kapitalą.
(47)
2002 m. sausio 31 d. ÅI surengė neoficialų susitikimą su vietos valdžia, kad užsitikrintų jos sutikimą 2002 m. pradėti iTiden statybą (po to, kai 2001 m. buvo įsigyta žemė). Šiame susitikime ÅI pateikė pelningumo apskaičiavimą, kuriame daroma prielaida, kad įgyvendinant šį projektą ÅI nuosavo kapitalo pelningumas (arba nuosavo kapitalo grąža) kasmet sieks 3 %.
(48)
2003 m. kovo 4 d. įvyko kitas neoficialus ÅI ir vietos valdžios susitikimas, skirtas ÅI generalinei asamblėjai 2003 m. kovo 5 d. surengti. Generalinė asamblėja turėjo nuspręsti dėl projekto iTiden 1 etapo statybos, kuri nebuvo pradėta 2002 m. Pateiktas atnaujintas pelningumo apskaičiavimas. Apytiksliai apskaičiuota, kad 1 etape bus gautas tik 700 EUR perviršis, tariant, kad nebus jokio pelno iš ÅI nuosavo kapitalo.
(49)
2006 m. sausio 2 d. ÅI valdyba susirinko aptarti projekto iTiden 2 etapo statybos pradžios klausimą ir prašymą padidinti kapitalą, kuris būtų skirtas šiai statybai finansuoti. Remiantis šiame posėdyje pateiktu pelningumo apskaičiavimu, aptariamas projektas sužlugtų, net jei nuosavo kapitalo pelningumas siektų 3 % Tačiau šį apskaičiavimą reikėjo patikslinti atsižvelgiant į kainą, padidėjusią pritaikant pastatus nuomininko poreikiams. Taigi 2006 m. sausio 10 d. apskaičiavimas buvo patikslintas, ir atsižvelgiant į jį 2006 m. birželio 12 d. generalinėje asamblėjoje nuspręsta padidinti kapitalą (dėl techninių priežasčių šis kapitalas buvo išmokėtas tik 2007 m. vasario 15 d. - tai C-XI kapitalo injekcija). Minėtame apskaičiavime projekto iTiden 2 etape numatytas 1 % metinis nuosavo kapitalo pelningumas.
(50)
Suomija pateikė šią informaciją ir teigia, kad joje tiksliai parodomas tuometis tikėtinas pelningumas, kuriuo remdamasi vietos valdžia nusprendė padidinti kapitalą projektui iTiden, t. y. atlikti C-IV, C-V, C-VI, C-VII ir C-X kapitalo injekcijas, skirtas 1 etapui, ir C-XI kapitalo injekciją - 2 etapui. Šie pelningumo vertinimai pagrįsti tikėtinomis pajamomis (t. y. nuomos mokesčiu) iš iTiden. Suomija tvirtino, kad, nustatant vietos valdžios investicijų grąžą, reikėtų atsižvelgti ir į perspektyvą, jog kapitalas padidės per laiką išaugus turto vertei. Tačiau konkrečių to įrodymų Suomija nepateikė. Tokie svarstymai neįtraukti į pelningumo apskaičiavimus, vadinasi, į juos nebuvo atsižvelgta priimant sprendimus dėl investavimo. Remdamasi išdėstyta informacija, Komisija daro išvadą, kad privatus investuotojas nebūtų atlikęs panašių investicijų, remdamasis šia tikėtina grąža.
(51)
Kiekvienas investuotojas, skiriantis pinigų projektui, kuris yra tam tikru požiūriu rizikingas (pvz., komercinio nekilnojamojo turto plėtra), reikalaus grąžos, atitinkančios su šia investicija susijusią riziką. Taigi jis tikėsis rizikos priedo, viršijančio žinomą grąžą, kurią jis gali gauti iš kito, nerizikingo turto (nerizikinga norma arba nerizikingos investicijų grąžos norma). Įprastas nerizikingos normos kriterijus yra AAA kredito reitingu įvertintos trumpesnio termino Vyriausybės obligacijos. Šiame vertinime naudojamas pelnas iš 2 metų Suomijos Vyriausybės obligacijų, nes Suomija neišleido trumpesnio termino vertybinių popierių. Ir tai lemia 2,7-4,2 % nerizikingą normą 2002 m., 2,2-2,7 % - 2003 m. ir 2,8-3,8 % - 2006 m.
(52)
Palyginti su nuosavo kapitalo grąža, kurios vietos valdžia tikėjosi, priimdama sprendimus didinti su projektu iTiden susijusį kapitalą, Komisija pažymi, kad vietos valdžia galėjo gauti tokią pat ar net didesnę grąžą nepatirdama jokios su nuosavybės projektais susijusios rizikos. Iš tikrųjų netgi pagal optimistinį scenarijų didžiausias rizikos priedas (t. y. grąža, viršijanti nulinio rizikingumo priedą) būtų siekęs ne daugiau kaip 0,3 % taikant C-IV ir C-V kapitalo didinimo priemones (t. y. didinant kapitalą 2001 ir 2002 m.). Didinant kapitalą po to, kai 2003 m. buvo priimtas sprendimas pradėti projekto iTiden statybos 1 etapą (taigi remiantis tikėtina grąža, kurios skaičiavimai buvo pateikti neoficialiame 2003 m. kovo 4 d. posėdyje, žr. 48 konstatuojamąją dalį), t. y. suteikiant C-VI, C-VII ir C-X kapitalo injekcijas, grąžos nesitikėta, manant, kad gerokai didesnė grąža būtų buvusi gauta visiškai nerizikuojant. Didinant 2 etapui skirtą kapitalą, t. y. atliekant C-XI kapitalo injekciją, tikėtina 1 % grąža, panašiai kaip ir prieš tai nurodytu atveju, buvo daug menkesnė už tuo metu galiojusią nerizikingumo normą.
(53)
Akivaizdu, kad nė vieno privataus investuotojo nebūtų tenkinęs neigiamas arba nedidelis rizikos priedas, su kuriuo vietos valdžia buvo pasirengusi sutikti atlikdama 47-49 konstatuojamosiose dalyse nurodytą kapitalo didinimą. Prireikus tai būtų galima patvirtinti empiriniais duomenimis dėl tikėtinos grąžos Alandų nuosavybės rinkoje.
(54)
Remiantis KPMG 2007 m. liepos 10 d. ataskaita (17), kurią užsakė ir 2007 m. liepos 17 d. Komisijai pateikė Suomijos valdžios institucijos, privatūs investuotojai reikalavo 7 % grąžos už investicijas į biuro nuosavybę Alanduose (ir 8 % už pramoninę nuosavybę). Nors ši ataskaita parengta vėliau, nei vietos valdžia priėmė šiame sprendime ginčijamus sprendimus investuoti, ji vis dėlto svarbi, nes pagrįsta pastabomis apie ankstesnes investicijas, ir nėra aiškios priežasties manyti, kad reikalaujama grąža ankstesniais metais būtų buvusi daug mažesnė. Šiaip ar taip, ji įtikinamai rodo, kad privačiam investuotojui nebūtų pakakę grąžos, kurios tikėjosi ÅI.
(55)
Suomija tvirtino, kad, nepaisant mažos arba nulinės tikėtinos grąžos, investicijos atitiktų REIP, kadangi i) prieš pradėdama statybą ÅI susirado galimus nuomininkus ir buvo tikra, kad jie užims ne mažiau kaip 80 % pastatų; ii) atsižvelgiant į tikruosius ÅI (taigi, iš esmės į projekto iTiden) finansinius rezultatus nuo 2004 m. ir į galimą taip sukauptą kapitalo prieaugį, investicijos tapo pelningos.
(56)
Šiuo atžvilgiu, nesant būtinybės išsamiai išnagrinėti ÅI ankstesnių metų finansinius rezultatus, pakanka pakartoti, kad svarbu ne tai, ar įmonės rezultatai šiandien pakankamai geri, o tai, ar privatus investuotojas, remdamasis tuo, kas buvo žinoma arba numanoma tuo metu, kai vietos valdžia nusprendė suteikti ÅI valstybinių išteklių (atsižvelgdama į tikėtiną 80 % pastatų užimtumą), veikdamas rinkos sąlygomis, būtų suteikęs šiai įmonei tokį pat kapitalą. Dėl pirmiau paaiškintų priežasčių Komisija daro išvadą, kad privatus investuotojas nebūtų to padaręs.
(57)
Todėl Komisija mano, kad kapitalo didinimas (C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X ir C-XI kapitalo injekcijos) suteikė ÅI pranašumą, kurio ji nebūtų įgijusi rinkos sąlygomis (18).
(58)
Komisija dabar peržvelgs kitus kapitalo didinimo atvejus, nurodytus sprendime pradėti procedūrą, kurie, pasak Suomijos, buvo padaryti ne dėl projekto iTiden.
(59)
Pagal de minimis taisykles, galiojusias atliekant šią kapitalo injekciją, mažesnės kaip 100 000 ECU subsidijos, įmonei suteiktos per trejus metus, nelaikomos valstybės pagalba (19). Kapitalas didintas 84 094,39 EUR, t. y. daug mažiau nei 100 000 ECU de minimis viršutinė riba. ÅI trejų metų laikotarpiu neturėjo naudos iš jokios kitos priemonės (20). Tuo remiantis 1997 m. kapitalo injekcija bet kuriuo atveju - nepaisant aplinkybių, kuriomis ji buvo atlikta - nėra valstybės pagalba.
(60)
Suomija nurodė, kad šios priemonės buvo skirtos pramoninės nuosavybės Norrböle statybai, nuosavybės Marianhaminoje renovacijai (C-II) ir pramoninės nuosavybės rytinėje Alandų dalyje įsigijimui (C-III). Taigi nėra aiškaus ryšio su projektu iTiden, kuris tuo metu dar neturėjo aiškaus pavidalo (tai įvyko 2001 m., kai buvo nupirktas žemės sklypas).
(61)
Nors ÅI bendrasis pelnas 1998-2007 m. buvo nedidelis arba jo visai nebuvo, tiesa ta, kad jis nebuvo didelis ir 2000 m., ir dar prieš dvejus metus, o 2001 m. pradėta patirti nuostolių. Tyrimas parodė, kad įmonė padengdavo savo išlaidas ir kad likvidumas buvo tinkamas. Panašu, kad investicijos, paskatinusios šiuos du kapitalo didinimo atvejus, proporcingai atitiko ÅI dydį ir tradicinį verslo modelį, taikytą iki plėtimosi, susijusį su projektu iTiden. Todėl nėra įtikinamos priežasties manyti, kad privatus investuotojas nebūtų ėmęsis tokio pat kapitalo didinimo, taigi nėra aiškių įrodymų, kad ÅI buvo suteiktas pranašumas.
(62)
Iki 2000 m. ÅI verslo operacijų rezultatai kuklūs, bet teigiami (1997-2000 m. - nuo 9 000 iki 38 000 EUR). ÅI verslo veikla atitiko tuo metu įgyvendinamą įmonės planą. ÅI Alandų salose turėjo sandėlių ir biurų, kuriuos nuomojo. ÅI valdomo nekilnojamojo turto kiekis nekito iki 2000 m., o tai patvirtina, kad įmonės finansinė padėtis buvo stabili. ÅI apyvarta 1997-2000 m. svyravo nuo 95 000 iki 101 000 EUR. Taigi ÅI sugebėjo gauti pelno iš savo veiklos, nors apyvarta buvo palyginti nedidelė.
(63)
Pasak Suomijos, šios kapitalo injekcijos buvo panaudotos pramoninei nuosavybei įsigyti (C-VIII) ir už Marianhaminos esančio Jomalos oro uosto angarui pastatyti (C-IX).
(64)
Šios priemonės, nors jos ir ne iš karto pasiteisino, turint omenyje projektą iTiden, buvo įgyvendintos visai kitomis aplinkybėmis nei tos, kurios turėjo poveikio anksčiau aptartoms C-II ir C-III priemonėms. C-VIII ir C-IX kapitalo injekcijos buvo atliktos atitinkamai 2004 ir 2005 m. Tuo metu ÅI jau kurį laiką - nuo 2001 m. - dirbo nuostolingai. Be to, labai svarbu, kad šios investicijos buvo atliktos po to, kai vietos valdžia nuo 2001 m. jau buvo investavusi į ÅI daugiau kaip 2,25 mln. EUR, suprasdama, kad ši investicija neduos rinkos investuotojui priimtinos grąžos.
(65)
Nepakankama projekto iTiden grąža neišvengiamai turėtų neigiamo poveikio ÅI rezultatams apskritai. Iš tikrųjų įmonės nuosavas kapitalas nėra paskirstomos, bet pakinta; jį turi kompensuoti bendri įmonės veiklos rezultatai. Todėl vietos valdžiai tuo metu, kai ji ėmėsi C-VIII ir C-IX priemonių, turėjo būti aišku, kad dar padidinus ÅI kapitalą vargu ar artimoje ateityje bus gauta pakankama grąža. Rinkos investuotojas šias kapitalo injekcijas būtų pasirengęs padaryti tik tada, kai tos investicijos duotų rinkos grąžą iš bendrų firmos rezultatų (t. y. grąžą, kuri būtų kompensavusi nedidelę kitų kapitalo didinimo priemonių grąžą), bet nėra įrodymų, leidžiančių spėti, kad būtent taip ir buvo. Suomija nepateikė aiškios informacijos apie šias priemones, kuri pakeistų šią nuomonę. Todėl Komisija mano, kad šiomis aplinkybėmis nė vienas privatus investuotojas nebūtų suteikęs ÅI papildomo kapitalo. Taigi C-VIII ir C-IX kapitalo injekcijos suteikė ÅI pranašumą, kurios ji nebūtų gavusi rinkoje.
5.1.2.2. Paskolų garantijos
(66)
Komisija, vertindama galimą valstybės pagalbą, suteiktą kaip garantijos, taiko Pranešime dėl garantijų nustatytus principus. Šio pranešimo 3.2 dalyje nurodytos sąlygos, kurių paprastai pakaktų atmesti faktą, kad valdžios institucijų suteikta garantija yra valstybės pagalba. Tačiau šių sąlygų nesilaikyta suteikiant G-I, G-II ir G-III garantijas (pakanka įrašyti, kad šios garantijos apėmė 100 % pagrindinių paskolų, žr. Pranešimo dėl garantijų 3.2 dalies c punktą).
(67)
Pirmiausia Komisija pažymi, kad ÅI finansinė padėtis garantijų teikimo laikotarpiu buvo pakankamai tvirta, kad įmonė būtų galėjusi gauti paskolų rinkoje be garantijų. Ši įmonė nebuvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta Bendrijos gairėse dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (21). Iš turimos informacijos negalima daryti išvados, kad ÅI buvo įmonė, kuri nebūtų išsilaikiusi be valstybės pagalbos. Ankstesniais metais, kai dar nebuvo suteiktos kapitalo injekcijos, t. y. kai dar nebuvo pradėtas projektas iTiden, ÅI finansiniai rezultatai buvo stabilūs, o įmonės verslo veiklos rezultatai - vidutiniškai geri. Motyvas, paskatinęs valdžios institucijas 2001 m. masiškai skirti kapitalą, buvo mėginimas ne gelbėti įmonę, o finansuoti jos augimą. Negavusi pagalbos didinant kapitalą, ÅI nebūtų bankrutavusi, tik būtų tapusi mažesne įmone, kuriai finansų rinkos vis tiek būtų prieinamos. Todėl Komisija negali daryti išvados, kad kredito rinkos nebūtų buvusios ÅI prieinamos be garantijų. Tada kyla klausimas, ar minėtomis garantijomis įmonei buvo suteiktas pranašumas, turint omeny su paskolomis susijusias išlaidas, palyginti su išlaidomis, kurių ji patirtų rinkos sąlygomis, neturėdama garantijos.
(68)
Toliau reikia išnagrinėti klausimą, ar už garantijas priskaičiuojamas pakankamas priedas, palyginti su tuo, kurį būtų priskaičiavęs privatus garantijos suteikėjas. Šioje byloje Komisija nerado jokių privačių garantijų, kurios leistų lengvai atlikti palyginimą. Tokiomis aplinkybėmis Komisija palygins visas garantuotų paskolų finansines išlaidas, įskaitant paskolų palūkanas ir garantijos priemoką, su panašios negarantinės paskolos priemokos rinkos kaina (22).
(69)
2003 m. spalio 9 d. komercinis bankas […] (23) suteikė ÅI […] EUR paskolą, užtikrintą […]. Nustatyta […] % metinė palūkanų norma, galiojanti iki 2007 m. sausio 15 d. (24).
(70)
Nors šios paskolos suteikimo laikas sutapo su G-I garantijos suteikimo laiku, Komisija nemano, kad tai tinkamas tos priemonės išlaidų palyginimas. Nuo 2000 m. birželio mėn. iki 2003 m. kovo mėn. ÅI gavo penkias kapitalo injekcijas, kurių bendra suma - 2 208 595,01 EUR. Tokia didelė valstybės parama bus neišvengiamai paveikusi rizikos vertinimą, kurį […] atliko prieš suteikdamas paskolą; buvo pagerintos paskolos sąlygos, įskaitant kainą, palyginti su sąlygomis, kurias įmonė būtų galėjusi gauti rinkose, jei nebūtų valstybės pagalbos elemento kapitalo didinime. Todėl Komisija negali manyti, kad 2003 m. negarantuotos paskolos (ar vėlesnių paskolų) palūkanų norma tiksliai atspindi ÅI kredito sąlygas nesant valstybės pagalbos, ir negali tuo remtis kaip įtikinamu bei patikimu vietos valdžios garantijomis pagrįstų paskolų kriterijumi.
(71)
Komisija mano, kad, nesant kitų patikimų įrodymų dėl panašių paskolų rinkos sąlygomis, Orientacinių normų komunikate (25) pateikiamas atitinkamas paramos gavėjo atžvilgiu išorinis lyginamasis standartas, skirtas įvertinti, ar G-I, G-II ir G-III priemonės suteiktos rinkos sąlygomis. Orientacinių normų komunikate pateikiamas rinkos normų pakaitinis rodiklis ir pagalbos priemonių pagalbos elemento apskaičiavimo pagrindas. Orientacinės normos nustatymo metodika pagrįsta šiais dviem veiksniais: bazine norma (šiuo atveju vienų metų EURIBOR), prie kurios pridedama paskolos marža. Paskolos marža, kurią reikia pridėti prie bazinės normos, priklauso nuo dviejų veiksnių: paskolą gaunančios įmonės reitingo ir už paskolą įkeisto turto dydžio. Komunikate išskiriamos penkios (įmonių) reitingo kategorijos (aukščiausias [AAA-A], geras [BBB], patenkinamas [BB], prastokas [B] ir blogas [CCC ir žemiau] reitingas) ir po tris įkeitimo lygius (aukštas, normalus ir žemas) kiekvienai reitingo kategorijai.
(72)
2010 m. birželio 18 d. Suomija perdavė Komisijai konsultacinės firmos […] ataskaitą, kurioje pateiktas metinis ÅI reitingas kiekvienų metų gruodžio mėn. Šis reitingas parengtas retrospektyviai ir pagrįstas finansinių metų pabaigoje turimais skaičiais (t. y. 2002 m. gruodžio mėn. reitingas nurodytas atsižvelgiant į įmonės būklę 2002 m). […] parengė reitingo ataskaitą, kurioje apibūdinta įmonės bendra finansinė padėtis ir plėtra ir kurioje įvertintos šios sritys: augimas, pelningumas, pinigų srautai, likvidumas, mokumas ir įsipareigojimai. Taikomą reitingo skalę sudaro penkios reitingo kategorijos - labai geras (A + ir A), geras (A- ir B+), patenkinamas (B ir B-), pakankamas (C + ir C) ir blogas (C- ir D) reitingas, kurias galima tiesiogiai palyginti su Orientacinių normų komunikato reitingų skale.
(73)
2002, 2003 ir 2004 m. gruodžio mėn. […] įvertino ÅI atitinkamai C+, C + ir C reitingu; tai reiškia, kad įmonei priskirtas „pakankamas“ reitingas. Ši kategorija atitinka reitingo kategoriją „prastokas“ pagal Orientacinių normų komunikatą. Įmonei, kurios reitingas „prastokas“, paskolų marža, kurią reikia pridėti prie bazinės normos remiantis Orientacinių normų komunikatu, svyruoja atsižvelgiant į siūlomą įkaitą, nuo 220 bazinių punktų (angl. BPS), kai įkeitimo lygis aukštas, iki 650 bazinių punktų, kai jis žemas. 2005 m. gruodžio mėn. […] ÅI priskyrė B- (patenkinamas) reitingo kategoriją, atitinkančią „patenkinamą“ reitingą, apibrėžtą Orientacinių normų komunikate.
(74)
2011 m. birželio 27 d. Suomija pateikė papildomą informaciją apie reitingus ir paskolos turto įkeitimą. Reitingą įvertino […], kuris suteikė ÅI negarantuotas paskolas ir dvi garantuotas paskolas. […] 2000-2003 m. reitinge naudojama raidžių sistema, kurią papildo vienžodis apibūdinimas. Šį reitingą nesunku palyginti su Orientacinių normų komunikato reitingų skale. Nuo 2005 m. reitingo priskyrimą atlieka konsultacinė firma […], panaši į […]. 2003 ir 2004 m. […] nustatė B- (patenkinamas) ir A (patenkinamas) reitingus ÅI, o tai atitinka patenkinamą reitingą pagal Orientacinių normų komunikatą. Tai reiškia, kad 2003 ir 2004 m. ÅI reitingas, […] vertinimu, buvo viena kategorija aukštesnis už […] nustatytą ÅI reitingą. 2005 m. […] įvertino ÅI A reitingu (patenkinamas), kuris pagal Orientacinių normų komunikatą reiškia „patenkinamą“, taigi ÅI priskirtas prie tos pačios kategorijos, prie kurios ją priskiria […].
(75)
Komisija laikosi nuomonės, kad, vertinant, ar G-I, G-II ir G-III garantijos buvo suteiktos rinkos sąlygomis, turėtų būti taikomas […] nustatytas reitingas. Turint galvoje, kad pirmoji G-I garantija buvo suteikta 2003 m. spalio mėn., kai ÅI jau buvo gavusi penkias kapitalo injekcijas, kurių bendra vertė 2 208 595,01 EUR, tikėtina, kad bet kurį 2003 m. atliktą įmonės reitingo įvertinimą galėjo nulemti nemaža valstybės suteikta pagalba. Todėl Komisija mano, kad būtų tikslinga atsižvelgti į […] pateiktą kuklesnį reitingą. Kalbama apie 2004 ir 2005 m., nes tais metais […] įvertino ÅI viena kategorija žemiau nei […]. Dar reikėtų pažymėti, kad […] suteikė ÅI vietos valdžios garantijomis pagrįstas paskolas, nors tuo pačiu metu pateikė ÅI reitingą, kuris galbūt turėjo poveikio vertinimui. […] nedalyvavo finansinių ginčų procedūrose, taigi panašu, kad šios konsultacinės įmonės vertinimą galėjo tiesiogiai paveikti su valstybės pagalba susiję netinkami svarstymai.
(76)
Todėl Komisija, taikydama Orientacinių normų komunikatą, remiasi šiais ÅI reitingais: 2003 ir 2004 m. - prastas (B), o 2005 m. - patenkinamas (BB).
(77)
Kalbant apie įkaitą, ÅI suteikė įkaitą nominaliąja garantijų verte nekilnojamojo turto (sklypo, kuriame buvo įgyvendinamas projektas iTiden), hipoteka. Suomija nepateikė informacijos, susijusios su nuostoliu dėl įsipareigojimų neįvykdymo (angl. LGD) pagal Orientacinių normų komunikato 2 išnašą. Ši informacija padeda nustatyti turto įkeitimo lygį ir paskolos maržas, pridėtinas prie bazinės normos. Todėl Komisija paprašė informacijos apie hipotekos lakštų pirmenybę ir turto vertę garantijų suteikimo metu. Suomija neturi įvertinimų, kuriuose būtų nurodyta turto vertė garantinių priemonių taikymo metu. Tačiau Suomijos valdžios institucijos teigė, kad turto vertė laikui bėgant didėjo, nes projektas buvo įgyvendinamas. Pasak Suomijos, 2010 m. šio turto vertė siekė […] EUR.
(78)
Dėl įkaito pirmenybės Komisija pažymi, kad, suteikiant G-I ir G-II garantijas, vietos valdžios įkaitas turėjo didžiausią prioritetą, palyginti su visu kitu įkeistu turtu. Komisija pažymi, kad komerciniai bankai suteikė ÅI negarantuotas paskolas ir kaip įkaitą pripažino tą patį, tik mažesnio prioriteto, nei vietos valdžios suteikto įkaito, turtą (taigi ne tokį gerą įkaitą). Atsižvelgdama į tai, kas pasakyta, ir neturėdama geresnių įrodymų Komisija mano, kad, atsižvelgiant į Pranešimą dėl garantijų, turto įkeitimo lygis garantijoms gauti buvo „normalus“.
(79)
Remiantis tuo, kas pasakyta, bus atskirai įvertinta kiekvienos garantijos, kurią vietos valdžia suteikė ÅI, orientacinė norma.
(80)
Komisija pažymi, kad priemokos, susijusios su visomis ÅI suteiktomis garantijomis, buvo iš dviejų dalių: i) periodinė priemoka, mokama kasmet ir išreikšta paskolos pagrindinės mokėtinos sumos procentais ir ii) vienkartinis mokestis, taip pat išreikštas procentais, bet išmokamas tik vieną kartą, suteikiant garantiją. Toliau pateiktame vertinime nurodytas visas garantuotų paskolų finansines išlaidas sudaro tik kasmet išmokama periodinė priemoka. Pagal Pranešimo dėl garantijų 4.2 punktą garantijos pagalbos elementas turėtų būti apskaičiuojamas remiantis rinkos kainos (šiuo atveju orientacinės kainos) ir faktiškai mokamos kainos skirtumu. Tikrąją ÅI mokamą kainą sudaro periodinė priemoka ir vienkartinė priemoka, mokama tik vieną kartą. Praktiniais sumetimais vienkartinė priemoka bus nagrinėjama 8.2 punkte, skirtame pagalbos susigrąžinimui, nes iš grąžintinos pagalbos sumos lengviau atimti vienkartinį mokestį. Bet kuriuo atveju, net jei vienkartinės priemokos buvo pridėtos prie visų garantinės paskolos finansinių išlaidų, išvados dėl pagalbos buvimo nepasikeistų. Vienkartinė priemoka turi poveikį tik ÅI suteiktos pagalbos sumai.
(81)
2003 m. spalio 9 d. vietos valdžia suteikė G-I garantiją […] EUR paskolai, kurią ÅI paėmė iš […], padengti (kredito numeris […]). Kaip įkaitą reikalavimams pareikšti pagal garantiją ÅI pateikė nekilnojamąjį turtą. Nustatyta […] % paskolos palūkanų norma, galiojanti iki 2007 m. sausio 15 d. (26) Garantijos įmoka sudarė […] % paskolos sumos p. a. (27) Taigi visos garantuotos paskolos finansinės išlaidos paskolos suteikimo metu siekė […] % p. a., kuriuos reikėtų palyginti su orientacine norma, šiai garantijai apskaičiuota remiantis bazine norma ir marža, priklausančia nuo ÅI reitingo ir paskolos įkaito dydžio. Bazinė norma (vienų metų EURIBOR) 2003 m. spalio 9 d. buvo 2,235 %. Tuo metu ÅI reitingas buvo „prastokas“, kaip apibrėžta Orientacinių normų komunikate. Kaip pirmiau nurodyta, Komisija mano, kad paskolos įkeitimo lygis buvo normalus, o tai reiškia, kad paskolos marža, kurią reikia pridėti prie bazinės normos, yra 400 bazinių punktų. Todėl šios paskolos orientacinė norma - 6,235 %, t. y. didesnė už visas G-I garantijos finansines išlaidas, siekiančias […] % p. a.
(82)
Be to, nuo 2004 m. rugsėjo 6 d. vietos valdžia sumažino G-I garantijos priemoką iki […] %. Todėl visos garantuotos paskolos finansinės išlaidos sudarė […] %, t. y. […] bazinio punkto mažiau už orientacinę normą, taip ÅI buvo suteiktas atitinkamas pranašumas.
(83)
2004 m. lapkričio 2 d. ÅI paėmė iš […] […] EUR vertės paskolą (kredito numeris […]). Ši paskola buvo užtikrinta vietos valdžios garantija, kuriai užtikrinti buvo suvaržytas ÅI nekilnojamasis turtas. Palūkanų norma nustatyta atsižvelgiant į […] + […] bazinio punkto, o garantijos mokestis - […] paskolos sumos p. a., o tai reiškia, kad visos šios garantinės paskolos finansinės išlaidos buvo […] % p. a. (28)
(84)
G-II orientacinė norma turi būti skaičiuojama remiantis vienų metų EURIBOR 2004 m. lapkričio 2 d., t. y. 2,314 %. Tuo metu ÅI reitingas buvo „prastokas“, kaip apibrėžta Orientacinių normų komunikate. Jei įkeitimo lygis normalus, šios paskolos orientacinė norma yra 6,314 % p. a., t. y. didesnė už visas su G-II susijusias finansines išlaidas, sudarančias […] % p. a. Palyginus šios naujos garantinės paskolos išlaidas ir orientacinę normą matyti, kad visos G-II garantija užtikrintos paskolos finansinės išlaidos buvo ne mažiau kaip […] baziniais punktais mažesnės už orientacinę normą, taigi ÅI turėjo finansinį pranašumą. Pagal Komisijos turimą informaciją garantinės paskolos palūkanų norma nuo paskolos suteikimo nepasikeitė.
(85)
2005 m. gruodžio 13 d. vietos valdžia suteikė ÅI naują garantiją. Ši garantija buvo skirta pagrindinei paskolai padengti, t. y. iš pradžių 2003 m. spalio 9 d. be garantijos suteiktai paskolai, kurios sąlygos tada buvo pakeistos. Paskolos palūkanų norma tuo metu buvo pakeista į […] % p. a. Nustatytas garantijos mokestis, sudarantis […] % paskolos sumos, tai reiškia, kad visos finansinės išlaidos sudarė […] % p. a. (29) (nuo šios datos taikomos tokios pat sąlygos, kurios, kaip pirmiau apibūdinta, taikomos G-I garantija užtikrintai paskolai, įskaitant palūkanų normos pokyčius laikui bėgant).
(86)
G-III orientacinė norma turi būti skaičiuojama remiantis vienų metų EURIBOR, kuri 2005 m. gruodžio 12 d. buvo lygi 2,769 %. ÅI reitingas tuo metu buvo „patenkinamas“, kaip apibrėžta Orientacinių normų komunikate. Atsižvelgiant į įprastą turto įkeitimo lygį, šios paskolos orientacinė norma yra 4,969 % p. a. Tai viršija visas G-III finansines išlaidas, kurios sudaro […] % p. a. Todėl vietos valdžia suteikė ÅI atitinkamą finansinį pranašumą - ne mažiau kaip […] % p. a.
5.2. KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS IR POVEIKIS PREKYBAI
(87)
Suomijos valdžios institucijos pareiškė, kad aptariamos priemonės neturi poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai ir todėl nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje. Pagrįsdama šį argumentą Suomija iš esmės teigė, kad ÅI yra tik viena iš daugelio įmonių, veikiančių nekilnojamojo turto rinkoje, ir ne pati didžiausia. Taigi nėra įrodymų, kad aptariamos priemonės, laikant jas valstybės pagalba, būtų sustiprinusios ÅI padėtį, taip pakenkiant konkurentams.
(88)
Komisija negali sutikti su šiuo argumentu. Tai, kad ÅI buvo suteiktas finansinis pranašumas, kurio neturėjo jos konkurentai (kaip patvirtino Suomija, Alandų nekilnojamojo turto rinkoje yra dar keli operatoriai), reiškia, jog ÅI turėjo galimybę daryti dideles investicijas ir plėsti veiklą palankesnėmis finansinėmis sąlygomis nei tos, kurias turėjo jos konkurentai (kurie, neturėdami tokio pranašumo, koks buvo suteiktas ÅI, gal būtų norėję padaryti panašias investicijas). Nėra reikalo įrodinėti, kad aptariamos priemonės suteikė ÅI galimybę perimti rinkos dalį iš bet kurio konkurento.
(89)
Be to, ÅI suteiktas pranašumas galėjo turėti poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai. Tik jūra arba oru pasiekiamame salyne esantys Alandai - tikrai maža rinka, ir pagal Suomijos stojimo į ES sutartį įsisteigimo laisvei juose taikomi specialūs apribojimai. Tačiau tiesa ta, kad nėra absoliučių kliūčių Alanduose veikiančioms užsienio įmonėms ir, žinoma, toms įmonėms, kurios investuoja į vietos nuosavybės rinką. Be to, Komisija pažymi, kad Suomija neginčijo sprendimo pradėti procedūrą teiginio, jog anksčiau nekilnojamojo turto Alanduose įsigijo valstybėse narėse įsikūrusios įmonės. Taigi bet koks šiomis priemonėmis ÅI suteiktas pranašumas bent galėtų paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą neteisingai sustiprindamas ÅI padėtį galimų užsienio konkurentų ar investuotojų atžvilgiu.
5.3. IŠVADA DĖL VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMO
(90)
Dėl pirmiau minėtų priežasčių Komisija mano, kad visi kapitalo didinimo atvejai (išskyrus C-I, C-II ir C-III kapitalo injekcijas) ir G-I, G-II ir G-III paskolų garantijos yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnyje.
6. TARIAMAS PAGALBOS TEISĖTUMAS
(91)
Suomija teigė, kad ir kapitalo injekcijos, ir garantijos, jei jas laikytume valstybės pagalba, buvo teisėtos pagal pagalbos schemas, įdiegtas Suomijoje prieš jai tampant ES nare ir tinkamai pateiktas ELPA priežiūros institucijai (angl. ESA) prieš įstojant į ES pagal nuorodos numerius 93-074 (kapitalo didinimas) ir 93-079 (garantijos).
(92)
Šį argumentą reikėtų išnagrinėti atsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 659/1999 nuostatas. Pagal jo 1 straipsnio d punktą „pagalbos schema“ yra „bet kuris teisės aktas, pagal kurį bendrai ir abstrakčiai teisės aktuose apibrėžtoms įmonėms netaikant kitų įgyvendinimo priemonių galima teikti individualią pagalbą, ir bet kuris teisės aktas, pagal kurį vienai arba kelioms įmonėms gali būti teikiama su konkrečiu projektu nesusijusi ir neribotam laikotarpiui skirta pagalba, ir (arba) neriboto dydžio pagalba“. Be to, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punktą „esama pagalba“ yra: „i) visa pagalba, kuri nepažeidžiant Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto 144 ir 172 straipsnių, iki Sutarties įsigaliojimo buvo teikiama atitinkamose valstybėse narėse, t. y. individuali pagalba ir pagalbos schemos, įdiegtos iki Sutarties įsigaliojimo ir toliau taikomos“.
(93)
Į Europos bendriją Suomija įstojo 1995 m. sausio 1 d. Be to, pagal Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto 172 straipsnio 5 dalį „valstybės pagalbos, kurias 1994 m. suteikė naujosios valstybės narės, tačiau apie kurias, pažeidžiant EEE susitarimą arba pagal jį sudarytus susitarimus, ELPA priežiūros institucijai nepranešta arba pranešta, bet jos suteiktos dar prieš šiai institucijai priimant sprendimą, dėl to nelaikomos esamomis valstybės pagalbomis pagal EB sutarties 93 straipsnio 1 dalį“.
(94)
Be to, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio c punktą „nauja pagalba“ yra visa pagalba, t. y. pagalbos schemos ir individuali pagalba, kuri nėra esama pagalba, įskaitant esamos pagalbos pakeitimus (30).
(95)
Ir galiausiai 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (31), 4 straipsnio 1 dalyje esamos pagalbos pakeitimai apibūdinami kaip „visi pakeitimai, išskyrus grynai formalaus ir administracinio pobūdžio pakeitimus, kurie negali turėti įtakos pagalbos priemonės atitikimui bendrosios rinkos reikalavimams. Tačiau taikomos pagalbos schemos pradinio biudžeto padidėjimas iki 20 % nelaikomas taikomos pagalbos pakeitimu.“
(96)
Iš to, kas pasakyta, galima daryti išvadą, kad priemonė, kuri taikyta iki stojimo ir sudaro valstybės pagalbos schemą, gali būti laikoma esama pagalba, jei atitinka dvi sąlygas: pirma - minėta schema įsigaliojo prieš įsigaliojant EB sutarčiai, antra - nuo tada nebuvo iš esmės keistas jos turinys.
(97)
Komisija įvertins Suomijos argumentą dėl pagalbos teisėtumo atskirai pagal abi tariamas schemas.
6.1. TARIAMA GARANTIJŲ SISTEMA (93-079)
(98)
Komisija pirmiausia įvertins, ar šios priemonės sudaro pagalbos schemą, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkte.
(99)
Garantijų sistemos nacionalinis teisinis pagrindas yra provincijos įstatymas dėl provincijos garantijų pramonės ir kai kuriems kitiems verslo sektoriams (AFS 1966:14) (32), išleistas 1966 m. ir iš dalies pakeistas įstatymais AFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 ir 2002:23. Kalbant apie biudžetą arba „voką“, Suomijai stojant į EB 1966 m. provincijos įstatyme nustatyta, kad „nesumokėtų garantijų arba paskolų suma (33) niekada neturi viršyti 20 000 000 FIM“. Antra vertus, aptariamoje priemonėje nenumatytas joks laikinas jų taikymo apribojimas.
(100)
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, ir į nacionalinio įstatymo nuostatas, atrodytų prima facie, kad priemonės atitinka pagalbos schemos apibrėžimą, nes panašu, jog šiame įstatyme leidžiama vienai ar kelioms įmonėms neribotam laikotarpiui suteikti pagalbą, kuri nenusijusi su konkrečiu projektu. Tariama schema, apie kurią kalbama, buvo įdiegta 1982 m. rugsėjo 1 d., t. y. gerokai iki 1994 m. sausio 1 d., ir apie ją buvo pranešta ESA. Taigi atrodytų, kad pirmoji esamos pagalbos sąlyga įvykdyta, nes pirminė schema buvo įdiegta prieš įsigaliojant sutarčiai Suomijoje ir netgi iki 1994 m. sausio 1 d., o tai reiškia, kad Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto 172 straipsnio 5 dalis šioje byloje netaikytina.
(101)
Tačiau Komisija turi įvertinti ir tai, ar šios priemonės buvo iš esmės keistos nuo 1994 m. sausio 1 d.
(102)
Regiono valdžia priėmė ne mažiau kaip tris garantijų sistemos pakeitimus po 1994 m. sausio 14 d. (provincijos įstatymais 1994:29, 1996:56 ir 2002:23) ir prieš suteikdama pirmąją garantiją 2003 m. rugpjūčio 14 d. Šiais pakeitimais numatyta iš esmės padidinti sistemos biudžetą (t. y. padidinti visą garantijų sumą, kuri gali būti suteikta bet kuriuo konkrečiu metu). Kadangi ši byla susijusi su paskolos garantijos suteikimu, reikėtų įvertinti, ar biudžeto sistemos pakeitimai, įdiegti prieš taikant aptariamas priemones, turėtų būti laikomis esminiais ir atskiriamais nuo esamos schemos.
(103)
Kaip minėta, pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 4 straipsnį biudžeto didinimas daugiau kaip 20 % yra esamos pagalbos schemos keitimas. Dviem pirmiau minėtais pakeitimais (34) pradinis schemos biudžetas padidintas atitinkamai 50 ir 150 % Šie du biudžeto didinimo atvejai yra esminis schemos pakeitimas, apie kurį niekada nebuvo pranešta Komisijai.
(104)
Šių esminių pakeitimų poveikis negali būti laikomas atskiriamu nuo tariamos schemos taip, kad visa ši schema taptų nauja pagalba. Iš tikrųjų pirminė pagalbos schema buvo apribota tik visa garantijų suma, kuri bet kuriuo konkrečiu metu galėjo būti nesumokėta. Tokiomis aplinkybėmis labai dideliu biudžeto padidinimu (netgi neatlikus jokių kitų schemos pakeitimų) pažeidžiama pati esamų taisyklių esmė.
(105)
Be to, Komisija pažymi, kad iš Suomijos pateiktų garantijų dokumentų nematyti, jog šių garantijų teisinis pagrindas buvo tariama garantijų sistema.
(106)
Todėl garantijos, kurioms taikomas šis sprendimas, turi būti laikomos nauja pagalba. Atsižvelgiant į tai, kad pagalba įgyvendinta Komisijai prieš tai jos nepatvirtinus, kaip reikalaujama SESV 108 straipsnyje, ji yra neteisėta.
6.2. TARIAMA AKCIJŲ PASIRAŠYMO SCHEMA (93-079)
(107)
Šios tariamos schemos nacionalinės taisyklės ELPA priežiūros institucijai buvo pateiktos kaip su akcijų pasirašymu susijusios pagalbos nuostatos. Iš tuo metu pateiktų dokumentų matyti, kad „Alandų metinis biudžetas“ buvo pateiktas kaip nacionalinis teisinis pagrindas. Biudžeto eilutėje „Didžiausias galimas pagalbos intensyvumas, kuris … gali būti taikomas bet kuriam projektui“ Suomija nurodė „30 %“ Be to, eilutėje „Biudžetas/išlaidos“ Suomija nurodė 1992-1994 m. biudžeto lėšas, bet paliko tuščią eilutę „Bendras viso schemos planavimo laikotarpio biudžeto projektas“.
(108)
Vykstant tyrimui Suomija paaiškino, kad oficialus teisinis tariamos schemos pagrindas yra 1991 m. priimtas Alandų autonomijos aktas (Nr. 1144/1991). 18 skirsnio 22 punkte nurodyta, kad Alandų vietos valdžiai suteikiami „bendrieji įgaliojimai“ priimti įvairių rūšių priemones, daugiausia skirtas Alandų ekonomikai skatinti. Šie įgaliojimai įgyvendinami (pvz., paskolomis, kapitalo injekcijomis, garantijomis) vietos valdžios metinio bendrojo biudžeto nuostatomis.
(109)
Komisija pažymi:
(110)
Nepaisant to, kad vietos valdžios įgaliojimus suteikti tokias kapitalo injekcijas Suomija gali priskirti (remdamasi Autonomijos aktu suteiktais bendraisiais įgaliojimais) „schemai“, Komisija turi įsitikinti, ar nacionalinių įstatymų, kuriuose nustatyti šie įgaliojimai, nuostatos atitinka Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio d dalyje pateiktą „schemos“ apibrėžtį. Šiuo atžvilgiu atrodo, kad teisinį pagrindą (Akto Nr. 1144/1991 18 skirsnio 22 punktas) sudaro taisyklės, susijusios su įgaliojimų paskirstymu įvairioms institucijoms pagal Suomijos teisinę sistemą ir neatitinkančios pagalbos schemos reikalavimų (jis, be kita ko, apibrėžiamas kaip „dokumentas, kuriuo remiantis, nepriimant tolesnių įgyvendinimo priemonių, gali būti skirta individuali pagalba“). Todėl kiekvienąkart skiriant kapitalą individualiam pagalbos gavėjui visų pirma reikėtų numatyti asignavimus vietos valdžios metiniame biudžete (dėl kurių savo nuožiūra balsuoja Alandų regiono asamblėja), o paskui įgyvendinti vietos valdžios priimtus sprendimus. Todėl atrodo, kad kapitalo injekcijos, suteiktos remiantis minėtais įgaliojimais, turėtų būti laikomos labiau individualių sprendimų seka nei pagalbos schema.
(111)
Kad ir kaip ten būtų, Komisija dar pažymi, kad tariama schema susijusi tik su 1992-1994 m., nes biudžeto eilutėje „Biudžetas/išlaidos“ jokios informacijos nepateikta, nors teisinis pagrindas buvo „metinis Alandų biudžetas“.
(112)
Galiausiai Komisija pažymi, kad Suomija nurodė, jog didžiausias pagalbos intensyvumas, kuris gali „būti taikomas bet kuriam projektui“, yra 30 % Tai bet kuriuo atveju gali reikšti tik viena - pagal šią tariamą sistemą suteiktos kapitalo injekcijos buvo skirtos naudoti kartu su nemažais privačiais įnašais (ne mažiau kaip 70 %) „projektams“, skirtiems tariamos schemos tikslų, susijusių su turizmu, pramone ir moksliniais tyrimais bei technologine plėtra, įgyvendinimui remti. Šiame sprendime ginčijamas kapitalo didinimas neatitinka šios oficialios sąlygos ir todėl jam gali būti netaikomos nacionalinės teisės nuostatos, kurios buvo pateiktos ELPA priežiūros institucijai, neatsižvelgiant į tai, ar šios priemonės yra tinkama pagalbos schema ir, jei taip, ar ji buvo taikoma po 1994 m.
(113)
Taigi valstybės pagalba ÅI kapitalo didinimo forma yra nauja pagalba. Kadangi pagalba įgyvendinta be išankstinio Komisijos pritarimo, kaip reikalaujama SESV 108 straipsnyje, ji yra neteisėta.
6.3. PAPILDOMA PASTABA DĖL PASKUTINIŲ SUOMIJOS AUKŠČIAUSIOJO ADMINISTRACINIO TEISMO SPRENDIMŲ
(114)
Dar reikėtų pažymėti, kad Suomijos nacionalinis teismas neseniai panaikino dvi vietos valdžios ÅI suteiktas priemones. Šios priemonės yra i) C-XI kapitalo injekcija, ÅI išmokėta 2007 m. (žr. 16 konstatuojamosios dalies pastabą), ir ii) 2006 m. paskolos garantija, kuri niekada nebuvo įgyvendinta. Aukščiausiasis administracinis teismas 2011 m. balandžio 6 d. sprendimu nutarė dėl to, ar vietos valdžios sprendimai buvo priimti laikantis nacionalinių administracinių taisyklių. Tačiau, priimdamas šį sprendimą, teismas įvertino ir tai, ar buvo pakankamai požymių, rodančių, kad minėtos priemonės yra valstybės pagalba, turint omenyje, kad vietos valdžios institucijos, prieš įgyvendindamos šias priemones, turėjo apie jas pranešti Komisijai. Teismas nustatė, kad prima facie vykdomi visi valstybės pagalbos kriterijai. Be to, teismas išnagrinėjo Suomijos reikalavimą, kad priemonėms, jei jos nėra valstybės pagalba, būtų taikomos nacionalinės taisyklės, taikytos prieš įstojimą, todėl priskirtinos „esamai pagalbai“. Tuo tikslu teismas atliko nuodugnų nacionalinių taisyklių vertinimą ir nustatė, kad, neatsižvelgiant į tai, ar tos taisyklės virto tikromis valstybės pagalbos taisyklėmis ar ne, vietos valdžios sprendimai neatitinka nacionalinėse taisyklėse nustatyto oficialaus reikalavimo iš esmės dėl pirmiau Komisijos išdėstytų priežasčių. Todėl aukščiausiojo administracinio teismo išvados sutampa su Komisijos išvadomis, kad tiriama C-XI kapitalo injekcija yra valstybės pagalba. Aukščiausiasis teismas priėjo prie tos pačios išvados dėl 2006 m. garantijos. Kadangi garantija niekada nebuvo įgyvendinta, šiame sprendime ji vertinta nebuvo.
7. SUDERINAMUMAS
(115)
Suomija apskritai teigė, kad minėtos priemonės, jei ir būtų nustatyta, kad jos yra nauja valstybės pagalba, vis tiek būtų suderinamos su vidaus rinka, nes iš šios pagalbos finansuojamos ÅI veiklos tikslas buvo prisidėti prie regiono plėtros ir sukurti naujų darbo vietų.
(116)
Valstybės pagalba, nors iš esmės draudžiama, vis dėlto bus laikoma suderinama su vidaus rinka SESV 107 straipsnio 2 dalyje nurodytomis aplinkybėmis ir gali būti laikoma suderinama, jei panaudojama 107 straipsnio 3 dalyje nurodytiems tikslams pasiekti. Šioje byloje galima numatyti tik vieną suderinamumo pagrindą - SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą, pagal kurį leidžiama, kad pagalba būtų skirta teritorijų, kuriose gyvenimo lygis neįprastai žemas arba kuriose didelis nedarbas, ekonominei plėtrai remti, arba SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, kuriame nustatyta, kad valstybės pagalbą galima skirti kai kurių ekonominių zonų plėtrai palengvinti.
(117)
Pagal tuo metu Suomijai taikytas regioninės pagalbos taisykles (2000-2006 ir 2007-2013 m. regioninės pagalbos žemėlapiai), Marianhaminos miestas, kuriame yra iTiden biuras, neatitiko šios pagalbos suteikimo reikalavimų. Tai reiškia, kad net ir tada, kai šiam projektui būtų galima suteikti pagalbą, jos nebūtų galima laikyti suderinama. Be to, Komisija pažymi, kad Suomija neįrodė, jog laikomasi kurios nors suderinamumo pagal regioninės pagalbos taisykles sąlygų (pvz., dėl pagalbos formos, tinkamų finansuoti išlaidų ar didžiausio pagalbos intensyvumo).
(118)
Ši pagalba negali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka ir pagal jokias kitas Komisijos priimtas gaires ar komunikatus, susijusius su SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto taikymu. Suomijos valdžios institucijos nepateikė jokio konkretaus argumento ar įrodymo, kuriuo remdamasi Komisija galėtų patvirtinti tas priemones kaip suderinamas pagal kurią nors SESV nuostatą.
8. PAGALBOS SUSIGRĄŽINIMAS
8.1. SUOMIJOS ARGUMENTAI
(119)
Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo … . Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui.“ Taigi būtų normalu, jei ÅI suteikta neteisėta pagalba būtų susigrąžinta.
(120)
Tačiau Suomija tvirtina, kad Komisija neturėtų šiuo atveju nurodyti susigrąžinti pagalbą, nes Suomija turėjo teisėtų lūkesčių dėl to, kad ši pagalba buvo teisėta pagal tariamas iki stojimo taikytas schemas ir kad jos susigrąžinimas prieštarautų Bendrijos teisės principui. Komisija pažymi, kad oficialiai Suomija įtikinėjo tik dėl vietos valdžios teisėtų lūkesčių. Apie pagalbos gavėjo teisėtus lūkesčius aiškiai nepareikšta.
(121)
Bet kuriuo atveju Komisija negali sutikti su šiuo argumentu.
(122)
Dėl kapitalo didinimo Komisija įrodė, kad, neatsižvelgiant į tai, ką ÅI ar kas kitas būtų turėjęs pagrindo manyti apie teisinį tariamos akcijų pasirašymo schemos statusą valstybės pagalbos taisyklių atžvilgiu, jis netgi neatitinka oficialių tariamos schemos sąlygų, kaip buvo pranešta ELPA priežiūros institucijai. Todėl neįmanoma teigti, kad ÅI galėjo pasinaudoti teisėtu lūkesčiu dėl kapitalo injekcijų teisėtumo, nes joms negalėjo būti taikomos nacionalinės taisyklės, dėl kurių Suomija tvirtina turėjusi teisėtų lūkesčių.
(123)
Dėl paskolų garantijų Komisija įrodė, kad garantijų sistema buvo iš esmės pakeista dar prieš suteikiant šiame sprendime ginčijamas garantijas. Apie šiuos Alandų valdžios institucijų padarytus pakeitimus Komisijai nepranešta. Rezultatas toks, kad visos garantijos, suteiktos pagal nacionalines taisykles, kurios sudarė pirminę schemą, turi būti laikomos nauja pagalba. Pagal nusistovėjusią tvarką joks pagalbos gavėjas negali teisėtai tikėtis, kad pagalba, apie kurią pagal SESV 108 straipsnį turėjo būti, bet nebuvo pranešta Komisijai, yra teisėta (35).
(124)
Apibendrinant reikia pasakyti, kad ir garantijos, ir kapitalo injekcijos yra nauja valstybės pagalba, apie kurią turėjo būti pranešta Komisijai prieš ją įgyvendinant.
(125)
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką (36) valstybė narė, kurios institucijos suteikė pagalbą prieštaraudamos SESV 108 straipsnyje nustatytoms procedūrinėms taisyklėms, negali remtis teisėtais pagalbos gavėjų lūkesčiais, kad pateisintų pareigos imtis būtinų priemonių Komisijos sprendimui, kuriame jai nurodoma susigrąžinti pagalbą, įgyvendinti nesilaikymą. Jei nacionalinės valdžios institucijos būtų galėjusios remtis savo neteisėtu elgesiu, SESV 107 ir 108 straipsniai dėl to taptų nepagrįstais, o Komisijos pagal šias nuostatas priimti sprendimai taptų neveiksmingais.
(126)
Tas pats principas neišvengiamai turi būti taikomas tada, kai nacionalinės institucijos teigia, kad jos pačios turėjo teisėtų lūkesčių dėl priemonių teisėtumo, bet Komisijai apie jas nepranešė, nors tos priemonės buvo nauja pagalba (37).
(127)
Taip pat, kalbant apie teisėtus ÅI lūkesčius, Komisija pažymi, kad pagal nusistovėjusią jurisprudenciją, atsižvelgiant į valstybės pagalbos kontrolės, Komisijos atliekamos pagal SESV 108 straipsnį, privalomąjį pobūdį, įmonės, kurioms suteikta pagalba, iš esmės negali teisėtai puoselėti lūkesčio, kad pagalba teisėta, jei ji nebuvo suteikta laikantis tame straipsnyje nustatytos procedūros. Stropus verslininkas paprastai turėtų sugebėti nustatyti, ar tos procedūros buvo laikomasi (38).
(128)
Komisija pažymi, kad nė viena įmonė negalėjo geriau už ÅI įžvelgti vietos valdžios veiksmų, susijusių su tariamomis pagalbos schemomis, nes vietos valdžia yra jos pagrindinis akcininkas ir ÅI valdyboje jai atstovauja pavieniai asmenys, kurie yra ir vietos valdžios administracijos nariai. Šį argumentą patvirtina tai, kad, kaip pirmiau įrodyta kalbant apie kapitalo didinimus, ÅI ir vietos valdžios atstovai nuolat keičiasi informacija. Todėl, nors Suomijos valdžios institucijos aiškiai neteigė, kad būta pagalbos gavėjo teisėto lūkesčio, Komisija mano, kad ÅI negali šioje byloje reikšti pretenzijų dėl teisėto lūkesčio.
(129)
Pagaliau Komisija nei Suomijos, nei pagalbos gavėjo niekada aiškiai nepatikino, kad ginčijamos priemonės nebus valstybės pagalba ar bus suderinama pagalba, dėl kurios galėtų kilti susijęs lūkestis (39).
(130)
Suomija toliau teigė, kad susigrąžinant pagalbą, suteiktą didinant kapitalą, pagalbos elementas nebūtinai turi būti visa suteikto kapitalo suma, o greičiau (pagal analogiją su pagalbos elemento skaičiavimu suteikiant garantijas), ÅI išlaidos ieškant alternatyvios investicijos rinkose. Suomija šiuo atžvilgiu pasiūlė tokio alternatyvaus finansavimo kainą nustatyti atsižvelgiant į 7 % tikėtiną investicijų į biuro nuosavybę grąžą, kaip nustatyta KPMG ataskaitoje.
(131)
Komisija negali sutikti su šia nuomone.
(132)
Apskritai, žinoma, teisinga, kad valstybės pagalbą šioje byloje sudaro skirtumas tarp naudos (kurią suteikė finansavimas), kurią įmonė iš tikrųjų gavo iš valstybės išteklių, ir to, ką ji būtų gavusi kapitalo rinkose. Todėl „sugrąžindamas pagalbą jos gavėjas netenka pranašumo, kurį jis turėjo savo konkurentų rinkoje atžvilgiu, ir grįžta į tą padėtį, kurioje buvo prieš išmokant pagalbą“ (40).
(133)
Kiekvienas investuojantis, suteikiantis kreditą arba įgyjantis įmonės nuosavo turto dalį, sieks savo investicijos grąžos, kuri proporcinga rizikai.
(134)
Kai pagalba suteikiama kredito forma žemesne nei rinkos kaina (taip yra suteikiant garantinę paskolą, kai visos finansinės išlaidos yra mažesnės už rinkos paskolos palūkanų normą) įmonei, kuri nepašalinta iš paskolų rinkos ir kuri, kaip alternatyvą pagalbai, sugebėjo gauti paskolą rinkos kaina, akivaizdu, kad susigrąžinimo atitaisomasis tikslas gali būti pasiektas priverčiant įmonę sumokėti skirtumą (su palūkanomis), taip grąžinant ją į tą pačią padėtį, kokioje yra jos konkurentai.
(135)
Kitaip yra su investicijomis į nuosavą kapitalą. Šiuo atveju grąža nepriklauso nuo įmonės pasiryžimo mokėti (kaip yra paskolų atveju), o tik nuo įmonės verslo modeliui būdingo pelningumo. Jei privatus investuotojas netiki, kad jo verslas pakankamai kompensuos jo riziką, jis ne investuos, o kitur panaudos savo pinigus. Kitais žodžiais tariant, Komisija negali sutikti su tuo, kad įmonė būtų galėjusi gauti tokius pat pinigus kapitalo rinkoje, kad padidintų savo kapitalą, pasiūlydama didesnį atlygį, nes jos tikėtini rezultatai neleidžia jai siūlyti didesnio atlygio bet kuriai kapitalo investicinei bendrovei. Priešinga padėtis, t. y. padėtis, kai nesuteikta pagalba, kuri būtų grąžinta atkūrimo ar paskatinimo tikslais, yra tokia, tarsi kapitalas visai nebūtų investuotas. Todėl susigrąžintina pagalba yra visa suma, kuria kapitalas buvo padidintas.
(136)
Todėl Komisija gali nesutikti su Suomijos nuomone dėl pagalbos elemento atliekant kapitalo injekcijas.
8.2. SUSIGRĄŽINTINA PAGALBA
(137)
Taigi pagalba, kurią Komisija pripažino neteisėta ir nesuderinama ir kurią Suomija turi susigrąžinti iš ÅI, yra ši:
(138)
Kapitalo didinimo atvejai:
a)
C-IV kapitalo injekcija: 353 199,00 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2001 m. liepos 20 d.;
b)
C-V kapitalo injekcija: 599 933,78 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2002 m. rugpjūčio 15 d.;
c)
C-VI kapitalo injekcija: 799 911,64 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2003 m. kovo 13 d.;
d)
C-VII kapitalo injekcija: 515 165,97 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2004 m. gegužės 6 d.;
e)
C-VIII kapitalo injekcija: 669 896,95 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2004 m. rugsėjo 30 d.;
f)
C-IX kapitalo injekcija: 199 977,91 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2005 m. birželio 16 d.;
g)
C-X kapitalo injekcija: 234 961,43 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2005 m. birželio 16 d.;
h)
C-XI kapitalo injekcija: 1 379 998,95 EUR. 2007 m. vasario 15 d.
(139)
Paskolų garantijos: visų garantijų pagalbos elementas apskaičiuojamas kaip skirtumas tarp, pirma, orientacinės normos, kuri kaip kriterijus taikoma paskolų išlaidoms, kurias į ÅI panašaus finansinio pajėgumo įmonė patirtų negaudama garantijų, ir, antra, palūkanų normos, nustatytos valstybei suteikus garantiją, atsižvelgus į visas sumokėtas priemokas pagal Pranešimo dėl garantijų 4.2 punktą (kaip išsamiai paaiškinta 66-80 konstatuojamosiose dalyse).
a)
G-I garantijos pagalbos elementą sudaro paskolos, suteiktos prie prastokos (B) reitingų kategorijos priskiriamai normalaus įkeitimo lygio įmonei, orientacinės normos ir visų garantijomis užtikrintų paskolų išlaidų (kurios laikomos priemokomis už šią garantiją, pridėjus paskolos palūkanas) skirtumas. Ši pagalba ÅI buvo perduota 2003 m. spalio 9 d. (kaip aiškinama 81 ir 82 konstatuojamosiose dalyse). Iš šios sumos išskaičiuojama vienkartinė 19 500 EUR garantijos priemoka (41).
b)
G-II garantijos pagalbos elementą paskolos, suteiktos „prastokai“ (B) reitingų kategorijai priskiriamai normalaus įkeitimo lygio įmonei, orientacinės normos ir visų garantijomis užtikrintų paskolų išlaidų (kurios laikomos priemokomis už šią garantiją, pridėjus paskolos palūkanas) skirtumas. Ši pagalba ÅI buvo perduota 2004 m. lapkričio 2 d. Iš šios sumos išskaičiuojama vienkartinė 2 900 EUR garantijos priemoka (42).
c)
G-II garantijos pagalbos elementą paskolos, suteiktos prie „patenkinamos“ (BB) reitingų kategorijos priskiriamai normalaus įkeitimo lygio įmonei, orientacinės normos ir visų garantijomis užtikrintų paskolų išlaidų (kurios laikomos priemokomis už šią garantiją, pridėjus paskolos palūkanas) skirtumas. Ši pagalba ÅI buvo perduota 2005 m. gruodžio 13 d. Iš šios sumos išskaičiuojama vienkartinė 6 500 EUR garantijos priemoka (43).
(140)
Visą susigrąžintinos pagalbos sumą tiksliai nustatys Suomijos valdžios institucijos kartu su Komisija, laikydamosi pagalbos susigrąžinimo procedūros ir 138-139 konstatuojamosiose dalyse nurodytos metodikos. Prie pagalbos sumos, kuri turi būti nustatyta, bus pridėtos palūkanos, skaičiuojamos nuo pagalbos perdavimo gavėjui dienos iki jos sugrąžinimo. Komisija ragina Suomijos valdžios institucijas bendradarbiauti su ja nustatant tikslią susigrąžintinos pagalbos sumą, laikantis pareigos nuoširdžiai bendradarbiauti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
84 094,39 EUR dydžio kapitalo injekcija, kurią Suomija 1997 m. birželio 18 d. suteikė Ålands Industrihus Ab, nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalyje.
2 straipsnis
Šio sprendimo 8.2 punkte išvardytos valstybės pagalbos priemonės, kurias Suomija suteikė Ålands Industrihus Ab neteisėtai, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinamos su vidaus rinka.
3 straipsnis
1. Suomija susigrąžina iš pagalbos gavėjo 2 straipsnyje nurodytą valstybės pagalbą.
2. Nuo susigrąžintinų sumų nuo tos dienos, kurią jos suteiktos naudos gavėjams disponuoti, iki visiško susigrąžinimo skaičiuojamos palūkanos.
3. Palūkanos apskaičiuojamos kaupiamuoju principu pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyrių.
4. Suomija nutraukia visą 2 straipsnyje nurodytos pagalbos mokėjimą, reikalavimas įsigalioja šio sprendimo priėmimo dieną.
4 straipsnis
1. 2 straipsnyje nurodyta pagalba turi būti susigrąžinta nedelsiant ir veiksmingai.
2. Suomija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
5 straipsnis
1. Suomija per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos pateikia Komisijai šią informaciją:
a)
nurodo bendrą sumą (pagrindinę dalį ir palūkanas), kuri turi būti susigrąžinta iš naudos gavėjo;
b)
išsamiai apibūdina jau pritaikytas ir ketinamas taikyti priemones šiam sprendimui įgyvendinti;
c)
pateikia dokumentus, kuriais įrodoma, kad naudos gavėjams nurodyta sugrąžinti pagalbą.
2. Suomija nuolat informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, taikymo eigą tol, kol bus visiškai susigrąžinta 2 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia informaciją apie jau pritaikytas ir ketinamas taikyti priemones šiam sprendimui įgyvendinti. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbą ir palūkanas, kurios jau susigrąžintos iš naudos gavėjo.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Suomijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 13 d.