ROZHODNUTÍ RADY 2010/638/SZBP
ze dne 25. října 2010
o omezujících opatřeních vůči Guinejské republice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 27. října 2009 přijala Rada společný postoj 2009/788/SBZP o omezujících opatřeních vůči Guinejské republice (1) v reakci na násilný zákrok bezpečnostních sil proti politickým demonstrantům, k němuž došlo dne 28. září 2009 v Konakry.
(2)
Dne 22. prosince 2009 přijala Rada rozhodnutí 2009/1003/SZBP, kterým se mění společný postoj 2009/788/SZBP (2), zahrnující další omezující opatření.
(3)
Dne 29. března 2010 přijala Rada rozhodnutí 2010/186/SZBP, kterým se mění společný postoj 2009/788/SZBP (3).
(4)
Na základě opětovného přezkumu společného postoje 2009/788/SZBP by platnost omezujících opatření měla být prodloužena do 27. října 2011.
(5)
Prováděcí opatření Unie jsou stanovena v nařízení Rady (EU) č. 1284/2009 ze dne 22. prosince 2009 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření vůči Guinejské republice (4),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zakazuje se prodej, dodávky, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřní represi, do Guinejské republiky státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel členských států, a to bez ohledu na to, zda výše uvedené položky pocházejí z území členských států či nikoli.
2. Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc, zprostředkovatelské služby nebo jiné služby související s položkami uvedenými v odstavci 1 anebo související s poskytováním, výrobou, udržováním a užíváním těchto položek jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Guinejské republice nebo pro použití v této zemi;
b)
přímo či nepřímo poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc v souvislosti s položkami uvedenými v odstavci 1, což zahrnuje zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz těchto položek, anebo v souvislosti s poskytováním příslušného technického výcviku, zprostředkovatelských služeb nebo jiných služeb jakékoli právnické nebo fyzické osobě, subjektu nebo orgánu v Guinejské republice nebo pro použití v této zemi;
c)
vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je obcházení zákazů uvedených v písmenu a) nebo b).
Článek 2
1. Článek 1 se nevztahuje na:
a)
prodej, dodávky, předávání nebo vývoz nesmrtonosného vojenského vybavení nebo vybavení, které může být použito k vnitřním represím, určené výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy budování institucí prováděné Organizací spojených národů (OSN) a Evropskou unií nebo takového vybavení určeného pro operace Unie a OSN pro řešení krizí,
b)
prodej, dodávky, převod nebo vývoz nebojových vozidel vyrobených za použití materiálů, jež poskytují balistickou ochranu, nebo těmito materiály vybavených, která jsou určena pouze pro ochranu personálu Unie a jejích členských států v Guinejské republice,
c)
poskytování technické pomoci, zprostředkovatelských služeb a jiných služeb spojených s takovým vybavením nebo s takovými programy a operacemi,
d)
poskytování finančních prostředků a finanční pomoci spojených s takovým vybavením nebo s takovými programy a operacemi,
pod podmínkou, že tento vývoz byl předem schválen příslušným orgánem.
2. Článek 1 se nevztahuje na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Guinejské republiky zaměstnanci OSN, zaměstnanci Unie nebo jejích členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
Článek 3
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu jednotlivých členů NCDD a osob s nimi spojených, jak je uvedeno v příloze, na svá území nebo jejich průjezdu přes ně.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:
a)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace,
b)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo konané pod její záštitou,
c)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách nebo
d)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
4. Odstavec 3 se vztahuje také na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
5. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 3 nebo 4.
6. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření uložených podle odstavce 1, pokud je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby nebo na základě účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Unií, nebo těch, kdy je hostitelem členský stát vykonávající předsednictví úřadu OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Guinejské republice.
7. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 6, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
8. Pokud členský stát podle odstavců 3, 4, 6 a 7 povolí osobám uvedeným v příloze vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 4
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží nebo jsou vlastněny, drženy či ovládány jednotlivými členy CNDD a fyzickými nebo právnickými osobami, subjekty nebo orgány s nimi spojenými, jak jsou uvedeny v příloze.
2. Žádné finanční prostředky a hospodářské zdroje se přímo či nepřímo nezpřístupní fyzickým či právnickým osobám, subjektům nebo orgánům uvedeným v příloze nebo v jejich prospěch.
3. Příslušné orgány členských států mohou povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považují za vhodné, pokud rozhodnou, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a)
nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně úhrad za potraviny, nájemného nebo hypotéky, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby,
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb,
c)
určené výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán oznámí všem ostatním příslušným orgánům a Komisi alespoň dva týdny před udělením povolení důvody, proč se domnívá, že by mělo být konkrétní povolení uděleno.
Členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
4. Odchylně od článku 1 mohou příslušné orgány členského státu povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva, které vzniklo přede dnem, kdy byly fyzické nebo právnické osoby, subjekty nebo orgány uvedené v čl. 4 odst. 1 zařazeny do přílohy, nebo se na ně vztahuje před tímto dnem vynesené soudní, správní nebo arbitrážní rozhodnutí,
b)
finanční prostředky nebo hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo uznaných jako platné takovým rozhodnutím v mezích stanovených platnými právními předpisy, kterými se řídí práva osob uplatňujících takové nároky,
c)
zástavní právo nebo rozhodnutí není ve prospěch fyzické nebo právnické osoby, subjektu či orgánu uvedeného v příloze a
d)
uznání zástavního práva nebo rozhodnutí není v rozporu s veřejným pořádkem v daném členském státě.
Členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
5. Odstavec 2 se nepoužije na připsání k zmrazeným účtům:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů nebo
b)
plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahuje společný postoj 2008/788/SZBP,
pokud se na takové úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 5
1. Na základě politického vývoje v Guinejské republice Rada na návrh členského státu nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku přijme změny seznamu obsaženého v příloze.
2. Rada sdělí dotčené osobě své rozhodnutí včetně důvodů zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa adresa, nebo zveřejněním oznámení, a tím jí umožní se k této záležitosti vyjádřit.
3. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a dotčenou osobu o této skutečnosti informuje.
Článek 6
Pro dosažení co největšího účinku uvedených opatření EU vybízí třetí státy, aby přijaly omezující opatření podobná těm, která jsou obsažena v tomto rozhodnutí.
Článek 7
Společný postoj 2009/788/SZBP se zrušuje.
Článek 8
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Toto rozhodnutí se použije do 27. října 2011. Je průběžně přezkoumáváno. Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, může být odpovídajícím způsobem prodlouženo nebo změněno.
V Lucemburku dne 25. října 2010.
TARYBOS SPRENDIMAS 2010/638/BUSP
2010 m. spalio 25 d.
dėl ribojamųjų priemonių Gvinėjos Respublikai
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
kadangi:
(1)
2009 m. spalio 27 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2009/788/BUSP dėl ribojančių priemonių Gvinėjos Respublikai (1), atsižvelgdama į saugumo pajėgų 2009 m. rugsėjo 28 d. Konakryje įvykdytą smurtinį susidorojimą su politiniais demonstrantais.
(2)
2009 m. gruodžio 22 d. Taryba priėmė Sprendimą 2009/1003/BUSP, iš dalies keičiantį Bendrąją poziciją 2009/788/BUSP (2), apimantį papildomas ribojančias priemones.
(3)
2010 m. kovo 29 d. Taryba priėmė Sprendimą 2010/186/BUSP, iš dalies keičiantį Bendrąją poziciją 2009/788/BUSP (3).
(4)
Remiantis Bendrosios pozicijos 2009/788/BUSP peržiūra, ribojamosios priemonės turėtų būti atnaujintos iki 2011 m. spalio 27 d.
(5)
Sąjungos įgyvendinimo priemonės išdėstytos 2009 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamente (ES) Nr. 1284/2009, kuriuo Gvinėjos Respublikai nustatomos tam tikros specialios ribojančios priemonės (4),
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Valstybių narių piliečiams arba iš valstybių narių teritorijų, arba naudojantis su valstybių narių vėliavomis plaukiojančiais laivais ar valstybių narių orlaiviais draudžiama parduoti, tiekti, perduoti Gvinėjos Respublikai ar į ją eksportuoti visų rūšių ginklus ir su jais susijusius reikmenis, įskaitant ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones ir įrangą, sukarintą įrangą ir pirmiau nurodytų ginklų ir reikmenų atsargines dalis bei įrangą, kuri galėtų būti naudojama vidaus represijoms, atsižvelgiant į tai, ar valstybių narių teritorija yra jų kilmės vieta.
2. Draudžiama:
a)
fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms Gvinėjos Respublikoje arba naudojimui Gvinėjos Respublikoje tiesiogiai ar netiesiogiai teikti techninę pagalbą, tarpininkavimo paslaugas ar kitas paslaugas, susijusias su 1 dalyje nurodytais objektais arba su tokių objektų tiekimu, gamyba, priežiūra ir naudojimu;
b)
fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms Gvinėjos Respublikoje arba naudojimui Gvinėjos Respublikoje tiesiogiai ar netiesiogiai teikti finansavimą ar finansinę paramą, susijusią su 1 dalyje nurodytais objektais, įskaitant visų pirma negrąžinamas paskolas, paskolas ir eksporto kredito draudimą, kurie būtų skirti parduoti, tiekti, perduoti ar eksportuoti tokius objektus, arba su susijusios techninės pagalbos, tarpininkavimo paslaugų ar kitų paslaugų teikimu;
c)
sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kuria siekiama nesilaikyti arba dėl kurios nesilaikoma a arba b punktuose nurodytų draudimų.
2 straipsnis
1. 1 straipsnis netaikomas:
a)
žudyti nepritaikytos karinės įrangos arba įrangos, kuri galėtų būti naudojama vidaus represijoms, skirtos naudoti tik humanitariniais ar apsaugos tikslais, arba Jungtinių Tautų (JT) ir Europos Sąjungos vykdomoms institucijų stiprinimo programoms, arba Sąjungos ir JT vykdomoms krizių valdymo operacijoms, pardavimui, tiekimui, perdavimui ar eksportui;
b)
nekovinės paskirties transporto priemonių, pagamintų su balistine apsauga ar su vėliau įmontuota balistine apsauga, skirtų naudoti tik Sąjungos ir jos valstybių narių personalo Gvinėjos Respublikoje apsaugos tikslais, pardavimui, tiekimui, perdavimui ar eksportui;
c)
techninės pagalbos, tarpininkavimo paslaugų ir kitų paslaugų, susijusių su tokia įranga arba tokiomis programomis ir operacijomis, teikimui;
d)
teikiant finansavimą ir finansinę paramą, susijusius su tokia įranga arba tokiomis programomis ir operacijomis;
jeigu tokį eksportą ir paramą iš anksto patvirtino atitinkama kompetentinga institucija.
2. 1 straipsnis netaikomas apsauginiams drabužiams, įskaitant neperšaunamas liemenes ir karinius šalmus, kuriuos tik savo asmeniniam naudojimui laikinai į Gvinėjos Respubliką eksportavo JT personalas, Sąjungos arba jos valstybių narių personalas, žiniasklaidos atstovai ir humanitarinę pagalbą bei pagalbą vystymuisi teikiantys darbuotojai bei susijęs personalas.
3 straipsnis
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad priede išvardytiems atskiriems Nacionalinės demokratijos ir vystymo tarybos (toliau - CNDD) nariams bei su jais susijusiems asmenims nebūtų leidžiama atvykti į jų teritorijas ar vykti per jas tranzitu.
2. 1 dalis neįpareigoja valstybės narės neleisti savo piliečiams atvykti į jos teritoriją.
3. 1 dalis nedaro poveikio valstybės narės įsipareigojimams pagal tarptautinę teisę, pirmiausia:
a)
kaip tarptautinės tarpvyriausybinės organizacijos priimančiosios šalies;
b)
kaip JT rengiamos ar globojamos tarptautinės konferencijos priimančiosios šalies;
c)
pagal daugiašalį susitarimą dėl privilegijų ir imunitetų; arba
d)
pagal 1929 m. Šventojo Sosto (Vatikano Miesto Valstybės) ir Italijos sudarytą Taikinimo sutartį (Laterano paktą).
4. 3 dalis taikoma taip pat ir tais atvejais, kai valstybė narė yra Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (toliau - ESBO) priimančioji šalis.
5. Taryba tinkamai informuojama apie visus atvejus, kai valstybė narė daro išimtį pagal 3 ar 4 dalį.
6. Valstybės narės gali taikyti pagal 1 dalį nustatytų priemonių išimtis, kai kelionė yra pagrindžiama skubiais humanitariniais tikslais arba dalyvavimu tarpvyriausybiniuose susitikimuose, įskaitant tuos susitikimus, kuriuos remia Sąjunga ar kurių priimančioji šalis yra ESBO pirmininkaujanti valstybė narė, jei jų metu vyksta politinis dialogas, kuriuo tiesiogiai propaguojama demokratija, žmogaus teisės ir teisinė valstybė Gvinėjos Respublikoje.
7. Valstybė narė, ketinanti daryti 6 dalyje nurodytas išimtis, apie tai raštu praneša Tarybai. Laikoma, kad išimtis yra taikoma, jeigu viena ar daugiau Tarybos narių per dvi darbo dienas nuo tada, kai buvo gautas pranešimas apie siūlomą išimtį, raštu nepareiškia prieštaravimo. Jei viena ar daugiau Tarybos narių pareiškia prieštaravimą, Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti leisti taikyti siūlomą išimtį.
8. Tais atvejais, kai pagal 3, 4, 6 ir 7 dalis valstybė narė leidžia priede išvardytiems asmenims atvykti į savo teritoriją ar per ją vykti tranzitu, leidimas galioja tik tuo tikslu, kuriam jis buvo suteiktas, ir tik tiems asmenims, kuriems jis suteiktas.
4 straipsnis
1. Įšaldomos visos priede išvardytiems atskiriems CNDD nariams bei su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms priklausančios, nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2. Nei tiesiogiai, nei netiesiogiai neskiriama jokių lėšų ar ekonominių išteklių priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms arba jų naudai.
3. Kompetentinga valstybės narės institucija gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą arba leisti jais naudotis tokiomis sąlygomis, kurios, jos nuomone, yra tinkamos, nusprendusi, kad atitinkamos lėšos ar ekonominiai ištekliai yra:
a)
būtini priede išvardytų asmenų ir jų išlaikomų šeimos narių pagrindiniams poreikiams tenkinti, įskaitant mokėjimus už maistą, nuomą ar hipotekos paskolą, vaistus ir gydymą, mokesčius, draudimo įmokas ir mokesčius už komunalines paslaugas;
b)
skirti išimtinai pagrįstiems mokesčiams už profesines paslaugas apmokėti ir su teisinių paslaugų teikimu susijusioms išlaidoms kompensuoti;
c)
skirti išimtinai mokesčiams ar aptarnavimo mokesčiams už kasdieninį įšaldytų lėšų arba ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą sumokėti; arba
d)
būtini nenumatytoms išlaidoms apmokėti, su sąlyga, kad kompetentinga institucija apie priežastis, dėl kurių, jos nuomone, turėtų būti suteiktas specialus leidimas, kompetentingoms kitų valstybių narių institucijoms ir Komisijai pranešė ne mažiau kaip prieš dvi savaites iki leidimo suteikimo.
Valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie bet kokį pagal šią dalį jos suteiktą leidimą.
4. Nukrypstant nuo 1 dalies, kompetentingos valstybės narės institucijos gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą, jei laikomasi šių sąlygų:
a)
lėšos ar ekonominiai ištekliai yra teismo, administracine ar arbitražo tvarka suvaržyti iki tos dienos, kai 4 straipsnio 1 dalyje nurodytas fizinis ar juridinis asmuo, subjektas ar organizacija buvo įtrauktas į priedą, arba jei tos lėšos ar ekonominiai ištekliai yra teismo, administracinio ar arbitražo sprendimo, priimto iki tos dienos, objektas;
b)
lėšos ar ekonominiai ištekliai bus naudojami tik siekiant patenkinti ieškinius pagal tokį suvaržymą arba jie pripažįstami teisėtais tokiu sprendimu, laikantis ribų, nustatytų taikytinais įstatymais ir teisės aktais, kuriais reglamentuojamos tokius ieškinius teikti teisę turinčių asmenų teisės;
c)
suvaržymas ar sprendimas nėra priede nurodyto fizinio ar juridinio asmens, subjekto ar organizacijos naudai; ir
d)
suvaržymo ar sprendimo pripažinimas neprieštarauja atitinkamos valstybės narės viešajai politikai.
Valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie bet kokį pagal šią dalį suteiktą leidimą.
5. 2 dalis netaikoma į įšaldytas sąskaitas pervedamiems:
a)
palūkanoms arba kitoms su tomis sąskaitomis susijusioms pajamoms; arba
b)
mokėjimams pagal sutartis arba susitarimus, sudarytiems iki tos dienos, kurią toms sąskaitoms pradėta taikyti Bendroji pozicija 2009/788/BUSP, arba pagal iki tos dienos prisiimtiems įsipareigojimams,
jeigu tokioms palūkanoms, kitoms pajamoms ir mokėjimams yra toliau taikoma 1 dalis.
5 straipsnis
1. Valstybės narės arba Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymu Taryba priima priede pateikto sąrašo dalinius pakeitimus, jei to reikia atsižvelgiant į politinius įvykius Gvinėjos Respublikoje.
2. Taryba tiesiogiai, jeigu adresas žinomas, arba viešai paskelbdama pranešimą, atitinkamam asmeniui praneša apie savo sprendimą, įskaitant įtraukimo į sąrašą priežastis, taip suteikdama jam galimybę pateikti pastabas.
3. Jeigu pateikiamos pastabos arba pateikiama naujų esminių įrodymų, Taryba peržiūri savo sprendimą ir atitinkamai apie tai informuoja atitinkamą asmenį.
6 straipsnis
Kad būtų pasiektas kuo didesnis pirmiau minėtų priemonių poveikis, ES skatina trečiąsias šalis patvirtinti ribojamąsias priemones, panašias į tas, kurios nurodytos šiame sprendime.
7 straipsnis
Bendroji pozicija 2009/788/BUSP panaikinama.
8 straipsnis
1. Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
2. Šis sprendimas taikomas iki 2011 m. spalio 27 d. Jis nuolat peržiūrimas. Prireikus jis gali būti atnaujinamas ar iš dalies keičiamas, jei Taryba mano, kad jame numatyti tikslai nepasiekti.
Priimta Liuksemburge 2010 m. spalio 25 d.