ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 13. července 2010
v souladu s čl. 140 odst. 2 Smlouvy o přijetí eura Estonskem ke dni 1. ledna 2011
(2010/416/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a zejména na čl. 140 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na zprávu Evropské komise,
s ohledem na zprávu Evropské centrální banky,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na jednání Evropské rady,
s ohledem na doporučení členů Rady zastupujících členské státy, jejichž měnou je euro,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 1. ledna 1999 byla zahájena třetí etapa hospodářské a měnové unie (dále jen „HMU“). Rada v rozhodnutí 98/317/ES (1) na svém zasedání na úrovni hlav států nebo předsedů vlád konaném v Bruselu dne 3. května 1998 rozhodla, že Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko a Finsko splnily podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 1999.
(2)
Rozhodnutím 2000/427/ES (2) Rada rozhodla, že Řecko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2001. Rozhodnutím 2006/495/ES (3) Rada rozhodla, že Slovinsko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2007. Rozhodnutími 2007/503/ES (4) a 2007/504/ES (5) Rada rozhodla, že Kypr a Malta splnily podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2008. Rozhodnutím 2008/608/ES (6) Rada rozhodla, že Slovensko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2009.
(3)
Spojené království v souladu s odstavcem 1 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství oznámilo Radě, že nemá v úmyslu vstoupit do třetí etapy HMU ke dni 1. ledna 1999. Toto oznámení se od té doby nezměnilo. V souladu s odstavcem 1 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Dánska připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství a v souladu s rozhodnutím, jež přijaly hlavy států nebo předsedové vlád v Edinburghu v prosinci 1992, oznámilo Dánsko Radě, že se nezúčastní třetí etapy HMU. Dánsko nepožádalo o zahájení postupu podle čl. 140 odst. 2 Smlouvy.
(4)
Na Švédsko se na základě rozhodnutí 98/317/ES vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy. V souladu s článkem 4 aktu o přistoupení z roku 2003 se na Českou republiku, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko a Polsko vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy. V souladu s článkem 5 aktu o přistoupení z roku 2005 se na Bulharsko a Rumunsko vztahuje výjimka ve smyslu čl. 139 odst. 1 Smlouvy.
(5)
Evropská centrální banka (dále jen „ECB“) byla založena dne 1. července 1998. Evropský měnový systém byl nahrazen mechanismem směnných kurzů, jehož vytvoření bylo dohodnuto usnesením Evropské rady ze dne 16. června 1997 o zřízení mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (7). Postupy používané v rámci mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (ERM II) byly upraveny v Dohodě mezi Evropskou centrální bankou a národními centrálními bankami členských států mimo eurozónu o provozních postupech mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie, ze dne 16. března 2006 (8).
(6)
V čl. 140 odst. 2 Smlouvy je stanoven postup pro zrušení výjimky dotyčných členských států. Alespoň jednou za dva roky, nebo na žádost členského státu, na který se vztahuje výjimka, Komise a ECB podávají Radě zprávu postupem podle čl. 140 odst. 1 Smlouvy. Poslední pravidelné konvergenční zprávy Komise a ECB byly přijaty v květnu 2010.
(7)
Vnitrostátní právní předpisy členských států, včetně statutů jejich národních centrálních bank, se podle potřeby upraví, aby byla zajištěna jejich slučitelnost s články 130 a 131 Smlouvy a se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB a ECB“). Zprávy Komise a ECB poskytují podrobné posouzení slučitelnosti právních předpisů Estonska s články 130 a 131 Smlouvy a se statutem ESCB a ECB.
(8)
Podle článku 1 protokolu č. 13 o kritériích konvergence (dále jen „protokol“) se kritériem cenové stability, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 první odrážce Smlouvy, rozumí, že členský stát vykazuje dlouhodobě udržitelnou cenovou stabilitu a že jeho průměrná míra inflace měřená v průběhu jednoho roku před šetřením nepřekračuje o více než 1,5 procentního bodu míru inflace nejvýše tří členských států, které v oblasti cenové stability dosáhly nejlepších výsledků. Pro účely kritéria cenové stability se inflace měří pomocí harmonizovaných indexů spotřebitelských cen (HISC), definovaných nařízením Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (9). K posouzení kritéria cenové stability byla změřena inflace členského státu pomocí procentuální změny aritmetického průměru 12 měsíčních indexů ve srovnání s aritmetickým průměrem 12 měsíčních indexů za předchozí období. Ve zprávách Komise a ECB se hodnotila referenční hodnota vypočítaná jako jednoduchý aritmetický průměr míry inflace tří členských států, které dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, plus 1,5 procentního bodu.
Ve jednoletém období, které skončilo v březnu 2010, byla vypočítaná referenční hodnota 1,0 procento a jako tři členské státy, které dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, byly použity Portugalsko s mírou inflace - 0,8, Estonsko s mírou inflace - 0,7 a Belgie s mírou inflace - 0,1 procenta. Za současné ekonomické situace, která se vyznačují rozsáhlým společným negativním šokem, kdy velké množství zemí čelí obdobím negativní míry inflace, se zdá být oprávněné vyloučit ze skupiny států s nejlepšími výsledky ty země, jejichž průměrná míra inflace je výrazně vzdálená od průměru eurozóny (0,3 % v březnu 2010) - v souladu s předchozí konvergenční zprávou z roku 2004 - jelikož země, které jsou takto vzdálené od průměru, nemohou být rozumně považovány za země s nejlepšími výsledky v oblasti cenové stability a zahrnutí těchto zemí by silně ovlivnilo referenční hodnotu, a tím spravedlnost kritéria. V březnu 2010 tak bylo vyloučeno Irsko jako jediná země, jejíž průměrná míra inflace za dvanáct měsíců (- 2,3 % v březnu 2010) se výrazně odchylovala od průměru eurozóny a ostatních členských států, zejména v důsledku silného hospodářského poklesu.
(9)
Podle článku 2 protokolu se kritériem stavu veřejných financí, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 druhé odrážce Smlouvy, rozumí, že v době šetření se na členský stát nevztahuje rozhodnutí Rady podle čl. 126 odst. 6 Smlouvy o existenci nadměrného schodku.
(10)
Podle článku 3 protokolu o kritériích konvergence, připojeného ke Smlouvě, se kritériem účasti v mechanismu směnných kurzů Evropského měnového systému, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 třetí odrážce Smlouvy, rozumí, že členský stát alespoň po dobu posledních dvou let před šetřením dodržoval normální fluktuační rozpětí stanovené mechanismem směnných kurzů (ERM) Evropského měnového systému, aniž by byl směnný kurz vystaven silným tlakům. Zejména pak nesměl členský stát v tomto období z vlastního podnětu devalvovat dvoustranný střední kurz své měny vůči euru. Od 1. ledna 1999 poskytuje ERM II rámec pro posuzování plnění kritéria směnného kurzu. Komise a ECB při posuzování plnění tohoto kritéria ve svých zprávách zkoumaly dvouleté období, jež skončilo 23. dubna 2010.
(11)
Podle článku 4 protokolu se kritériem konvergence úrokových sazeb, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 čtvrté odrážce Smlouvy, rozumí, že v průběhu jednoho roku před šetřením průměrná dlouhodobá nominální úroková sazba členského státu nepřekračovala o více než 2 procentní body úrokovou sazbu nejvýše tří členských států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků. Pro účely kritérií konvergence úrokových sazeb byly použity srovnatelné úrokové sazby desetiletých reprezentativních státních dluhopisů. Estonsko, které bylo v březnu 2010 jedním z členských států s nejlepšími výsledky v oblasti cenové stability, nemá harmonizované reprezentativní dlouhodobé státní dluhopisy nebo jiné srovnatelné cenné papíry, které by bylo možno pro výpočet referenční hodnoty použít. Proto se v souladu s ustanovením protokolu (který odkazuje na „nejvýše tři členské státy, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků“) k posouzení plnění kritéria úrokových sazeb ve zprávách Komise a ECB hodnotila referenční hodnota vypočítaná jako jednoduchý aritmetický průměr dlouhodobých nominálních úrokových sazeb ostatních dvou členských států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků, plus dva procentní body. Na tomto základě byla referenční hodnota v jednoletém období, které skončilo v březnu 2010, určena jako průměr míry inflace v Portugalsku (4,2 %) a Belgii (3,8 %) plus dva procentní body a činila 6,0 procent.
(12)
Podle článku 5 protokolu má statistické údaje použité při současném posouzení plnění kritérií konvergence poskytnout Komise. Údaje pro přípravu tohoto rozhodnutí Komise poskytla. Rozpočtové údaje poskytla Komise poté, co členské státy do 1. dubna 2010 podaly zprávu v souladu s nařízením Rady (ES) č. 479/2009 ze dne 25. května 2009 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství (10).
(13)
Na základě zpráv předložených Komisí a ECB o pokroku, jehož Estonsko dosáhlo při plnění svých závazků týkajících se uskutečňování hospodářské a měnové unie, dospěla Komise k závěru, že:
a)
Vnitrostátní právní předpisy Estonska, včetně statutu národní centrální banky, jsou slučitelné s články 130 a 131 Smlouvy a se statutem ESCB a ECB.
b)
Pokud jde o to, jak Estonsko plní konvergenční kritéria uvedená ve čtyřech odrážkách čl. 140 odst. 1 Smlouvy:
-
průměrná inflace v Estonsku v roce, který skončil v březnu 2010, činila - 0,7 procenta, což je výrazně méně než referenční hodnota, a i v následujících měsících pravděpodobně zůstane pod referenční hodnotou,
-
na Estonsko se nevztahuje žádné rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku a v roce 2009 zde schodek rozpočtu činil 1,7 % HDP,
-
Estonsko je členem ERM II ode dne 28. června 2004; ve dvouletém období, které skončilo dne 23. dubna 2010, nebyl na estonskou korunu vyvinut silný tlak a během své účasti se estonská koruna neodchýlila od středního kurzu ERM II,
-
v Estonsku nejsou v důsledku velmi nízké úrovně veřejného dluhu dostupné reprezentativní dlouhodobé státní dluhopisy nebo jiné srovnatelné cenné papíry, které se používají pro posouzení stálosti konvergence projevující se v dlouhodobých úrokových sazbách. Zatímco v době vrcholící krize vnímání rizika vůči Estonsku na finančních trzích vzrostlo, jeho vývoj v průběhu referenčního období, jakož i obecnější hodnocení stálosti konvergence, včetně zaznamenané fiskální politiky a srovnatelně pružnějšího hospodářství Estonska, dávají za pravdu kladnému hodnocení Estonska při plnění kritéria dlouhodobých úrokových sazeb.
c)
Na základě hodnocení slučitelnosti právních předpisů a splnění konvergenčních kritérií a s přihlédnutím k dalším faktorům Estonsko splňuje podmínky pro přijetí eura.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Estonsko splňuje podmínky nezbytné pro přijetí eura. Výjimka ve vztahu k Estonsku uvedená v článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2011.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 13. července 2010.
TARYBOS SPRENDIMAS
2010 m. liepos 13 d.
pagal Sutarties 140 straipsnio 2 dalį dėl euro įvedimo Estijoje 2011 m. sausio 1 d.
(2010/416/ES)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - Sutartis), ypač į jos 140 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Komisijos ataskaitą,
atsižvelgdama į Europos centrinio banko ataskaitą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę,
atsižvelgdama į Europos Vadovų Tarybos svarstymą,
atsižvelgdama į Tarybos narių, atstovaujančių valstybėms narėms, kurių valiuta yra euro, rekomendaciją,
kadangi:
(1)
Trečiasis Ekonominės ir pinigų sąjungos (toliau - EPS) etapas prasidėjo 1999 m. sausio 1 dieną. 1998 m. gegužės 3 d. Briuselyje vykusiame valstybių arba vyriausybių vadovų susitikime Taryba Sprendimu 98/317/EB (1) nusprendė, kad Belgija, Vokietija, Ispanija, Prancūzija, Airija, Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai, Austrija, Portugalija ir Suomija atitiko būtinas sąlygas įvesti bendrą valiutą 1999 m. sausio 1 d.
(2)
Sprendimu 2000/427/EB (2) Taryba nusprendė, kad Graikija atitiko būtinas sąlygas įvesti bendrą valiutą 2001 m. sausio 1 d. Sprendimu 2006/495/EB (3) Taryba nusprendė, kad Slovėnija atitiko būtinas sąlygas įvesti bendrą valiutą 2007 m. sausio 1 d. Sprendimais 2007/503/EB (4) ir 2007/504/EB (5) Taryba nusprendė, kad atitinkamai Kipras ir Malta atitiko būtinas sąlygas įvesti bendrą valiutą 2008 m. sausio 1 d. Sprendimu 2008/608/EB (6) Taryba nusprendė, kad Slovakija atitiko būtinas sąlygas įvesti bendrą valiutą 2009 m. sausio 1 d.
(3)
Vadovaujantis prie Europos bendrijos steigimo sutarties pridėto Protokolo dėl tam tikrų su Jungtine Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalyste susijusių nuostatų 1 dalimi, Jungtinė Karalystė pranešė Tarybai, kad neketina pereiti prie trečiojo EPS etapo 1999 m. sausio 1 d. Šis pranešimas nuo tada nepakeistas. Vadovaudamasi prie Europos bendrijos steigimo sutarties sutarties pridėto Protokolo dėl tam tikrų su Danija susijusių nuostatų 1 dalimi ir 1992 m. gruodžio mėn. Edinburge priimtu valstybių ar vyriausybių vadovų sprendimu, Danija Tarybai pranešė, kad nedalyvaus trečiajame EPS etape. Danija nereikalavo inicijuoti Sutarties 140 straipsnio 2 dalyje nurodytos procedūros.
(4)
Pagal Sprendimą 98/317/EB Švedijai taikoma išimtis, kaip apibrėžta Sutarties 139 straipsnio 1 dalyje. Pagal 2003 m. Stojimo akto 4 straipsnį Čekijai, Estijai, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai ir Lenkijai taikoma išimtis, kaip apibrėžta Sutarties 139 straipsnio 1 dalyje. Pagal 2005 m. Stojimo akto 5 straipsnį Bulgarijai ir Rumunijai taikoma išimtis, kaip apibrėžta Sutarties 139 straipsnio 1 dalyje.
(5)
Europos centrinis bankas (toliau - ECB) įkurtas 1998 m. liepos 1 d. Europos pinigų sistema pakeista valiutų kurso mechanizmu, dėl kurio įvedimo susitarta 1997 m. birželio 16 d. Europos Vadovų Tarybos rezoliucija dėl valiutų kursų mechanizmo įdiegimo trečiajame ekonominės ir pinigų sąjungos etape (7). Valiutų kurso mechanizmo procedūros trečiajame ekonominės ir pinigų sąjungos etape (VKM II) nustatytos 2006 m. kovo 16 d. Europos centrinio banko ir euro zonai nepriklausančių valstybių narių nacionalinių centrinių bankų sutartyje, nustatančioje valiutos kurso mechanizmo veikimo būdus ekonominės ir pinigų sąjungos trečiajame etape (8).
(6)
Sutarties 140 straipsnio 2 dalyje nustatytos atitinkamoms valstybėms narėms taikomos išimties panaikinimo procedūros. Ne rečiau kaip kartą per dvejus metus arba valstybės narės, kuriai taikoma išimtis, prašymu Komisija ir ECB Sutarties 140 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka pateikia Tarybai pranešimą. Paskutinės Komisijos ir ECB reguliarios konvergencijos ataskaitos priimtos 2010 m. gegužės mėn.
(7)
Valstybių narių nacionalinės teisės aktai, įskaitant nacionalinių centrinių bankų statutus, atitinkamai turi būti pritaikyti siekiant užtikrinti jų suderinamumą su Sutarties 130 ir 131 straipsniais ir su Europos centrinių bankų sistemos ir Europos centrinio banko statutu (toliau - ECBS ir ECB statutas). Komisijos ir ECB ataskaitose pateikiamas išsamus Estijos teisės aktų suderinamumo su Sutarties 130 ir 131 straipsniais ir su ECBS ir ECB statutu vertinimas.
(8)
Pagal Protokolo Nr. 13 dėl konvergencijos kriterijų (toliau - Protokolas) 1 straipsnį, Sutarties 140 straipsnio 1 dalies pirmoje įtraukoje nurodytas kainų stabilumo kriterijus reiškia, kad valstybės narės kainų stabilumas yra tvarus, o vidutinis infliacijos lygis per vienerius metus iki tyrimo neviršija daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, vidutinio infliacijos lygio daugiau kaip 1,5 procentinio punkto. Pagal kainų stabilumo kriterijų infliacija apskaičiuojama remiantis 1995 m. spalio 23 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2494/95 dėl suderintų vartotojų kainų indeksų (9) nurodytais suderintais vartotojų kainų indeksais (SVKI). Siekiant įvertinti kainų stabilumo kriterijų, valstybės narės infliacija buvo apskaičiuota pagal tai, kiek procentais pasikeitė 12 mėnesių indeksų aritmetinis vidurkis, palyginti su ankstesnio laikotarpio 12 mėnesių indeksų aritmetiniu vidurkiu. Komisijos ir ECB ataskaitose atsižvelgta į pamatinę vertę, lygią paprastam trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, infliacijos lygių aritmetiniam vidurkiui, prie jo pridėjus 1,5 procentinio punkto.
Apskaičiuota, kad vienerių metų laikotarpio, kuris baigėsi 2010 m. kovo mėn., pamatinė infliacijos vertė yra 1 procentas, o Portugalija, Estija ir Belgija yra trys valstybės narės, kuriose kainos yra stabiliausios; jų infliacija sudarė atitinkamai - 0,8 procento, - 0,7 procento ir - 0,1 procento. Dabartinėje ekonominėje situacijoje, kuriai būdingas stiprus bendras neigiamas sukrėtimas, kai daugelyje šalių susidarė neigiamas infliacijos lygis, yra pagrindo geriausių rezultatų pasiekusiomis šalimis nelaikyti tų šalių, kurių vidutinis infliacijos lygis labai skiriasi nuo vidutinio euro zonos infliacijos lygio (2010 m. kovo mėn. - 0,3 %) - tai atitinka 2004 m. konvergencijos ataskaitos precedentą, - nes šios šalys negali būti pagrįstai laikomos pasiekusiomis geriausių rezultatų kainų stabilumo požiūriu ir jų įtraukimas turėtų neigiamo poveikio pamatinei vertei ir tuo pačiu kriterijų teisingumui. Todėl 2010 m. kovo mėn. iš geriausių rezultatų pasiekusių šalių buvo išskirta Airija - vienintelė šalis, kurios 12 mėnesių vidutinis infliacijos lygis (2010 m. kovo mėn. - 2,3 %) labai skyrėsi nuo euro zonos ir kitų valstybių narių infliacijos lygio, o tai rodo didelį ekonomikos nuosmukį.
(9)
Pagal Protokolo 2 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies antroje įtraukoje nurodytas valstybės biudžeto būklės kriterijus reiškia, kad tyrimo metu valstybei narei nėra taikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio deficito pagal Sutarties 126 straipsnio 6 dalį.
(10)
Pagal Protokolo 3 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies trečioje įtraukoje nurodytas dalyvavimo Europos pinigų sistemos valiutų kurso mechanizme kriterijus reiškia, kad valstybė narė laikėsi normalių svyravimo ribų, numatytų Europos pinigų sistemos valiutų kurso mechanizme, be didelių nukrypimų bent paskutinius dvejus metus iki tyrimo. Pirmiausia, valstybė narė negali būti nuvertinusi savo valiutos dvišalio pagrindinio kurso euro atžvilgiu savo pačios iniciatyva per tą patį laikotarpį. Nuo 1999 m. sausio 1 d. VKM II tapo pagrindu, kuriuo vertinama, ar tenkinamas valiutų keitimo kurso kriterijus. Savo ataskaitose vertindami, kaip atitinkamas šis kriterijus, Komisija ir ECB ištyrė dvejų metų laikotarpį, kuris baigėsi 2010 m. balandžio 23 d.
(11)
Pagal Protokolo 4 straipsnį Sutarties 140 straipsnio 1 dalies ketvirtoje įtraukoje nurodytas palūkanų normų konvergencijos kriterijus reiškia, kad per vienerių metų laikotarpį iki tyrimo valstybės narės vidutinė nominali ilgalaikė palūkanų norma neviršijo daugiau kaip 2 procentiniais punktais daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, palūkanų normos. Vertinant palūkanų normų konvergencijos kriterijus, buvo remiamasi lyginamosiomis 10 metų vyriausybės obligacijų palūkanų normomis. Estija, kuri 2010 m. kovo mėn. buvo viena iš valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, neturi suderintų palyginamųjų ilgalaikių vyriausybės obligacijų arba palyginamųjų vertybinių popierių, kurie galėtų būti naudojami pamatinei vertei apskaičiuoti. Todėl pagal Protokolo tekstą (kuriame nurodyta „daugiausia trijų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios“) siekiant įvertinti palūkanų normos kriterijaus atitikimą, Komisijos ir ECB ataskaitose buvo atsižvelgta į pamatinę vertę, apskaičiuotą kaip paprastas dviejų kitų valstybių narių, kuriose kainos yra stabiliausios, nominalių ilgalaikių palūkanų normų aritmetinis vidurkis, prie jo pridėjus 2 procentinius punktus. Todėl vienerių metų laikotarpio, kuris baigėsi 2010 m. kovo mėn., pamatinė vertė buvo 6,0 procentai, Portugalijos (4,2 %) ir Belgijos (3,8 %) palūkanų normos vidurkis, prie jo pridėjus 2 procentinius punktus.
(12)
Pagal Protokolo 5 straipsnį Komisija turi pateikti duomenis, kuriais naudojamasi vertinant, kaip atitinkamas dabartinis konvergencijos kriterijus. Šis sprendimas buvo rengiamas remiantis Komisijos pateiktais duomenimis. Komisija biudžeto duomenis pateikė po to, kai juos iki 2010 m. balandžio 1 d. jai perdavė valstybės narės, remdamosi 2009 m. gegužės 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 479/2009 dėl Europos bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo dėl perviršinio deficito procedūros taikymo (10).
(13)
Remdamasi savo ir ECB pateiktomis ataskaitomis apie Estijos pažangą, padarytą vykdant įsipareigojimus siekiant dalyvauti EPS, Komisija nusprendė, kad:
a)
Estijos nacionalinės teisės aktai, įskaitant nacionalinio centrinio banko statutą, yra suderinami su Sutarties 130 ir 131 straipsniais bei su ECBS ir ECB statutu.
b)
Dėl Estijos konvergencijos kriterijų, nurodytų keturiose Sutarties 140 straipsnio 1 dalies įtraukose, tenkinimo:
-
metų, kurie baigėsi 2010 m. kovo mėn., vidutinis infliacijos lygis Estijoje buvo - 0,7 procento, t. y. gerokai mažesnis už pamatinę vertę, ir numatoma, kad mažesnis už pamatinę vertęs jis išliks ir ateinančiais mėnesiais,
-
Estijai nėra taikomas Tarybos sprendimas dėl perviršinio biudžeto deficito, nes jos biudžeto deficitas 2009 m. sudarė 1,7 % BVP,
-
Estija yra VKM II narė nuo 2004 m. birželio 28 d; dviejų metų laikotarpiu, kuris baigėsi 2010 m. balandžio 23 d., Estijos kronai nebuvo kilęs didelis spaudimas ir per visą kronos įtraukimo į šį mechanizmą laiką nebuvo nukrypta nuo VKM II pagrindinio kurso,
-
kadangi Estijos bendroji valstybės skola yra labai maža, nėra kontrolinių ilgalaikių vyriausybės obligacijų ar kitų tinkamų vertybinių popierių, pagal kuriuos būtų galima įvertinti konvergencijos tvarumą, kurį rodo ilgalaikės palūkanų normos. Nors Estijos finansų rinkos rizikos veiksniai krizės piko metu sustiprėjo, jų raida ataskaitiniu laikotarpiu, o taip pat platesnis konvergencijos tvarumo, įskaitant ankstesnius Estijos fiskalinės politikos įgyvendinimo rezultatus ir palyginti lanksčią ekonomiką, vertinimas leistų teigti, kad Estija atitinka ilgalaikių palūkanų normų kriterijų.
c)
Atsižvelgiant į teisinio suderinamumo ir atitikties konvergencijos kriterijams įvertinimą bei į papildomus veiksnius, Estija atitinka euro įvedimo sąlygas,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Estija atitinka būtinas euro įvedimo sąlygas. Estijai taikoma išimtis, nurodyta 2003 m. Stojimo akto 4 straipsnyje, panaikinama nuo 2011 m. sausio 1 d.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
3 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 13 d.