NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 305/2011
ze dne 9. března 2011,
kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Předpisy členských států vyžadují, aby byly stavby navrhovány a prováděny tak, aby neohrožovaly bezpečnost osob, domácích zvířat nebo majetku a aby neměly nepříznivý dopad na životní prostředí.
(2)
Tyto předpisy mají přímý vliv na požadavky kladené na stavební výrobky. Tyto požadavky se následně promítají do vnitrostátních norem pro výrobky, vnitrostátních technických schválení a jiných vnitrostátních technických specifikací a ustanovení, které se vztahují na stavební výrobky. Rozdíly mezi těmito požadavky brání obchodu v rámci Unie.
(3)
Tímto nařízením by nemělo být nijak dotčeno právo členských států specifikovat požadavky, které považují za nezbytné k zajištění ochrany zdraví, životního prostředí a pracovníků při používání stavebních výrobků.
(4)
Členské státy zavedly ustanovení, včetně požadavků, které se týkají nejen bezpečnosti budov a jiných staveb, ale i ochrany zdraví, životnosti, úspory energie, ochrany životního prostředí, ekonomických hledisek a dalších důležitých hledisek veřejného zájmu. Právní a správní předpisy nebo judikatura vytvořené na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni týkající se staveb mohou mít dopad na požadavky na stavební výrobky. Vzhledem k tomu, že jejich dopad na fungování vnitřního trhu je pravděpodobně velmi podobný, je vhodné považovat takové právní a správní předpisy nebo judikaturu za „ustanovení“ pro účely tohoto nařízení.
(5)
V některých případech ustanovení pro zamýšlené použití stavebního výrobku v členském státě, jejichž cílem je splnění základních požadavků na stavby, stanoví základní charakteristiky, jejichž vlastnosti by měly být uvedeny v prohlášení. Aby nedocházelo k výskytu „prázdných“ prohlášení o vlastnostech stavebního výrobku, je nutno uvést v prohlášení alespoň jednu ze základních charakteristik, které mají význam z hlediska uvedeného způsobu nebo uváděných způsobů použití.
(6)
Cílem směrnice Rady 89/106/ES ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (3) bylo odstranit technické překážky obchodu v oblasti stavebních výrobků, a usnadnit tak jejich volný oběh na vnitřním trhu.
(7)
K dosažení uvedeného cíle bylo ve směrnici 89/106/EHS stanoveno, jak mají být vytvářeny harmonizované normy pro stavební výrobky a udělována evropská technická schválení.
(8)
Směrnice 89/106/EHS by měla být nahrazena, aby se zjednodušil a vyjasnil stávající rámec a zvýšila transparentnost a účinnost stávajících opatření.
(9)
Toto nařízení by mělo zohlednit horizontální právní rámec pro uvádění výrobků na vnitřní trh vytvořený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (4) a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh (5).
(10)
Odstranění technických překážek v oblasti stavebnictví může být dosaženo pouze zavedením harmonizovaných technických specifikací pro účely posuzování vlastností stavebních výrobků.
(11)
Takové harmonizované technické specifikace by měly zahrnovat zkoušky, výpočty a další způsoby vymezené v harmonizovaných normách a evropských dokumentech pro posuzování týkajících se posuzování vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků.
(12)
Metody, jež používají členské státy ve svých požadavcích na stavby, jakož i další vnitrostátní předpisy, které se vztahují na základní charakteristiky stavebních výrobků, by měly být v souladu s harmonizovanými technickými specifikacemi.
(13)
Ve vhodných případech by mělo být v harmonizovaných normách podporováno používání tříd vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků tak, aby byly u některých staveb zohledněny různé úrovně základních požadavků na stavby, jakož i klimatické, geologické i zeměpisné rozdíly a další rozdílné podmínky převažující v členských státech. Evropské normalizační orgány by měly být oprávněny stanovit takové třídy na základě revidovaného mandátu, pokud je Komise již nestanovila.
(14)
Vyžaduje-li zamýšlené použití, aby stavební výrobky v členských státech splňovaly mezní úrovně vlastností ve vztahu k jakékoliv základní charakteristice, tyto úrovně by měly být stanoveny v harmonizovaných technických specifikacích.
(15)
Při posuzování vlastností stavebního výrobku by se mělo přihlížet i ke zdravotním a bezpečnostním hlediskům, která souvisejí s jeho použitím v průběhu celého jeho životního cyklu.
(16)
Mezní úrovně stanovené Komisí podle tohoto nařízení by měly být, s ohledem na ustanovení v členských státech, obecně uznávanými hodnotami pro základní charakteristiky příslušného stavebního výrobku a měly by zajistit vysokou úroveň ochrany ve smyslu článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“).
(17)
Mezní úrovně mohou být technické nebo regulativní povahy a je možno je použít na jednu charakteristiku nebo na soubor charakteristik.
(18)
Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec) jsou uznávány jako organizace, jimž přísluší přijímání harmonizovaných norem podle obecných pokynů pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma organizacemi podepsaných dne 28. března 2003. Výrobci by měli využívat těchto harmonizovaných norem, pokud byl odkaz na ně zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a podle kritérií stanovených v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (6). Jakmile bude dosaženo dostatečné úrovně technických a vědeckých poznatků o příslušných aspektech, je nutné více využívat harmonizovaných norem pro stavební výrobky, případně včetně toho, že se bude, po konzultaci se Stálým výborem pro stavebnictví, vyžadovat prostřednictvím mandátů vypracování těchto norem na základě stávajících evropských dokumentů pro posuzování.
(19)
Postupy podle směrnice 89/106/EHS pro posuzování vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků, na které se nevztahují harmonizované normy, by měly být zjednodušeny, aby byly transparentnější a aby byly sníženy náklady výrobců stavebních výrobků.
(20)
Aby bylo výrobcům stavebních výrobků umožněno vypracovat prohlášení o vlastnostech pro stavební výrobky, na stavební výrobek, na který se nevztahuje nebo plně nevztahuje harmonizovaná norma, je nezbytné stanovit evropské technické posouzení.
(21)
Výrobcům stavebních výrobků by mělo být umožněno žádat, aby bylo evropské technické posouzení jejich výrobků vydáno na základě pokynů pro evropské technické schválení stanovených směrnicí 89/106/EHS. Mělo by být proto zajištěno právo používat tyto pokyny jako evropské dokumenty pro posuzování.
(22)
Vytváření evropských dokumentů pro posuzování a vydávání evropských technických posouzení by mělo být svěřeno subjektům pro technické posuzování určeným členskými státy. Aby bylo zajištěno, že subjekty pro technické posuzování mají potřebné pravomoci k provádění takových úkolů, měly by být požadavky týkající se jejich určení stanoveny na úrovni Unie.
(23)
Subjekty pro technické posuzování by měly založit organizaci, financovanou v některých případech Unií, která by koordinovala postupy při navrhování evropských dokumentů pro posuzování a při vydávání evropských technických posouzení, což by zajistilo transparentnost a nezbytnou důvěrnost daných postupů.
(24)
S výjimkou případů stanovených v tomto nařízení při uvedení na trh stavebního výrobku, na který se vztahuje harmonizovaná norma nebo pro který bylo vydáno evropské technické posouzení, by k němu mělo být připojeno prohlášení o vlastnostech ve vztahu k základním charakteristikám dotyčného stavebního výrobku v souladu s příslušnými harmonizovanými technickými specifikacemi.
(25)
K prohlášení o vlastnostech by případně měly být přiloženy rovněž informace o obsahu nebezpečných látek ve stavebním výrobku s cílem zlepšit možnosti pro udržitelnou výstavbu a usnadnit rozvoj výrobků šetrných k životnímu prostředí. Tyto informace by měly být poskytovány, aniž by byly dotčeny povinnosti, zejména pokud jde o označování, která jsou stanovena v jiných nástrojích práva Unie vztahujících se na nebezpečné látky, a měly by být k dispozici ve stejnou dobu a ve stejné formě jako prohlášení o vlastnostech, aby bylo možné oslovit všechny potenciální uživatele stavebních výrobků. Informace o obsahu nebezpečných látek by měly být zpočátku omezeny na látky uvedené v článcích 31 a 33 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (7). Je však nutné dále zjišťovat konkrétní potřebu informací o obsahu nebezpečných látek ve stavebních výrobcích s cílem získat kompletní seznam látek, na něž se vztahuje tato povinnost, aby bylo možné zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků používajících stavební výrobky a uživatelů staveb, a to i s ohledem na požadavky týkající se recyklace a opětovného využití částí či materiálů. Tímto nařízením nejsou dotčena práva a povinnosti členských států plynoucí z dalších právních nástrojů Unie, které se vztahují na nebezpečné látky, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (8), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (9), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.1907/2006, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech (10) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (11).
(26)
Mělo by být možné, aby prohlášení o vlastnostech mělo stejné číslo, jako je referenční číslo podle typu výrobku.
(27)
Je třeba stanovit zjednodušené postupy pro vypracovávání prohlášení o vlastnostech, aby byla zmírněna finanční zátěž podniků, zejména malých a středních podniků.
(28)
Aby bylo zajištěno, že je prohlášení o vlastnostech přesné a spolehlivé, měly by být vlastnosti stavebního výrobku posouzeny a výroba v podniku by měla být řízena v souladu s příslušným systémem posuzování a ověřování stálosti vlastností daného stavebního výrobku. Je možné zvolit pro příslušný stavební výrobek použití několika systémů s cílem zohlednit konkrétní vztah některých základních charakteristik takového výrobku k základním požadavkům na stavbu.
(29)
Vzhledem ke zvláštní povaze stavebních výrobků a zvláštnímu zaměření systému na jejich posuzování nejsou postupy posuzování shody uvedené v rozhodnutí č. 768/2008/ES a moduly v něm stanovené vhodné. Proto by měly být zavedeny zvláštní metody posuzování a ověřování stálosti vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků.
(30)
Vzhledem k rozdílům ve významu označení CE u stavebních výrobků v porovnání s obecnými zásadami uvedenými nařízením (ES) č. 765/2008 by měla být přijata speciální ustanovení, kterými by se zajistila jasná formulace povinnosti připojovat označení CE ke stavebním výrobkům a důsledky z toho vyplývající.
(31)
Připojením označení CE nebo tím, že by toto označení nechali ke stavebnímu výrobku připojit, by měli dát výrobci na vědomí, že nesou odpovědnost za shodu takového výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení.
(32)
Označení CE by mělo být připojeno ke všem stavebním výrobkům, pro které výrobce sestavil prohlášení o vlastnostech v souladu s tímto nařízením. Nebylo-li prohlášení o vlastnostech sestaveno, označení CE by nemělo být připojováno.
(33)
Označení CE by mělo být jediným označením osvědčujícím shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení a soulad s příslušnými požadavky souvisejícími s harmonizačními právními předpisy Unie. Je však možné použít jiná označení, pokud umožní zlepšit ochranu uživatelů stavebních výrobků a nevztahují se na ně stávající harmonizační právní předpisy Unie.
(34)
S cílem zabránit zbytečnému zkoušení stavebních výrobků, jejichž vlastnosti již byly dostatečně doloženy stabilními výsledky zkoušek nebo jinými dostupnými údaji, by mělo být výrobci dovoleno, aby za podmínek stanovených v harmonizovaných technických specifikacích nebo v rozhodnutí Komise učinil prohlášení o určité úrovni nebo třídě vlastností, a to bez zkoušek nebo bez dalších zkoušek.
(35)
Aby se předešlo opakování zkoušek, které již proběhly, mělo by být výrobci stavebního výrobku dovoleno používat výsledky zkoušek získané třetími osobami.
(36)
V zájmu co největšího snížení nákladů na uvádění stavebních výrobků na trh, aniž by došlo k omezení úrovně bezpečnosti, je třeba stanovit podmínky použití zjednodušených postupů při hodnocení vlastností těchto výrobků. Výrobci, kteří používají tyto zjednodušené postupy, by měly vhodným způsobem doložit, že dané podmínky splňují.
(37)
Pro zlepšení dopadu opatření dozoru nad trhem by se veškeré zjednodušené postupy uvedené v tomto nařízení, které jsou určeny k posouzení vlastností stavebních výrobků, měly vztahovat pouze na fyzické nebo právnické osoby, které vyrábějí výrobky, jež uvádějí na trh.
(38)
K dalšímu snížení nákladů na uvádění stavebních výrobků na trh pro mikropodniky, které je vyrábějí, je nezbytné poskytnout zjednodušené postupy posuzování vlastností za předpokladu, že s dotčenými výrobky nejsou spojena významná bezpečnostní rizika a splňují příslušné požadavky jakéhokoli druhu. Podniky používající tyto zjednodušené postupy by měly navíc prokázat, že jsou způsobilé jako mikropodniky. Dále by měly postupovat podle příslušných postupů ověřování stálosti vlastností stanovených v harmonizovaných technických specifikacích pro jejich výrobky.
(39)
U jednotlivě navrhovaného a vyráběného stavebního výrobku by mělo být výrobci umožněno používat zjednodušené postupy posuzování vlastností, pokud může být prokázána shoda výrobku uváděného na trh s příslušnými požadavky.
(40)
Výkladový rámec definice „nesériového postupu“, která se má použít pro různé stavební výrobky spadající do působnosti tohoto nařízení, by měl být stanoven Komisí po konzultaci se Stálým výborem pro stavebnictví.
(41)
Všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce by měly přijmout vhodná opatření pro zabezpečení toho, aby dodávaly na trh pouze stavební výrobky, které splňují požadavky tohoto nařízení s cílem zajistit vlastnosti stavebních výrobků a splnit základní požadavky na stavby. Zejména dovozci a distributoři stavebních výrobků by měli být seznámeni se základními charakteristikami, pro které existují předpisy na trhu Unie, a zvláštní požadavky v členských státech ohledně základních požadavků na stavby, a měli by tyto znalosti využívat při svých obchodních transakcích.
(42)
Je důležité zajistit dostupnost vnitrostátních technických pravidel, aby podniky, zejména malé a střední, mohly získávat spolehlivé a přesné informace o platných právních předpisech v členském státě, ve kterém hodlají uvádět nebo dodávat výrobky na trh. Členské státy by proto měly za tímto účelem určit kontaktní místa pro stavební výrobky. Kontaktní místa pro stavební výrobky by měla vedle úkolů stanovených v čl. 10 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 764/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování některých vnitrostátních technických pravidel u výrobků uvedených v souladu s právními předpisy na trh v jiném členském státě (12), poskytovat i informace o pravidlech použitelných na zabudování, sestavování nebo instalaci konkrétního typu stavebního výrobku.
(43)
Pro usnadnění volného pohybu zboží by kontaktní místa pro stavební výrobky měla bezplatně poskytovat informace o ustanoveních majících za cíl plnění základních požadavků na stavby a použitelných na zamýšlené použití každého stavebního výrobku na území každého členského státu. Kontaktní místa pro stavební výrobky mohou hospodářským subjektům poskytovat rovněž další informace nebo připomínky. Za poskytování dalších informací by mělo být kontaktním místům pro stavební výrobky povoleno vybírat poplatky přiměřené nákladům na poskytnutí těchto informací nebo připomínek. Členské státy by měly zajistit, aby byly kontaktním místům pro stavební výrobky přiděleny dostatečné zdroje.
(44)
Jelikož by vytvoření kontaktních míst pro stavební výrobky nemělo zasahovat do rozdělení funkcí mezi příslušnými orgány v rámci regulačních systémů stanovených v jednotlivých členských státech, měly by mít členské státy možnost zřídit kontaktní místa pro stavební výrobky v souladu s regionálními nebo místními pravomocemi. S cílem zabránit zbytečně vysokému počtu kontaktních míst a zjednodušit správní postupy by mělo být členským státům umožněno pověřit úkolem kontaktních míst pro stavební výrobky stávající kontaktní místa zřízená podle jiných nástrojů Unie. Členským státům by mělo být rovněž umožněno pověřit úkolem kontaktních míst pro stavební výrobky nejen stávající útvary v rámci veřejné správy, ale také národní centra SOLVIT, obchodní komory, profesní organizace a soukromé subjekty.
(45)
Kontaktní místa pro stavební výrobky by měla být schopna plnit své úkoly tak, aby nedocházelo ke střetu zájmů, zejména pokud jde o postupy získávání označení CE.
(46)
K zajištění rovnocenného a důsledného prosazování harmonizovaných právních předpisů Unie by měly členské státy provádět účinný dozor nad trhem. Nařízení (ES) č. 765/2008 stanoví základní podmínky pro fungování takového dozoru nad trhem, zejména pro programy, financování a sankce.
(47)
Odpovědnost členských států za bezpečnost, zdraví a jiné záležitosti, na které se vztahují základní požadavky na stavby na jejich území, by měla být uznána v ustanovení o vhodných ochranných opatřeních.
(48)
Jelikož je nezbytné zajistit, aby úroveň provádění posuzování shody u všech subjektů, které posuzování a ověřování stálosti vlastností stavebních výrobků provádějí, byla v celé Unii jednotná, a jelikož by všechny tyto subjekty měly plnit své úkoly stejně dobře a zároveň v podmínkách spravedlivé soutěže, měly by být stanoveny požadavky pro tyto subjekty usilující o oznámení pro účely tohoto nařízení. Rovněž by měla být vypracována ustanovení o dostupnosti přiměřených informací o těchto subjektech a o jejich kontrole.
(49)
Aby bylo možno zajistit jednotnou úroveň kvality při posuzování a ověřování stálosti vlastností stavebních výrobků, je rovněž nezbytné stanovit požadavky vztahující se na orgány odpovědné za oznamování subjektů provádějících tyto úkoly Komisi a ostatním členským státům.
(50)
V souladu s článkem 291 Smlouvy o fungování EU se pravidla a obecné zásady, jimiž členské státy kontrolují výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, mají stanovit předem formou nařízení přijatého řádným legislativním postupem. Do přijetí tohoto nového nařízení se nadále použije rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (13) s výjimkou regulativního postupu s kontrolou, který se již neuplatní.
(51)
Pro účely dosažení cílů tohoto nařízení by Komise měla být oprávněna přijmout některé akty v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.
(52)
Komise by měla být zejména zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci, které by rámcově stanovily podmínky pro používání internetových stránek, jež by zpřístupňovaly prohlášení o vlastnostech.
(53)
Vzhledem k tomu, že zajištění rámce pro řádné fungování tohoto nařízení bude trvat určitou dobu, jeho používání by mělo být odloženo s výjimkou ustanovení o určení subjektů pro technické posuzování, oznamujících orgánů a oznámených subjektů, založení organizace subjektů pro technické posuzování a ustavení Stálého výboru pro stavebnictví.
(54)
Komise a členské státy by měly ve spolupráci se zúčastněnými subjekty zahájit informační kampaně s cílem informovat odvětví stavebnictví, zejména hospodářské subjekty a uživatele stavebních výrobků, o zavedení společného technického jazyka, rozdělení odpovědnosti mezi jednotlivé hospodářské subjekty a uživatele, připojení označení CE ke stavebním výrobkům, přezkumu základních požadavků na stavby a o systémech posuzování a ověřování stálosti vlastností.
(55)
Základní požadavky na stavbu týkající se udržitelného využívání přírodních zdrojů by měly zohledňovat zejména možnosti recyklace staveb, jejich materiálů a částí po demolici, životnost staveb a využívání surovin a druhotných materiálů šetrných k životnímu prostředí na stavbách.
(56)
Pro posuzování udržitelného využití zdrojů a dopadu staveb na životní prostředí by se měla používat, jsou-li k dispozici, environmentální prohlášení o výrobku.
(57)
Aby bylo možné prokázat splnění základních požadavků stanovených v příloze I, měly by se pokud možno stanovit jednotné evropské metody.
(58)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž dosažení správného fungování vnitřního trhu se stavebními výrobky prostřednictvím harmonizovaných technických specifikací k vyjádření vlastností stavebních výrobků, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v tomto článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky pro uvádění a dodávání stavebních výrobků na trh stanovením harmonizovaných pravidel pro vyjádření vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám a pro používání označení CE u těchto výrobků.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
„stavebním výrobkem“ výrobek nebo sestava, které jsou vyrobeny nebo uvedeny na trh za účelem trvalého zabudování do stavby nebo její části a jejichž vlastnosti ovlivňují vlastnost stavby s ohledem na základní požadavky na stavby;
2.
„sestavou“ stavební výrobek uvedený na trh jedním výrobcem sestávající alespoň ze dvou samostatných součástí, které je třeba pro zabudování do stavby sestavit;
3.
„stavbou“ pozemní a inženýrské stavby;
4.
„základními charakteristikami“ ty charakteristiky stavebního výrobku, které se vztahují k základním požadavkům na stavby;
5.
„vlastnostmi stavebního výrobku“ vlastnosti související s příslušnými základními charakteristikami vyjádřenými úrovní, třídou nebo popisem;
6.
„úrovní“ výsledek posouzení vlastností stavebního výrobku z hlediska jeho základních charakteristik vyjádřených číselnou hodnotou;
7.
„třídou“ rozmezí úrovní vlastností stavebního výrobku, ohraničené minimální a maximální hodnotou;
8.
„mezní úrovní“ minimální nebo maximální úroveň vlastností základních charakteristik stavebního výrobku;
9.
„typem výrobku“ soubor reprezentativních úrovní nebo tříd vlastností stavebního výrobku ve vztahu k základním charakteristikám tohoto výrobku vyrobeného za použití dané kombinace surovin nebo jiných prvků daným výrobním postupem;
10.
„harmonizovanými technickými specifikacemi“ harmonizované normy a evropské dokumenty pro posuzování;
11.
„harmonizovanou normou“ norma přijatá jedním z evropských normalizačních orgánů uvedených v příloze I směrnice 98/34/ES na základě žádosti podané Komisí, v souladu s článkem 6 uvedené směrnice;
12.
„evropským dokumentem pro posuzování“ dokument přijatý organizací subjektů pro technické posuzování pro účely vydávání evropských technických posouzení;
13.
„evropským technickým posouzením“ zdokumentované posouzení vlastností stavebního výrobku ve vztahu k jeho základním charakteristikám, v souladu s příslušným evropským dokumentem pro posuzování;
14.
„zamýšleným použitím“ zamýšlené použití stavebního výrobku, jak je vymezeno v příslušné harmonizované technické specifikaci;
15.
„specifickou technickou dokumentací“ dokumentace prokazující, že metody v rámci příslušného systému pro posuzování a ověřování stálosti vlastností byly nahrazeny jinými metodami, pokud jsou výsledky získané těmito jinými metodami rovnocenné s výsledky získanými zkušebními metodami příslušných harmonizovaných norem;
16.
„dodáním na trh“ dodání stavebního výrobku k distribuci nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať již za úplatu nebo bezplatně;
17.
„uvedením na trh“ první dodání stavebního výrobku na trh Unie;
18.
„hospodářským subjektem“ výrobce, dovozce, distributor nebo zplnomocněný zástupce;
19.
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba uvádějící na trh pod svým jménem či firmou nebo ochrannou známkou stavební výrobek, který vyrábí nebo který si nechává navrhnout nebo vyrobit;
20.
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci kromě výrobce nebo dovozce, která dodává stavební výrobek na trh Unie;
21.
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která uvádí na trh Unie stavební výrobek ze třetí země;
22.
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně zplnomocněna výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
23.
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byl stavební výrobek, který se nachází v dodavatelském řetězci, dodáván na trh;
24.
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je navrácení stavebního výrobku, který byl již dodán konečnému uživateli;
25.
„akreditací“ akreditace ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008;
26.
„řízením výroby“ zdokumentované nepřetržité vnitřní řízení výroby v továrně v souladu s příslušnými harmonizovanými technickými specifikacemi;
27.
„mikropodnikem“ mikropodnik ve smyslu stanoveném v doporučení Komise ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (14);
28.
„životním cyklem“ po sobě následující a propojené fáze doby životnosti stavebního výrobku, od získání suroviny nebo vytvoření z přírodních zdrojů až po jeho konečnou likvidaci.
Článek 3
Základní požadavky na stavby a základní charakteristiky stavebních výrobků
1. Základní požadavky na stavby stanovené v příloze I představují základ pro přípravu normalizačních mandátů a harmonizovaných technických specifikací.
2. Základní charakteristiky stavebních výrobků stanoví harmonizované technické specifikace ve vztahu k základním požadavkům na stavby.
3. U zvláštních skupin stavebních výrobků, na něž se vztahuje harmonizovaná norma, Komise tam, kde je to vhodné a ve vztahu k jejich zamýšleným použitím vymezeným v harmonizovaných normách, stanoví prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 ty základní charakteristiky, pro něž výrobce učiní prohlášení o vlastnostech výrobku při jeho uvedení na trh.
Komise rovněž tam, kde je to vhodné, stanoví prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 mezní úrovně pro vlastnosti ve vztahu k základním charakteristikám, které mají být uvedeny v prohlášení.
KAPITOLA II
PROHLÁŠENÍ O VLASTNOSTECH A OZNAČENÍ CE
Článek 4
Prohlášení o vlastnostech
1. Vztahuje-li se na stavební výrobek harmonizovaná norma nebo je-li tento výrobek v souladu s evropským technickým posouzením, které pro něj bylo vydáno, výrobce vypracuje při jeho uvedení na trh prohlášení o vlastnostech.
2. Vztahuje-li se na stavební výrobek harmonizovaná norma nebo je-li tento výrobek v souladu s evropským technickým posouzením, které pro něj bylo vydáno, mohou být informace v jakékoliv formě o jeho vlastnostech ve vztahu k základním charakteristikám, jak je vymezeno v příslušných harmonizovaných technických specifikacích, poskytnuty pouze tehdy, jsou-li zahrnuty a blíže určeny v prohlášení o vlastnostech, s výjimkou případů, kdy v souladu s článkem 5 prohlášení o vlastnostech vypracováno nebylo.
3. Vypracováním prohlášení o vlastnostech nese výrobce odpovědnost za shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení. Členské státy považují prohlášení o vlastnostech vypracované výrobci za správné a spolehlivé, ledaže objektivní údaje prokáží opak.
Článek 5
Výjimky z povinnosti vypracovat prohlášení o vlastnostech
Odchylně od čl. 4 odst. 1 a při neexistenci předpisů Unie nebo vnitrostátních předpisů vyžadujících prohlášení o základních charakteristikách může výrobce při uvedení stavebního výrobku, na který se vztahuje harmonizovaná norma, na trh upustit od vypracování prohlášení o vlastnostech, kde se tyto stavební výrobky mají používat, pokud:
a)
je stavební výrobek vyroben jednotlivě nebo nesériově na zakázku na zvláštní objednávku a je nainstalován do jedné konkrétní stavby výrobcem, který je odpovědný za bezpečné zabudování výrobku do stavby, v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy, a na odpovědnost osob odpovědných podle příslušných vnitrostátních předpisů za bezpečné provedení prací;
b)
stavební výrobek je vyroben na staveništi za účelem jeho zabudování do příslušné stavby v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy a na odpovědnost osob odpovědných podle příslušných vnitrostátních předpisů za bezpečné provedení staveb; nebo
c)
je stavební výrobek vyroben tradičním způsobem či způsobem vhodným z hlediska zachování kulturního dědictví a neprůmyslovým postupem pro odpovídající renovaci staveb oficiálně chráněných jako součást vymezeného prostředí nebo z důvodu zvláštní architektonické nebo historické hodnoty v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy.
Článek 6
Obsah prohlášení o vlastnostech
1. Prohlášení o vlastnostech uvádí vlastnosti stavebních výrobků ve vztahu k základním charakteristikám dotčených výrobků v souladu s příslušnými harmonizovanými technickými specifikacemi.
2. Prohlášení o vlastnostech musí obsahovat zejména tyto informace:
a)
odkaz na typ výrobku, pro který bylo prohlášení o vlastnostech vypracováno;
b)
systém nebo systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností stavebních výrobků, jak jsou uvedeny v příloze V;
c)
referenční číslo a datum vydání harmonizované normy nebo evropské technické posouzení, které bylo použito pro posouzení každé základní charakteristiky;
d)
případně referenční číslo použité specifické technické dokumentace a požadavky, o nichž výrobce prohlašuje, že je výrobek splňuje.
3. Prohlášení o vlastnostech musí dále obsahovat:
a)
zamýšlené nebo zamýšlená použití stavebního výrobku v souladu s příslušnými harmonizovanými technickými specifikacemi;
b)
seznam základních charakteristik, jak jsou stanoveny v těchto harmonizovaných technických specifikacích pro zamýšlené použití nebo zamýšlená použití uvedená v prohlášení;
c)
vlastnosti alespoň jedné ze základních charakteristik stavebního výrobku významných pro zamýšlené použití nebo zamýšlená použití uvedená v prohlášení;
d)
kde to přichází v úvahu, vlastnosti stavebního výrobku vyjádřené úrovní, třídou nebo popisem, v případě potřeby na základě výpočtu ve vztahu k jeho základním charakteristikám stanoveným v souladu s čl. 3 odst. 3;
e)
vlastnosti těch základních charakteristik stavebního výrobku, které se vztahují k zamýšlenému použití nebo zamýšleným použitím, s přihlédnutím k ustanovením týkajícím se zamýšleného použití nebo zamýšlených použití tam, kde hodlá výrobce stavební výrobek uvést na trh;
f)
pro základní charakteristiky uvedené na seznamu, u nichž není v prohlášení žádná vlastnost, se uvedou písmena „NPD“ (No Performance Determined);
g)
bylo-li pro výrobek vydáno evropské technické posouzení, vlastnosti vyjádřené úrovní, třídou nebo popisem stavebního výrobku ve vztahu ke všem základním charakteristikám obsaženým v odpovídajícím evropském technickém posouzení.
4. Prohlášení o vlastnostech se vypracovává podle vzoru uvedeného v příloze III.
5. Informace uvedené v článku 31, případně v článku 33 nařízení (ES) č. 1907/2006 se poskytují spolu s prohlášením o vlastnostech.
Článek 7
Poskytování prohlášení o vlastnostech
1. Kopie prohlášení o vlastnostech všech výrobků, které jsou dodávány na trh, se poskytne buď v tištěné podobě, nebo elektronickými prostředky.
Pokud ovšem jediný uživatel odebírá dodávku více kusů jednoho výrobku, může k ní být připojena pouze jedna kopie prohlášení o vlastnostech buď v tištěné podobě, nebo elektronickými prostředky.
2. Na požádání se příjemci poskytne kopie prohlášení o vlastnostech v tištěné podobě.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být kopie prohlášení o vlastnostech zpřístupněna na internetové stránce, a to za podmínek stanovených Komisí prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60. Tyto podmínky mimo jiné zajistí, aby bylo prohlášení o vlastnostech k dispozici nejméně po dobu stanovenou v čl. 11 odst. 2.
4. Prohlášení o vlastnostech se poskytuje v jazyce nebo v jazycích požadovaných členským státem, v němž je výrobek dodáván na trh.
Článek 8
Obecné zásady a použití označení CE
1. Na označení CE se použijí obecné zásady stanovené v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Označení CE se připojí k těm stavebním výrobkům, pro které výrobce vypracoval prohlášení o vlastnostech v souladu s články 4 a 6.
Jestliže prohlášení o vlastnostech nebylo výrobcem vypracováno v souladu s články 4 a 6, nesmí být označení CE ke stavebním výrobkům připojeno.
Připojením označení CE nebo tím, že označení CE nechají připojit, výrobci dávají na vědomí, že nesou odpovědnost za shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení, jakož i za soulad se všemi příslušnými požadavky stanovenými tímto nařízením a jinými příslušnými harmonizačními právními předpisy Unie, které stanoví jeho připojování.
Pravidla pro připojování označení CE stanovená v jiných příslušných harmonizačních právních předpisech Unie se použijí, aniž je dotčen tento odstavec.
3. Pro všechny stavební výrobky, na něž se vztahuje harmonizovaná norma, nebo pro které bylo vydáno evropské technické posouzení, je označení CE jediným označením, které potvrzuje shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení ve vztahu k základním charakteristikám podle této harmonizované normy nebo evropského technického posouzení.
V tomto ohledu členské státy nezavedou žádné odkazy nebo zruší jakékoliv odkazy ve vnitrostátních opatřeních na označení potvrzující shodu s vlastnostmi uvedenými v prohlášení ve vztahu k základním charakteristikám, na něž se vztahují jiné harmonizované normy než označení CE.
4. Členský stát na svém území nebo v rámci své pravomoci nezakáže ani nebrání dodávání na trh nebo používání stavebních výrobků, které nesou označení CE, pokud vlastnosti uvedené v prohlášení odpovídají požadavkům pro toto použití v členském státě.
5. Členské státy zajistí, aby předpisy nebo podmínky stanovené veřejnými nebo soukromými subjekty, které působí jako podnik veřejného práva nebo jako veřejný orgán na základě monopolního postavení nebo s veřejným zmocněním, nebránily používání stavebních výrobků nesoucích označení CE, pokud vlastnosti uvedené v prohlášení odpovídají požadavkům pro jejich použití v členském státě.
6. Metody, které používají členské státy ve svých požadavcích na stavby, jakož i další vnitrostátní předpisy ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků by měly být v souladu s harmonizovanými normami.
Článek 9
Pravidla a podmínky pro připojování označení CE
1. Označení CE musí být viditelně, čitelně a nesmazatelně připojeno ke stavebnímu výrobku nebo k jeho štítku. Pokud to vzhledem k povaze výrobku není možné nebo odůvodněné, připojí se k obalu nebo k průvodní dokumentaci.
2. K označení CE se doplní dvě poslední číslice roku, v němž bylo označení připojeno, název a sídlo výrobce nebo identifikační značka umožňující snadnou a jednoznačnou identifikaci jména či firmy a adresy výrobce, jedinečný identifikační kód typu výrobku, referenční číslo prohlášení o vlastnostech a úrovně nebo třídy vlastností uvedených v prohlášení, odkaz na použitou harmonizovanou technickou specifikaci, případně identifikační číslo oznámeného subjektu a zamýšlené použití, jak je stanoveno v příslušné harmonizované technické specifikaci.
3. Označení CE se připojí před uvedením stavebního výrobku na trh. Může k němu být připojen piktogram nebo jakákoli jiná značka zejména označující zvláštní riziko nebo použití.
Článek 10
Kontaktní místa pro stavební výrobky
1. Členské státy určí kontaktní místa pro stavební výrobky podle článku 9 nařízení (ES) č. 764/2008.
2. Články 10 a 11 nařízení (ES) č. 764/2008 se použijí na kontaktní místa pro stavební výrobky.
3. Pokud jde o úkoly vymezené v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 764/2008, každý členský stát zajistí, aby kontaktní místa pro stavební výrobky na jeho území poskytovala pomocí transparentních a snadno srozumitelných formulací informace o ustanoveních, která mají za cíl splnění základních požadavků na stavby vztahujících se na zamýšlené použití každého stavebního výrobku, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 3 písm. e) tohoto nařízení.
4. Kontaktní místa pro stavební výrobky musí být schopna plnit své úkoly tak, aby nedocházelo ke střetu zájmů, zejména pokud jde o postupy získávání označení CE.
KAPITOLA III
POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ
Článek 11
Povinnosti výrobců
1. Výrobci vypracují prohlášení o vlastnostech v souladu s články 4 a 6 a připojí označení CE v souladu s články 8 a 9.
Výrobci na základě prohlášení o vlastnostech vypracují technickou dokumentaci popisující všechny příslušné prvky vztahující se k požadovanému systému posuzování a ověřování stálosti vlastností.
2. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a prohlášení o vlastnostech po dobu deseti let od uvedení stavebního výrobku na trh.
Komise může tam, kde je to vhodné, prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 pozměnit tuto dobu pro skupiny stavebních výrobků na základě předpokládané doby životnosti nebo funkce stavebního výrobku ve stavbě.
3. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, které zaručí při sériové výrobě zachování vlastností uvedených v prohlášení. Odpovídajícím způsobem se zohlední změny v typu výrobku a změny v použitelných harmonizovaných technických specifikacích.
Výrobci tam, kde to je považováno za vhodné vzhledem k zajištění přesnosti, spolehlivosti a stálosti vlastností stavebního výrobku uvedených v prohlášení, provádějí zkoušky vzorků stavebních výrobků uváděných nebo dodávaných na trh, provádějí šetření a v případě nutnosti vedou registry stížností, nevyhovujících výrobků a výrobků stažených z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolách informují distributory.
4. Výrobci zajistí, aby byl na jejich stavebních výrobcích uveden typ, série nebo sériové číslo nebo jakýkoli jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha výrobku neumožňuje, zajistí, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém ke stavebnímu výrobku.
5. Výrobci uvedou na stavebním výrobku, nebo není-li to možné, na obalu či v dokladu přiloženém ke stavebnímu výrobku své jméno či firmu, nebo registrovanou ochrannou známku a kontaktní adresu. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat.
6. Výrobci při dodávání stavebního výrobku na trh zajistí, aby byly k výrobku připojeny pokyny a bezpečnostní informace v jazyce určeném dotčeným členským státem, kterému uživatelé snadno rozumějí.
7. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že stavební výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo není v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení stavebního výrobku ve shodu, nebo, je-li to vhodné, jej stáhnou z trhu nebo z oběhu. Pokud navíc výrobek představuje riziko, neprodleně o tom výrobci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž stavební výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti zejména o nesouladu a o veškerých přijatých nápravných opatřeních.
8. Výrobci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při všech činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná stavebními výrobky, které uvedli na trh.
Článek 12
Zplnomocnění zástupci
1. Výrobce může písemně jmenovat svého zplnomocněného zástupce.
Zplnomocněný zástupce nemůže být pověřen vypracováním technické dokumentace.
2. Zplnomocněný zástupce vykonává úkoly stanovené v plné moci. Plná moc musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:
a)
uchovávat prohlášení o vlastnostech a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních kontrolních úřadů po dobu stanovenou v čl. 11 odst. 2;
b)
poskytnout příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení;
c)
spolupracovat s příslušnými vnitrostátními orgány, pokud o to požádají, na činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná výrobky, na které se vztahuje jeho plná moc.
Článek 13
Povinnosti dovozců
1. Dovozci uvádí na trh Unie pouze stavební výrobky, které jsou v souladu s příslušnými požadavky tohoto nařízení.
2. Před uvedením stavebního výrobku na trh dovozci zajistí, aby výrobce provedl příslušné posouzení a ověření stálosti vlastností. Zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci uvedenou v čl. 11 odst. 1 ve druhém pododstavci a prohlášení o vlastnostech v souladu s články 4 a 6. Dále dovozci zajistí, aby měl výrobek označení CE, je-li vyžadováno, aby k němu byly připojeny požadované dokumenty a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 11 odst. 4 a 5.
Dovozce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že stavební výrobek není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, nesmí takový stavební výrobek uvést na trh, dokud nebude uveden ve shodu s připojeným prohlášením o vlastnostech a do souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení nebo dokud není prohlášení o vlastnostech opraveno. Pokud stavební výrobek představuje riziko, dovozce o tom informuje výrobce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Dovozci uvedou na stavebním výrobku, nebo pokud to není možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku, své jméno, firmu nebo registrovanou obchodní známku a kontaktní adresu.
4. Dovozci při dodávání stavebního výrobku na trh zajistí, aby byly k výrobku přiloženy pokyny a informace o bezpečnosti výrobku v jazyce určeném členským státem, kterému uživatelé snadno rozumějí.
5. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za stavební výrobek odpovědnost, skladovací nebo přepravní podmínky neohrožovaly shodu výrobku s prohlášením o vlastnostech a s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení.
6. Dovozci ve všech případech, kdy je to považováno za vhodné vzhledem k zajištění přesnosti, spolehlivosti a stálosti vlastností stavebního výrobku uvedených v prohlášení, provádějí zkoušky vzorků výrobků uváděných nebo dodávaných na trh, provádějí šetření a tam, kde je to nutné, vedou registr stížností, výrobků, které nejsou v souladu, a výrobků stažených z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolách informují distributory.
7. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že stavební výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení stavebního výrobku ve shodu, nebo, je-li to vhodné, jej stáhnou z trhu nebo z oběhu. Pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom dovozci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž stavební výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti zejména o nesouladu a o všech přijatých nápravných opatřeních.
8. Dovozci po dobu stanovenou v čl. 11 odst. 2 uchovávají kopii prohlášení o vlastnostech pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zaručí, aby mohla být technická dokumentace těmto orgánům na požádání předložena.
9. Dovozci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při všech činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná stavebními výrobky, které uvedli na trh.
Článek 14
Povinnosti distributorů
1. Při dodávání stavebního výrobku na trh distributoři jednají s řádnou péčí, pokud jde o požadavky tohoto nařízení.
2. Před dodáním stavebního výrobku na trh distributoři zajistí, aby výrobek nesl, je-li vyžadováno, označení CE a byly k němu připojeny dokumenty požadované tímto nařízením a pokyny a informace o bezpečnosti výrobku v jazyce určeném dotčeným členským státem, kterému uživatelé snadno rozumějí. Dále distributoři zajistí, aby výrobce i dovozce splnili požadavky stanovené v čl. 11 odst. 4 a 5 a v čl. 13 odst. 3.
Distributor, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že stavební výrobek není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, nedodá takový stavební výrobek na trh, dokud není uveden ve shodu s připojeným prohlášením o vlastnostech nebo není v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení nebo dokud není prohlášení o vlastnostech opraveno. Pokud výrobek navíc představuje riziko, informuje o tom distributor výrobce nebo dovozce, jakož i orgány dozoru nad trhem.
3. Distributor zajistí, aby v době, kdy nese za stavební výrobek odpovědnost, skladovací nebo přepravní podmínky neohrožovaly shodu výrobku s prohlášením o vlastnostech a soulad s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení.
4. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že stavební výrobek, který dodali na trh, není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, zajistí, aby byla přijata nápravná opatření nezbytná k uvedení tohoto výrobku ve shodu, nebo, je-li to vhodné, jej stáhnou z trhu nebo z oběhu. Pokud navíc výrobek představuje riziko, neprodleně o tom distributoři informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o veškerých přijatých nápravných opatřeních.
5. Distributoři poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při všech činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná stavebními výrobky, které dodali na trh.
Článek 15
Případy, kdy se povinnosti výrobce vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor je pro účely tohoto nařízení považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 11, pokud uvádí na trh výrobek pod svým jménem či firmou nebo ochrannou známkou nebo upravuje stavební výrobek již uvedený na trh takovým způsobem, že může být dotčena shoda s vlastnostmi uvedenými v prohlášení.
Článek 16
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty musí po dobu stanovenou v čl. 11 odst. 2 na žádost pro orgány dozoru nad trhem identifikovat tyto subjekty:
a)
všechny hospodářské subjekty, které jim dodaly výrobek;
b)
všechny hospodářské subjekty, kterým dodaly výrobek.
KAPITOLA IV
HARMONIZOVANÉ TECHNICKÉ SPECIFIKACE
Článek 17
Harmonizované normy
1. Evropské normalizační orgány uvedené v příloze I směrnice 98/34/ES vypracují na žádost harmonizované normy (dále jen „mandát“), které vydává Komise podle článku 6 uvedené směrnice po konzultaci Stálého výboru pro stavebnictví uvedeného v čl. 64 tohoto nařízení.
2. V případě, že jsou do procesu tvorby harmonizovaných norem podle tohoto článku zapojeny i zúčastněné subjekty, evropské normalizační orgány zajistí spravedlivé a nestranné zastoupení různých kategorií zúčastněných subjektů na všech úrovních.
3. Harmonizované normy stanoví metody a kritéria pro posuzování vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám.
Pokud je tak stanoveno v příslušném mandátu, harmonizovaná norma odkazuje na zamýšlené použití výrobků, na které se vztahuje.
Ve vhodných případech a aniž by došlo k ohrožení správnosti, spolehlivosti nebo stálosti výsledků, harmonizované normy stanoví metody, které jsou pro účely posuzování vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám méně náročné než provádění zkoušek.
4. Evropské normalizační orgány v harmonizovaných normách určí příslušný způsob řízení výroby, který zohlední konkrétní podmínky postupu výroby dotyčného stavebního výrobku.
Harmonizovaná norma musí obsahovat technické podrobnosti nezbytné pro provádění systému posuzování a ověřování stálosti vlastností.
5. Komise posoudí, zda se harmonizované normy vypracované evropskými normalizačními orgány shodují s příslušným mandátem.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie seznam odkazů na harmonizované normy, které jsou ve shodě s příslušnými mandáty.
U každé harmonizované normy v seznamu se uvedou tyto údaje:
a)
odkazy na případně nahrazené harmonizované technické specifikace;
b)
datum začátku období souběžné existence;
c)
datum konce období souběžné existence.
Komise zveřejní každou aktualizaci tohoto seznamu.
Ode dne začátku období souběžné existence norem, je možné použít harmonizovanou normu k vypracování prohlášení o vlastnostech pro stavební výrobek, na nějž se vztahuje. Národní normalizační orgány mají povinnost převzít harmonizované normy v souladu se směrnicí 98/34/ES.
Aniž jsou dotčeny články 36 a 38, ode dne ukončení období souběžné existence norem je harmonizovaná norma jediným prostředkem použitelným pro vypracování prohlášení o vlastnostech stavebních výrobků, na něž se vztahuje.
Na konci období souběžné existence budou vnitrostátní normy, které jsou v rozporu s harmonizovanými normami, zrušeny a členské státy ukončí platnost všech vnitrostátních ustanovení, která jsou s nimi v rozporu.
Článek 18
Formální námitky proti harmonizovaným normám
1. Pokud členský stát nebo Komise usoudí, že harmonizovaná norma nesplňuje zcela požadavky stanovené v příslušném mandátu, předloží dotčený členský stát nebo Komise po konzultaci se Stálým výborem pro stavebnictví záležitost výboru zřízenému podle článku 5 směrnice 98/34/ES a uvede své důvody. Tento výbor po konzultaci příslušných evropských normalizačních orgánů neprodleně vydá své stanovisko.
2. S ohledem na stanovisko výboru zřízeného podle článku 5 směrnice 98/34/ES se Komise rozhodne zveřejnit, nezveřejnit, zveřejnit s omezením, zachovat, zachovat s omezením, či zrušit odkazy na příslušnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Komise informuje dotčený evropský normalizační orgán o svém rozhodnutí a případně požádá o revizi dotčené harmonizované normy.
Článek 19
Evropský dokument pro posuzování
1. Na žádost výrobce o evropské technické posouzení vypracuje a přijme organizace subjektů pro technické posuzování evropský dokument pro posuzování pro jakýkoli stavební výrobek, na nějž se nevztahuje nebo plně nevztahuje harmonizovaná norma, pro nějž nemohou být vlastnosti ve vztahu k jeho základním charakteristikám zcela posouzeny podle stávající harmonizované normy, protože mimo jiné:
a)
výrobek nespadá do oblasti působnosti stávající harmonizované normy;
b)
pro alespoň jednu základní charakteristiku tohoto výrobku není metoda posouzení stanovena v harmonizované normě vhodná; nebo
c)
harmonizovaná norma nestanoví žádnou metodu posuzování ve vztahu k alespoň jedné základní charakteristice tohoto výrobku.
2. Postup pro přijetí evropského dokumentu pro posuzování se řídí zásadami stanovenými v článku 20 a musí být v souladu s pravidly stanovenými v článku 21 a v příloze II.
3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60, kterými se mění příloha II, a stanovit doplňková procesní pravidla pro vypracování a přijetí evropského dokumentu pro posuzování.
4. Komise případně po konzultaci se Stálým výborem pro stavebnictví stávající vezme evropské dokumenty pro posuzování za základ mandátu, který se vydává podle čl. 17 odst. 1 s cílem vypracovat harmonizované normy, pokud jde o výrobky uvedené v prvním odstavci tohoto článku.
Článek 20
Zásady pro vypracování a přijetí evropských dokumentů pro posuzování
1. Postup pro vypracování a přijetí evropských dokumentů pro posuzování:
a)
musí být pro dotčeného výrobce transparentní;
b)
vymezí odpovídající povinné lhůty s cílem zabránit zbytečnému prodlení;
c)
odpovídajícím způsobem zohlední ochranu obchodního tajemství a důvěrnost;
d)
umožní odpovídající účast Komise;
e)
musí být pro výrobce nákladově efektivní; a
f)
zajistí dostatečnou kolegialitu a koordinaci mezi subjekty pro technické posuzování určenými pro dotčený výrobek.
2. Subjekty pro technické posuzování společně s organizací subjektů pro technické posuzování nesou plné náklady na vypracování a přijetí evropských dokumentů pro posuzování.
Článek 21
Povinnosti subjektu pro technické posuzování při přijetí žádosti o evropské technické posouzení
1. Subjekt pro technické posuzování přijímající žádost o evropské technické posouzení informuje výrobce, zda se na stavební výrobek vztahuje plně nebo zčásti harmonizovaná technická specifikace takto:
a)
pokud se na výrobek plně vztahuje harmonizovaná norma, subjekt pro technické posuzování informuje výrobce, že podle čl. 19 odst. 1 nemůže být vydáno evropské technické posouzení;
b)
pokud se na výrobek plně vztahuje evropský dokument pro posuzování, subjekt pro technické posuzování informuje výrobce, že tento evropský dokument pro posuzování bude použit jako základ pro evropské technické posouzení, které má být vydáno;
c)
pokud se na výrobek nevztahuje nebo plně nevztahuje žádná harmonizovaná technická specifikace, subjekt pro technické posuzování použije postupy stanovené v příloze II nebo zavedené v souladu s čl. 19 odst. 3.
2. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) a c) informuje subjekt pro technické posuzování organizaci subjektů pro technické posuzování a Komisi o obsahu žádosti, o příslušném rozhodnutí Komise týkajícím se posuzování a ověřování stálosti vlastností, které má subjekt pro technické posuzování v úmyslu použít pro tento výrobek, anebo o neexistenci takového rozhodnutí Komise.
3. Domnívá-li se Komise, že pro stavební výrobek neexistuje vhodné rozhodnutí pro posuzování a ověřování stálosti vlastností, použije se článek 28.
Článek 22
Zveřejnění
Evropské dokumenty pro posuzování přijaté organizací subjektů pro technické posuzování se zasílají Komisi, která zveřejní seznam odkazů na konečné evropské dokumenty pro posuzování v Úředním věstníku Evropské unie.
Komise zveřejní každou aktualizaci tohoto seznamu.
Článek 23
Řešení sporů v případě neshody mezi subjekty pro technické posuzování
Pokud se subjekty pro technické posuzování nedohodly ve stanovené lhůtě ohledně evropského dokumentu pro posuzování, organizace subjektů technického posuzování předá tuto záležitost k řešení Komisi.
Článek 24
Obsah evropského dokumentu pro posuzování
1. Evropský dokument pro posuzování obsahuje alespoň obecný popis stavebního výrobku, seznam základních charakteristik důležitých z hlediska zamýšleného použití daného výrobku podle předpokladu výrobce, který byl dohodnut mezi výrobcem a organizací subjektů pro technické posuzování, a metody a kritéria pro posuzování vlastností daného výrobku ve vztahu k jeho základním charakteristikám.
2. Zásady pro příslušné řízení výroby, které mají být použity, se stanoví v evropském dokumentu pro posuzování při zohlednění podmínek výrobního postupu dotčeného stavebního výrobku.
3. Je-li možno vlastnosti některých základních charakteristik výrobku odpovídajícím způsobem posoudit na základě metod a kritérií již stanovených v jiných harmonizovaných technických specifikacích nebo v pokynech uvedených v čl. 66 odst. 3 nebo použitých v souladu s článkem 9 směrnice 89/106/EHS do 1. července 2013 v souvislosti s vydáváním evropských technických schválení, budou tyto existující metody a kritéria začleněny do evropského dokumentu pro posuzování.
Článek 25
Formální námitky proti evropským dokumentům pro posuzování
1. Domnívá-li se členský stát nebo Komise, že evropský dokument pro posuzování zcela nevyhovuje požadavkům, které je třeba splnit v souvislosti se základními požadavky na stavby stanovenými v příloze I, předloží dotčený členský stát nebo Komise záležitost Stálému výboru pro stavebnictví, spolu s odůvodněním. Stálý výbor po konzultaci s organizací subjektů pro technické posuzování neprodleně vydá své stanovisko.
2. S ohledem na stanovisko Stálého výboru pro stavebnictví se Komise rozhodne zveřejnit, nezveřejnit, zveřejnit s omezením, zachovat, zachovat s omezením či zrušit odkazy na příslušné evropské dokumenty pro posuzování v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Komise o tom informuje organizaci subjektů pro technické posuzování a případně požádá o přezkum dotčeného evropského dokumentu pro posuzování.
Článek 26
Evropské technické posouzení
1. Subjekt pro technické posuzování vydá evropské technické posouzení na žádost výrobce na základě evropského dokumentu pro posuzování vypracovaného postupem podle článku 21 a přílohy II.
Existuje-li evropský dokument pro posuzování, evropské technické posouzení může být vydáno i v případě, že byl vypracován mandát pro harmonizovanou normu. Vydání takového posouzení je možné do začátku období souběžné existence, stanoveného Komisí v souladu s čl. 17 odst. 5.
2. Evropské technické posouzení obsahuje vlastnosti, které mají být uvedeny v prohlášení, vyjádřené úrovní, třídou nebo popisem těch základních charakteristik, které byly dohodnuty mezi výrobcem a subjektem pro technické posuzování přijímajícím žádost o evropské technické posouzení pro zamýšlené použití uvedené v prohlášení a technické podrobnosti nezbytné pro provádění systému posuzování a ověřování stálosti vlastností.
3. S cílem zajistit jednotné provádění tohoto článku Komise přijme prováděcí akty pro stanovení formátu evropského technického posouzení postupem uvedeným v čl. 64 odst. 2.
Článek 27
Úrovně nebo třídy vlastností
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 k zavedení tříd vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků.
2. Pokud Komise zavedla třídy vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků, evropské normalizační orgány je použijí v harmonizovaných normách. Organizace subjektů pro technické posuzování použije tam, kde je to vhodné, tyto třídy v evropských dokumentech pro posuzování.
Pokud třídy vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků nejsou Komisí stanoveny, mohou být na základě revidovaného mandátu stanoveny evropskými normalizačními orgány v harmonizovaných normách.
3. Pokud je to stanoveno v příslušných mandátech, evropské normalizační orgány stanoví v harmonizovaných normách mezní úrovně ve vztahu k základním charakteristikám a případně pro zamýšlené použití, které musí splňovat stavební výrobky v členských státech.
4. Stanoví-li evropské normalizační orgány třídy vlastností v harmonizovaných normách, organizace subjektů pro technické posuzování tyto třídy použije v evropských dokumentech pro posuzování tam, kde jsou pro stavební výrobek relevantní.
Je-li to považováno za vhodné, organizace subjektů pro technické posuzování může po dohodě s Komisí a po konzultaci Stálého výboru pro stavebnictví stanovit v evropském dokumentu pro posuzování třídy vlastností a mezní úrovně ve vztahu k základním charakteristikám stavebního výrobku v rámci jeho zamýšleného použití předpokládaného výrobcem.
5. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 pro stanovení podmínek, za nichž bude stavební výrobek považován za splňující určitou úroveň nebo třídu vlastností bez zkoušení nebo bez dalšího zkoušení.
Nestanoví-li tyto podmínky Komise, mohou je stanovit na základě revidovaného mandátu evropské normalizační orgány v harmonizovaných normách.
6. Po stanovení systémů tříd podle odstavce 1 Komisí mohou členské státy stanovit úrovně nebo třídy vlastností, které musí stavební výrobky splňovat ve vztahu k jejich základním charakteristikám pouze v souladu s těmito systémy tříd.
7. Evropské normalizační orgány a organizace subjektů pro technické posuzování dbají na potřeby regulace členských států při stanovování mezních úrovní nebo tříd vlastností.
Článek 28
Posuzování a ověřování stálosti vlastností
1. Posuzování a ověřování stálosti vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám se provádí v souladu s jedním ze systémů stanovených v příloze V.
2. Prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 Komise stanoví a může revidovat, při zohlednění zejména dopadů na bezpečnost a zdraví osob a na životní prostředí, který systém nebo systémy se použijí pro daný stavební výrobek nebo skupinu stavebních výrobků nebo pro dané základní charakteristiky. Přitom Komise rovněž zohlední doložené zkušenosti předložené vnitrostátními orgány s ohledem na dozor nad trhem.
Komise v každém případě zvolí co nejjednodušší systém nebo systémy, které jsou v souladu se všemi základními požadavky na stavby.
3. Takto stanovený systém nebo systémy se uvedou v mandátu pro harmonizované normy a v harmonizovaných technických specifikacích.
KAPITOLA V
SUBJEKTY PRO TECHNICKÉ POSUZOVÁNÍ
Článek 29
Určení, kontrola a hodnocení subjektů pro technické posuzování
1. Členské státy mohou určit subjekty pro technické posuzování na svých územích, zejména pro jednu nebo několik skupin výrobků uvedených v tabulce 1 přílohy IV.
Členské státy, které určily subjekt pro technické posuzování oznámí ostatním členským státům a Komisi název a adresu takového subjektu pro technické posuzování a skupinu výrobků, pro kterou byl subjekt pro technické posuzování určen.
2. Komise zveřejní elektronickými prostředky seznam subjektů pro technické posuzování, ve kterém budou uvedeny skupiny výrobků, pro které jsou subjekty pro technické posuzování určeny, přičemž se vynasnaží dosáhnout nejvyšší možné míry transparentnosti.
Komise zveřejní každou aktualizaci tohoto seznamu.
3. Členské státy kontrolují činnosti a způsobilost subjektů pro technické posuzování, které určily, a vyhodnocují je ve vztahu k příslušným požadavkům stanoveným v tabulce 2 přílohy IV.
Členské státy informují Komisi o svých vnitrostátních postupech pro určení subjektů pro technické posuzování, o kontrole jejich činnosti, způsobilosti a o veškerých změnách těchto informací.
4. Komise přijme po konzultaci Stálého výboru pro stavebnictví pokyny pro provádění hodnocení subjektů pro technické posuzování.
Článek 30
Požadavky na subjekty pro technické posuzování
1. Subjekt pro technické posuzování provádí posuzování a vydává evropské technické posouzení pro skupinu výrobků, pro kterou byl určen.
Subjekt pro technické posuzování musí v rozsahu svého určení splňovat požadavky stanovené v tabulce 2 přílohy IV.
2. Subjekt pro technické posuzování zveřejní svou organizační strukturu a jména členů svých vnitřních rozhodovacích orgánů.
3. Nesplňuje-li již subjekt pro technické posuzování požadavky uvedené v odstavci 1, členský stát zruší určení tohoto subjektu pro technické posuzování pro příslušnou skupinu výrobků a informuje o tom Komisi a jiné členské státy.
Článek 31
Koordinace subjektů pro technické posuzování
1. Subjekty pro technické posuzování založí organizaci pro technické posuzování.
2. Organizace subjektů pro technické posuzování se považuje za orgán, který sleduje cíl obecného evropského zájmu ve smyslu článku 162 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (15).
3. Společné cíle spolupráce a správní a finanční podmínky vztahující se na granty udělované organizaci subjektů pro technické posuzování lze vymezit v rámcových dohodách o partnerství, které podepíše Komise s organizací v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (16) (dále jen „finanční nařízení“) a nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002. O uzavření těchto dohod jsou informovány Evropský parlament a Rada.
4. Organizace subjektů pro technické posuzování provádí alespoň tyto úkoly:
a)
organizuje koordinaci subjektů pro technické posuzování a podle potřeby zajišťuje spolupráci a konzultace s ostatními zúčastněnými subjekty;
b)
zajišťuje, aby si subjekty pro technické posuzování mezi sebou vyměňovaly osvědčené postupy s cílem dosáhnout větší účinnosti a poskytovat průmyslovým podnikům lepší služby;
c)
koordinuje používání postupů stanovených v článku 21 a v příloze II, jakož i poskytování podpory potřebné k těmto účelům;
d)
vypracovává a přijímá evropské dokumenty pro posuzování;
e)
informuje Komisi o všech otázkách souvisejících s přípravou evropských dokumentů pro posuzování a o všech aspektech souvisejících s výkladem postupů stanovených v článku 21 a v příloze II a na základě získaných zkušeností navrhuje Komisi zlepšení;
f)
sděluje Komisi a členskému státu, který určil subjekt pro technické posuzování, veškeré poznatky ohledně subjektu pro technické posuzování, který neplní své úkoly v souladu s postupy podle článku 21 a v příloze II;
g)
zajistí, aby přijaté evropské dokumenty pro posuzování a odkazy na evropské technické posouzení byly i nadále veřejně přístupné.
Organizace subjektů pro technické posuzování má svůj sekretariát, aby mohla plnit uvedené úkoly.
5. Členské státy zajistí, aby subjekty pro technické posuzování přispívaly do organizace subjektů pro technické posuzování ze svých finančních a lidských zdrojů.
Článek 32
Financování Unií
1. Financování Unií může být poskytnuto organizaci subjektů pro technické posuzování pro provádění úkolů stanovených v čl. 31 odst. 4.
2. Prostředky přidělené na plnění úkolů uvedených v čl. 31 odst. 4 stanoví každoročně rozpočtový orgán v mezích platného finančního rámce.
Článek 33
Finanční ujednání
1. Financování Unie se poskytne, bez výzvy k podávání návrhů, organizaci subjektů pro technické posuzování pro plnění úkolů uvedených v čl. 31 odst. 4, na které mohou být uděleny granty v souladu s finančním nařízením.
2. Činnosti sekretariátu organizace subjektů pro technické posuzování uvedené v čl. 31 odst. 4 lze financovat na základě grantů na provoz. Granty na provoz se v případě opětovného poskytnutí automaticky nesnižují.
3. Grantové dohody mohou povolit paušální krytí režijních nákladů příjemce do výše 10 % celkových způsobilých přímých nákladů na akce kromě případů, kdy jsou nepřímé náklady příjemce hrazeny prostřednictvím grantu na provoz financovaného ze souhrnného rozpočtu Unie.
Článek 34
Řízení a kontrola
1. Přidělené prostředky určené rozpočtovým orgánem na financování úkolů stanovených v čl. 31 odst. 4 mohou rovněž pokrývat správní výdaje spojené s přípravnými činnostmi, kontrolou, inspekcemi, audity a hodnoceními, které jsou přímo nezbytné pro dosažení cílů tohoto nařízení, a to zejména se studiemi, zasedáními, informačními a publikačními činnostmi, dále výdaje spojené s informačními sítěmi pro výměnu informací a veškeré další výdaje na administrativní a technickou pomoc, které může Komise používat pro činnosti související s vypracováním a přijetím evropských dokumentů pro posuzování a s vydáváním evropských technických posouzení.
2. Komise hodnotí důležitost úkolů stanovených v čl. 31 odst. 4, které jsou financovány Unií s ohledem na požadavky politik a právních předpisů Unie a do 1. ledna 2017 a poté každé čtyři roky informuje Evropský parlament a Radu o výsledcích tohoto hodnocení.
Článek 35
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise zajistí, aby byly finanční zájmy Unie při provádění činností financovaných podle tohoto nařízení chráněny uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem, dále účinnými kontrolami a navrácením neoprávněně vyplacených částek a v případě, že jsou zjištěny nesrovnalosti, také účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (17), nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (18) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (19).
2. Ve vztahu k činnostem financovaným podle tohoto nařízení se pod pojmem nesrovnalost uvedeným v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 rozumí každé porušení právního předpisu Unie nebo každé porušení smluvních závazků vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v jehož důsledku je nebo by mohl být z důvodu neoprávněného výdaje poškozen souhrnný rozpočet Unie nebo rozpočty jí spravované.
3. Dohody a smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení musí obsahovat ustanovení o průběžné kontrole a finanční kontrole prováděné Komisí nebo jí pověřeným zástupcem a o auditech prováděných Účetním dvorem, které lze v případě potřeby provést na místě.
KAPITOLA VI
ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY
Článek 36
Použití příslušné technické dokumentace
1. Výrobce může při určování typu výrobku nahradit zkoušky typu výrobku nebo výpočty pro typ výrobku příslušnou technickou dokumentací prokazující, že:
a)
ohledně jedné nebo několika základních charakteristik stavebního výrobku, který výrobce uvádí na trh, lze považovat výrobek za dosahující určité úrovně nebo třídy vlastností výrobku bez zkoušek nebo výpočtů, nebo bez dalších zkoušek nebo výpočtů, v souladu s podmínkami stanovenými v příslušné harmonizované technické specifikaci nebo v rozhodnutí Komise;
b)
stavební výrobek, na který se vztahuje harmonizovaná norma a který výrobce uvádí na trh, odpovídá typu výrobku jiného stavebního výrobku vyrobeného jiným výrobcem, který již byl vyzkoušen v souladu s příslušnou harmonizovanou normou. Pokud jsou tyto podmínky splněny, výrobce je oprávněn vydat prohlášení o vlastnostech, které zcela či z části odpovídá výsledkům zkoušek provedených na takovém jiném výrobku. Výrobce může použít výsledky zkoušek získané jiným výrobcem pouze pod podmínkou, že získal povolení od tohoto výrobce, který nadále zůstává odpovědný za přesnost, spolehlivost a stálost takových výsledků; nebo
c)
stavební výrobek, na nějž se vztahuje harmonizovaná technická specifikace a který výrobce uvádí na trh je systémem sestávajícím ze součástí, které výrobce sestavuje za řádného dodržení přesných pokynů stanovených poskytovatelem takového systému nebo jeho součástí, který již u tohoto systému nebo součásti zkoušel jednu nebo více základních charakteristik v souladu s příslušnou harmonizovanou technickou specifikací. Pokud jsou uvedené podmínky splněny, výrobce je oprávněn vydat prohlášení o vlastnostech, které se zcela či z části shoduje s výsledky zkoušek provedených na takovém systému nebo součásti, které mu byly poskytnuty. Výrobce může použít výsledky zkoušek získané jiným výrobcem nebo poskytovatelem systému pouze tehdy, když od tohoto výrobce nebo poskytovatele systému, který nadále zůstává odpovědný za přesnost, spolehlivost a stálost takových výsledků, získal povolení.
2. Pokud stavební výrobek uvedený v odstavci 1 patří do skupiny stavebních výrobků, pro něž je systémem pro posuzování a ověřování stálosti vlastností systém 1 + nebo 1, jak stanoví příloha V, ověří příslušnou technickou dokumentaci uvedenou v odstavci 1 oznámený subjekt pro osvědčení výrobku, jak je uvedeno v příloze V.
Článek 37
Použití zjednodušených postupů mikropodniky
Mikropodniky vyrábějící stavební výrobky, na něž se vztahuje harmonizovaná norma, mohou nahradit stanovení typu výrobku na základě zkoušky typu pro příslušné systémy 3 a 4 podle přílohy V využitím metod, které se liší od těch, jež jsou uvedeny v příslušné harmonizované normě. Tito výrobci mohou rovněž přistupovat ke stavebním výrobkům, na něž se vztahuje systém 3, podle ustanovení pro systém 4. Používá-li výrobce tyto zjednodušené postupy, prokáže prostřednictvím specifické technické dokumentace, že stavební výrobky splňují příslušné požadavky a že použité postupy odpovídají postupům stanoveným v harmonizovaných normách.
Článek 38
Jiné zjednodušené postupy
1. Pro stavební výrobky, na něž se vztahují harmonizované normy a které jsou vyráběny jednotlivě nebo nesériově na zakázku na zvláštní objednávku a zabudovány do jedné stanovené stavby, může být část posouzení vlastností příslušného systému, jak stanoví příloha V, nahrazena ze strany výrobce specifickou technickou dokumentací prokazující soulad výrobku s příslušnými požadavky a to, že použité postupy odpovídají postupům stanoveným v harmonizovaných normách.
2. Pokud stavební výrobek uvedený v odstavci 1 patří do skupiny stavebních výrobků, na něž se vztahuje systém pro posuzování a ověřování stálosti vlastností 1 + nebo 1, jak stanoví příloha V, ověří specifickou technickou dokumentaci oznámený subjekt pro osvědčení výrobku, jak je uvedeno v příloze V.
KAPITOLA VII
OZNAMUJÍCÍ ORGÁNY A OZNÁMENÉ SUBJEKTY
Článek 39
Oznámení
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty oprávněné provádět úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností podle tohoto nařízení (dále jen „oznámené subjekty“).
Článek 40
Oznamující orgány
1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů posuzování a oznamování subjektů s oprávněním provádět úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností pro účely tohoto nařízení a za kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s článkem 43.
2. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že posuzování a kontrolu uvedené v odstavci 1 provádí vnitrostátní akreditační orgány ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s ním.
3. Pokud oznamující orgán přenese na subjekt, který není orgánem veřejné správy, provádění posouzení, oznámení nebo kontrolu uvedené v odstavci 1, nebo jej tímto úkolem jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou, která obdobně splňuje požadavky stanovené v článku 41. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činnosti.
4. Oznamující orgán nese za úkoly prováděné subjektem uvedeným v odstavci 3 plnou odpovědnost.
Článek 41
Požadavky týkající se oznamujících orgánů
1. Oznamující orgán musí být zřízen takovým způsobem, aby nedocházelo ke střetu zájmů s oznámenými subjekty.
2. Oznamující orgán musí být organizován a provozován tak, aby byla zaručena objektivita a nestrannost jeho činností.
3. Oznamující orgán musí být organizován a provozován takovým způsobem, aby každé rozhodnutí o oznámení subjektu, který má oprávnění provádět úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností, prováděly způsobilé osoby, jiné než osoby, které provedly posouzení.
4. Oznamující orgán nesmí nabízet ani poskytovat žádné činnosti, které vykonávají oznámené subjekty, ani poradenské služby na komerčním nebo konkurenčním základě.
5. Oznamující orgán zachovává důvěrnost získaných informací.
6. Oznamující orgán musí mít k dispozici dostatečný počet způsobilých pracovníků, aby mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 42
Informační povinnost členských států
Členské státy informují Komisi o svých vnitrostátních postupech posuzování a oznamování subjektů, které jsou oprávněny plnit úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností, a pro kontrolu oznámených subjektů a o změnách těchto postupů.
Komise tyto informace zveřejní.
Článek 43
Požadavky týkající se oznámených subjektů
1. Pro účely oznamování musí oznámený subjekt splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.
2. Oznámený subjekt se zřizuje podle vnitrostátních právních předpisů a musí mít právní subjektivitu.
3. Oznámený subjekt musí být třetí stranou nezávislou na organizaci nebo stavebním výrobku, který posuzuje.
Za takovýto subjekt může být považován subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu sdružení zastupujícímu podniky, jež se podílejí na navrhování, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě stavebních výrobků, které tento subjekt posuzuje, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Oznámený subjekt, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají, instalují, nakupují, vlastní, používají nebo udržují stavební výrobek, který posuzují, a nesmí být ani zplnomocněnými zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání posuzovaných výrobků, které jsou nezbytné pro činnost oznámeného subjektu ani používání takových výrobků k osobním účelům.
Oznámený subjekt, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností se nesmějí přímo podílet na navrhování, výrobě nebo konstrukci, uvádění na trh, instalaci, používání nebo údržbě těchto stavebních výrobků, ani zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudku nebo nedotknutelnost ve vztahu k činnostem posuzování, k jejichž vykonávání jsou tyto osoby oznámeny. To platí zejména pro poradenské služby.
Oznámený subjekt zajistí, aby činnosti jeho poboček nebo subdodavatelů neohrožovaly důvěrnost, objektivitu a nestrannost jeho činností posuzování nebo ověřování.
5. Oznámený subjekt a jeho pracovníci provádějí úkoly třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činnosti při posuzování nebo ověřování, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Oznámený subjekt musí být schopen provádět všechny úkoly třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností, které tomuto subjektu ukládá příloha V a pro něž byl oznámen, ať již tyto úkoly provádí sám oznámený subjekt, nebo jsou prováděny jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Oznámený subjekt musí mít vždy k dispozici pro každý systém posuzování a ověřování stálosti vlastností a pro každý druh nebo kategorii stavebních výrobků, základních charakteristik a úkolů, pro něž byl oznámen:
a)
potřebné pracovníky s technickými znalostmi a dostatečnými a přiměřenými zkušenostmi potřebné k provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností;
b)
potřebný popis postupů, podle nichž je posuzování vlastností prováděno a jež zajišťují transparentnost a reprodukovatelnost těchto postupů. Musí uplatňovat vhodnou politiku a příslušné postupy pro rozlišení mezi úkoly, jež vykonává jako oznámený subjekt, a dalšími činnostmi;
c)
potřebné postupy pro provádění svých činností, jež řádně zohledňují velikost podniku, odvětví, v němž je činný, jeho strukturu, míru složitosti technologie daného výrobku a hromadný či sériový způsob jeho výroby.
Oznámený subjekt musí mít prostředky nezbytné k vhodnému provedení technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi, pro něž byl oznámen, a přístup k veškerému nezbytnému vybavení nebo zařízení.
7. Pracovníci odpovědní za provádění činností, pro něž byl subjekt oznámen, musí:
a)
mít přiměřené technické a odborné vzdělání týkající se všech úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností v příslušném rozsahu, pro které byl subjekt oznámen;
b)
mít uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním a ověřováním, které provádějí, a příslušnou pravomoc tyto činnosti provádět;
c)
mít dostatečné znalosti příslušných harmonizovaných norem a příslušných ustanovení tohoto nařízení a rozumět jim;
d)
být schopni vypracovávat osvědčení, protokoly a zprávy prokazující, že byla posouzení a ověření provedena.
8. Musí být zaručena nestrannost oznámeného subjektu, jeho nejvyššího vedení a pracovníků, kteří posuzování provádějí.
Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků oznámeného subjektu shody nezávisí na počtu provedených posouzení ani na jejich výsledcích.
9. Oznámený subjekt uzavře pojištění odpovědnosti osob, pokud tuto odpovědnost nepřevzal členský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo pokud není za prováděné posuzování nebo ověřování přímo odpovědný sám členský stát.
10. Pracovníci oznámeného subjektu jsou povinni zachovávat služební tajemství, s výjimkou styku s příslušnými správními orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle přílohy V. Vlastnická práva jsou chráněna.
11. Oznámený subjekt se podílí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámeného subjektu zřízené podle tohoto nařízení nebo zajistí, aby byli jeho pracovníci provádějící posuzování o těchto činnostech informováni, a používá jako všeobecné pokyny správní rozhodnutí a dokumenty, které jsou výsledkem práce této skupiny.
Článek 44
Předpoklad shody
Pokud oznámený subjekt oprávněný provádět úkoly třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností prokáže, že splňuje kritéria stanovená příslušnými harmonizovanými normami nebo jejich částmi, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v článku 43 do té míry, do jaké se harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.
Článek 45
Pobočky a subdodavatelé oznámených subjektů
1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností subdodavateli nebo pobočce, zajistí, že subdodavatel nebo pobočka splňuje požadavky stanovené v článku 43, a odpovídajícím způsobem informuje oznamující orgán.
2. Oznámený subjekt nese plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo pobočkami bez ohledu na to, kde jsou usazeny.
3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo pobočce pouze se souhlasem zákazníka.
4. Oznámený subjekt uchovává pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo pobočky a úkolů jimi provedených podle přílohy V.
Článek 46
Použití zařízení mimo zkušební laboratoř oznámeného subjektu
1. Na žádost výrobce a z technických, ekonomických nebo logistických důvodů mohou oznámené subjekty rozhodnout o provedení zkoušek uvedených v příloze V pro systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností 1+, 1 a 3 nebo provedení takových zkoušek pod svým dohledem buď ve výrobních závodech za použití zkušebního vybavení vnitropodnikové laboratoře výrobce, nebo po předchozím souhlasu výrobce v externí laboratoři za použití vybavení této laboratoře.
Oznámené subjekty provádějící takové zkoušky by měly být výslovně určeny jako způsobilé k práci mimo svá vlastní akreditovaná zkušební zařízení.
2. Před provedením těchto zkoušek oznámený subjekt ověří, zda jsou splněny požadavky zkušební metody a vyhodnotí, zda:
a)
zkušební vybavení má odpovídající kalibrační systém, a zda je zajištěna zpětná vysledovatelnost měření;
b)
je zajištěna kvalita výsledků zkoušek.
Článek 47
Žádost o oznámení
1. Subjekt, který má pověření k provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností podává žádost o oznámení oznamujícímu orgánu členského státu, v němž je usazen.
2. Součástí žádosti je popis činností, které mají být prováděny, postupy posuzování nebo ověřování, pro něž se subjekt považuje za způsobilý, jakož i osvědčení o akreditaci, pokud nějaké existuje, vydané vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008, které potvrzuje, že subjekt splňuje požadavky stanovené v článku 43.
3. Nemůže-li dotčený subjekt předložit osvědčení o akreditaci, poskytne oznamujícímu orgánu veškeré doklady nezbytné k ověření, uznání a pravidelné kontrole jeho souladu s požadavky stanovenými v článku 43.
Článek 48
Postup oznamování
1. Oznamující orgány mohou oznámit pouze subjekty, které splňují požadavky stanovené v článku 43.
2. K oznámení Komisi a ostatním členským státům využijí zejména elektronický nástroj pro oznamování vyvinutý a spravovaný Komisí.
Výjimkou jsou horizontální oznámení uvedená v bodě 3 přílohy V, pro která není k dispozici odpovídající elektronický nástroj, a která se přijímají v tištěné podobě.
3. Oznámení obsahuje veškeré podrobnosti o úkolech, které má subjekt plnit, odkaz na příslušnou harmonizovanou technickou specifikaci a pro účely systému uvedeného v příloze V základní charakteristiky, pro které je subjekt příslušný.
Odkaz na příslušnou harmonizovanou technickou specifikaci není požadován v případech stanovených v bodě 3 přílohy V.
4. Pokud se oznámení nezakládá na osvědčení o akreditaci uvedeném v čl. 47 odst. 2, poskytne oznamující orgán Komisi a ostatním členským státům veškeré podklady, které dokládají způsobilost oznámeného subjektu, a informuje je o opatřeních, jež zajišťují, aby byl tento subjekt pravidelně kontrolován a i nadále splňoval požadavky uvedené v článku 43.
5. Dotčený subjekt může provádět činnosti oznámeného subjektu pouze v případě, že Komise nebo ostatní členské státy proti tomu nevznesly námitky do dvou týdnů po oznámení, pokud se použije osvědčení o akreditaci, nebo do dvou měsíců po oznámení, pokud se osvědčení o akreditaci nepoužije.
Pouze takový subjekt se pro účely tohoto nařízení považuje za oznámený subjekt.
6. Komisi a ostatním členským státům se oznámí jakékoli následné významné změny týkající se oznámení.
Článek 49
Identifikační čísla a seznamy oznámených subjektů
1. Komise každému oznámenému subjektu přidělí identifikační číslo.
Přidělí jediné číslo i v případě, že je subjekt oznámen na základě několika aktů Unie.
2. Komise zveřejní seznam subjektů oznámených podle tohoto nařízení, včetně identifikačních čísel, která jim byla přidělena, a činností, pro něž byly oznámeny, zejména za použití elektronického nástroje pro oznamování vyvinutého a spravovaného Komisí.
Komise zajistí, aby byl tento seznam aktualizován.
Článek 50
Změny v oznámení
1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je informován o tom, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v článku 43 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Neprodleně odpovídajícím způsobem informuje Komisi a ostatní členské státy zejména za použití elektronického nástroje pro oznamování vyvinutého a spravovaného Komisí.
2. V případě zrušení, omezení nebo pozastavení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, podnikne dotčený oznamující členský stát příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo aby byly k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem na vyžádání.
Článek 51
Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů
1. Komise vyšetří všechny případy, u nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.
2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace, z nichž vychází oznámení. nebo které se týkají toho, zda je dotčený subjekt nadále způsobilý.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, informuje o tom odpovídajícím způsobem oznamující členský stát a požádá ho, aby přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného odvolání oznámení.
Článek 52
Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů
1. Oznámené subjekty vykonávají úkoly třetích stran v souladu se systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností stanovenými v příloze V.
2. Posuzování a ověřování stálosti vlastností se provádí transparentně s ohledem na výrobce a přiměřeným způsobem, aby se zabránilo přílišnému zatížení hospodářských subjektů. Oznámené subjekty při výkonu své činnosti řádně zohlední velikost podniku, odvětví, v němž působí, jeho strukturu, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.
Oznámené subjekty však musí dodržovat míru přísnosti požadovanou u výrobku tímto nařízením a dbají na to, jaký má výrobek význam pro splnění základních požadavků na stavby.
3. Shledá-li oznámený subjekt během počáteční inspekce výrobního závodu a řízení výroby, že výrobce nezajistil stálost vlastností výrobků, požádá výrobce, aby přijal odpovídající nápravná opatření a osvědčení nevydá.
4. Pokud v průběhu kontroly činnosti zaměřené na ověřování stálosti vlastností výrobků oznámený subjekt zjistí, že stavební výrobek již nesplňuje vlastnosti, které jsou stanoveny pro typ výrobku, požádá výrobce, aby přijal odpovídající nápravná opatření a v případě nutnosti může platnost osvědčení pozastavit nebo zrušit.
5. Pokud výrobce nepřijme nápravná opatření nebo pokud tato opatření nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt omezí, pozastaví platnost nebo případně odejme všechna osvědčení.
Článek 53
Informační povinnost pro oznámené subjekty
1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán:
a)
o veškerých zamítnutích, omezeních, pozastaveních platnosti nebo odejmutích osvědčení;
b)
o všech okolnostech majících vliv na rozsah a podmínky oznámení;
c)
o všech žádostech o informace o provedené činnosti posuzování nebo ověřování stálosti vlastností, které obdržely od orgánů dozoru nad trhem;
d)
na vyžádání o úkolech třetí strany v souladu se systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností provedených v rámci působnosti jejich oznámení a o jakýchkoli jiných prováděných činnostech, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
2. Oznámené subjekty poskytnou ostatním subjektům, jež jsou oznámeny podle tohoto nařízení a které provádějí obdobné úkoly třetí strany v souladu se systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností pro stavební výrobky, na které se vztahuje stejná harmonizovaná technická specifikace, příslušné informace o otázkách týkajících se negativních, a na vyžádání pozitivních výsledků takového posuzování nebo ověřování.
Článek 54
Výměna zkušeností
Komise zajišťuje organizaci výměny zkušeností mezi příslušnými vnitrostátními orgány členských států, které provádějí politiku oznamování.
Článek 55
Koordinace oznámených subjektů
Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi subjekty oznámenými podle článku 39 ve formě skupiny oznámených subjektů.
Členské státy zajistí, aby se jimi oznámené subjekty účastnili práce těchto skupin, a to přímo nebo prostřednictvím pověřených zástupců, nebo zajistí, aby byli zástupci oznámených subjektů o této práci informováni.
KAPITOLA VIII
DOZOR NAD TRHEM A OCHRANNÉ POSTUPY
Článek 56
Postup na vnitrostátní úrovni při nakládání se stavebními výrobky představujícími riziko
1. Pokud orgány dozoru nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody domnívat se, že stavební výrobek, na nějž se vztahuje harmonizovaná norma nebo pro nějž bylo vydáno evropské technické posouzení, nesplňuje vlastnosti uvedené v prohlášení a představuje riziko pro splnění základních požadavků na stavby, na něž se vztahuje toto nařízení, provedou hodnocení toho, zda dotčený výrobek splňuje všechny příslušné požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty spolupracují v nezbytné míře s orgány dozoru nad trhem.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení orgány dozoru nad trhem zjistí, že stavební výrobek nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, požádají neprodleně příslušný hospodářský subjekt, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení výrobku do souladu s těmito požadavky, zejména s vlastnostmi uvedenými v prohlášení, nebo aby výrobek stáhnul z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
Orgány dozoru nad trhem odpovídajícím způsobem informují oznámený subjekt, pokud je tento subjekt nějak dotčen.
Na opatření uvedená ve druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad neomezuje pouze na území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a opatřeních, která měl hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.
3. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla přijata všechna vhodná nápravná opatření u všech dotčených stavebních výrobků, které dodával na trh v celé Unii.
4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná prozatímní opatření mající za cíl zakázat nebo omezit dodávání stavebního výrobku na trh daného členského státu, nebo jej stáhnout z trhu nebo oběhu.
Orgány dozoru o takových opatřeních neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
5. Součástí informací uvedených v odstavci 4 jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího stavebního výrobku, údaje o původu stavebního výrobku, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni, jakož i argumenty příslušného hospodářského subjektu. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
výrobek nesplňuje vlastnosti uvedené v prohlášení nebo požadavky týkající se plnění základních požadavků na stavbu stanovené tímto nařízením;
b)
nedostatky v harmonizovaných technických specifikacích nebo ve specifické technické dokumentaci.
6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil tento postup, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých přijatých opatřeních a o všech doplňujících informacích, které mají k dispozici, o nesouladu dotčeného stavebního výrobku, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními o svých námitkách.
7. Pokud do patnácti pracovních dnů od přijetí informací uvedených v odstavci 4 nevznese žádný členský stát ani Komise námitku, pokud jde o prozatímní opatření, která členský stát přijal v souvislosti s dotčeným stavebním výrobkem, považují se tato opatření za oprávněná.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným stavebním výrobkem neprodleně přijata vhodná omezující opatření, jako je stažení daného výrobku z jejich trhů.
Článek 57
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou po uplatnění postupu stanoveného v čl. 56 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatřením přijatým členským státem nebo pokud se Komise domnívá, že jsou vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem či subjekty a provede hodnocení vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou toto opatření oprávněná, či nikoli.
Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje všechny členské státy a příslušný hospodářský subjekt či subjekty.
2. Pokud jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byl nevyhovující stavební výrobek stažen z jejich trhů, a odpovídajícím způsobem informují Komisi. Jsou-li vnitrostátní opatření považována za neoprávněná, dotčený členský stát tato opatření zruší.
3. Pokud jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná a je-li nesoulad stavebního výrobku přisuzován nedostatkům v harmonizovaných normách, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 5 písm. b), informuje Komise příslušný evropský normalizační orgán či orgány a předloží záležitost výboru zřízenému podle článku 5 směrnice 98/34/ES. Výbor konzultuje příslušný evropský normalizační orgán či orgány a neprodleně vydá své stanovisko.
Pokud je vnitrostátní opatření považováno za odůvodněné a je-li nesoulad stavebního výrobku přisuzován nedostatkům v evropském dokumentu pro posuzování nebo ve specifické technické dokumentaci, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 5 písm. b), předloží Komise záležitost Stálému výboru pro stavebnictví a následně přijme příslušná opatření.
Článek 58
Stavební výrobky, které jsou v souladu, ale přesto představují riziko pro zdraví a bezpečnost
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 56 odst. 1 zjistí, že ačkoli je stavební výrobek v souladu s tímto nařízením, představuje riziko z hlediska splnění základních požadavků na stavby, pro zdraví nebo bezpečnost osob, nebo pro ochranu jiného veřejného zájmu, požádá příslušný hospodářský subjekt, aby přijal veškerá vhodná opatření a zajistil, aby dotčený stavební výrobek, pokud byl uveden na trh, dále nepředstavoval toto riziko, aby jej stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může stanovit a která je přiměřená povaze rizika.
2. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla přijata veškerá nápravná opatření u všech dotčených stavebních výrobků, které dodával na trh v celé Unii.
3. Členský stát o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy. Součástí této informace jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci dotčeného stavebního výrobku, jeho původu a dodavatelského řetězce, údaje o povaze souvisejícího rizika a o povaze a době trvání přijatých vnitrostátních opatření.
4. Komise neprodleně zahájí konzultaci s členskými státy a s příslušným hospodářským subjektem či subjekty a vyhodnotí přijatá vnitrostátní opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou opatření oprávněná či nikoli, a pokud je to nutné, navrhne vhodná opatření.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje všechny členské státy a příslušný hospodářský subjekt či subjekty.
Článek 59
Formální nesoulad
1. Aniž je dotčen článek 56, členský stát požádá příslušný hospodářský subjekt, aby odstranil dotyčný nesoulad, pokud zjistí jeden z těchto nedostatků:
a)
označení CE bylo připojeno v rozporu s článkem 8 nebo 9;
b)
požadované označení CE nebylo v rozporu s čl. 8 odst. 2 připojeno vůbec;
c)
aniž je dotčen článek 5, požadované prohlášení o vlastnostech nebylo vypracováno v souladu s článkem 4;
d)
prohlášení o vlastnostech nebylo vypracováno v souladu s články 4, 6 a 7;
e)
chybí technická dokumentace nebo je neúplná.
2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, členský stát přijme všechna vhodná opatření mající za cíl zakázat nebo omezit dodávání stavebního výrobku na trh, nebo jej stáhnout z trhu nebo oběhu.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 60
Akty v přenesené pravomoci
Pro účely dosažení cílů tohoto nařízení, zejména odstranění a zabránění vzniku omezení týkajících se dodání stavebních výrobků na trh se na Komisi přenášejí v souladu s článkem 61 a s za podmínek stanovených v článcích 62 a 63 tyto pravomoci:
a)
případné stanovení základních charakteristik nebo mezních úrovní v rámci zvláštních skupin stavebních výrobků, o nichž v souladu s články 3 až 6 výrobce učiní prohlášení s ohledem na jejich zamýšlené použití, podle úrovní, tříd nebo popisu, o vlastnostech jeho výrobku při uvedení na trh;
b)
podmínky, za nichž může být prohlášení o vlastnostech zpracováno elektronickými prostředky za účelem zpřístupnění na internetových stránkách v souladu s článkem 7;
c)
změna doby, po kterou musí výrobce uchovávat technickou dokumentaci a prohlášení o vlastnostech po uvedení stavebního výrobku na trh, v souladu s článkem 11, a to na základě předpokládané doby životnosti nebo funkce stavebního výrobku ve stavbách;
d)
změna přílohy II a případně přijetí doplňkových procesních pravidel v souladu s čl. 19 odst. 3 s cílem zajistit shodu se zásadami v článku 20 nebo praktické použití postupů stanovených v článku 21;
e)
úprava přílohy III, tabulky 1 v příloze IV a přílohy V s ohledem na technický pokrok;
f)
stanovení a úprava tříd vlastností s ohledem na technický pokrok v souladu s čl. 27 odst. 1;
g)
podmínky, za nichž může být stavební výrobek považován za vyhovující určité úrovni nebo třídě vlastností bez zkoušek nebo bez dalších zkoušek podle čl. 27 odst. 5, pokud tak není ohroženo splnění základních požadavků na stavbu;
h)
úprava, stanovení a přezkum systémů posuzování a ověřování stálosti vlastností v souladu s článkem 28 vztahujících se k danému výrobku, dané skupině výrobků nebo daným základním charakteristikám a s ohledem na:
i)
důležitost funkce tohoto výrobku nebo těchto základních charakteristik s ohledem na základní požadavky na stavby,
ii)
povahu výrobku,
iii)
vliv proměnlivosti základních charakteristik stavebního výrobku v průběhu předpokládané doby životnosti výrobku a
iv)
pravděpodobnost výskytu výrobních vad výrobku.
Článek 61
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 60 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 24. dubna 2011. Komise vypracuje zprávu o přenesených pravomocích nejpozději 6 měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší podle článku 62.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v článku 62 a 63.
Článek 62
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 60 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájí vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, se vynasnaží uvědomit v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 63
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, akt se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím této lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu buď Evropský parlament nebo Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 64
Výbor
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro stavebnictví.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Členské státy zajistí, aby členové výboru Stálého výboru pro stavebnictví byli s to vykonávat své úkoly tak, aby nedocházelo ke střetu zájmů, zejména pokud jde o postupy získávání označení CE.
Článek 65
Zrušení
1. Směrnice 89/106/EHS se zrušuje.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 66
Přechodná ustanovení
1. Stavební výrobky, které byly uvedeny na trh v souladu se směrnicí 89/106/EHS přede dnem 1. července 2013, se považují za výrobky, které jsou v souladu s tímto nařízením.
2. Výrobci mohou vypracovat prohlášení o vlastnostech na základě osvědčení o shodě nebo prohlášení o shodě, která byla v souladu se směrnicí 89/106/EHS vydána přede dnem 1. července 2013.
3. Pokyny pro evropské technické schválení, které byly zveřejněny přede dnem 1. července 2013 v souladu s článkem 11 směrnice 89/106/EHS, mohou být použity jako evropské dokumenty pro posuzování.
4. Výrobci a dovozci mohou použít evropská technická schválení vydaná v souladu s článkem 9 směrnice 89/106/EHS do dne 1. července 2013 jako evropská technická posouzení, a to po dobu platnosti těchto schválení.
Článek 67
Podávání zpráv Komisí
1. Komise do 25. dubna 2014 posoudí, zda jsou konkrétně zapotřebí informace o obsahu nebezpečných látek ve stavebních výrobcích a zváží možné rozšíření povinnosti poskytovat informace uvedené v čl. 6 odst. 5 i na další látky, a bude o výsledcích tohoto posouzení informovat Evropský parlament a Radu. V průběhu posuzování Komise přihlédne mimo jiné k nutnosti zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků používajících stavební výrobky a ostatních uživatelů staveb, a to i s ohledem na požadavky recyklace či opětovného využití částí či materiálů.
Je-li to potřeba, budou do dvou let po předložení zprávy následovat vhodné legislativní návrhy.
2. Do 25. dubna 2016 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení, včetně článků 19, 20, 21, 23, 24 a 37, založenou na zprávách předložených členskými státy a dalšími příslušnými zúčastněnými subjekty a případně připojí vhodné návrhy.
Článek 68
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Avšak články 3 až 28, 36 až 38, 56 až 63, 65 a 66 a přílohy I, II, III a V se použijí ode dne 1. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 9. března 2011.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 305/2011
2011 m. kovo 9 d.
kuriuo nustatomos suderintos statybos produktų rinkodaros sąlygos ir panaikinama Tarybos direktyva 89/106/EEB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 114 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
Laikantis valstybių narių taisyklių statiniai turi būti projektuojami ir statomi taip, kad nekeltų pavojaus žmonių, naminių gyvūnų ar nuosavybės saugai ir nepakenktų aplinkai.
(2)
Tos taisyklės daro tiesioginį poveikį statybos produktų reikalavimams. Todėl į tuos reikalavimus atsižvelgiama nacionaliniuose produktų standartuose, nacionaliniuose techniniuose liudijimuose bei kitose nacionalinėse techninėse specifikacijose ir su statybos produktais susijusiose nuostatose. Dėl tokių reikalavimų skirtumų sudaromos kliūtys prekybai Sąjungoje.
(3)
Šiuo reglamentu neturėtų būti daromas poveikis valstybių narių teisei nustatyti reikalavimus, kuriuos jos laiko būtinais, siekdamos užtikrinti sveikatos, aplinkos ir darbuotojų apsaugą, kai naudojami statybos produktai.
(4)
Valstybės narės yra priėmusios nuostatas, įskaitant reikalavimus, susijusius ne vien su pastatų ir kitų statinių sauga, bet ir su sveikata, patvarumu, energijos taupymu, aplinkos apsauga, ekonominiais aspektais ir kitais aspektais, kurie yra svarbūs vadovaujantis viešuoju interesu. Sąjungos ar valstybės narės lygiu nustatyti įstatymai ir kiti teisės aktai ar teismų praktika dėl statinių gali daryti poveikį statybos produktams keliamiems reikalavimams. Kadangi tikėtina, kad jų poveikis vidaus rinkos veikimui yra labai panašus, tikslinga tokius įstatymus ir kitus teisės aktus ar teismų praktiką šio reglamento tikslais laikyti „nuostatomis“.
(5)
Kai taikytina, nuostatomis dėl statybos produkto naudojimo paskirties ar paskirčių valstybėje narėje, kuriomis siekiama įvykdyti esminius statinių reikalavimus, apibrėžiamos esminės charakteristikos, kurių eksploatacinės savybės turėtų būti deklaruojamos. Siekiant išvengti neužpildytų eksploatacinių savybių deklaracijų, turėtų būti deklaruojama bent viena iš statybos produkto esminių charakteristikų, susijusių su deklaruojama naudojimo paskirtimi ar paskirtimis.
(6)
1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 89/106/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su statybos produktais, derinimo (3) siekiama pašalinti technines kliūtis prekybai statybos produktų srityje, kad būtų sudarytos geresnės sąlygos jiems laisvai judėti vidaus rinkoje.
(7)
Siekiant to tikslo Direktyvoje 89/106/EEB buvo numatyta parengti darniuosius statybos produktų standartus ir išduoti Europos techninius liudijimus.
(8)
Direktyvą 89/106/EEB reikėtų pakeisti, siekiant galiojančią sistemą supaprastinti ir padaryti aiškesnę, o naudojamas priemones padaryti skaidresnes ir veiksmingesnes.
(9)
Šiuo reglamentu reikėtų atsižvelgti į horizontalią gaminių pardavimo vidaus rinkoje teisinę sistemą, nustatytą 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 765/2008, nustatančiu su gaminių prekyba susijusius akreditavimo ir rinkos priežiūros reikalavimus (4), ir 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu Nr. 768/2008/EB dėl bendrosios gaminių pardavimo sistemos (5).
(10)
Technines kliūtis statybos srityje galima pašalinti tik nustačius darniąsias technines specifikacijas statybos produktų eksploatacinėms savybėms vertinti.
(11)
Tos darniosios techninės specifikacijos turėtų apimti bandymo, skaičiavimo ir kitus darniuosiuose standartuose ir Europos vertinimo dokumentuose nurodytus būdus, skirtus vertinti su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusioms eksploatacinėms savybėms.
(12)
Valstybių narių naudojami metodai, nurodyti jų statinių reikalavimuose, ir kitos nacionalinės su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusios taisyklės turėtų būti suderinti su darniosiomis techninėmis specifikacijomis.
(13)
Kai tikslinga, darniuosiuose standartuose turėtų būti skatinama naudoti su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusias eksploatacinių savybių klases, kad būtų atsižvelgta į skirtingus esminių statinių reikalavimų tam tikriems statiniams lygius, taip pat į klimato, geologinius bei geografinius skirtumus ir įvairias kitas valstybėse narėse vyraujančias sąlygas. Remiantis patikslintais įgaliojimais Europos standartizacijos institucijoms turėtų būti suteikta teisė nustatyti tokias klases tais atvejais, kai Komisija dar nėra jų nustačiusi.
(14)
Jeigu dėl naudojimo paskirties reikia nurodyti bet kurios esminės charakteristikos ribinius lygius, kuriuos statybos produktai turi atitikti valstybėse narėse, tie lygiai turėtų būti nustatyti darniosiose techninėse specifikacijose.
(15)
Atliekant statybos produkto eksploatacinių savybių vertinimą taip pat turėtų būti atsižvelgiama į sveikatos ir saugos aspektus, susijusius su produkto naudojimu visą jo būvio ciklą.
(16)
Ribiniai lygiai, kuriuos pagal šį reglamentą nustato Komisija, turėtų būti esminių charakteristikų visuotinai pripažintos vertės, taikomos tam tikram statybos produktui, atsižvelgiant į valstybių narių nuostatas, ir pagal juos turėtų būti užtikrinta aukšto lygio apsauga, kaip apibrėžta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 114 straipsnyje.
(17)
Ribiniai lygiai gali būti techninio ar reguliuojamojo pobūdžio ir gali būti taikomi vienai charakteristikai arba charakteristikų rinkiniui.
(18)
Europos standartizacijos komitetas (CEN) ir Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas (CENELEC) pagal 2003 m. kovo 28 d. pasirašytas bendrąsias Komisijos ir šių dviejų organizacijų bendradarbiavimo gaires yra pripažinti kompetentingomis organizacijomis darniesiems standartams priimti. Gamintojai turėtų vadovautis tais darniaisiais standartais, kai nuorodos į juos skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, pagal 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 98/34/EB, nustatančioje informacijos apie techninius standartus, reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką (6), nustatytus kriterijus. Kai tik bus pasiektas pakankamas techninės ir mokslinės patirties lygis visų atitinkamų aspektų atžvilgiu, turėtų būti daugiau naudojami statybos produktų darnieji standartai, įskaitant, prireikus, ir pasikonsultavus su Nuolatiniu statybos komitetu, įgaliojimuose reikalaujant sukurti tuos standartus remiantis esamais Europos vertinimo dokumentais.
(19)
Direktyvoje 89/106/EEB nustatytos su esminėmis statybos produktų, kuriems netaikomi darnieji standartai, charakteristikomis susijusių eksploatacinių savybių vertinimo procedūros turėtų būti supaprastintos, kad būtų skaidresnės ir kad būtų sumažintos statybos produktų gamintojų sąnaudos.
(20)
Kad statybos produkto gamintojas galėtų parengti statybos produkto, kuriam netaikomas arba ne visiškai taikomas darnusis standartas, eksploatacinių savybių deklaraciją, būtina numatyti Europos techninį įvertinimą.
(21)
Statybos produktų gamintojams turėtų būti leista pateikti prašymą išduoti jų produktų Europos techninį įvertinimą, remiantis pagal Direktyvą 89/106/EEB nustatytomis Europos techninio liudijimo rekomendacijomis. Todėl reikėtų užtikrinti teisę naudoti tas rekomendacijas kaip Europos vertinimo dokumentus.
(22)
Rengti Europos vertinimo dokumentų projektus ir išduoti Europos techninius įvertinimus turėtų būti pavesta valstybių narių paskirtoms techninio vertinimo įstaigoms (toliau - TVĮ). Siekiant užtikrinti, kad TVĮ turėtų šioms užduotims vykdyti reikalingą kompetenciją, jų skyrimo reikalavimai turėtų būti nustatyti Sąjungos lygiu.
(23)
TVĮ turėtų įsteigti organizaciją (toliau - TVĮ organizacija), kuri būtų remiama, kai taikoma, pasitelkiant Sąjungos finansavimą ir kuri koordinuotų Europos vertinimo dokumentų projektų rengimo ir Europos techninių įvertinimų išdavimo procedūras, užtikrinant tų procedūrų skaidrumą ir būtiną konfidencialumą.
(24)
Išskyrus šiame reglamente nustatytus atvejus, pateikiant į rinką statybos produktą, kuriam taikomi darnieji standartai arba kuriam išduotas Europos techninis įvertinimas, kartu turėtų būti pateikta su esminėmis statybos produkto charakteristikomis susijusi eksploatacinių savybių deklaracija pagal atitinkamas darniąsias technines specifikacijas.
(25)
Kai taikytina, prie eksploatacinių savybių deklaracijos turėtų būti pridėta informacija apie pavojingas medžiagas statybos produkto sudėtyje, kad būtų pagerintos galimybės tvariai statybai ir sudarytos palankesnės sąlygos kurti aplinkai nekenksmingus produktus. Tokia informacija turėtų būti pateikta nedarant poveikio prievolėms, ypač susijusioms su ženklinimu, kurios nustatytos kituose Sąjungos teisės priemonėse, taikomose pavojingoms medžiagoms, ir paskelbta tuo pačiu metu ir tokia pačia forma, kaip ir eksploatacinių savybių deklaracija, kad su ja galėtų susipažinti visi potencialūs statybos produktų naudotojai. Informacija apie pavojingas medžiagas produkto sudėtyje iš pradžių turėtų apsiriboti 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą (7), 31 ir 33 straipsniuose nurodytomis medžiagomis. Vis dėlto reikėtų ir toliau tirti konkretų poreikį gauti informaciją apie pavojingas medžiagas statybos produktų sudėtyje, siekiant papildyti apimamų medžiagų sąrašą ir užtikrinti aukštą statybos produktus naudojančių darbuotojų ir statinių naudotojų sveikatos apsaugos ir saugos lygį, taip pat atsižvelgiant į dalių ar medžiagų antrinio perdirbimo ir (arba) pakartotinio naudojimo reikalavimus. Šiuo reglamentu nedaromas poveikis valstybių narių teisėms ir pareigoms pagal kitas Sąjungos teisės priemones, kurios gali būti taikomos pavojingų medžiagų srityje, visų pirma 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką (8), 2000 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/60/EB, nustatančią Bendrijos veiksmų vandens politikos srityje pagrindus (9), Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006, 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2008/98/EB dėl atliekų (10) ir 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo (11).
(26)
Turėtų būti įmanoma numeruoti eksploatacinių savybių deklaracijas pagal produkto tipo nuorodinį numerį.
(27)
Būtina nustatyti supaprastintas eksploatacinių savybių deklaracijų rengimo procedūras, siekiant palengvinti įmonėms, visų pirma mažoms ir vidutinėms įmonėms (toliau - MVĮ), tenkančią finansinę naštą.
(28)
Siekiant užtikrinti, kad eksploatacinių savybių deklaracija būtų tiksli ir patikima, statybos produktų eksploatacinės savybės turėtų būti vertinamos, o produkcija gamykloje kontroliuojama pagal atitinkamą statybos produkto eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemą. Galima parinkti kelias sistemas, kurios būtų taikomos tam tikram statybos produktui, kad būtų atsižvelgta į specifinį kai kurių jo esminių charakteristikų ryšį su esminiais statinių reikalavimais.
(29)
Atsižvelgiant į statybos produktų specifiškumą ir į ypatingus jų vertinimo sistemos tikslus, Sprendime Nr. 768/2008/EB numatytos atitikties vertinimo procedūros ir jame numatyti moduliai nėra tinkami. Todėl reikėtų nustatyti specifinius su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusių eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo metodus.
(30)
Dėl skirtingos statybos produktų ženklinimo CE ženklu prasmės, palyginti su bendraisiais Reglamente (EB) Nr. 765/2008 nustatytais principais, turėtų būti priimtos specifinės nuostatos siekiant užtikrinti prievolės statybos produktus ženklinti CE ženklu aiškumą ir kad būtų aiškios to ženklinimo pasekmės.
(31)
Ženklindami arba paženklinę CE ženklu statybos produktą, gamintojai turėtų nurodyti, kad prisiima atsakomybę už to produkto atitiktį deklaruotoms eksploatacinėms savybėms.
(32)
CE ženklu turėtų būti ženklinami visi statybos produktai, kurių eksploatacinių savybių deklaraciją gamintojas parengė laikydamasis šio reglamento. Jei eksploatacinių savybių deklaracija parengta nebuvo, ženklinti CE ženklu nereikėtų.
(33)
CE ženklas turėtų būti vienintelis ženklas, patvirtinantis statybos produkto atitiktį deklaruotoms eksploatacinėms savybėms ir taikomiems reikalavimams, susijusiems su Sąjungos derinimo teisės aktais. Vis dėlto gali būti naudojami ir kiti ženklai su sąlyga, kad jie padės pagerinti statybos produktų naudotojų apsaugą ir kad jiems netaikomi esantys Sąjungos derinimo teisės aktai.
(34)
Siekiant išvengti statybos produktų, kurių eksploatacinės savybės jau buvo pakankamai įrodytos stabiliais bandymų rezultatais arba kitais turimais duomenimis, nereikalingų bandymų, gamintojui turėtų būti leista, laikantis darniosiose techninėse specifikacijose arba Komisijos sprendime nustatytų sąlygų, deklaruoti tam tikrą eksploatacinių savybių lygį ar klasę neatliekant bandymų arba tolimesnių bandymų.
(35)
Siekiant išvengti jau atliktų bandymų kartojimo, statybos produkto gamintojui turėtų būti leista naudoti trečiosios šalies atliktų bandymų rezultatus.
(36)
Turėtų būti nustatytos supaprastintų statybos produktų eksploatacinių savybių vertinimo procedūrų naudojimo sąlygos, siekiant kiek įmanoma labiau sumažinti jų pateikimo į rinką išlaidas nesumažinant saugumo lygio. Tokias supaprastintas procedūras naudojantys gamintojai turėtų tinkamai įrodyti, kad tų sąlygų laikomasi.
(37)
Siekiant padidinti rinkos priežiūros priemonių poveikį, visos šiame reglamente numatytos supaprastintos statybos produktų eksploatacinių savybių vertinimo procedūros turėtų būti taikomos tik fiziniams ir juridiniams asmenims, kurie gamina produktus, kuriuos jie pateikia į rinką.
(38)
Siekiant dar labiau sumažinti labai mažų įmonių išlaidas, susijusias su jų pagamintų statybos produktų pateikimu į rinką, būtina numatyti supaprastintas eksploatacinių savybių vertinimo procedūras, jeigu atitinkami produktai nekelia rimto susirūpinimo dėl saugos bei atitinka visus taikomus reikalavimus neatsižvelgiant į tų reikalavimų kilmę. Įmonės, kurios taiko šias supaprastintas procedūras, turėtų papildomai įrodyti, kad jos atitinka labai mažos įmonės termino apibrėžtį. Be to, jos turėtų laikytis taikomų procedūrų eksploatacinių savybių pastovumui įvertinti, kurios numatytos jų produktams taikomose darniosiose techninėse specifikacijose.
(39)
Projektuojant ir gaminant statybos produktą individualiai, gamintojui turėtų būti leista taikyti supaprastintas procedūras eksploatacinėms savybėms įvertinti, kai galima įrodyti, kad į rinką pateiktas produktas atitinka taikomus reikalavimus.
(40)
„Neserijinės gamybos proceso“ termino, kuris turi būti taikomas skirtingiems statybos produktams, kuriems taikomas šis reglamentas, aiškinamąjį pagrindą turėtų nustatyti Komisija, konsultuodamasi su Nuolatiniu statybos komitetu.
(41)
Visi ekonominės veiklos vykdytojai, dalyvaujantys tiekimo ir platinimo grandinėje, turėtų imtis atitinkamų priemonių, kad pateiktų į rinką ar tiektų rinkai tik tokius statybos produktus, kurie atitinka šio reglamento reikalavimus, kuriais siekiama užtikrinti statybos produktų eksploatacines savybes ir įvykdyti esminius statinių reikalavimus. Visų pirma statybos produktų importuotojai ir platintojai turėtų žinoti esmines charakteristikas, kurių atžvilgiu Sąjungos rinkoje egzistuoja nuostatos, ir specifinius reikalavimus valstybėse narėse, susijusius su esminiais statinių reikalavimais, bei turėtų naudoti šias žinias vykdydami savo komercinius sandorius.
(42)
Svarbu užtikrinti nacionalinių techninių taisyklių prieinamumą, kad įmonės, ypač MVĮ, galėtų surinkti patikimą ir tikslią informaciją apie galiojančius teisės aktus valstybėje narėje, kurioje jos ketina pateikti į rinką ar tiekti rinkai produktus. Todėl valstybės narės šiuo tikslu turėtų paskirti Statybos srities gaminių kontaktinius centrus. Be užduočių, kurios apibrėžtos 2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 764/2008, nustatančio procedūras, susijusias su tam tikrų nacionalinių techninių taisyklių taikymu kitoje valstybėje narėje teisėtai parduodamiems gaminiams (12), 10 straipsnio 1 dalyje, Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai taip pat turėtų teikti informaciją apie tam tikro tipo statybos produktui taikomas įmontavimo, surinkimo arba instaliavimo taisykles.
(43)
Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas laisvam prekių judėjimui, Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai turėtų nemokamai teikti informaciją apie nuostatas, kuriomis siekiama įvykdyti esminius statinių reikalavimus, taikomus kiekvieno statybos produkto naudojimo paskirčiai kiekvienos valstybės narės teritorijoje. Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai taip pat gali teikti ekonominės veiklos vykdytojams papildomą informaciją ar pastabas. Už papildomą informaciją Statybos srities gaminių kontaktiniams centrams turėtų būti leista imti mokestį, kuris būtų proporcingas tokios informacijos ar pastabų išlaidoms. Be to, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad Statybos srities gaminių kontaktiniams centrams būtų skiriama pakankamai išteklių.
(44)
Kadangi Statybos srities gaminių kontaktinių centrų įsteigimas neturėtų daryti poveikio funkcijų pasidalijimui tarp valstybių narių kompetentingų institucijų reguliavimo sistemose, valstybės narės turėtų turėti galimybę įsteigti Statybos srities gaminių kontaktinius centrus atsižvelgdamos į regiono ar vietos kompetenciją. Valstybės narės turėtų turėti galimybę pavesti Statybos srities gaminių kontaktinio centro funkcijas vykdyti egzistuojantiems kontaktiniams centrams, įsteigtiems pagal kitas Sąjungos priemones, kad būtų išvengta nereikalingos kontaktinių centrų gausos ir būtų supaprastintos administracinės procedūros. Kad nepadidėtų įmonių ir kompetentingų institucijų administracinės išlaidos, valstybės narės taip pat turėtų turėti galimybę pavesti Statybos srities gaminių kontaktinio centro funkcijas vykdyti ne tik egzistuojančioms viešojo administravimo tarnyboms, bet ir nacionaliniams SOLVIT (Vidaus rinkos problemų sprendimo tinklas) centrams, prekybos rūmams, profesinėms organizacijoms ir privačioms įstaigoms.
(45)
Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai turėtų gebėti vykdyti savo funkcijas taip, kad būtų išvengta interesų konfliktų, ypač atsižvelgiant į CE ženklo gavimo procedūras.
(46)
Siekiant užtikrinti lygiavertį ir nuoseklų Sąjungos derinimo teisės aktų taikymą, valstybės narės turėtų vykdyti veiksmingą rinkos priežiūrą. Reglamente (EB) Nr. 765/2008 nustatomos pagrindinės sąlygos tokiai rinkos priežiūrai, visų pirma programoms, finansavimui ir sankcijoms, vykdyti.
(47)
Valstybių narių atsakomybė už saugą, sveikatą ir kitus klausimus, kuriems jų teritorijoje keliami esminiai statinių reikalavimai, turėtų būti nustatyta apsaugos straipsnyje, kuriame būtų numatytos atitinkamos apsaugos priemonės.
(48)
Kadangi visoje Sąjungoje būtina užtikrinti statybos produktų eksploatacinių savybių pastovumo vertinimą bei tikrinimą atliekančių įstaigų vienodą veikimo lygį ir kadangi visos tokios įstaigos turėtų vykdyti savo funkcijas tuo pačiu lygiu ir sąžiningos konkurencijos sąlygomis, turėtų būti nustatyti reikalavimai toms įstaigoms, kurios, taikant šį reglamentą, siekia tapti notifikuotosiomis įstaigomis. Taip pat reikėtų priimti nuostatą, užtikrinančią tinkamos informacijos apie tokias įstaigas prieinamumą ir jų stebėseną.
(49)
Siekiant užtikrinti nuoseklų statybos produktų eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo kokybės lygį, taip pat būtina nustatyti reikalavimus, taikomus valdžios institucijoms, atsakingoms už Komisijos ir kitų valstybių narių informavimą apie tas užduotis atliekančias įstaigas.
(50)
Vadovaujantis SESV 291 straipsniu pagal įprastą teisėkūros procedūrą priimtu reglamentu iš anksto nustatomi valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai. Iki bus priimtas tas naujas reglamentas, 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimas 1999/468/EB, nustatantis Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (13), taikomas toliau, išskyrus reguliavimo procedūrą su tikrinimu, kuri yra nebetaikoma.
(51)
Siekiant įgyvendinti šio reglamento tikslus, Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti tam tikrus deleguotus teisės aktus pagal SESV 290 straipsnį. Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu.
(52)
Visų pirma Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus, kuriuose apibrėžiamos interneto svetainių, kuriose būtų pateiktos eksploatacinių savybių deklaracijos, naudojimo sąlygos.
(53)
Kadangi reikia laiko, kol bus sukurta sistema užtikrinti tinkamą šio reglamento veikimą, jo taikymas turėtų būti atidėtas, išskyrus tas nuostatas, kurios susijusios su TVĮ, notifikuojančiųjų institucijų ir notifikuotųjų įstaigų skyrimu, TVĮ organizacijos sukūrimu ir Nuolatinio statybos komiteto įsteigimu.
(54)
Komisija ir valstybės narės turėtų, bendradarbiaudamos su suinteresuotaisiais subjektais, pradėti informacines kampanijas, kad statybų sektorius, visų pirma ekonominės veiklos vykdytojai ir statybos produktų naudotojai, būtų informuojami apie bendros techninės kalbos nustatymą, atsakomybės tarp atskirų ekonominės veiklos vykdytojų ir naudotojų padalijimą, statybos produktų ženklinimą CE ženklu, esminių statinių reikalavimų ir eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemų peržiūrėjimą.
(55)
Esminiame statinių reikalavime dėl „tvaraus gamtos išteklių naudojimo“ visų pirma turėtų būti atsižvelgta į statinių, jų medžiagų ir dalių perdirbamumą po nugriovimo, statinių patvarumą ir aplinkai nekenksmingų žaliavų ir antrinių medžiagų naudojimą statiniams.
(56)
Atliekant tvaraus išteklių naudojimo ir statinių poveikio aplinkai vertinimą, turėtų būti naudojamos aplinkosauginės produkto deklaracijos, jei tokios yra.
(57)
Kai tik įmanoma, turėtų būti nustatyti vienodi Europos metodai, pagal kuriuos būtų galima nustatyti atitiktį esminiams reikalavimams, nustatytiems I priede.
(58)
Kadangi šio reglamento tikslo, t. y. užtikrinti tinkamą statybos produktų vidaus rinkos veikimą nustatant darniąsias technines specifikacijas, kuriomis išreiškiamos statybos produktų eksploatacinės savybės, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl jo masto ir poveikio to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu, nustatant su statybos produktų esminėmis charakteristikomis susijusių eksploatacinių savybių išreiškimo ir šių produktų ženklinimo CE ženklu suderintas taisykles, nustatomos statybos produktų pateikimo į rinką arba tiekimo rinkai sąlygos.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamos šios terminų apibrėžtys:
1) statybos produktas- produktas arba komplektas, kuris gaminamas ir pateikiamas į rinką, kad būtų nuolat įmontuotas į statinį arba jo dalis, ir kurio eksploatacinės savybės daro poveikį statinio eksploatacinėms savybėms, susijusioms su esminiais statinių reikalavimais;
2) komplektas- vieno gamintojo į rinką pateiktas statybos produktas, sudarytas iš bent dviejų atskirų sudedamųjų dalių, kurias reikia sujungti siekiant įmontuoti į statinius;
3) statiniai- pastatai ir inžineriniai statiniai;
4) esminės charakteristikos- su esminiais statinių reikalavimais susijusios statybos produkto charakteristikos;
5) statybos produkto eksploatacinės savybės- eksploatacinės savybės, susijusios su atitinkamomis esminėmis charakteristikomis, išreikštos lygiais, klasėmis ar aprašymais;
6) lygis- statybos produkto eksploatacinių savybių, susijusių su jo esminėmis charakteristikomis, vertinimo rezultatas, išreikštas skaitine verte;
7) klasė- statybos produktų eksploatacinių savybių lygių diapazonas, apribotas minimalia ir maksimalia verte;
8) ribinis lygis- minimalus arba maksimalus statybos produkto esminių charakteristikų eksploatacinių savybių lygis;
9) produkto tipas- statybos produkto, pagaminto iš nustatyto žaliavų mišinio ar kitų elementų specifinio gamybos proceso metu, tipinių eksploatacinių savybių lygių arba klasių, susijusių su jo esminėmis charakteristikomis, visuma;
10) darniosios techninės specifikacijos- darnieji standartai ir Europos vertinimo dokumentai;
11) darnusis standartas- standartas, kurį nustato viena iš Direktyvos 98/34/EB I priede išvardytų Europos standartizacijos institucijų remdamasi pagal tos direktyvos 6 straipsnį Komisijos pateiktu prašymu;
12) Europos vertinimo dokumentas- TVĮ organizacijos priimtas dokumentas, siekiant išduoti Europos techninius įvertinimus;
13) Europos techninis įvertinimas- dokumentuotas statybos produkto eksploatacinių savybių vertinimas, atsižvelgiant į jo esmines charakteristikas, pagal atitinkamą Europos vertinimo dokumentą;
14) naudojimo paskirtis- statybos produkto naudojimo paskirtis, kaip apibrėžta taikomoje darniojoje techninėje specifikacijoje;
15) specifiniai techniniai dokumentai- dokumentai, įrodantys, kad taikytinos eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemos metodai buvo pakeisti kitais metodais, su sąlyga, kad panaudojus tuos kitus metodus gauti rezultatai atitinka rezultatus, gautus panaudojus atitinkamo darniojo standarto bandymų metodus;
16) tiekimas rinkai- statybos produkto, skirto platinti ar naudoti Sąjungos rinkoje, tiekimas vykdant komercinę veiklą už atlygį arba nemokamai;
17) pateikimas į rinką- statybos produkto tiekimas Sąjungos rinkai pirmą kartą;
18) ekonominės veiklos vykdytojas- gamintojas, importuotojas, platintojas ar įgaliotasis atstovas;
19) gamintojas- fizinis arba juridinis asmuo, kuris gamina statybos produktą arba kuris užsako suprojektuoti ar pagaminti tokį produktą ir parduoda tą produktą savo vardu arba naudodamas savo prekės ženklą;
20) platintojas- tiekimo grandinėje veikiantis fizinis arba juridinis asmuo, išskyrus gamintoją ar importuotoją, kuris tiekia statybos produktą rinkai;
21) importuotojas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, kuris statybos produktą iš trečiosios šalies pateikia į Sąjungos rinką;
22) įgaliotasis atstovas- Sąjungoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, turintis gamintojo rašytinį įgaliojimą veikti jo vardu atliekant nurodytas užduotis;
23) pašalinimas- bet kokia priemonė, kuria siekiama užkirsti kelią tiekimo grandinėje tiekti rinkai statybos produktą;
24) susigrąžinimas- bet kokia priemonė, kuria siekiama, kad būtų grąžintas galutiniam naudotojui jau pateiktas statybos produktas;
25) akreditavimas- kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 765/2008;
26) vidinė gamybos kontrolė- dokumentuojama nuolatinė ir vidaus produkcijos kontrolė gamykloje laikantis atitinkamų darniųjų techninių specifikacijų;
27) labai maža įmonė- labai maža įmonė, kaip apibrėžta 2003 m. gegužės 6 d. Komisijos rekomendacijoje dėl labai mažų, mažų ir vidutinių įmonių apibrėžimo (14);
28) būvio ciklas- nuoseklūs ir tarpusavyje susiję statybos produkto gyvavimo etapai nuo žaliavų įsigijimo ar išgavimo iš natūralių išteklių iki galutinio pašalinimo.
3 straipsnis
Esminiai statinių reikalavimai ir esminės statybos produktų charakteristikos
1. I priede nustatyti esminiai statinių reikalavimai yra pagrindas rengiant standartizavimo įgaliojimus ir darniąsias technines specifikacijas.
2. Statybos produktų esminės charakteristikos nustatomos darniosiose techninėse specifikacijose atsižvelgiant į esminius statinių reikalavimus.
3. Konkrečių statybos produktų grupių, kurioms taikomas darnusis standartas, atveju, kai tai tikslinga ir darniuosiuose standartuose apibrėžtų jų naudojimo paskirčių atžvilgiu, Komisija, naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį, nustato tas esmines charakteristikas, kurias gamintojas nurodo produkto eksploatacinių savybių deklaracijoje pateikdamas produktą į rinką.
Kai tai tikslinga, naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį, Komisija nustato su esminėmis charakteristikomis susijusių eksploatacinių savybių ribinius lygius, kuriuos reikia deklaruoti.
II SKYRIUS
EKSPLOATACINIŲ SAVYBIŲ DEKLARACIJA IR ŽENKLINIMAS CE ŽENKLU
4 straipsnis
Eksploatacinių savybių deklaracija
1. Kai statybos produktui taikomas darnusis standartas arba kai jis atitinka Europos techninį įvertinimą, kuris jam buvo išduotas, gamintojas, pateikdamas tokį produktą į rinką, parengia jo eksploatacinių savybių deklaraciją.
2. Kai statybos produktui taikomas darnusis standartas arba kai jis atitinka Europos techninį įvertinimą, kuris jam buvo išduotas, bet kokios formos informacija apie jo su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusias eksploatacines savybes, kaip apibrėžta taikomoje darniojoje techninėje specifikacijoje, gali būti pateikiama tik jeigu ji įtraukta arba nurodyta eksploatacinių savybių deklaracijoje, išskyrus atvejus kai pagal 5 straipsnį eksploatacinių savybių deklaracija nebuvo parengta.
3. Parengdamas eksploatacinių savybių deklaraciją, gamintojas prisiima atsakomybę už tai, kad statybos produkto savybės atitiktų tokias deklaruotas eksploatacines savybes. Nesant objektyvių įrodymų, kad šios sąlygos neįvykdytos, valstybės narės preziumuoja, kad gamintojo parengta eksploatacinių savybių deklaracija yra tiksli ir patikima.
5 straipsnis
Eksploatacinių savybių deklaracijos rengimo išlygos
Nukrypstant nuo 4 straipsnio 1 dalies, jei nėra Sąjungos ar nacionalinių nuostatų, pagal kurias ten, kur numatoma naudoti statybos produktus, reikalaujama deklaruoti esmines charakteristikas, gamintojas, pateikdamas į rinką statybos produktą, kuriam taikomas darnusis standartas, gali nepateikti eksploatacinių savybių deklaracijos, jeigu:
a)
statybos produktas yra pagamintas individualiai ar pagal individualų užsakymą neserijinės gamybos proceso būdu ir jį viename nurodytame statinyje instaliavo gamintojas, kuris atsako už saugų produkto įmontavimą į statinį, laikydamasis taikomų nacionalinių taisyklių, vadovaujant tiems asmenims, kurie atsako už saugų statybos darbų atlikimą pagal taikomas nacionalines taisykles;
b)
statybos produktas yra pagamintas statybvietėje ir skirtas įmontuoti į atitinkamus statinius, laikantis taikomų nacionalinių taisyklių bei vadovaujant tiems asmenims, kurie atsako už saugų statybos darbų atlikimą pagal taikomas nacionalines taisykles; arba
c)
statybos produktas yra pagamintas tradiciniu būdu arba laikantis paveldo išsaugojimo reikalavimų taikant nepramoninį procesą atitinkamai atnaujinamiems statiniams, kurie oficialiai saugomi kaip tam tikros aplinkos dalis arba dėl ypatingos architektūrinės ar istorinės vertės, laikantis taikomų nacionalinių taisyklių.
6 straipsnis
Eksploatacinių savybių deklaracijos turinys
1. Eksploatacinių savybių deklaracijoje nurodomos su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusios eksploatacinės savybės, atitinkančios susijusias darniąsias technines specifikacijas.
2. Eksploatacinių savybių deklaracijoje visų pirma nurodoma ši informacija:
a)
produkto tipas, kuriam parengta eksploatacinių savybių deklaracija;
b)
statybos produkto eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistema ar sistemos, kaip nustatyta V priede;
c)
darniojo standarto arba Europos techninio įvertinimo, kuris buvo naudotas kiekvienos esminės charakteristikos vertinime, referencinis numeris ir išleidimo data;
d)
kai taikoma, naudojamo specifinio techninio dokumento referencinis numeris ir reikalavimai, kuriuos, gamintojo teigimu, atitinka produktas.
3. Eksploatacinių savybių deklaracijoje papildomai pateikiama tokia informacija:
a)
statybos produkto naudojimo paskirtis ar paskirtys pagal taikomą darniąją techninę specifikaciją;
b)
esminių charakteristikų, kurios darniojoje techninėje specifikacijoje nustatytos deklaruojamai naudojimo paskirčiai ar paskirtims, sąrašas;
c)
bent vienos statybos produkto esminės charakteristikos eksploatacinės savybės, susijusios su deklaruojama naudojimo paskirtimi ar paskirtimis;
d)
kai taikoma, su statybos produkto esminėmis charakteristikomis, nustatytomis pagal 3 straipsnio 3 dalį, susijusios eksploatacinės savybės, išreikštos lygiais ar klasėmis, aprašymu, kurie prireikus pagrindžiami apskaičiavimais;
e)
statybos produkto eksploatacinės savybės, susijusios su tomis jo esminėmis charakteristikomis, kurios susijusios su naudojimo paskirtimi ar paskirtimis, atsižvelgiant į nuostatas, susijusias su naudojimo paskirtimi ar paskirtimis, ten, kur gamintojas ketina tiekti produktą rinkai;
f)
išvardytų esminių charakteristikų, kurių eksploatacinės savybės nedeklaruojamos, atveju nurodomos raidės „NPD“ (eksploatacinės savybės nenustatytos, angl. No Performance Determined);
g)
jeigu dėl to produkto išduotas Europos techninis įvertinimas - lygiais ar klasėmis arba aprašymu išreikštos statybos produkto eksploatacinės savybės, susijusios su visomis Europos techniniame įvertinime esančiomis esminėmis charakteristikoms.
4. Eksploatacinių savybių deklaracija rengiama pagal III priede pateiktą pavyzdį.
5. Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 31 straipsnyje ar, kai taikoma, 33 straipsnyje nurodyta informacija teikiama kartu su eksploatacinių savybių deklaracija.
7 straipsnis
Eksploatacinių savybių deklaracijos pateikimas
1. Kiekvieno rinkai tiekiamo produkto eksploatacinių savybių deklaracijos kopija pateikiama popierine forma arba naudojant elektronines priemones.
Vis dėlto, kai to paties produkto partija pateikiama vienam naudotojui, prie jos gali būti pridedama viena eksploatacinių savybių deklaracijos kopija popierine forma arba naudojant elektronines priemones.
2. Popierinė eksploatacinių savybių deklaracijos kopija pateikiama, jei jos prašo gavėjas.
3. Nukrypstant nuo 1 ir 2 dalių, eksploatacinių savybių deklaracijos kopija gali būti skelbiama svetainėje laikantis sąlygų, kurios bus nustatytos Komisijai pasinaudojus teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį. Tokios sąlygos, inter alia, užtikrina, kad eksploatacinių savybių deklaracija būtų prieinama bent 11 straipsnio 2 dalyje nurodytą laikotarpį.
4. Eksploatacinių savybių deklaracija pateikiama ta kalba arba kalbomis, kuria (-iomis) ją reikalauja pateikti valstybė narė, kurioje produktas tiekiamas rinkai.
8 straipsnis
Bendrieji principai ir CE ženklo naudojimas
1. Reglamento (EB) Nr. 765/2008 30 straipsnyje nustatyti bendrieji principai taikomi ženklinant CE ženklu.
2. CE ženklu turi būti ženklinami tie statybos produktai, kurių eksploatacinių savybių deklaraciją gamintojas parengė laikydamasis 4 ir 6 straipsnių.
Jei gamintojas nėra parengęs eksploatacinių savybių deklaracijos pagal 4 ir 6 straipsnius, statybos produktai nėra ženklinami CE ženklu.
Ženklindami arba paženklinę CE ženklu, gamintojai nurodo, kad prisiima atsakomybę už statybos produkto atitiktį deklaruotoms eksploatacinėms savybėms, taip pat už atitiktį visiems taikomiems reikalavimams, nustatytiems šiame reglamente ir kituose atitinkamuose Sąjungos derinimo teisės aktuose, kuriais reglamentuojamas ženklinimas šiuo ženklu.
Kituose atitinkamuose Sąjungos derinimo teisės aktuose numatytos ženklinimo CE ženklu taisyklės taikomos nedarant poveikio šiai daliai.
3. Kiekvieno statybos produkto, kuriam taikomas darnusis standartas arba dėl kurio išduotas Europos techninis įvertinimas, atveju CE ženklas yra vienintelis ženklas, kuriuo patvirtinama statybos produkto atitiktis deklaruotoms eksploatacinėms savybėms, susijusioms su esminėmis charakteristikoms, kurioms taikomas tas darnusis standartas arba Europos techninis įvertinimas.
Todėl valstybės narės nacionalinėse priemonėse nenustato jokių nuorodų į kitus, nei CE ženklas, ženklus, kuriais patvirtinama atitiktis deklaruotoms eksploatacinėms savybėms, susijusioms su esminėmis charakteristikoms, kurioms taikomas darnusis standartas, arba tokias nuorodas pašalina.
4. Valstybė narė nedraudžia ar netrukdo savo teritorijoje arba savo atsakomybe tiekti rinkai arba naudoti CE ženklu paženklintus statybos produktus, jeigu jų deklaruotos eksploatacinės savybės atitinka tokio naudojimo toje valstybėje narėje reikalavimus.
5. Valstybė narė užtikrina, kad viešųjų įstaigų arba privačių įstaigų, veikiančių kaip valstybės įmonė arba kaip viešoji įstaiga dėl užimamos monopolinės padėties arba turimų viešosios valdžios įgaliojimų, nustatytomis taisyklėmis arba sąlygomis nebūtų trukdoma naudoti CE ženklu paženklintų statybos produktų, jeigu jų deklaruotos eksploatacinės savybės atitinka tokio naudojimo toje valstybėje narėje reikalavimus.
6. Valstybių narių naudojami statinių reikalavimuose nurodyti metodai ir kitos nacionalinės su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusios taisyklės turi atitikti darniuosius standartus.
9 straipsnis
Ženklinimo CE ženklu taisyklės ir sąlygos
1. Statybos produktas arba jo etiketė ženklinami CE ženklu taip, kad šis ženklas būtų matomas, įskaitomas ir negalėtų būti panaikintas. Jeigu tai neįmanoma arba to neleidžia produkto pobūdis, CE ženklu ženklinama pakuotė arba kartu pridėti dokumentai.
2. Prie CE ženklo nurodomi du paskutiniai metų, kuriais pirmą kartą ženklinama, skaitmenys, gamintojo pavadinimas ir registruotas adresas arba identifikavimo ženklas, leidžiantis lengvai ir nedviprasmiškai identifikuoti gamintojo pavadinimą ir adresą, produkto tipo unikalus identifikavimo kodas, eksploatacinių savybių deklaracijos numeris, joje deklaruotų eksploatacinių savybių lygis arba klasė, nuoroda į taikomą darniąją techninę specifikaciją, notifikuotosios įstaigos identifikavimo numeris, jei taikoma, ir naudojimo paskirtis, kaip nustatyta taikomoje darniojoje techninėje specifikacijoje.
3. Statybos produktas CE ženklu ženklinamas prieš jį pateikiant į rinką. Taip pat gali būti ženklinama piktograma arba bet kokiu kitu ženklu, konkrečiai informuojančiu apie ypatingą pavojų ar naudojimą.
10 straipsnis
Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai
1. Valstybės narės paskiria Statybos srities gaminių kontaktinius centrus pagal Reglamento (EB) Nr. 764/2008 9 straipsnį.
2. Reglamento (EB) Nr. 764/2008 10 ir 11 straipsniai taikomi Statybos srities gaminių kontaktiniams centrams.
3. Reglamento (EB) Nr. 764/2008 10 straipsnio 1 dalyje apibrėžtų užduočių atžvilgiu kiekviena valstybė narė užtikrina, kad Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai naudodami skaidrius ir lengvai suprantamus terminus teiktų informaciją apie nuostatas jos teritorijoje, kuriomis siekiama, kad būtų vykdomi esminiai statinių reikalavimai, taikomi kiekvieno statybos produkto naudojimo paskirčiai, kaip numatyta šio reglamento 6 straipsnio 3 dalies e punkte.
4. Valstybės narės užtikrina, kad Statybos srities gaminių kontaktiniai centrai turi gebėti vykdyti savo funkcijas taip, kad būtų išvengta interesų konfliktų, ypač atsižvelgiant į CE ženklo gavimo procedūras.
III SKYRIUS
EKONOMINĖS VEIKLOS VYKDYTOJŲ PRIEVOLĖS
11 straipsnis
Gamintojų prievolės
1. Gamintojai parengia eksploatacinių savybių deklaraciją laikydamiesi 4 ir 6 straipsnių ir ženklina CE ženklu laikydamiesi 8 ir 9 straipsnių.
Gamintojai parengia techninius dokumentus, kuriuose apibūdinami visi atitinkami elementai, susiję su reikalaujama eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistema; šie dokumentai yra eksploatacinių savybių deklaracijos pagrindas.
2. Gamintojai techninius dokumentus ir eksploatacinių savybių deklaracijas saugo 10 metų po statybos produkto pateikimo į rinką dienos.
Prireikus, Komisija, naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį gali keisti tą statybos produktų grupėms nustatytą laikotarpį, remdamasi numatomu statybos produkto būvio ciklu ar jo atliekamu vaidmeniu statiniuose.
3. Gamintojai užtikrina, kad būtų nustatytos procedūros, kurių laikantis serijinės gamybos atveju deklaruotos eksploatacinės savybės būtų išsaugomos. Deramai atsižvelgiama į pasikeitusį produkto tipą ir pasikeitusias taikomas darniąsias technines specifikacijas.
Kai tai laikoma reikalinga siekiant užtikrinti deklaruotų statybos produkto eksploatacinių savybių tikslumą, patikimumą ir stabilumą, gamintojai tiria pateiktų į rinką ar tiekiamų rinkai statybos produktų mėginius, nagrinėja bei prireikus registruoja skundus, reikalavimų neatitinkančius ir susigrąžintus produktus, bei informuoja platintojus apie tokią stebėseną.
4. Gamintojai užtikrina, kad ant jų statybos produktų būtų nurodytas tipo, partijos ar serijos numeris ar bet koks kitas elementas, pagal kurį juos galima identifikuoti, arba, jeigu dėl produkto dydžio ar pobūdžio to neįmanoma padaryti, užtikrina, kad privaloma informacija būtų nurodyta ant pakuotės ar kartu su statybos produktu pateikiamame dokumente.
5. Ant statybos produkto arba, jeigu tai neįmanoma, ant statybos produkto pakuotės arba kartu su juo pateikiamame dokumente, gamintojai nurodo savo pavadinimą, registruotą komercinį pavadinimą arba registruotą prekės ženklą ir savo kontaktinį adresą. Adrese nurodomas vienintelis kontaktinis centras susisiekti su gamintoju.
6. Tiekdami rinkai statybos produktą, gamintojai užtikrina, kad prie produkto pridėtos instrukcijos ir saugos informacija būtų tokia kalba, kurią nustato atitinkama valstybė narė ir kurią naudotojai gali lengvai suprasti.
7. Gamintojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad jų į rinką pateiktas statybos produktas neatitinka eksploatacinių savybių deklaracijos arba kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, nedelsdami imasi taisomųjų priemonių, būtinų užtikrinti to statybos produkto atitiktį reikalavimams arba, jei tinkama, jį pašalintų ar susigrąžintų. Be to, kai produktas kelia pavojų, gamintojai nedelsdami apie tai praneša valstybių narių, kurioms jie tiekė statybos produktą, kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, pateikdami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie taisomąsias priemones, kurių buvo imtasi.
8. Pagrįstu kompetentingos nacionalinės institucijos prašymu, gamintojai jai lengvai suprantama kalba pateikia visą informaciją ir dokumentus, būtinus įrodyti, kad statybos produktas atitinka eksploatacinių savybių deklaraciją ir kitus taikomus šiame reglamente nustatytus reikalavimus. Šios valdžios institucijos prašymu, importuotojai su ja bendradarbiauja vykdant visus veiksmus, skirtus jų pateiktų į rinką statybos produktų keliamam pavojui pašalinti.
12 straipsnis
Įgaliotieji atstovai
1. Gamintojai rašytiniu įgaliojimu gali paskirti įgaliotąjį atstovą.
Įgaliotasis atstovas negali būti įgaliotas rengti techninius dokumentus.
2. Įgaliotasis atstovas vykdo įgaliojime nurodytas užduotis. Pagal įgaliojimą įgaliotieji atstovai turi teisę atlikti bent šias užduotis:
a)
saugoti eksploatacinių savybių deklaraciją ir techninius dokumentus, kad nacionalinės priežiūros institucijos su jais galėtų susipažinti per 11 straipsnio 2 dalyje nurodytą laikotarpį;
b)
pagrįstu kompetentingos nacionalinės institucijos prašymu, teikti tai institucijai visą informaciją ir dokumentus, būtinus įrodyti, kad statybos produktas atitinka eksploatacinių savybių deklaraciją ir kitus taikomus šiame reglamente nustatytus reikalavimus;
c)
kompetentingų nacionalinių institucijų prašymu, bendradarbiauja su jomis vykdant veiksmus, skirtus statybos produktų, už kuriuos atsako įgaliotasis atstovas, keliamam pavojui pašalinti.
13 straipsnis
Importuotojų prievolės
1. Importuotojai į Sąjungos rinką pateikia tik tuos statybos produktus, kurie atitinka taikomus šiame reglamente nustatytus reikalavimus.
2. Prieš pateikdami į rinką statybos produktą, importuotojai užtikrina, kad eksploatacinių savybių pastovumą įvertintų ir patikrintų gamintojas. Jie užtikrina, kad gamintojas parengtų techninius dokumentus, nurodytus 11 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, ir eksploatacinių savybių deklaraciją, laikydamasis 4 ir 6 straipsnių. Jie taip pat užtikrina, kad, kai to reikalaujama, produktas būtų paženklintas CE ženklu, ir prie produkto būtų pridėti privalomi dokumentai bei kad gamintojas būtų įvykdęs 11 straipsnio 4 ir 5 dalyse nustatytus reikalavimus.
Kai importuotojas mano arba turi pagrindo manyti, kad statybos produktas neatitinka eksploatacinių savybių deklaracijos ar kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, importuotojas statybos produkto nepateikia į rinką tol, tol, kol produktas neatitinka eksploatacinių savybių deklaracijos ir kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, arba kol nepataisoma eksploatacinių savybių deklaracija. Be to, jei statybos produktas kelia pavojų, importuotojas apie tai praneša gamintojui ir rinkos priežiūros institucijoms.
3. Ant statybos produkto arba, jeigu tai neįmanoma, ant jo pakuotės arba prie produkto pridėtame dokumente, importuotojai nurodo savo pavadinimą, registruotą komercinį pavadinimą arba registruotą prekės ženklą ir savo kontaktinį adresą.
4. Tiekdami rinkai statybos produktą, importuotojai užtikrina, kad prie produkto pridėtos instrukcijos ir saugos informacija būtų tokia kalba, kurią nustato atitinkama valstybė narė ir kurią naudotojai gali lengvai suprasti.
5. Importuotojai užtikrina, kad laikotarpiu, per kurį jie atsako už statybos produktą, saugojimo arba transportavimo sąlygos nekeltų pavojaus jo atitikčiai eksploatacinių savybių deklaracijai ir atitikčiai kitiems taikomiems šio reglamento reikalavimams.
6. Kai tai laikoma reikalinga siekiant užtikrinti deklaruotų statybos produkto eksploatacinių savybių tikslumą, patikimumą ir stabilumą, importuotojai tiria pateiktų į rinką arba tiekiamų rinkai statybos produktų mėginius, nagrinėja bei prireikus registruoja skundus, reikalavimų neatitinkančius ir susigrąžintus produktus, bei informuoja platintojus apie tokią stebėseną.
7. Importuotojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad jų į rinką pateiktas statybos produktas neatitinka eksploatacinių savybių deklaracijos arba kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, nedelsdami imasi taisomųjų priemonių, būtinų užtikrinti to statybos produkto atitiktį reikalavimams arba, prireikus, jį pašalintų ar susigrąžintų. Be to, kai produktas kelia pavojų, importuotojai nedelsdami apie tai praneša valstybių narių, kurioms jie tiekė statybos produktą, kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, pateikdami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie taisomąsias priemones, kurių buvo imtasi.
8. Importuotojai 11 straipsnio 2 dalyje nurodytą laikotarpį saugo eksploatacinių savybių deklaracijos kopiją, kad rinkos priežiūros institucijos galėtų su ja susipažinti, ir užtikrina, kad šių valdžios institucijų prašymu joms būtų pateikti techniniai dokumentai.
9. Pagrįstu kompetentingos nacionalinės institucijos prašymu, importuotojai jai lengvai suprantama kalba pateikia visą informaciją ir dokumentus, būtinus įrodyti, kad statybos produktas atitinka eksploatacinių savybių deklaraciją ir kitus taikomus šiame reglamente nustatytus reikalavimus. Šios valdžios institucijos prašymu, importuotojai su ja bendradarbiauja vykdant visus veiksmus, skirtus jų pateiktų į rinką statybos produktų keliamam pavojui pašalinti.
14 straipsnis
Platintojų prievolės
1. Tiekdami rinkai statybos produktą, platintojai pakankamai rūpestingai laikosi šio reglamento reikalavimų.
2. Prieš tiekdami rinkai statybos produktą, platintojai užtikrina, kad produktas, kai to reikia, būtų paženklintas CE ženklu ir prie jo būtų pridėti pagal šį reglamentą privalomi dokumentai, taip pat instrukcijos ir saugos informacija kalba, kurią nustato atitinkama valstybė narė ir kurią naudotojai gali lengvai suprasti. Platintojai taip pat užtikrina, kad gamintojas ir importuotojas būtų įvykdę atitinkamai 11 straipsnio 4 ir 5 dalyse ir 13 straipsnio 3 dalyje nustatytus reikalavimus.
Kai platintojas mano arba turi pagrindo manyti, kad statybos produktas neatitinka eksploatacinių savybių deklaracijos ar kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, platintojas statybos produkto netiekia rinkai tol, tol, kol produktas neatitinka eksploatacinių savybių deklaracijos ir kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, arba kol nepataisoma eksploatacinių savybių deklaracija. Be to, jei produktas kelia pavojų, platintojas apie tai praneša gamintojui ar importuotojui ir rinkos priežiūros institucijoms.
3. Platintojas užtikrina, kad laikotarpiu, per kurį jis atsako už statybos produktą, saugojimo arba transportavimo sąlygos nekeltų pavojaus jo atitikčiai eksploatacinių savybių deklaracijai ir kitiems taikomiems šiame reglamente nustatytiems reikalavimams.
4. Platintojai, manantys arba turintys pagrindo manyti, kad jų rinkai patiektas statybos produktas neatitinka deklaruotų eksploatacinių savybių arba kitų taikomų šiame reglamente nustatytų reikalavimų, užtikrina, kad būtų imtasi taisomųjų priemonių, būtinų užtikrinti to statybos produkto atitiktį arba, prireikus, jį pašalinti ar susigrąžinti. Be to, kai produktas kelia pavojų, platintojai nedelsdami apie tai praneša valstybių narių, kurioms jie tiekė produktą, kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, nurodydami išsamią informaciją, visų pirma apie neatitiktį ir apie taisomąsias priemones, kurių buvo imtasi.
5. Pagrįstu kompetentingos nacionalinės institucijos prašymu platintojai jai lengvai suprantama kalba pateikia visą informaciją ir dokumentus, būtinus įrodyti, kad statybos produktas atitinka eksploatacinių savybių deklaraciją ir kitus taikomus šiame reglamente nustatytus reikalavimus. Šios valdžios institucijos prašymu, platintojai su ja bendradarbiauja vykdant veiksmus, skirtus jų patiektų rinkai statybos produktų keliamam pavojui pašalinti.
15 straipsnis
Atvejai, kai gamintojų prievolės taikomos importuotojams ir platintojams
Taikant šį reglamentą, importuotojas arba platintojas laikomas gamintoju ir jam taikomos 11 straipsnyje nurodytos gamintojo prievolės, jeigu jis pateikia į rinką produktą naudodamas savo pavadinimą arba prekės ženklą arba taip pakeičia jau į rinką pateiktą statybos produktą, kad tai gali turėti įtakos to produkto atitikčiai eksploatacinių savybių deklaracijai.
16 straipsnis
Ekonominės veiklos vykdytojų identifikavimas
Pateikus prašymą, per 11 straipsnio 2 dalyje nurodytą laikotarpį ekonominės veiklos vykdytojai turi rinkos priežiūros institucijoms nurodyti:
a)
ekonominės veiklos vykdytoją, kuris jiems tiekė produktą;
b)
ekonominės veiklos vykdytoją, kuriam jie tiekė produktą.
IV SKYRIUS
DARNIOSIOS TECHNINĖS SPECIFIKACIJOS
17 straipsnis
Darnieji standartai
1. Darniuosius standartus rengia Direktyvos 98/34/EB I priede išvardytos Europos standartizacijos institucijos remdamosi prašymais (toliau - įgaliojimai), kuriuos pagal tos direktyvos 6 straipsnį išduoda Komisija, pasikonsultavusi su šio reglamento 64 straipsnyje nurodytu Nuolatiniu statybos komitetu (toliau - Nuolatinis statybos komitetas).
2. Kai suinteresuotieji subjektai dalyvauja pagal šį straipsnį rengiant darniuosius standartus, Europos standartizacijos institucijos užtikrina, kad įvairių kategorijų suinteresuotiesiems subjektams visais atvejais būtų atstovaujama sąžiningai ir teisingai.
3. Darniuosiuose standartuose pateikiami statybos produktų eksploatacinių savybių vertinimo metodai ir kriterijai, atsižvelgiant į šių produktų esmines charakteristikas.
Kai tai numatyta atitinkamuose įgaliojimuose, darniajame standarte nurodoma produktų, kuriems taikomas standartas, naudojimo paskirtis.
Kur tinkama ir nedarant poveikio rezultatų tikslumui, patikimumui ir pastovumui, darniuosiuose standartuose pateikiami paprasčiau nei bandymai taikomi statybos produktų eksploatacinių savybių vertinimo metodai, atsižvelgiant į šių produktų esmines charakteristikas.
4. Europos standartizacijos institucijos darniuosiuose standartuose nustato taikomą vidinę gamybos kontrolę, kurioje atsižvelgiama į specifines atitinkamų statybos produktų gamybos proceso sąlygas.
Darnusis standartas apima techninius duomenis, reikalingus eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemai įgyvendinti.
5. Komisija vertina Europos standartizacijos institucijų nustatytų darniųjų standartų atitiktį atitinkamiems įgaliojimams.
Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje skelbia nuorodų į atitinkamus darniuosius standartus, kurie atitinka atitinkamus įgaliojimus, sąrašą.
Prie kiekvieno į sąrašą įtraukto darniojo standarto nurodoma tokia informacija:
a)
nuorodos į darniąsias technines specifikacijas, kurias jis pakeičia, jei tokių yra;
b)
bendro taikymo laikotarpio pradžios diena;
c)
bendro taikymo laikotarpio pabaigos diena.
Komisija skelbia atnaujintus sąrašus.
Nuo bendro taikymo laikotarpio pradžios dienos darnųjį standartą galima taikyti siekiant parengti eksploatacinių savybių deklaraciją dėl statybos produkto, kuriam taikomas tas standartas. Nacionalinės standartizacijos institucijos įpareigojamos perimti darniuosius standartus laikantis Direktyvos 98/34/EB.
Nedarant poveikio 36-38 straipsniams, nuo bendro taikymo laikotarpio pabaigos dienos darnusis standartas yra vienintelė priemonė eksploatacinių savybių deklaracijai dėl statybos produkto, kuriam taikomas tas standartas, parengti.
Bendro taikymo laikotarpio pabaigoje panaikinami prieštaraujantys nacionaliniai standartai ir valstybės narės turi panaikinti visas prieštaraujančias nacionalines nuostatas.
18 straipsnis
Oficialus prieštaravimas dėl darniųjų standartų
1. Jei valstybė narė arba Komisija mano, kad darnusis standartas nevisiškai atitinka atitinkamame įgaliojime nustatytus reikalavimus, atitinkama valstybė narė arba Komisija, pasikonsultavusi su Nuolatiniu statybos komitetu, perduoda klausimą nagrinėti pagal Direktyvos 98/34/EB 5 straipsnį įsteigtam komitetui, nurodydama savo argumentus. Tas komitetas, pasikonsultavęs su atitinkamomis Europos standartizacijos institucijomis, nedelsdamas pateikia savo nuomonę.
2. Atsižvelgusi į pagal Direktyvos 98/34/EB 5 straipsnį įsteigto komiteto nuomonę Komisija nusprendžia, ar Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje skelbti, neskelbti, skelbti su apribojimais, palikti, palikti su apribojimais arba panaikinti nuorodas į atitinkamą darnųjį standartą.
3. Komisija praneša atitinkamai Europos standartizacijos institucijai apie savo sprendimą ir, prireikus, prašo peržiūrėti atitinkamą darnųjį standartą.
19 straipsnis
Europos vertinimo dokumentas
1. Gamintojui pateikus prašymą išduoti Europos techninį įvertinimą, TVĮ organizacija parengia ir patvirtina Europos vertinimo dokumentą statybos produktams, kuriems netaikomas arba taikomas nevisas darnusis standartas ir kurių eksploatacinių savybių negalima visapusiškai įvertinti remiantis galiojančiu darniuoju standartu dėl to, kad, inter alia:
a)
produktui netaikomas joks galiojantis darnusis standartas;
b)
darniajame standarte numatytas vertinimo metodas yra netinkamas bent vienos esminės to produkto charakteristikos atžvilgiu; arba
c)
darnusis standartas nenumato vertinimo metodo bent vienos esminės to produkto charakteristikos atžvilgiu.
2. Europos vertinimo dokumento priėmimo procedūra turi atitikti 20 straipsnyje nustatytus principus ir turi būti laikomasi 21 straipsnio bei II priedo.
3. Komisija gali priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį, siekiant iš dalies pakeisti II priedą ir nustatyti papildomas procedūrines Europos vertinimo dokumento rengimo ir priėmimo taisykles.
4. Kai tinkama, Komisija, pasikonsultavusi su Nuolatiniu statybos komitetu, pagal 17 straipsnio 1 dalį suteikdama įgaliojimus parengti šio straipsnio 1 dalyje nurodytų produktų darniuosius standartus, remiasi esamais Europos vertinimo dokumentais.
20 straipsnis
Europos vertinimo dokumentų rengimo ir priėmimo principai
1. Europos vertinimo dokumentų rengimo ir tvirtinimo procedūra turi būti:
a)
skaidri atitinkamo gamintojo atžvilgiu;
b)
apibrėžta tinkamais privalomais terminais, kad būtų išvengta nepagrįsto vėlavimo;
c)
parengta deramai atsižvelgiant į komercinės paslapties ir konfidencialumo apsaugą;
d)
parengta numatant galimybę deramam Komisijos dalyvavimui;
e)
pagrįsta mažiausiomis sąnaudomis gamintojui; ir
f)
užtikrinanti atitinkamam produktui paskirtų TVĮ kolegialumą ir jų veiklos koordinavimą.
2. TVĮ kartu su TVĮ organizacija padengia visas Europos vertinimo dokumentų rengimo ir priėmimo išlaidas.
21 straipsnis
TVĮ prievolės gavus prašymą išduoti Europos techninį įvertinimą
1. TVĮ, gavusi prašymą išduoti Europos techninį įvertinimą, praneša gamintojui, ar statybos produktui visiškai ar iš dalies taikomos darniosios techninės specifikacijos, pateikdama šią informaciją:
a)
jeigu produktui visapusiškai taikomas darnusis standartas, TVĮ gamintojui praneša, kad pagal 19 straipsnio 1 dalį negali būti išduotas Europos techninis įvertinimas;
b)
jeigu produktui visapusiškai taikomas Europos vertinimo dokumentas, TVĮ gamintojui praneša, kad toks dokumentas bus naudojamas kaip pagrindas rengiant Europos techninį įvertinimą, kuris bus išduotas;
c)
jeigu produktui darniosiose techninės specifikacijos netaikomos arba taikomos ne visos specifikacijos, TVĮ taiko II priede arba pagal 19 straipsnio 3 dalį nustatytas procedūras.
2. 1 dalies b ir c punktuose nurodytais atvejais TVĮ informuoja TVĮ organizaciją ir Komisiją apie prašymo turinį ir nurodo atitinkamą Komisijos sprendimą dėl eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo, kurį TVĮ ketina taikyti to produkto atžvilgiu, arba praneša, kad tokio Komisijos sprendimo nėra.
3. Jeigu Komisija mano, kad nėra tinkamo sprendimo dėl eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo dėl to statybos produkto, taikomas 28 straipsnis.
22 straipsnis
Paskelbimas
TVĮ organizacijos priimti Europos vertinimo dokumentai siunčiami Komisijai, kuri galutinių Europos vertinimo dokumentų nuorodų sąrašą skelbia Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Komisija skelbia atnaujintus sąrašus.
23 straipsnis
Ginčų nagrinėjimas TVĮ nesutarimų atveju
Jeigu TVĮ per numatytą terminą nesusitaria dėl Europos vertinimo dokumento, TVĮ organizacija perduoda šį klausimą Komisijai, kad būtų priimtas atitinkamas sprendimas.
24 straipsnis
Europos vertinimo dokumento turinys
1. Europos vertinimo dokumentas apima bent bendrąjį statybos produkto aprašymą, produkto naudojimo paskirčiai svarbių esminių charakteristikų, kurias yra numatęs gamintojas ir dėl kurių yra susitarę gamintojas ir TVĮ organizacija, sąrašą ir produkto eksploatacinių savybių, susijusių su tomis esminėmis charakteristikomis, vertinimo metodus ir kriterijus.
2. Europos vertinimo dokumente nustatomi taikomi vidinės gamybos kontrolės principai, atsižvelgiant į atitinkamo statybos produkto gamybos proceso sąlygas.
3. Jeigu kai kurių produkto esminių charakteristikų eksploatacines savybes galima tinkamai įvertinti taikant kitose darniosiose techninėse specifikacijose arba rekomendacijose, nurodytose 66 straipsnio 3 dalyje, jau nustatytus metodus ir kriterijus, arba juos panaudoti pagal Direktyvos 89/106/EEB 9 straipsnį anksčiau nei 2013 m. liepos 1 d. išduodant Europos techninius liudijimus, tie jau nustatyti metodai ir kriterijai įtraukiami į Europos vertinimo dokumentą.
25 straipsnis
Oficialūs prieštaravimai dėl Europos vertinimo dokumentų
1. Jeigu valstybė narė arba Komisija mano, kad Europos vertinimo dokumentas nevisiškai atitinka su I priede išdėstytais esminiais statinių reikalavimais susijusių poreikių, atitinkama valstybė narė arba Komisija perduoda klausimą nagrinėti Nuolatiniam statybos komitetui, nurodydama savo argumentus. Nuolatinis statybos komitetas, pasikonsultavęs su TVĮ organizacija, nedelsdamas pateikia savo nuomonę.
2. Atsižvelgusi į Nuolatinio statybos komiteto nuomonę Komisija nusprendžia, ar Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje skelbti, neskelbti, skelbti su apribojimais, palikti, palikti su apribojimais arba panaikinti nuorodas į atitinkamus Europos vertinimo dokumentus.
3. Komisija atitinkamai informuoja TVĮ organizaciją ir, prireikus, prašo peržiūrėti atitinkamą Europos vertinimo dokumentą.
26 straipsnis
Europos techninis įvertinimas
1. Europos techninį įvertinimą gamintojo prašymu ir remiantis Europos vertinimo dokumentu, parengtu pagal 21 straipsnyje ir II priede išdėstytas procedūras, išduoda TVĮ.
Jeigu yra Europos vertinimo dokumentas, Europos techninis įvertinimas gali būti išduotas net ir tuo atveju, jeigu jau išduotas įgaliojimas dėl darniojo standarto. Toks išdavimas įmanomas iki Komisijos nustatyto bendro taikymo laikotarpio, kaip nurodyta 17 straipsnio 5 dalyje, pradžios.
2. Europos techninis įvertinimas apima tų esminių charakteristikų, dėl kurių yra susitarę gamintojas ir prašymą išduoti Europos techninį įvertinimą gavusi TVĮ, eksploatacinių savybių, kurios turi būti deklaruotos, susijusių su deklaruota naudojimo paskirtimi, lygius ar klases arba aprašymą bei techninę informaciją, kurių reikia eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemai įgyvendinti.
3. Siekiant užtikrinti vienodą šio straipsnio įgyvendinimą, Komisija priima įgyvendinimo aktus, kad pagal 64 straipsnio 2 dalyje nurodytą procedūrą nustatytų Europos techninio įvertinimo formą.
27 straipsnis
Eksploatacinių savybių lygiai arba klasės
1. Naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį, Komisija gali nustatyti eksploatacinių savybių klases pagal esmines statybos produktų charakteristikas.
2. Jeigu Komisija nustato su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusių eksploatacinių savybių klases, Europos standartizacijos institucijos turi naudoti šias klases darniuosiuose standartuose. TVĮ organizacija atitinkamais atvejais naudoja tas klases Europos vertinimo dokumentuose.
Jeigu Komisija nenustato su esminėmis statybos produktų charakteristikomis susijusių eksploatacinių savybių klasių, jas darniuosiuose standartuose gali nustatyti Europos standartizacijos institucijos, remdamosi patikslintu įgaliojimu.
3. Kai tai numatyta atitinkamuose įgaliojimuose, Europos standartizacijos institucijos darniuosiuose standartuose nustato ribinius lygius, susijusius su esminėmis charakteristikomis, ir, prireikus, su naudojimo paskirtimi, kuriuos turės atitikti statybos produktai valstybėse narėse.
4. Jeigu Europos standartizacijos institucijos darniajame standarte yra nustačiusios eksploatacinių savybių klases, TVĮ organizacija naudoja tas klases Europos vertinimo dokumentuose, jeigu jos yra susijusios su statybos produktu.
Kai laikoma tikslinga, TVĮ organizacija, Komisijai pritarus, bei pasikonsultavusi su Nuolatiniu statybos komitetu, nustato Europos vertinimo dokumente eksploatacinių savybių klases ir ribinius lygius, susijusius su esminėmis statybos produkto charakteristikomis pagal gamintojo numatytą jo naudojimo paskirtį.
5. Naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį, Komisija gali nustatyti sąlygas, kurias įvykdžius laikoma, kad statybos produktas atitinka tam tikrą eksploatacinių savybių lygį ar klasę neatliekant bandymų arba tolimesnių bandymų.
Jei Komisija nėra nustačiusi tokių sąlygų, Europos standartizacijos institucijos gali tokias sąlygas nustatyti darniuosiuose standartuose remdamosi peržiūrėtais įgaliojimais.
6. Jeigu Komisija yra nustačiusi klasifikacijos sistemas pagal 1 dalį, valstybės narės gali nustatyti eksploatacinių savybių lygius arba klases, kurias statybos produktai pagal jų esmines charakteristikas turės atitikti, tik atsižvelgdamos į tas klasifikacijos sistemas.
7. Europos standartizacijos institucijos ir TVĮ organizacija, nustatydamos eksploatacinių savybių ribinius lygius arba klases, atsižvelgia į valstybių narių reglamentavimo poreikius.
28 straipsnis
Eksploatacinių savybių pastovumo vertinimas ir tikrinimas
1. Statybos produktų eksploatacinių savybių pastovumas, atsižvelgiant į šių produktų esmines charakteristikas, vertinamas ir tikrinamas pagal vieną iš V priede nustatytų sistemų.
2. Naudodamasi teise priimti deleguotus teisės aktus pagal 60 straipsnį, Komisija, atsižvelgdama visų pirma į poveikį žmonių sveikatai ir saugai bei aplinkai, nustato ir gali patikslinti, kuri sistema ar sistemos taikoma (-os) atitinkamam statybos produktui, statybos produktų grupei arba tam tikrai esminei charakteristikai. Tai darydama Komisija taip pat atsižvelgia į su rinkos priežiūra susijusią patirtį, įformintą nacionalinės valdžios institucijų perduotuose dokumentuose.
Komisija pasirenka visus esminius statinių reikalavimus atitinkančią mažiausiai griežtą sistemą ar sistemas.
3. Taip nustatyta sistema arba sistemos nurodoma (-os) įgaliojimuose dėl darniųjų standartų ir darniosiose techninėse specifikacijose.
V SKYRIUS
TECHNINIO VERTINIMO ĮSTAIGOS
29 straipsnis
TVĮ paskyrimas, stebėsena ir vertinimas
1. Valstybės narės savo teritorijose gali paskirti TVĮ vienai arba kelioms IV priedo 1 lentelėje išvardytoms produktų sritims.
Valstybės narės, paskyrusios TVĮ, praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai jos pavadinimą, adresą ir produktų sritis, kurioms ta TVĮ yra priskirta.
2. Komisija elektroninėmis priemonėmis viešai skelbia TVĮ sąrašą, nurodydama produktų sritis, kuriems jos yra priskirtos, siekdama aukščiausio galimo skaidrumo lygio.
Komisija viešai skelbia atnaujintą sąrašą.
3. Valstybės narės vykdo jų paskirtų TVĮ veiklos ir kompetencijos stebėseną ir vertina jas pagal atitinkamus IV priedo 2 lentelėje išdėstytus reikalavimus.
Valstybės narės praneša Komisijai apie nacionalinę TVĮ paskyrimo, jų veiklos ir kompetencijos stebėsenos tvarką ir apie tos informacijos pasikeitimus.
4. Komisija, pasikonsultavusi su Nuolatiniu statybos komitetu, patvirtina TVĮ veiklos vertinimo gaires.
30 straipsnis
Reikalavimai, taikomi TVĮ
1. TVĮ atlieka vertinimą ir išduoda Europos techninį įvertinimą dėl tos produktų srities, kuriai ta įstaiga yra priskirta.
TVĮ pagal jai priskirtą sritį turi atitikti IV priedo 2 lentelėje nustatytus reikalavimus.
2. TVĮ viešai skelbia savo struktūrą ir savo sprendimus priimančių vidaus organų narių pavardes.
3. Jeigu TVĮ nebeatitinka 1 dalyje nurodytų reikalavimų, valstybė narė panaikina tos TVĮ paskyrimą atitinkamos produktų srities atžvilgiu ir apie tai praneša Komisijai bei kitoms valstybėms narėms.
31 straipsnis
TVĮ koordinavimas
1. TVĮ įsteigia techninio vertinimo organizaciją.
2. TVĮ organizacija laikoma įstaiga, siekiančia Europos bendros svarbos interesų, kaip apibrėžta 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (15), 162 straipsnyje.
3. Bendri bendradarbiavimo tikslai ir administracinės bei finansinės sąlygos, susijusios su TVĮ organizacijai suteiktomis dotacijomis, gali būti apibrėžtos sudarant pagrindų partnerystės susitarimą, kurį pasirašo Komisija ir ta organizacija laikantis 2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio reglamento (16) (toliau - Finansinis reglamentas) ir Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002. Europos Parlamentui ir Tarybai pranešama apie tokio susitarimo sudarymą.
4. TVĮ organizacija vykdo bent šias užduotis:
a)
organizuoja TVĮ veiklos koordinavimą ir prireikus užtikrina bendradarbiavimą ir konsultavimąsi su kitais suinteresuotaisiais subjektais;
b)
užtikrina, kad TVĮ dalytųsi geriausios praktikos pavyzdžiais siekiant skatinti didesnį veiksmingumą ir teikti geresnes paslaugas pramonei;
c)
koordinuoja 21 straipsnyje ir II priede nustatytų procedūrų taikymą bei teikia šiam tikslui reikalingą pagalbą;
d)
rengia ir priima Europos vertinimo dokumentus;
e)
praneša Komisijai apie visus klausimus, susijusius su Europos vertinimo dokumentų rengimu, ir su 21 straipsnyje ir II priede nustatytų procedūrų aiškinimu susijusius aspektus bei siūlo Komisijai patobulinimus remiantis įgyta patirtimi;
f)
teikia pastabas dėl TVĮ, kuri nevykdo savo užduočių pagal 21 straipsnyje ir II priede nustatytas procedūras, Komisijai ir tą TVĮ paskyrusiai valstybei narei;
g)
užtikrina, kad priimti Europos vertinimo dokumentai ir nuorodos į Europos techninius įvertinimus būtų skelbiami viešai.
Šioms užduotims vykdyti TVĮ organizacija turi sekretoriatą.
5. Valstybės narės užtikrina, kad TVĮ finansų ir žmogiškaisiais ištekliais remtų TVĮ organizaciją.
32 straipsnis
Sąjungos finansavimas
1. Sąjungos finansavimas gali būti suteikiamas TVĮ organizacijai įgyvendinti 31 straipsnio 4 dalyje nurodytas užduotis.
2. 31 straipsnio 4 dalyje nustatytoms užduotims skiriamus asignavimus kiekvienais metais nustato biudžeto valdymo institucija neviršydama galiojančios finansinės programos ribų.
33 straipsnis
Finansavimo tvarka
1. Sąjungos finansavimas, neskelbiant kvietimo teikti paraiškas, skiriamas TVĮ organizacijai, kuriai galima skirti dotacijas pagal Finansinį reglamentą, vykdyti 31 straipsnio 4 dalyje nurodytoms užduotims.
2. TVĮ organizacijos sekretoriato, nurodyto 31 straipsnio 4 dalyje, veikla gali būti finansuojama veiklos dotacijų pagrindu. Atnaujinimo atveju veiklos dotacijos automatiškai nemažinamos.
3. Dotacijų susitarimuose galima nustatyti, kad naudos gavėjų pridėtinės išlaidos kompensuojamos nustatyto dydžio suma, neviršijančia 10 % visų reikalavimus atitinkančių tiesioginių veiklos išlaidų, išskyrus atvejus, kai naudos gavėjo netiesioginės išlaidos padengiamos iš veiklos dotacijų, skiriamų iš bendrojo Sąjungos biudžeto.
34 straipsnis
Valdymas ir stebėsena
1. Biudžeto valdymo institucijos nustatyti asignavimai 31 straipsnio 4 dalyje nurodytoms užduotims finansuoti taip pat gali apimti administracines išlaidas, susijusias su parengimu, stebėsena, tikrinimu, auditu ir vertinimu, kurie yra tiesiogiai būtini įgyvendinti šio reglamento tikslus, visų pirma, tyrimų, susitikimų, informavimo ir skelbimo veikla, išlaidos, susijusios su keitimusi informacija skirtais kompiuteriniais tinklais ir visos kitos administracinės ir techninės pagalbos išlaidos, kurią Komisija gali naudoti vykdydama veiklą, susijusią su Europos vertinimo dokumentų priėmimu ir Europos techninių įvertinimų išdavimu.
2. Komisija vertina Sąjungos lėšomis finansuojamų 31 straipsnio 4 dalyje nurodytų užduočių svarbą atsižvelgdama į Sąjungos politiką ir teisės aktus, bei praneša Europos Parlamentui ir Tarybai to vertinimo rezultatus ne vėliau kaip 2017 m. sausio 1 d., o vėliau - kas ketverius metus.
35 straipsnis
Sąjungos finansinių interesų apsauga
1. Komisija užtikrina, kad įgyvendinant veiksmus pagal šį reglamentą, Sąjungos finansiniai interesai būtų apsaugoti taikant prevencines priemones kovojant su sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla vykdant veiksmingus patikrinimus ir susigrąžinant nepagrįstai išmokėtas sumas, ir, jei nustatomi pažeidimai, taikant veiksmingas, proporcingas ir atgrasančias sankcijas, laikantis 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (17), 1996 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2185/96 dėl Komisijos atliekamų patikrinimų ir inspektavimų vietoje siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus nuo sukčiavimo ir kitų pažeidimų (18) bei 1999 m. gegužės 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1073/1999 dėl Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) atliekamų tyrimų (19).
2. Vykdant pagal šį reglamentą finansuojamą veiklą pažeidimas, kaip nurodyta Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalyje, reiškia Sąjungos teisės nuostatos pažeidimą ar sutartinės prievolės nevykdymą dėl ekonominės veiklos vykdytojo veiksmų ar neveikimo, kuriuo dėl nepagrįstų išlaidų Sąjungos bendrajam biudžetui ar jų valdomiems biudžetams padaroma arba gali būti padaryta žala.
3. Visuose remiantis šiuo reglamentu sudarytuose susitarimuose ir sutartyse numatoma Komisijos arba jos įgalioto atstovo vykdoma stebėsena ir finansų kontrolė ir auditas, kurį atlieka Audito Rūmai ir kuris, prireikus, gali būti atliekamas vietoje.
VI SKYRIUS
SUPAPRASTINTOS PROCEDŪROS
36 straipsnis
Atitinkamų techninių dokumentų naudojimas
1. Nustatydamas produkto tipą, gamintojas gali pakeisti tipo bandymus arba su tipu susijusius skaičiavimus atitinkamu techniniu dokumentu, kuriuo patvirtinama, kad:
a)
dėl vienos ar kelių esminių statybos produkto, kurį gamintojas pateikia į rinką, charakteristikų, tas produktas laikomas atitinkančiu tam tikrą eksploatacinių savybių lygį ar klasę neatliekant bandymų ar skaičiavimų, arba neatliekant tolimesnių bandymų ar skaičiavimų, laikantis atitinkamoje darniojoje techninėje specifikacijoje arba Komisijos sprendime nustatytų sąlygų;
b)
statybos produktas, kuriam taikomas darnusis standartas ir kurį gamintojas pateikia į rinką, atitinka kito statybos produkto, pagaminto kito gamintojo ir jau išbandyto pagal atitinkamą darnųjį standartą, tipą. Įvykdžius šias sąlygas, gamintojas įgyja teisę deklaruoti, kad eksploatacinės savybės atitinka visus kito produkto bandymo rezultatus arba jų dalį. Gamintojas gali naudotis kito gamintojo atliktų bandymų rezultatais tik gavęs to gamintojo, kuris išlieka atsakingas už tų bandymo rezultatų tikslumą, patikimumą ir stabilumą, leidimą; arba
c)
statybos produktas, kuriam taikoma darnioji techninė specifikacija ir kurį gamintojas pateikia į rinką, yra sistema, sudaryta iš sudedamųjų dalių, kurias gamintojas surenka laikydamasis tikslių nurodymų, kuriuos pateikia tokios sistemos arba jos sudedamųjų dalių tiekėjas, jau atlikęs tos sistemos ar tos sudedamosios dalies bandymus dėl vienos ar kelių esminių charakteristikų, laikydamasis atitinkamos darniosios techninės specifikacijos. Įvykdžius šias sąlygas gamintojas įgyja teisę deklaruoti, kad eksploatacinės savybės atitinka visus arba dalį jam pateiktos sistemos arba sudedamosios dalies bandymo rezultatų. Gamintojas gali naudotis kito gamintojo ar sistemų tiekėjo atliktų bandymų rezultatais tik gavęs to gamintojo ar sistemų tiekėjo, kurie išlieka atsakingi už tų bandymo rezultatų tikslumą, patikimumą ir stabilumą, leidimą.
2. Jeigu 1 dalyje nurodytas statybos produktas priklauso statybos produktų grupei, kuriai taikoma eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistema yra 1 + arba 1 sistema, kaip nustatyta V priede, atitinkamus techninius dokumentus, nurodytus šio straipsnio 1 dalyje, tikrina notifikuotoji produkto sertifikavimo įstaiga, kaip nurodyta V priede.
37 straipsnis
Supaprastintų procedūrų taikymas labai mažose įmonėse
Labai mažos įmonės, gaminančios statybos produktus, kuriems taikomi darnieji standartai, gali pakeisti produkto tipo nustatymą atliekant tipo bandymus, kai taikomos sistemos 3 ir 4, kaip nustatyta V priede, naudodamos metodus, kurie skiriasi nuo taikomame darniajame standarte nurodytų metodų. Tie gamintojai taip pat gali statybos produktams, kuriems taikoma sistema 3, taikyti sistemos 4 nuostatas. Šias supaprastintas procedūras taikantis gamintojas turi įrodyti, kad statybos produktas atitinka taikomus reikalavimus, naudodamas specifinį techninį dokumentą, ir kad jo taikytos procedūros lygiavertės darniuosiuose standartuose nustatytoms procedūroms.
38 straipsnis
Kitos supaprastintos procedūros
1. Statybos produktų, kuriems taikomas darnusis standartas ir kurie pagaminti individualiai arba pagal individualų užsakymą neserijinės gamybos proceso būdu bei instaliuoti viename konkrečiame statinyje, atveju gamintojas gali taikomos sistemos eksploatacinių savybių vertinimo dalį, kaip nustatyta V priede, pakeisti specifiniu techniniu dokumentu, kuriuo įrodoma to produkto atitiktis taikomiems reikalavimams ir jo taikytų procedūrų lygiavertiškumas darniuosiuose standartuose nustatytoms procedūroms.
2. Jeigu 1 dalyje nurodytas statybos produktas priklauso statybos produktų grupei, kuriai taikoma eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistema yra 1 + arba 1 sistema, kaip nustatyta V priede, specifinį techninį dokumentą tikrina notifikuotoji produkto sertifikavimo įstaiga, kaip nurodyta V priede.
VII SKYRIUS
NOTIFIKUOJANČIOSIOS INSTITUCIJOS IR NOTIFIKUOTOSIOS ĮSTAIGOS
39 straipsnis
Notifikavimas
Valstybės narės teikia pranešimą Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie įstaigas, įgaliotas atlikti trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą pagal šį reglamentą (toliau - notifikuotosios įstaigos).
40 straipsnis
Notifikuojančiosios institucijos
1. Valstybės narės paskiria notifikuojančiąją instituciją, kuri atsako už tai, kad būtų nustatytos ir taikomos reikiamos įstaigų, kurios turi būti įgaliotos taikant šį reglamentą atlikti trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą, vertinimo ir pranešimų teikimo procedūros, bei už notifikuotųjų įstaigų stebėseną, įskaitant už tai, kaip jos laikosi 43 straipsnio.
2. Valstybės narės gali nuspręsti, kad 1 dalyje nurodytą vertinimą ir stebėseną turi atlikti jų nacionalinės akreditacijos įstaigos, kaip apibrėžta ir nustatyta Reglamente (EB) Nr. 765/2008.
3. Jeigu notifikuojančioji institucija įgalioja arba kitaip paveda atlikti 1 dalyje nurodytus vertinimą, notifikavimą ar stebėseną įstaigai, kuri nėra Vyriausybinis subjektas, ta įstaiga turi būti juridinis asmuo ir turi mutatis mutandis atitikti 41 straipsnyje nustatytus reikalavimus. Be to, ji turi sudaryti susitarimus, kuriais apdraudžiama atsakomybė, kylanti dėl jos veiklos.
4. Notifikuojančioji institucija prisiima visą atsakomybę už 3 dalyje nurodytos įstaigos atliktas užduotis.
41 straipsnis
Reikalavimai, taikomi notifikuojančiosioms institucijoms
1. Notifikuojančioji institucija steigiama taip, kad nekiltų interesų konfliktų su notifikuotosiomis įstaigomis.
2. Notifikuojančioji institucija organizuojama ir veikia taip, kad būtų užtikrintas jos veiklos objektyvumas ir nešališkumas.
3. Notifikuojančiosios institucijos veikla organizuojama taip, kad kiekvieną sprendimą, susijusį su įstaigos, kuri turi būti įgaliota atlikti trečiosios šalies užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą, priimtų kiti kompetentingi vertinime nedalyvavę asmenys.
4. Notifikuojančioji institucija nesiūlo ar nevykdo veiklos, kurią vykdo notifikuotosios įstaigos, taip pat neteikia konsultavimo paslaugų komerciniais ar konkurenciniais pagrindais.
5. Notifikuojančioji institucija užtikrina gautos informacijos konfidencialumą.
6. Notifikuojančiojoje institucijoje turi būti pakankamai kompetentingų darbuotojų, galinčių tinkamai atlikti jos užduotis.
42 straipsnis
Valstybių narių prievolė informuoti
Valstybės narės informuoja Komisiją apie nacionalines procedūras, taikomas vertinant ir notifikuojant įstaigas, kurios turi būti įgaliotos atlikti trečiosios šalies užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą, bei apie notifikuotųjų įstaigų stebėjimą, taip pat praneša apie visus šios informacijos pakeitimus.
Komisija tą informaciją skelbia viešai.
43 straipsnis
Reikalavimai, taikomi notifikuotosioms įstaigoms
1. Notifikavimo tikslais, notifiktuotoji įstaiga turi atitikti 2-11 dalyse nustatytus reikalavimus.
2. Notifikuotoji įstaiga turi būti įsteigta pagal nacionalinę teisę ir turėti juridinio asmens statusą.
3. Notifikuotoji įstaiga turi būti trečiąja šalimi esanti įstaiga, nepriklausoma nuo organizacijos ar statybos produkto, kuriuos ji vertina.
Įstaiga, priklausanti verslo asociacijai ar profesinei federacijai, atstovaujančiai įmonėms, susijusioms su šios įstaigos vertinamų statybos produktų projektavimu, gamyba, tiekimu, surinkimu, naudojimu arba technine priežiūra, gali būti pripažįstama tokia įstaiga su sąlyga, kad įrodoma, jog ji yra nepriklausoma ir nekyla interesų konfliktų.
4. Notifikuotoji įstaiga, jos aukščiausioji vadovybė ir už trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą atsakingi darbuotojai negali būti jų vertinamų statybos produktų projektuotojai, gamintojai, tiekėjai, montuotojai, pirkėjai, savininkai, naudotojai ar techninės priežiūros paslaugų teikėjai, taip pat negali būti bet kurios iš tų šalių įgaliotieji atstovai. Vis dėlto tai neturi trukdyti naudoti vertinamus produktus, kurie yra būtini notifikuotosios įstaigos veiklai, arba produktų naudojimui asmeniniais tikslais.
Notifikuotoji įstaiga, jos aukščiausioji vadovybė ir už trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą atsakingi darbuotojai negali tiesiogiai dalyvauti kuriant, gaminant ar konstruojant, parduodant, instaliuojant, naudojant šiuos statybos produktus ar atliekant jų techninę priežiūrą, taip pat negali atstovauti šioje veikloje dalyvaujančioms šalims. Jie negali imtis jokios veiklos, kuri gali prieštarauti jų nepriklausomumui ir sąžiningumui atliekant užduotis, dėl kurių jie yra gavę pranešimą. Tai visų pirma taikoma konsultavimo paslaugoms.
Notifikuotoji įstaiga užtikrina, kad jos filialų ar subrangovų veikla nepakenktų jos vertinimo ir (arba) tikrinimo veiklos konfidencialumui, objektyvumui ir nešališkumui.
5. Trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą vykdanti notifikuotoji įstaiga ir jos darbuotojai šią veiklą turi vykdyti su didžiausiu profesiniu sąžiningumu ir turėti tinkamas technines žinias tam tikroje srityje bei turi nepasiduoti jokiam spaudimui bei paskatinimams, ypač finansiniams, kurie galėtų daryti poveikį jų sprendimui arba vertinimo ir (arba) tikrinimo veiklos rezultatams, ypač jei spaudimą daro ir paskatinimus siūlo šios veiklos rezultatais suinteresuoti asmenys arba asmenų grupės.
6. Notifikuotoji įstaiga turi būti pajėgi atlikti visas trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą, kurios jai yra priskirtos pagal V priedo nuostatas ir dėl kurių ji yra notifikuota, nepriklausomai nuo to, ar tas užduotis atlieka pati notifikuotoji įstaiga, ar jos atliekamos šios įstaigos vardu bei jos atsakomybe.
Bet kokiomis aplinkybėmis notifikuotoji įstaiga kiekvienai eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemai ir kiekvienai statybos produktų, esminių charakteristikų ir užduočių rūšiai ar kategorijai, dėl kurių ji yra notifikuota, turi turėti:
a)
reikalingų darbuotojų, turinčių techninių žinių ir pakankamai patyrusių, kad galėtų vykdyti trečiųjų šalių užduotis, kai vertinamas ir tikrinamas eksploatacinių savybių pastovumas;
b)
reikalingų procedūrų, pagal kurias atliekamas eksploatacinių savybių vertinimas, užtikrinant šių procedūrų skaidrumą ir galimybę jas atkartoti, aprašymą; ji turi turėti tinkamą politiką ir procedūras, kad būtų galima atskirti užduotis, kurias ji atlieka kaip notifikuotoji įstaiga, nuo kitos veiklos;
c)
reikalingas jos veiklai vykdyti procedūras, kuriomis tinkamai atsižvelgiama į įmonės dydį, sektorių, kuriame ji veikia, jos struktūrą, atitinkamų produktų technologijos sudėtingumo laipsnį ir į masinį ar serijinį gamybos proceso pobūdį.
Notifikuotoji įstaiga turi turėti priemones, būtinas tinkamai atlikti su veikla, dėl kurios ji yra notifikuota, susijusias technines ir administracines užduotis, ir galimybę naudotis visa reikiama įranga ar įrenginiais.
7. Už veiklos, dėl kurios įstaiga yra notifikuota, vykdymą atsakingi darbuotojai turi:
a)
turėti tinkamą techninį ir profesinį išsilavinimą, apimantį visas atitinkamų rūšių trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą toje srityje, dėl kurios įstaiga yra notifikuota;
b)
pakankamai išmanyti jų atliekamo vertinimo ir tikrinimo reikalavimus ir turėti reikalingus įgaliojimus tokiems veiksmams atlikti;
c)
turėti tinkamų žinių apie taikomus darniuosius standartus ir atitinkamas šio reglamento nuostatas bei juos išmanyti;
d)
turėti gebėjimų, reikalingų rengti sertifikatus, protokolus ir ataskaitas, patvirtinančias, kad buvo atliktas vertinimas ir tikrinimas.
8. Turi būti užtikrinamas notifikuotosios įstaigos, jos aukščiausios vadovybės ir vertinimą atliekančių darbuotojų nešališkumas.
Notifikuotosios įstaigos aukščiausiosios vadovybės ir vertinimą atliekančių darbuotojų atlyginimas neturi priklausyti nuo atliktų vertinimų skaičiaus arba tokių vertinimų rezultatų.
9. Notifikuotoji įstaiga turi būti apdraudusi savo civilinę atsakomybę, nebent atsakomybę pagal nacionalinę teisę prisiima valstybė narė arba pati valstybė narė tiesiogiai atsako už atliktą vertinimą ir (arba) tikrinimą.
10. Notifikuotosios įstaigos darbuotojai kaip profesinę paslaptį turi saugoti visą informaciją, kurią jie gavo atlikdami savo užduotis pagal V priedą, išskyrus veiklos vykdymo valstybės narės kompetentingų administracinių institucijų atžvilgiu. Turi būti saugomos nuosavybės teisės.
11. Notifikuotoji įstaiga turi dalyvauti atitinkamoje standartizacijos veikloje ir notifikuotųjų įstaigų koordinavimo grupės, sudarytos pagal šį reglamentą, veikloje arba užtikrinti, kad jos darbuotojai, atliekantys vertinimą, būtų apie tokią veiklą informuojami; taip pat ji šios grupės priimtus administracinius sprendimus ir parengtus dokumentus taiko kaip bendrąsias rekomendacijas.
44 straipsnis
Atitikties prezumpcija
Preziumuojama, kad notifikuotoji įstaiga, kuri turi būti įgaliota atlikti trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą, ir kuri įrodo, kad atitinka kriterijus, nustatytus atitinkamuose darniuosiuose standartuose arba jų dalyse, kurių nuorodos paskelbtos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, atitinka 43 straipsnyje nustatytus reikalavimus, tiek, kiek taikomi darnieji standartai apima tuos reikalavimus.
45 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų filialai ir subrangovai
1. Jeigu notifikuotoji įstaiga sudaro subrangos sutartį dėl tam tikrų su trečiųjų šalių užduotimis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą susijusių užduočių atlikimo arba naudojasi filialo paslaugomis, ji užtikrina, kad subrangovas arba filialas atitiktų 43 straipsnyje nustatytus reikalavimus, ir apie tai atitinkamai praneša notifikuojančiajai institucijai.
2. Notifikuotoji įstaiga prisiima visą atsakomybę už subrangovų ar filialų atliktas užduotis, neatsižvelgiant į jų įsisteigimo vietą.
3. Pavesti darbą subrangovui arba filialui galima tik gavus kliento sutikimą.
4. Notifikuotoji įstaiga užtikrina galimybę notifikuojančiajai institucijai susipažinti su atitinkamais dokumentais, susijusiais su subrangovo arba filialo kvalifikacijų įvertinimu ir su tokių šalių atliktomis užduotimis pagal V priedą.
46 straipsnis
Naudojimasis ne notifikuotosios įstaigos bandymų laboratorijos įranga
1. Gamintojo prašymu, ir kai tai pateisinama dėl techninių, ekonominių ar logistinių priežasčių, notifikuotosios įstaigos gali nuspręsti atlikti eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemomis 1+, 1 ir 3 numatytus bandymus, nurodytus V priede, arba pavesti tokius bandymus joms prižiūrint atlikti gamyklose ir tam pasinaudoti gamintojo vidaus laboratorijos bandymų įrenginiais, arba, gavus išankstinį gamintojo sutikimą - išorės laboratorijoje, pasinaudojant tos laboratorijos bandymų įrenginiais.
Tokius bandymus atliekančios notifikuotosios įstaigos turi būti specialiai paskirtos kaip kompetentingos dirbti ne su savo akreditacijos srityje nurodyta bandymų įranga.
2. Prieš atlikdama šiuos bandymus, notifikuotoji įstaiga patikrina, ar įvykdyti bandymų metodo reikalavimai, ir įvertina, ar:
a)
bandymų įrenginiai turi tinkamą kalibravimo sistemą ir ar garantuojamas matavimų atsekamumas;
b)
užtikrinta bandymų rezultatų kokybė.
47 straipsnis
Notifikavimo paraiška
1. Įstaiga, kuri turi būti įgaliota atlikti trečiųjų šalių užduotis vertinant ir tikrinant eksploatacinių savybių pastovumą, notifikavimo paraišką pateikia įsisteigimo valstybės narės notifikuojančiajai institucijai.
2. Prie paraiškos pridedamas atliktinos veiklos, vertinimo ir (arba) tikrinimo procedūrų, kurias atlikti, įstaigos teigimu, ji turi kompetenciją, aprašymas, nacionalinės akreditacijos įstaigos, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 765/2008, išduotas akreditacijos pažymėjimas, patvirtinantis, kad įstaiga atitinka 43 straipsnyje nustatytus reikalavimus, jeigu jis išduotas.
3. Jeigu atitinkama įstaiga negali pateikti akreditacijos pažymėjimo, ji notifikuojančiajai institucijai pateikia visus dokumentus, būtinus jos atitikčiai 43 straipsnyje nustatytiems reikalavimams patikrinti, patvirtinti ir nuolat stebėti.
48 straipsnis
Notifikavimo procedūra
1. Notifikuojančiosios institucijos gali notifikuoti tik tas įstaigas, kurios atitinka 43 straipsnyje nustatytus reikalavimus.
2. Jos praneša apie tai Komisijai ir kitoms valstybėms narėms, konkrečiai tam panaudodamos Komisijos sukurtą ir valdomą elektroninio pranešimo priemonę.
Išimtinai V priedo 3 punkte nustatytais atvejais, kai nėra tinkamos elektroninės priemonės, išimties tvarka priimama spausdintinė notifikavimo pranešimo kopija.
3. Notifikavimo pranešime nurodoma išsami informacija apie atliktinas funkcijas, nuoroda į atitinkamą darniąją techninę specifikaciją ir, V priede nustatytos sistemos tikslais, esminės charakteristikos, kurių atžvilgiu įstaiga turi kompetenciją.
Tačiau V priedo 3 punkte nustatytais atvejais nereikalaujama pateikti nuorodos į atitinkamą darniąją techninę specifikaciją.
4. Jeigu notifikavimas nėra grindžiamas akreditacijos pažymėjimu, kaip nurodyta 47 straipsnio 2 dalyje, notifikuojančioji institucija Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pateikia visus dokumentus, patvirtinančius, kad notifikuotoji įstaiga yra kompetentinga ir yra naudojamos priemonės siekiant užtikrinti, kad ta įstaiga bus nuolat stebima ir ji toliau atitiks 43 straipsnyje nustatytus reikalavimus.
5. Atitinkama įstaiga notifikuotosios įstaigos veiklą gali vykdyti, tik jei Komisija ar kitos valstybės narės nepareiškia prieštaravimų per dvi savaites po notifikavimo, kai naudojamas akreditacijos pažymėjimas, arba per du mėnesius po notifikavimo, jei akreditacijos pažymėjimas nenaudojamas.
Tik tokia įstaiga pripažįstama notifikuotąja įstaiga pagal šį reglamentą.
6. Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pranešama apie visus susijusius vėlesnius notifikavimo pakeitimus.
49 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų identifikaciniai numeriai ir sąrašai
1. Komisija kiekvienai notifikuotajai įstaigai suteikia identifikacinį numerį.
Ji suteikia tik vieną tokį numerį, net jei įstaiga yra notifikuota pagal kelis Sąjungos aktus.
2. Komisija viešai paskelbia pagal šį reglamentą notifikuotų įstaigų sąrašą, įskaitant joms suteiktus identifikacinius numerius ir veiklą, dėl kurios jos yra notifikuotos, konkrečiai tam naudodamos Komisijos sukurtą ir valdomą elektroninę pranešimo priemonę.
Komisija užtikrina, kad šis sąrašas būtų atnaujinamas.
50 straipsnis
Notifikavimo pakeitimai
1. Jeigu notifikuojančioji institucija išsiaiškina arba yra informuojama, kad notifikuotoji įstaiga nebeatitinka 43 straipsnyje nustatytų reikalavimų arba kad ji nevykdo savo prievolių, notifikuojančioji institucija atitinkamai apriboja, sustabdo arba panaikina notifikavimo galiojimą, atsižvelgdama į tų reikalavimų neatitikimo ar tų prievolių nevykdymo atvejų rimtumą. Ji nedelsdama atitinkamai informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares, konkrečiai tam panaudodama Komisijos sukurtą ir valdomą elektroninio pranešimo priemonę.
2. Jei panaikinamas, apribojamas ar sustabdomas notifikavimo galiojimas arba jei notifikuotoji įstaiga nutraukia savo veiklą, atitinkama notifikuojančioji valstybė narė imasi deramų veiksmų, būtinų užtikrinti, kad tos įstaigos bylas tvarkytų kita notifikuotoji įstaiga arba kad su jomis galėtų susipažinti prašymą pateikusios atsakingos notifikuojančiosios ir rinkos priežiūros institucijos.
51 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų kompetencijos užginčijimas
1. Komisija tiria visus atvejus, kai kyla abejonės arba jos dėmesys atkreipiamas į abejones dėl notifikuotosios įstaigos kompetencijos arba dėl to, ar notifikuotoji įstaiga ir toliau vykdo jai nustatytus reikalavimus ir pareigas.
2. Komisijos prašymu, notifikuojančioji valstybė narė pateikia jai visą informaciją, susijusią su notifikavimo pagrindu arba atitinkamos įstaigos kompetencijos užtikrinimu.
3. Komisija užtikrina, kad visa jai atliekant tyrimus gauta neskelbtina informacija būtų tvarkoma konfidencialiai.
4. Jeigu Komisija nustato, kad notifikuotoji įstaiga neatitinka arba nebeatitinka jai taikomų notifikavimo reikalavimų, ji atitinkamai informuoja notifikuojančiąją valstybę narę ir paprašo imtis būtinų taisomųjų priemonių, įskaitant, prireikus, notifikavimo panaikinimą.
52 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų prievolės
1. Notifikuotosios įstaigos vykdo trečiųjų šalių užduotis pagal V priede numatytas eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemas.
2. Eksploatacinių savybių pastovumo vertinimas ir tikrinimas gamintojo atžvilgiu atliekamas skaidriai ir laikantis proporcingumo principo, išvengiant nereikalingos naštos ekonominės veiklos vykdytojams. Notifikuotosios įstaigos savo veiklą vykdo deramai atsižvelgdamos į įmonės dydį, sektorių, kuriame įmonė veikia, jos struktūrą, atitinkamų produktų technologijos sudėtingumą ir į masinį ar serijinį gamybos proceso pobūdį.
Tačiau vykdydamos šią veiklą, notifikuotosios įstaigos produkto atžvilgiu laikosi šiuo reglamentu nustatyto griežtumo reikalavimo ir atsižvelgia į tai, kokį vaidmenį atlieka produktas, kad būtų įvykdyti visi esminiai statinių reikalavimai.
3. Jei, atlikdama pradinį gamyklos ir vidinės gamybos kontrolės tikrinimą, notifikuotoji įstaiga nustato, kad gamintojas neužtikrino gaminamo produkto eksploatacinių savybių pastovumo, ji reikalauja, kad gamintojas imtųsi atitinkamų taisomųjų priemonių, ir neišduoda sertifikato.
4. Jeigu atliekant pagaminto produkto eksploatacinių savybių pastovumo tikrinimo stebėseną notifikuotoji įstaiga nustato, kad statybos produkto eksploatacinės savybės nebeatitinka produkto tipo savybių, ji reikalauja, kad gamintojas imtųsi atitinkamų taisomųjų priemonių ir prireikus sustabdo arba panaikina jo sertifikato galiojimą.
5. Jeigu taisomųjų priemonių nesiimama arba jos nesukelia reikiamo poveikio, notifikuotoji įstaiga prireikus apriboja, sustabdo ar panaikina sertifikatų galiojimą.
53 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų prievolė informuoti
1. Notifikuotosios įstaigos informuoja notifikuojančiąją instituciją apie:
a)
atvejus, kai atsisakoma išduoti sertifikatus, apribojamas, laikinai sustabdomas ar panaikinamas jų galiojimas;
b)
aplinkybes, turinčias įtakos notifikavimo sričiai ir sąlygoms;
c)
prašymus pateikti informacijos apie atliktą eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir (arba) tikrinimo veiklą, kuriuos jos gavo iš rinkos priežiūros institucijų;
d)
pateikus prašymą, trečiųjų šalių užduotis pagal eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemas, vykdomas jų notifikavimo srityje, ir visą kitą vykdomą veiklą, įskaitant tarpvalstybinę veiklą ir subrangą.
2. Notifikuotosios įstaigos kitoms pagal šį reglamentą notifikuotoms įstaigoms, kurios vykdo panašias trečiųjų šalių užduotis pagal eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemas ir susijusias su statybos produktais, kuriems taikoma ta pati darnioji techninė specifikacija, teikia atitinkamą informaciją apie klausimus, susijusius su neigiamais ir, pateikus prašymą, teigiamais to vertinimo ir (arba) tikrinimo rezultatais.
54 straipsnis
Keitimasis patirtimi
Komisija užtikrina, kad būtų organizuojamas valstybių narių nacionalinių institucijų, atsakingų už notifikavimo politiką, keitimasis patirtimi.
55 straipsnis
Notifikuotųjų įstaigų veiklos koordinavimas
Komisija užtikrina tinkamą pagal 39 straipsnį notifikuotų įstaigų veiklos koordinavimą bei bendradarbiavimą ir tai, kad toks koordinavimas ir bendradarbiavimas būtų tinkamai vykdomas, šiuo tikslu sudarant notifikuotųjų įstaigų grupę.
Valstybės narės užtikrina, kad įstaigos, kurias jos notifikavo, tiesiogiai arba per paskirtus atstovus dalyvautų tos grupės veikloje, arba užtikrina, kad notifikuotųjų įstaigų atstovai būtų apie tai informuojami.
VIII SKYRIUS
RINKOS PRIEŽIŪRA IR APSAUGOS PROCEDŪROS
56 straipsnis
Nacionaliniu lygiu taikoma procedūra pavojų keliančių statybos produktų atveju
1. Jeigu vienos valstybės narės rinkos priežiūros institucijos ėmėsi veiksmų pagal Reglamento (EB) Nr. 765/2008 20 straipsnį arba jeigu jos turi pakankamą pagrindą manyti, kad statybos produktas, kuriam taikomas darnusis standartas arba dėl kurio buvo išduotas Europos techninis įvertinimas, neatitinka deklaruotų eksploatacinių savybių ir dėl jo kyla pavojus, kad nebus įvykdyti esminiai statinių reikalavimai, kuriems taikomas šis reglamentas, jos atlieka atitinkamo produkto vertinimą pagal atitinkamus šiame reglamente nustatytus reikalavimus. Atitinkami ekonominės veiklos vykdytojai, kiek tai yra reikalinga, bendradarbiauja su rinkos priežiūros institucijomis.
Jeigu atliekant tą vertinimą rinkos priežiūros institucijos nustato, kad statybos produktas neatitinka šiame reglamente nustatytų reikalavimų, jos nedelsdamos pareikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi visų reikiamų taisomųjų priemonių, kad produktas atitiktų tuos reikalavimus, visų pirma deklaruotas eksploatacines savybes, arba būtų pašalintas iš rinkos, arba susigrąžintas per pagrįstą laikotarpį, kurį jos nustato atsižvelgdamos į pavojaus pobūdį.
Rinkos priežiūros institucijos atitinkamai informuoja notifikuotąją įstaigą, jeigu notifikuotoji įstaiga dalyvauja.
Šios dalies antroje pastraipoje nurodytoms priemonėms taikomas Reglamento (EB) Nr. 765/2008 21 straipsnis.
2. Jeigu rinkos priežiūros institucijos mano, kad neatitiktis neapsiriboja jų valstybės teritorija, jos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares apie vertinimo rezultatus ir apie veiksmus, kurių jų reikalavimu turi imtis ekonominės veiklos vykdytojas.
3. Ekonominės veiklos vykdytojas užtikrina, kad visos atitinkamos taisomosios priemonės būtų naudojamos visų susijusių statybos produktų, kuriuos tas ekonominės veiklos vykdytojas tiekia rinkai visoje Sąjungoje, atžvilgiu.
4. Jeigu atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas nesiima tinkamų taisomųjų priemonių per 1 dalies antroje pastraipoje nurodytą laikotarpį, rinkos priežiūros institucijos imasi visų reikiamų laikinųjų priemonių, siekdamos uždrausti arba apriboti statybos produkto tiekimą nacionalinei rinkai, arba pašalinti produktą iš tos rinkos, arba jį susigrąžinti.
Apie tas priemones rinkos priežiūros institucijos nedelsdamos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
5. 4 dalyje nurodyta informacija apima visus turimus duomenis, visų pirma duomenis, reikalingus identifikuoti reikalavimų neatitinkantį statybos produktą, duomenis apie statybos produkto kilmę, įtariamos neatitikties pobūdį ir atitinkamą pavojų bei naudojamų nacionalinių priemonių pobūdį ir jų taikymo trukmę, taip pat atitinkamo ekonominės veiklos vykdytojo pateiktus argumentus. Visų pirma rinkos priežiūros institucijos nurodo, ar neatitikties priežastis yra:
a)
tai, kad produktas neatitinka deklaruotų eksploatacinių savybių ir (arba) su esminiais statinių reikalavimais susijusių reikalavimų, nustatytų šiame reglamente;
b)
darniųjų techninių specifikacijų arba specifinių techninių dokumentų trūkumai.
6. Kitos nei šią procedūrą inicijavusios valstybės narės nedelsdamos informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares apie bet kokias priimtas priemones ar apie bet kokią jų turimą papildomą informaciją, susijusią su atitinkamo statybos produkto neatitiktimi, ir, jeigu jos nepritaria nacionalinei priemonei, apie kurią buvo pranešta, apie savo prieštaravimus.
7. Jeigu per penkiolika darbo dienų nuo 4 dalyje nurodytos informacijos gavimo nei valstybė narė, nei Komisija nepareiškė prieštaravimų dėl laikinos priemonės, kurią atitinkamo statybos produkto atžvilgiu taiko valstybė narė, ta priemonė laikoma pagrįsta.
8. Valstybės narės užtikrina, kad būtų nedelsiant imamasi reikiamų ribojamųjų priemonių dėl atitinkamo statybos produkto, pavyzdžiui, produkto pašalinimo iš rinkos.
57 straipsnis
Sąjungos apsaugos procedūra
1. Jeigu užbaigus 56 straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatytą procedūrą, dėl kurios nors valstybės narės naudojamos priemonės pareiškiama prieštaravimų arba jeigu Komisija mano, kad nacionalinė priemonė prieštarauja Sąjungos teisės aktams, Komisija nedelsdama pradeda konsultacijas su valstybėmis narėmis bei atitinkamu (-ais) ekonominės veiklos vykdytoju (-ais) ir įvertina nacionalinę priemonę. Remdamasi to vertinimo rezultatais, Komisija nusprendžia, ar priemonė pagrįsta, ar ne.
Komisija savo sprendimą skiria visoms valstybėms narėms ir nedelsdama jį perduoda joms bei atitinkamam (-iems) ekonominės veiklos vykdytojui (-ams).
2. Jeigu nacionalinė priemonė laikoma pagrįsta, visos valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad reikalavimų neatitinkantis statybos produktas būtų pašalintas iš jų rinkų ir atitinkamai informuoja Komisiją. Jeigu nacionalinė priemonė laikoma nepagrįsta, atitinkama valstybė narė tą priemonę panaikina.
3. Jeigu nacionalinė priemonė laikoma pagrįsta, o statybos produkto neatitiktis siejama su darniųjų standartų trūkumais, kaip nurodyta 56 straipsnio 5 dalies b punkte, Komisija informuoja atitinkamą (-as) Europos standartizacijos instituciją ar institucijas ir perduoda klausimą nagrinėti pagal Direktyvos 98/34/EB 5 straipsnį įsteigtam komitetui. Tas komitetas konsultuojasi su atitinkama Europos standartizacijos institucija ar institucijomis ir nedelsdamas pateikia savo nuomonę.
Jeigu nacionalinė priemonė laikoma pagrįsta, o statybos produkto neatitiktis siejama su Europos vertinimo dokumento arba specifinio techninio dokumento trūkumais, kaip nurodyta 56 straipsnio 5 dalies b punkte, Komisija perduoda šį klausimą svarstyti Nuolatiniam statybos komitetui ir vėliau patvirtina atitinkamas priemones.
58 straipsnis
Reikalavimus atitinkantys, tačiau pavojų sveikatai ir saugai keliantys statybos produktai
1. Jeigu valstybė narė, atlikusi įvertinimą pagal 56 straipsnio 1 dalį, nustato, kad dėl statybos produkto, nors jis ir atitinka šio reglamento nuostatas, kyla pavojus, kad nebus įvykdyti esminiai statinių reikalavimai, ir jis kelia pavojų asmenų sveikatai ar saugai arba kitiems su visuomenės interesų apsauga susijusiems aspektams, ji reikalauja, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas imtųsi visų priemonių, reikiamų užtikrinti, jog atitinkamas statybos produktas nebekeltų pavojaus, kai jau yra pateiktas į rinką, arba kad pašalintų statybos produktą iš rinkos arba jį susigrąžintų per pagrįstą laikotarpį, kurį ji nustato, atsižvelgdama į pavojaus pobūdį.
2. Ekonominės veiklos vykdytojas užtikrina, kad bet kokia taisomoji priemonė būtų naudojama visų atitinkamų statybos produktų, kuriuos tas ekonominės veiklos vykdytojas tiekia rinkai visoje Sąjungoje, atžvilgiu.
3. Valstybė narė nedelsdama informuoja apie tai Komisiją ir kitas valstybes nares. Ta informacija apima visus turimus duomenis, visų pirma duomenis, reikalingus atitinkamam statybos produktui identifikuoti, duomenis apie produkto kilmę ir jo tiekimo grandinę, pavojaus pobūdį bei naudojamų nacionalinių priemonių pobūdį ir trukmę.
4. Komisija nedelsdama pradeda konsultacijas su valstybėmis narėmis ir atitinkamu (-ais) ekonominės veiklos vykdytoju (-ais) bei įvertina naudojamas nacionalines priemones. Remdamasi to įvertinimo rezultatais, Komisija nusprendžia, ar priemonė pagrįsta, ar ne, ir prireikus pasiūlo tinkamas priemones.
5. Komisija savo sprendimą skiria visoms valstybėms narėms ir nedelsdama jį perduoda joms bei atitinkamam (-iems) ekonominės veiklos vykdytojui (-ams).
59 straipsnis
Oficiali neatitiktis
1. Nedarant poveikio 56 straipsniui, valstybei narei padarius vieną iš toliau nurodytų išvadų, reikalaujama, kad atitinkamas ekonominės veiklos vykdytojas panaikintų atitinkamą neatitiktį:
a)
CE ženklu buvo ženklinama pažeidžiant 8 arba 9 straipsnius;
b)
nebuvo ženklinama CE ženklu tais atvejais, kai to reikalaujama pagal 8 straipsnio 2 dalį;
c)
nedarant poveikio 5 straipsniui, eksploatacinių savybių deklaracija nebuvo parengta tais atvejais, kai to reikalaujama pagal 4 straipsnį;
d)
eksploatacinių savybių deklaracija nebuvo parengta pagal 4, 6 ir 7 straipsnius;
e)
techninių dokumentų nėra arba jie yra neišsamūs.
2. Jei 1 dalyje nurodyta neatitiktis tęsiasi, valstybė narė imasi visų priemonių, būtinų apriboti ar uždrausti statybos produkto tiekimą rinkai arba siekdama užtikrinti, kad produktas būtų susigrąžintas arba pašalintas iš rinkos.
IX SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
60 straipsnis
Deleguoti teisės aktai
Siekiant įgyvendinti šio reglamento tikslus, visų pirma panaikinti apribojimus tiekti statybos produktus rinkai ir jų išvengti, pagal 61 straipsnį ir laikantis 62 ir 63 straipsniuose nustatytų sąlygų Komisijai deleguojami šie įgaliojimai:
a)
kai tikslinga, nustatyti konkrečių statybos produktų grupių esmines charakteristikas ar ribinius lygius, kuriuos pagal 3-6 straipsnius gamintojas pateikdamas savo produktą į rinką turi deklaruoti gamintojo produkto naudojimo paskirčių atžvilgiu nurodydamas lygius ar klases arba aprašyme;
b)
nustatyti sąlygas, kurių laikantis 7 straipsnio eksploatacinių savybių deklaracija gali būti tvarkoma elektroninėmis priemonėmis, kad ją būtų galima paskelbti svetainėje;
c)
keisti laikotarpį, kurį gamintojas turi saugoti techninius dokumentus ir eksploatacinių savybių deklaraciją po to, kai statybos produktas buvo pateiktas į rinką pagal 11 straipsnį, remiantis numatomu statybos produkto būvio ciklu ar statybos produkto atliekamu vaidmeniu statiniuose;
d)
iš dalies pakeisti II priedą ir prireikus patvirtinti papildomas procedūrines taisykles pagal 19 straipsnio 3 dalį, kad būtų užtikrintas 20 straipsnyje nurodytų principų laikymasis ar 21 straipsnyje nustatytų procedūrų taikymas praktikoje;
e)
tikslinti III priedą, IV priedo 1 lentelę ir V priedą atsižvelgiant į techninę pažangą;
f)
nustatyti eksploatacinių savybių klases ir jas tikslinti atsižvelgiant į techninę pažangą pagal 27 straipsnio 1 dalį;
g)
nustatyti sąlygas, kuriomis būtų laikoma, kad statybos produktas atitinka tam tikrą eksploatacinių savybių lygį ar klasę, neatliekant bandymų arba tolimesnių bandymų pagal 27 straipsnio 5 dalį, jeigu tai nekelia pavojaus, kad bus neįvykdyti esminiai statinių reikalavimai;
h)
tikslinti, nustatyti ir peržiūrėti eksploatacinių savybių pastovumo vertinimo ir tikrinimo sistemas pagal 28 straipsnį, susijusias su tam tikru produktu, tam tikra produktų grupe ar tam tikromis esminėmis charakteristikomis, ir atsižvelgiant į:
i)
produkto funkcijas arba tų esminių charakteristikų svarbą atsižvelgiant į esminius statinių reikalavimus;
ii)
produkto pobūdį;
iii)
statybos produkto esminių charakteristikų kintamumo poveikį produkto numatomu naudojimo laikotarpiu; ir
iv)
produkto gamybos defektų tikimybę.
61 straipsnis
Naudojimasis delegavimu
1. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 60 straipsnyje nurodytus deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami penkerių metų laikotarpiui nuo 2011 m. balandžio 24 d. Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas ar Taryba jį atšaukia pagal 62 straipsnį.
2. Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
3. Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 62 ir 63 straipsniuose nustatytų sąlygų.
62 straipsnis
Delegavimo atšaukimas
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 60 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, apie tai stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per pagrįstą laikotarpį iki galutinio sprendimo priėmimo, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti, ir galimas atšaukimo priežastis.
3. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja nedelsiant arba jame nurodytą vėlesnę dieną. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
63 straipsnis
Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per tris mėnesius nuo pranešimo dienos.
Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas trims mėnesiams.
2. Jeigu praėjus 1 dalyje nurodytam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, deleguotas teisės aktas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jo nuostatose nurodytą dieną.
Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimų.
3. Jei Europos Parlamentas arba Taryba per 1 dalyje nurodytą laikotarpį pareiškia prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimus pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.
64 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda Nuolatinis statybos komitetas.
2. Kai pateikiama nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 3 ir 7 straipsniai.
3. Valstybės narės užtikrina, kad Nuolatinio statybos komiteto nariai gebėtų vykdyti savo funkcijas taip, kad būtų išvengta interesų konfliktų, ypač atsižvelgiant į CE ženklo gavimo procedūras.
65 straipsnis
Panaikinimas
1. Direktyva 89/106/EEB panaikinama.
2. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
66 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Statybos produktai, kurie anksčiau nei 2013 m. liepos 1 d. buvo pateikti į rinką pagal Direktyvą 89/106/EEB, laikomi atitinkančiais šį reglamentą.
2. Gamintojai gali parengti eksploatacinių savybių deklaraciją, remdamiesi atitikties sertifikatu arba atitikties deklaracija, išduota pagal Direktyvą 89/106/EEB anksčiau nei 2013 m. liepos 1 d.
3. Anksčiau nei 2013 m. liepos 1 d. pagal Direktyvos 89/106/EEB 11 straipsnį paskelbtos rekomendacijos, kaip suteikti Europos techninio liudijimus, gali būti naudojamos kaip Europos vertinimo dokumentai.
4. Anksčiau nei 2013 m. liepos 1 d. pagal Direktyvos 89/106/EEB 9 straipsnį išduotus Europos techninius liudijimus gamintojai ir importuotojai gali naudoti kaip Europos techninius įvertinimus visu šių liudijimų galiojimo laikotarpiu.
67 straipsnis
Komisijos ataskaita
1. Ne vėliau kaip 2014 m. balandžio 25 d. Komisija įvertina konkrečius poreikius gauti informaciją apie pavojingas medžiagas statybos produkto sudėtyje ir apsvarsto galimybę išplėsti 6 straipsnio 5 dalyje numatytą prievolę informuoti, kad ji apimtų ir kitas medžiagas, ir apie tai pateikia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai. Atlikdama vertinimą Komisija atsižvelgia, inter alia, į poreikį užtikrinti aukštą statybos produktus naudojančių darbuotojų ir statinių naudotojų sveikatos apsaugos ir saugos lygį, taip pat atsižvelgiant į dalių ar medžiagų antrinio perdirbimo ir (arba) pakartotinio naudojimo reikalavimus.
Prireikus per dvejus metus po ataskaitos pateikimo Europos Parlamentui ir Tarybai parengiami atitinkami teisėkūros pasiūlymai.
2. Ne vėliau kaip 2016 m. balandžio 25 d. Komisija, remdamasi valstybių narių ir kitų susijusių suinteresuotųjų subjektų pateiktomis ataskaitomis, pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl šio reglamento įgyvendinimo, be kita ko, dėl 19, 20, 21, 23, 24 ir 37 straipsnių įgyvendinimo, prireikus kartu pateikdama atitinkamus pasiūlymus.
68 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Tačiau 3-28, 36-38, 56-63, 65 ir 66 straipsniai bei I, II, III ir V priedai taikomi nuo 2013 m. liepos 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2011 m. kovo 9 d.