SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/30/EU
ze dne 19. května 2010
o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 194 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku (3) byla podstatně změněna (4). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Oblast působnosti směrnice 92/75/EHS je omezena na spotřebiče pro domácnost. Ze sdělení Komise ze dne 16. července 2008 o akčním plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku vyplývá, že rozšíření oblasti působnosti směrnice 92/75/EHS na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie, by mohlo posílit možnou součinnost stávajících právních opatření, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (5). Touto směrnicí by nemělo být dotčeno uplatňování směrnice 2009/125/ES. Spolu s danou směrnicí a dalšími nástroji Unie tvoří tato směrnice širší právní rámec a v kontextu celostního přístupu přináší další úspory energie a přínos v oblasti životního prostředí.
(3)
Předsednictví v závěrech ze zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 8. a 9. března 2007, zdůraznilo nutnost zvýšit energetickou účinnost v Unii tak, aby byl dosažen cíl 20 % snížení spotřeby energie Unie do roku 2020, stanovilo cíle pro rozvoj využívání energie z obnovitelných zdrojů v celé EU a snížení emisí skleníkových plynů a vyzvalo k důkladnému a urychlenému provedení kroků v klíčových oblastech určených ve sdělení Komise ze dne 19. října 2006 nazvaném Akční plán pro energetickou účinnost: využití možností. Akční plán zdůraznil obrovské možnosti úspor energie ve výrobním odvětví.
(4)
Zvýšení účinnosti výrobků spojených se spotřebou energie díky informované volbě spotřebitele prospěje ekonomice EU jako celku.
(5)
Získání přesných, věcných a srovnatelných informací o specifické spotřebě energie výrobků spojených se spotřebou energie by mělo ovlivnit konečného uživatele v tom smyslu, že při výběru dá přednost výrobkům s nižší spotřebou energie, nebo které nepřímo vedou k nižší spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání, což bude nutit výrobce k opatřením ke snížení spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů u výrobků, které vyrábějí. Tím by se rovněž mělo nepřímo podpořit účinné využívání těchto výrobků s cílem přispět k cíli EU zvýšit energetickou účinnost o 20 %. Působením samotných tržních sil bez těchto informací nedojde k prosazení racionálního využívání energie a jiných hlavních zdrojů u těchto výrobků.
(6)
Je třeba mít na paměti, že existují právní předpisy Unie a jednotlivých států, které spotřebitelům zajišťují určitá práva, pokud jde o zakoupené výrobky, včetně náhrady nebo výměny výrobku.
(7)
Komise by měla poskytnout prioritní seznam výrobků spojených se spotřebou energie, na které by se mohl vztahovat akt v přenesené pravomoci podle této směrnice. Tento seznam by mohl být zahrnut do pracovního plánu uvedeného ve směrnici 2009/125/ES.
(8)
Informace hrají klíčovou roli v působení tržních sil a je tedy nezbytné zavést jednotný energetický štítek u všech výrobků stejného typu a poskytnout potenciálním zákazníkům doplňující normalizované informace o nákladech na tyto výrobky, pokud jde o energii a spotřebu jiných hlavních zdrojů, a přijmout opatření k tomu, aby potenciální koneční uživatelé, kteří nevidí vystavený výrobek a nemají tedy ani příležitost vidět energetický štítek, rovněž obdrželi tyto informace. Aby byl energetický štítek účinný a úspěšný, měl by být pro konečné uživatele snadno rozpoznatelný, jednoduchý a výstižný. Pro tento účel by měla být jako základ zachována stávající podoba štítku s cílem informovat konečné uživatele o energetické účinnosti výrobků. Spotřeba energie a jiné informace vztahující se k výrobkům by měly být měřeny v souladu s harmonizovanými technickými normami a metodami.
(9)
Jak je uvedeno v posouzení dopadů, které je součástí návrhu této směrnice předloženého Komisí, systém označování energetickými štítky posloužil jako vzor pro různé země na celém světě.
(10)
Členské státy by měly pravidelně sledovat dodržování této směrnice a zahrnout příslušné informace do zprávy, kterou musí podle této směrnice jednou za čtyři roky předložit Komisi, se zvláštním ohledem na povinnosti dodavatelů a obchodníků.
(11)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6), obsahuje obecná ustanovení pro dozor nad trhem v souvislosti s uváděním výrobků na trh. Tato směrnice v zájmu dosažení svých cílů stanoví v tomto ohledu podrobnější ustanovení. Uvedená ustanovení jsou s nařízením (ES) č. 765/2008 v souladu.
(12)
Zcela nepovinný systém by vedl k označování energetickými štítky jen některých výrobků nebo k tomu, že by byly normalizované informace o výrobku poskytovány jen k některým spotřebičům s rizikem, že by někteří koneční uživatelé mohli být uvedeni v omyl či dokonce nesprávně informováni. Současný systém by měl proto zajistit, aby spotřeba energie a jiných hlavních zdrojů byla u všech dotčených výrobků uváděna na energetickém štítku a v normalizovaných informačních listech výrobku.
(13)
Výrobky spojené se spotřebou energie mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu širokého okruhu různých druhů energie, přičemž elektrická energie a plynné palivo jsou nejvýznamnější. Tato směrnice by se proto měla vztahovat na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají během používání přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu jakéhokoli druhu energie.
(14)
Na výrobky spojených se spotřebou energie, které mají během používání významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně hlavních zdrojů a které poskytují dostatečný prostor pro zvýšení účinnosti by se měl vztahovat akt v přenesené pravomoci, pokud poskytování informací prostřednictvím energetických štítků může přimět konečné uživatele ke koupi účinnějších výrobků.
(15)
S cílem splnit cíle Unie v oblasti změny klimatu a energetické bezpečnosti a vzhledem k tomu, že se očekává, že celková spotřeba energie u výrobků v dlouhodobějším horizontu i nadále poroste, by akty v přenesené pravomoci podle této směrnice mohly případně na štítku zdůraznit rovněž vysokou celkovou spotřebu energie výrobku.
(16)
Mnoho členských států má zavedeny politiky zadávání veřejných zakázek, které vyžadují, aby si zadavatelé pořizovali energeticky účinné výrobky. Mnoho členských států má také zavedeny pobídky pro energeticky účinné výrobky. Kritéria způsobilosti výrobků pro veřejné zakázky nebo pobídky se mohou mezi členskými státy podstatně lišit. Odkaz na třídy funkčnosti jako na úrovně konkrétních výrobků, jak je uvedeno v aktech v přenesené pravomoci podle této směrnice, může snížit roztříštěnost zadávání veřejných zakázek a pobídek a usnadnit rozšíření účinných výrobků na trhu.
(17)
Pobídky, které členské státy mohou poskytnout na podporu účinných výrobků, by mohly představovat státní podporu. Touto směrnicí není dotčen výsledek jakéhokoli budoucího řízení o státní podpoře, které by se mohlo ohledně takových pobídek uskutečnit v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování EU, a neměla by se vztahovat na daňové a fiskální záležitosti. Členské státy mohou samy rozhodnout o povaze těchto pobídek.
(18)
Podpora energeticky účinných výrobků prostřednictvím označování energetickými štítky, zadávání veřejných zakázek a pobídek by neměla zhoršit celkový vliv těchto výrobků na životní prostředí a jejich fungování.
(19)
Komise by měla mít pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie a jiných hlavních zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie během používání a v normalizovaných informacích o výrobku. Zvláště je důležité, aby Komise během přípravných prací vedla vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(20)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě pravidelně předkládat shrnutí zpráv o donucovacích činnostech a úrovni shody předložených členskými státy na základě této směrnice, které by se mělo týkat EU a jednotlivých členských států zvlášť.
(21)
Komise by měla odpovídat za úpravu klasifikace štítků s cílem zajistit předvídatelnost pro výrobce a srozumitelnost pro spotřebitele.
(22)
V různém rozsahu podle příslušného výrobku by technologický vývoj a potenciál pro další významné úspory energie mohly vyžadovat další diferenciaci výrobků a být důvodem k přezkumu klasifikace. Tento přezkum by měl zahrnovat zejména možnost změny rozsahu. Tento přezkum by měl být co nejrychleji proveden u výrobků, které vzhledem ke své inovační povaze mohou významně přispět k energetické účinnosti.
(23)
Při přezkumu pokroku a zpráv o provádění akčního plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku v roce 2012 posoudí Komise zejména, zda je zapotřebí dalších opatření za účelem zlepšení výkonu výrobků z hlediska energie a vlivu na životní prostředí, mimo jiné včetně možnosti poskytnout spotřebitelům informace o uhlíkové stopě výrobků nebo o vlivu výrobků na životní prostředí během jejich životního cyklu.
(24)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání se směrnicí 92/75/EHS představují podstatnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu ustanovení, která zůstala nezměněna, totiž vyplývá ze směrnice 92/75/EHS.
(25)
Členské státy by měly při provádění ustanovení této směrnice usilovat o to, aby se vyhnuly přijímání opatření, která by mohla znamenat zbytečnou administrativní zátěž a obtížně splnitelné povinnosti pro příslušné účastníky trhu, zejména malé a střední podniky.
(26)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnice 92/75/EHS ve vnitrostátním právu.
(27)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (7) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví rámec pro harmonizaci vnitrostátních opatření týkajících se zejména označování energetickými štítky a uvádění normalizovaných informací o výrobku jako prostředků, jak informovat konečné uživatele o spotřebě energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a o doplňujících informacích týkajících se výrobků spojených se spotřebou energie, což dává konečným uživatelům možnost volby výrobků s vyšší účinností.
2. Tato směrnice se vztahuje na výrobky spojené se spotřebou energie, které mají významný přímý nebo nepřímý dopad na spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
použité výrobky;
b)
jakékoli dopravní prostředky určené k přepravě osob nebo zboží;
c)
štítek s údaji o výkonu nebo jeho ekvivalent připojený k výrobku z bezpečnostních důvodů.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„výrobkem spojeným se spotřebou energie“ nebo „výrobkem“ jakékoli zboží, které má během používání dopad na spotřebu energie a které je uvedeno na trh nebo do provozu v Unii, a to včetně částí určených k zabudování do výrobků spojených se spotřebou energie, na než se vztahuje tato směrnice a jež jsou uváděny na trh a/nebo do provozu jako jednotlivé části pro konečné uživatele a u nichž lze posoudit vliv na životní prostředí samostatně;
b)
„informačním listem“ normalizovaný přehled informací týkajících se výrobku;
c)
„jinými hlavními zdroji“ voda, chemikálie nebo jakékoli jiné látky spotřebovávané výrobkem při běžném používání;
d)
„doplňujícími informacemi“ jiné informace založené na měřitelných údajích, které souvisejí s funkčností a vlastnostmi výrobku a vztahují se k využívání energie nebo jiných hlavních zdrojů nebo usnadňují vyhodnocování tohoto využívání;
e)
„přímým dopadem“ dopad výrobků, které během používání skutečně spotřebovávají energii;
f)
„nepřímým dopadem“ dopad výrobků, které při používání energii nespotřebovávají, ale přispívají k její úspoře;
g)
„obchodníkem“ maloobchodník nebo jiná osoba, která prodává, pronajímá, nabízí ke koupi na splátky nebo předvádí výrobky konečným uživatelům;
h)
„dodavatelem“ výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce v Unii nebo dovozce, uvádějící výrobek na trh nebo do provozu v Unii. Pokud tito neexistují, považuje se za dodavatele jakákoli fyzická či právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu v Unii výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice.
i)
„uvedením na trh“ první zpřístupnění výrobku na trhu Unie za účelem jeho distribuce nebo používání v Unii za úplatu nebo zdarma a bez ohledu na způsob prodeje;
j)
„uvedením do provozu“ první použití výrobku za zamýšleným účelem v Unii;
k)
„neoprávněným použitím štítku“ použití štítku jiným subjektem než orgány členského státu nebo orgány Unie způsobem, který není stanoven v této směrnici ani v aktu v přenesené pravomoci.
Článek 3
Povinnosti členských států
1. Členské státy zajistí, aby:
a)
všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili povinosti, které stanoví články 5 a 6;
b)
s ohledem na výrobky, na něž se vztahuje tato směrnice, bylo zakázáno použití jiných štítků, značek, symbolů nebo nápisů, které nesplňují požadavky této směrnice a příslušných aktů v přenesené pravomoci, jestliže by mohly uvádět konečné uživatele v omyl nebo vést k nejasnostem, pokud jde o spotřebu energie nebo případně jiných hlavních zdrojů během používání;
c)
zavedení systému označování energetickými štítky a informačních listů, které se týkají spotřeby nebo úspory energie, bylo provázeno vzdělávacími, informačními a propagačními kampaněmi zaměřenými na podporu energetické účinnosti a odpovědnějšího využívání energie ze strany konečných uživatelů;
d)
se přijala vhodná opatření, aby příslušné vnitrostátní či regionální orgány odpovědné za provádění této směrnice vzájemně spolupracovaly a poskytovaly si navzájem a rovněž Komisi informace, s cílem podílet se na uplatňování této směrnice. Při správní spolupráci a výměně informací se co nejvíce využijí elektronické komunikační prostředky, zajistí se efektivnost nákladů a lze využít podpory z příslušných programů Unie. Tato spolupráce v případě potřeby zajistí zabezpečení a důvěrnost zpracování a ochrany citlivých informací poskytnutých během tohoto postupu. Komise přijme vhodná opatření za účelem podpory spolupráce mezi členskými státy podle tohoto písmena a přispění k této spolupráci.
2. Zjistí-li členský stát, že výrobek nevyhovuje všem příslušným požadavkům stanoveným touto směrnicí a jejími akty v přenesené pravomoci, týkajícím se štítku a informačního listu, je dodavatel povinen zajistit, aby výrobek vyhovoval těmto požadavkům podle účinných a přiměřených podmínek stanovených členským státem.
Existují-li dostatečné důkazy o tom, že výrobek vykazuje neshodu, přijme dotyčný členský stát nezbytná preventivní opatření a opatření zaměřená na zajištění shody v přesném časovém harmonogramu a při zohlednění způsobené škody.
Trvá-li neshoda i nadále, dotčený členský stát omezí nebo zakáže uvádění dotyčného výrobku na trh a/nebo do provozu nebo zajistí jeho stažení z trhu. V případech stažení výrobku z trhu nebo zákazu uvedení výrobku na trh je neprodleně informována Komise a ostatní členské státy.
3. Členské státy každé čtyři roky předloží Komisi zprávu včetně podrobností o donucovacích činnostech a úrovni shody na svém území.
Komise může stanovením pokynů určit podrobnosti společného obsahu těchto zpráv.
4. Komise pravidelně Evropskému parlamentu a Radě pro informaci poskytuje shrnutí těchto zpráv.
Článek 4
Požadavky na informace
Členské státy zajistí, aby:
a)
informace týkající se spotřeby elektrické energie, jiných druhů energie a případně jiných hlavních zdrojů během používání a doplňující informace byly v souladu s akty v přenesené pravomoci podle této směrnice sděleny konečným uživatelům v informačním listu a na energetickém štítku výrobků nabízených k prodeji, k pronájmu, ke koupi na splátky nebo předváděných konečným uživatelům přímo či nepřímo jakýmkoli způsobem prodeje na dálku včetně po internetu;
b)
se v případě zabudovaných nebo instalovaných výrobků informace uvedené v písmenu a) poskytly, pouze pokud to vyžaduje příslušný akt v přenesené pravomoci;
c)
každá reklama na konkrétní model výrobků spojených se spotřebou energie, na něž se vztahuje akt v přenesené pravomoci podle této směrnice, v případě, že jsou uváděny informace související se spotřebou energie nebo cenou, obsahovala odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku;
d)
každý propagační materiál technického charakteru u výrobků spojených se spotřebou energie, který popisuje konkrétní technické parametry výrobku, zejména technické manuály a brožury výrobců, tištěné nebo zveřejněné na internetu, poskytoval konečným uživatelům nezbytné informace týkající se spotřeby energie nebo uváděl odkaz na třídu energetické účinnosti výrobku.
Článek 5
Povinnosti dodavatelů
Členské státy zajistí, aby:
a)
dodavatelé, kteří uvádějí na trh nebo do provozu výrobky, na které se vztahuje akt v přenesené pravomoci, dodávali energetický štítek a informační list v souladu s touto směrnicí a aktem v přenesené pravomoci;
b)
dodavatelé předložili technickou dokumentaci, která postačuje k posouzení správnosti informací na energetickém štítku a v informačním listu. Tato technická dokumentace musí obsahovat:
i)
obecný popis výrobku,
ii)
případné výsledky provedených konstrukčních výpočtů,
iii)
protokoly o zkouškách, pokud jsou k dispozici, včetně protokolů o těch zkouškách, které byly provedeny příslušnými oznámenými organizacemi podle jiných právních předpisů Unie,
iv)
v případě, že jsou hodnoty použity u podobných modelů, odkazy umožňující identifikaci těchto modelů.
K tomuto účelu mohou dodavatelé použít dokumentaci, která již byla vypracována v souladu s požadavky příslušných právních předpisů Unie;
c)
technická dokumentace byla u dodavatele k dispozici pro účely kontroly po dobu pěti let od vyrobení posledního dotčeného výrobku.
Elektronická verze technické dokumentace je u dodavatele k dispozici na požádání orgánů dohledu nad trhem členských států a Komise, a to do 10 pracovních dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu členského státu nebo Komise;
d)
pokud jde o označování energetickými štítky a informace o výrobku, dodavatelé dodali obchodníkům potřebné energetické štítky bezplatně.
Aniž je dotčena volba dodávkového systému energetických štítků ze strany dodavatelů, na požádání obchodníků dodají dodavatelé energetické štítky okamžitě;
e)
kromě energetických štítků dodavatelé dodali i informační list výrobku;
f)
dodavatelé zahrnuli informační list výrobku do všech brožur týkajících se výrobku. Pokud brožury týkající se výrobku dodavatel nezajišťuje, dodavatel dodá informační list společně s jinými podklady, které jsou k výrobků přiloženy;
g)
dodavatelé byli odpovědni za správnost informací na energetických štítcích a v informačních listech, které dodávají;
h)
se předpokládalo, že dodavatelé souhlasí se zveřejněním informací uvedených na energetickém štítku nebo v informačnímh listu.
Článek 6
Povinnosti obchodníků
Členské státy zajistí, aby:
a)
obchodníci řádně viditelným a čitelným způsobem vystavili energetické štítky a poskytli informační list v brožuře týkající se výrobku nebo v jiných podkladech, které jsou k výrobkům přiloženy, když jsou prodávány konečným uživatelům;
b)
kdykoli je výrobek, na něhož se vztahuje akt v přenesené pravomoci, předváděn, jej obchodníci opatřili příslušným energetickým štítkem na dobře viditelném místě uvedeném v příslušném aktu v přenesené pravomoci, a to v odpovídající jazykové verzi.
Článek 7
Prodej na dálku a jiné formy prodeje
Jestliže jsou výrobky nabízeny k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím zásilkového prodeje, katalogu, internetu, telemarketingu nebo jakýmikoli jinými způsoby, při nichž nelze předpokládat, že potenciální konečný uživatel uvidí vystavený výrobek, musí akt v přenesené pravomoci obsahovat ustanovení, kterým se zajistí, že potenciální koneční uživatelé mají před zakoupením výrobku k dispozici informace uvedené na energetickém štítku výrobku a v informačním listu. Akt v přenesené pravomoci případně stanoví způsob, jakým budou energetický štítek nebo informační list či informace v nich uvedené vystaveny nebo poskytnuty potenciálnímu konečnému uživateli.
Článek 8
Volný pohyb
1. Členské státy na svém území nesmějí zakazovat, omezovat nebo ztěžovat uvádění výrobků, na které se vztahuje tato směrnice a příslušný akt v přenesené pravomoci a v souladu s nimi, na trh nebo do provozu.
2. Pokud není prokázán opak, považují členské státy energetické štítky a informační listy za odpovídající ustanovením této směrnice a aktů v přenesené pravomoci. Členské státy požádají dodavatele o poskytnutí dokladů ve smyslu článku 5, pokud jde o správnost informací uvedených na jejich energetických štítcích nebo v informačních listech, v případě, že mají důvodné podezření, že jsou tyto informace nesprávné.
Článek 9
Veřejné zakázky a pobídky
1. Pokud se na výrobek vztahuje akt v přenesené pravomoci, veřejní zadavatelé, kteří zadávají veřejné zakázky na stavební práce, dodávky nebo služby podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (8), které nejsou vyloučeny podle článků 12 až 18 uvedené směrnice, se snaží pořizovat pouze výrobky, které splňují kritéria nejvyšších úrovní funkčnosti a patří do třídy s nejvyšší energetickou účinností. Členské státy mohou rovněž vyžadovat, aby veřejní zadavatelé pořizovali pouze výrobky splňující tato kritéria. Členské státy mohou podmínit použití těchto kritérií efektivností nákladů, ekonomickou proveditelností, technickou vhodností a dostatečnou konkurencí.
2. Odstavec 1 se vztahuje na zakázky v hodnotě rovnající se prahovým hodnotám stanoveným v článku 7 směrnice 2004/18/ES nebo vyšší.
3. Pokud členské státy poskytnou pobídky pro výrobek, na nějž se vztahuje akt v přenesené pravomoci, zaměří se na nejvyšší úrovně funkčnosti včetně nejvyšší třídy energetické účinnosti podle příslušného aktu v přenesené pravomoci. Daňová a fiskální opatření nepředstavují pobídky pro účely této směrnice.
4. Pokud členské státy poskytují pobídky pro výrobky, zaměřené na konečné uživatele používající vysoce účinné výrobky i na průmyslové podniky, které tyto výrobky podporují a vyrábějí, uvedou úrovně funkčnosti pomocí tříd vymezených v příslušném aktu v přenesené pravomoci, vyjma případů, v nichž vyžadují vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci. Členské státy mohou vyžadovat vyšší úrovně funkčnosti, než je prahová hodnota pro nejvyšší třídu energetické účinnosti podle aktu v přenesené pravomoci.
Článek 10
Akty v přenesené pravomoci
1. Komise stanoví podrobnosti týkající se energetického štítku a informačního listu akty v přenesené pravomoci v souladu s články 11, 12 a 13 ve vztahu ke každému druhu výrobku v souladu s tímto článkem.
Pokud výrobek splní kritéria uvedená v odstavci 2, vztahuje se na něj akt v přenesené pravomoci v souladu s odstavcem 4.
Ustanovení aktů v přenesené pravomoci týkající se informací o spotřebě energie a jiných hlavních zdrojů během používání uváděných na energetickém štítku a v informačním listu umožní konečným uživatelům, aby se při koupi výrobku na základě větší informovanosti lépe rozhodli, a orgánům dohledu nad trhem, aby si ověřily, zda se výrobky shodují s poskytnutými informacemi.
Pokud akt v přenesené pravomoci uvádí ustanovení týkající se energetické účinnosti výrobku a jeho spotřeby hlavních zdrojů, grafické provedení a obsah energetického štítku zdůrazní energetickou účinnost výrobku.
2. Kritéria podle odstavce 1 jsou následující:
a)
výrobky mají podle posledních dostupných údajů a vzhledem k množství uváděnému na trh Unie významný potenciál k úspoře energie a případně jiných hlavních zdrojů;
b)
u výrobků, které mají rovnocenné použití a jsou dostupné na trhu, existují velké rozdíly v příslušných úrovních funkčnosti;
c)
Komise zohlední příslušné právní předpisy Unie a samoregulaci, např. dobrovolné dohody, u nichž lze předpokládat, že dosáhnou cílů politiky rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky;
3. Při vypracování návrhu aktu v přenesené pravomoci Komise:
a)
zohlední ty parametry životního prostředí uvedené v příloze I části 1 směrnice 2009/125/ES, které jsou určeny jako významné v příslušném prováděcím opatření přijatém podle směrnice 2009/125/ES a které jsou během používání významné pro konečného uživatele;
b)
posoudí dopad aktu na životní prostředí, konečné uživatele a výrobce, včetně malých a středních podniků, s ohledem na konkurenceschopnost, včetně na trzích mimo Unii, inovaci, přístup na trh a náklady a výnosy;
c)
provede náležité konzultace se zúčastněnými stranami;
d)
stanoví jednu nebo více lhůt pro provedení, případná postupná nebo přechodná opatření nebo období, přičemž zohlední zejména možný dopad na malé a střední podniky nebo na zvláštní skupiny výrobků vyráběných hlavně malými a středními podniky.
4. V aktech v přenesené pravomoci se uvedou zejména:
a)
přesná definice typu výrobku, který má být zahrnut;
b)
normy a metody měření, které se mají použít pro získání informací uvedených v čl. 1 odst. 1;
c)
podrobnosti technické dokumentace požadované podle článku 5;
d)
provedení a obsah energetického štítku, jak je uvedeno v článku 4, přičemž provedení musí být v co nejvyšší míře jednotné u všech skupin výrobků a musí být ve všech případech jasně viditelné a čitelné. Ve formátu energetického štítku zůstane jako základ zachována klasifikace využívající stupnici písmen A-G; stupně klasifikace odpovídají významné úspoře energie a nákladů z hlediska konečného uživatele.
Vyžaduje-li to technologický pokrok, lze klasifikaci doplnit dalšími třemi třídami. Těmto třídám bude odpovídat označení A+, A++ a A+++ v nejúčinnější třídě; celkový počet tříd bude v zásadě omezen na sedm, pokud nebudou používány ještě další třídy.
Barevná stupnice se skládá z nejvýše sedmi různých barev od tmavě zelené po červenou. Barevné označení pouze té nejvyšší třídy je vždy tmavě zelené. Při existenci více než sedmi tříd lze opakovaně použít pouze červenou barvu.
Klasifikace se přezkoumá zejména tehdy, pokud významný poměr výrobků na vnitřním trhu dosáhne dvou nejvyšších tříd energetické účinnosti a pokud lze další diferenciací výrobků dosáhnout další úspory energie.
Podrobná kritéria pro možnou změnu klasifikace výrobků se případně určí podle jednotlivých případů v příslušném aktu v přenesené pravomoci;
e)
místo, kde musí být na vystaveném výrobku upevněn energetický štítek a způsob, jakým energetický štítek nebo informace mají být poskytnuty v případě nabídek k prodeji podle článku 7. V případě potřeby mohou akty v přenesené pravomoci stanovit, že se energetický štítek připojí k obalu výrobku nebo se vytiskne na obal, nebo podrobnosti požadavků na označování energetickými štítky pro katalogy, prodej na dálku a prodej po internetu;
f)
obsah a podle potřeby též úprava a jiné podrobnosti týkající se informačního listu nebo dalších informací uvedených v článku 4 a čl. 5 písm. c). Informace uvedené na energetickém štítku musí být též v informačním listu;
g)
konkrétní obsah energetického štítku pro reklamu, dle potřeby včetně energetické třídy a jiných příslušných úrovní funkčnosti daného výrobku v čitelné a viditelné formě;
h)
případně doba trvání klasifikace/klasifikací energetického štítku v souladu s písmenem d);
i)
úroveň přesnosti informací na energetickém štítku a informačních listech;
j)
datum vyhodnocení a případné revize aktu v přenesené pravomoci s přihlédnutím k rychlosti technologického pokroku.
Článek 11
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje dnem 19. června 2010. Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 zrušit.
2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, se vynasnaží uvědomit v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede přenesené pravomoci, jejichž přenesení by mělo být zrušeno, a možné důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v uvedené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, bude akt zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím uvedené lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém záměru námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Hodnocení
Komise do 31. prosince 2014 přezkoumá účinnost této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Komise při této příležitosti rovněž posoudí:
a)
příspěvek čl. 4 písm. c) k cíli této směrnice;
b)
účinnost čl. 9 odst. 1;
c)
potřebu změny čl. 10 odst. 4 písm. d) s ohledem na technický vývoj a porozumění podobě štítku ze strany spotřebitelů.
Článek 15
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a jejích aktů v přenesené pravomoci, včetně ustanovení proti neoprávněnému používání energetického štítku, a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy do 20. června 2011 oznámí tyto předpisy Komisi a neprodleně Komisi oznámí i jakékoli následné změny těchto předpisů.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. června 2011. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 20. července 2011.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušení
Směrnice 92/75/EHS ve znění nařízení uvedeného v části A přílohy I se zrušuje s účinkem ode dne 21. července 2011, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení této směrnice ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy I.
Odkazy na směrnici 92/75/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 5 písm. d), g) a h) se použijí ode dne 31. července 2011.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2010/30/ES
2010 m. gegužės 19 d.
dėl su energija susijusių gaminių suvartojamos energijos ir kitų išteklių nurodymo ženklinant gaminį ir apie jį pateikiant standartinę informaciją
(nauja redakcija)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 194 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
spręsdami pagal įprastą teisėkūros procedūrą (2),
kadangi:
(1)
1992 m. rugsėjo 22 d. Tarybos direktyva 92/75/EEB dėl buitinių prietaisų energijos ir kitų išteklių suvartojimo parodymo ženklinant gaminį bei pateikiant standartinę informaciją apie gaminį (3) buvo iš esmės keičiama (4). Kadangi šią direktyvą reikia keisti dar kartą, siekiant aiškumo ji turėtų būti išdėstyta nauja redakcija.
(2)
Direktyva 92/75/EEB taikoma tik buitiniams prietaisams. 2008 m. liepos 16 d. Komisijos komunikatas dėl tvaraus vartojimo bei gamybos ir tvarios pramonės politikos veiksmų plano parodė, kad į Direktyvos 92/75/EEB taikymo sritį įtraukus su energija susijusius gaminius, kuriuos naudojant daroma didelė tiesioginė arba netiesioginė įtaka energijos vartojimui, būtų galima sustiprinti potencialią galiojančių teisinių priemonių sąveiką, ypač su 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/125/EB, nustatančia ekologinio projektavimo reikalavimų su energija susijusiems gaminiams nustatymo sistemą (5). Ši direktyva neturėtų trukdyti taikyti Direktyvą 2009/125/EB. Kartu su minėtąja direktyva ir kitais Sąjungos dokumentais ši direktyva yra platesnės teisinės sistemos dalis, todėl, laikantis visuotinio požiūrio, ją įgyvendinant bus taip pat sutaupyta daugiau energijos bei sumažintas poveikis aplinkai.
(3)
2007 m. kovo 8-9 d. Europos Vadovų Tarybai pirmininkaujančios valstybės narės išvadose buvo pabrėžtas poreikis padidinti energijos vartojimo efektyvumą Sąjungoje, kad būtų pasiektas tikslas - sutaupyti 20 % Sąjungos suvartojamos energijos iki 2020 m., nustatyti atsinaujinančiųjų energijos išteklių vystymo ES mastu ir išmetamo šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo tikslai ir buvo paraginta visapusiškai ir greitai įgyvendinti veiksmus prioritetinėse srityse, nurodytose 2006 m. spalio 19 d. Komisijos komunikate „Efektyvaus energijos vartojimo veiksmų planas: išnaudoti potencialą“. Veiksmų plane pabrėžiamos milžiniškos energijos taupymo galimybės gaminių srityje.
(4)
Su energija susijusių gaminių energijos vartojimo efektyvumo didinimas suteikiant vartotojams informaciją, kad jie galėtų pasirinkti gaminius, yra naudingas visai ES ekonomikai.
(5)
Tikslios, svarbios ir lygintinos informacijos apie su energija susijusių gaminių konkretų energijos suvartojimą teikimas turėtų daryti įtaką galutiniams naudotojams pasirenkant gaminius, kurie suvartoja arba kuriuos naudojant netiesiogiai suvartojama mažiau energijos ir kitų svarbių išteklių, ir tuo pačiu skatinti gamintojus imtis veiksmų, kad jų gaminiai suvartotų mažiau energijos ir kitų svarbių išteklių. Be to, taip netiesiogiai turėtų būti skatinamas šių gaminių efektyvus naudojimas siekiant ES tikslo 20 % sumažinti energijos vartojimą. Neturint šios informacijos, vien tik rinkos veiksniais nebus skatinamas šių gaminių racionalus energijos ir kitų svarbių išteklių naudojimas.
(6)
Turėtų būti priminta, kad galioja Sąjungos ir nacionalinės teisės aktai, kurie vartotojams suteikia tam tikrų teisių, susijusių su įsigytais gaminiais, įskaitant kompensavimą arba gaminių pakeitimą.
(7)
Komisija turėtų pateikti prioritetinių su energija susijusių gaminių sąrašą, kuris galėtų būti priimtas kaip deleguotas teisės aktas pagal šią direktyvą. Toks sąrašas galėtų būti įtrauktas į Direktyvoje 2009/125/EB nurodytą darbo planą.
(8)
Informacija daro labai didelę įtaką rinkos veiksniams, ir todėl būtina įvesti to paties tipo gaminių vienodą ženklinimą, kad potencialūs pirkėjai gautų papildomą standartizuotą informaciją apie šių gaminių su energija susijusias išlaidas ir kitų svarbių išteklių naudojimą, ir būtų imamasi priemonių užtikrinti, kad potencialūs galutiniai naudotojai, nematantys demonstruojamo gaminio ir negalintys matyti etiketės, taip pat gautų šią informaciją. Kad būtų veiksminga ir sėkminga, etiketė turėtų būti lengvai suprantama galutiniams naudotojams, paprasta ir glausta. Dėl to esamas etiketės formatas turėtų būti išsaugotas kaip pagrindas informuoti galutinius naudotojus apie gaminių energijos vartojimo efektyvumą. Informacija apie gaminių suvartojamą energiją ir kita informacija turi būti nustatyta pagal vienodus standartus ir vienodais metodais.
(9)
Kaip nurodyta Komisijos poveikio įvertinimo ataskaitoje, pridedamoje prie Komisijos pasiūlymo dėl šios direktyvos, suvartojamos energijos ženklinimo sistema kaip pavyzdžiu naudojamasi įvairiose pasaulio šalyse.
(10)
Valstybės narės turėtų reguliariai stebėti, kaip laikomasi šios direktyvos reikalavimų ir įtraukti atitinkamą informaciją į ataskaitą, kurią jos pagal šią direktyvą privalo pateikti Komisijai kas ketverius metus, ypač susijusią su tiekėjų ir prekiautojų pareigomis.
(11)
2008 m. liepos 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 765/2008, nustatančiame su gaminių prekyba susijusius akreditavimo ir rinkos priežiūros reikalavimus (6), išdėstytos bendros nuostatos dėl rinkos priežiūros, susijusios su gaminių prekyba. Siekiant įgyvendinti jo tikslus, šioje direktyvoje išdėstomos išsamesnės nuostatos šiuo klausimu. Tos nuostatos atitinka Reglamentą (EB) Nr. 765/2008.
(12)
Taikant visiškai savanorišką sistemą tik nedaugelis gaminių būtų ženklinami, arba standartiniai duomenys būtų pateikiami tik apie nedaugelį gaminių, todėl gali kilti pavojus, kad kai kurie galutiniai naudotojai bus suklaidinti arba net klaidingai informuoti. Ši sistema turėtų užtikrinti, kad visų atitinkamų gaminių etiketėje ir standartinėse gaminių vardinių parametrų lentelėse būtų nurodyta, kiek suvartojama energijos ir kitų svarbių išteklių.
(13)
Naudojant su energija susijusius gaminius daroma tiesioginė arba netiesioginė įtaka suvartojamam įvairių rūšių energijos, iš kurių elektros energija ir dujos yra svarbiausios, kiekiui. Todėl ši direktyva turėtų apimti su energija susijusius gaminius, turinčius tiesioginės ar netiesioginės įtakos suvartojamam bet kurios rūšies energijos kiekiui jų naudojimo metu.
(14)
Kai pateikiant informaciją etiketėje galima paskatinti galutinius naudotojus pirkti efektyvesnius gaminius, deleguotas teisės aktas turėtų būti taikomas tiems su energija susijusiems gaminiams, kuriuos naudojant daroma didelė tiesioginė ar netiesioginė įtaka energijos arba, kai tinka, svarbių išteklių suvartojimui ir kurių efektyvumas gali būti pakankamai pagerintas.
(15)
Siekiant, kad būtų įvykdyti su klimato kaita ir energetiniu saugumu susiję Sąjungos tikslai, ir atsižvelgiant į tai, kad tikimasi, jog bendras gaminių suvartojamos energijos kiekis toliau didės ilgalaikėje perspektyvoje, pagal šią direktyvą priimtuose deleguotuose teisės aktuose prireikus taip pat galėtų būti nustatyta etiketėje pabrėžti didelį gaminio suvartojamos energijos kiekį.
(16)
Kai kurios valstybės narės taiko viešųjų pirkimų politiką, pagal kurią reikalaujama, kad perkančiosios organizacijos pirktų energiją taupančius gaminius. Be to, kai kurios valstybės narės taiko paskatas energiją taupantiems gaminiams. Nustatydamos, ar gaminiai atitinka viešųjų pirkimų arba paskatų reikalavimus, valstybės narės gali taikyti labai skirtingus kriterijus. Pagal šios direktyvos deleguotus teisės aktus nustačius konkrečių gaminių veiksmingumo klases arba lygius, būtų galima sumažinti viešųjų pirkimų ir paskatų skirtumus ir paskatinti naudoti daugiau energiją taupančių gaminių.
(17)
Paskatos, kurias valstybės narės gali taikyti remdamos energiją taupančius gaminius, galėtų būti laikomos valstybės pagalba. Ši direktyva nedaro poveikio jokių valstybės pagalbos procedūrų, kurių dėl tokių paskatų ateityje gali būti imamasi pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 107 ir 108 straipsnius, rezultatams ir ji neturėtų būti taikoma mokesčiams bei fiskaliniams klausimams. Valstybės narės gali pačios nuspręsti, koks turėtų būti tokių paskatų pobūdis.
(18)
Energiją taupančių gaminių rėmimas pasitelkus ženklinimą, viešuosius pirkimus ir paskatas neturėtų daryti neigiamo poveikio bendram jų aplinkosaugos veiksmingumui ir tokių gaminių veikimui.
(19)
Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus priimti deleguotus teisės aktus pagal SESV 290 straipsnį dėl su energija susijusių gaminių naudojimo metu suvartojamos energijos ir kitų svarbių išteklių nurodymo ženklinant gaminį ir apie jį pateikiant standartinę informaciją. Ypač svarbu, kad Komisija atitinkamai konsultuotųsi parengiamųjų darbų metu, įskaitant ekspertų lygiu.
(20)
Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai turėtų reguliariai pateikti pagal šią direktyvą valstybių narių pateiktų ataskaitų apie vykdymo užtikrinimo veiklą ir laikymosi lygį santrauką, apimančią ES ir kiekvieną valstybę narę atskirai.
(21)
Komisija turėtų būti atsakinga už ženklinimo klasifikacijos pritaikymą, siekdama kad ji būtų nuspėjama pramonei ir suprantama vartotojams.
(22)
Atsižvelgiant į atitinkamą gaminį, technologinę pažangą ir papildomo didelio energijos taupymo galimybes, gali reikėti labiau diferencijuoti gaminius taip pagrindžiant klasifikavimo peržiūrą. Tokia peržiūra visų pirma turėtų apimti galimybę pakeisti skalę. Ši peržiūra turėtų būti atliekama kuo greičiau tų gaminių atveju, kurie dėl jų labai novatoriškų savybių gali būti itin svarbūs energijos vartojimo efektyvumui.
(23)
Kai Komisija peržiūrės padarytą pažangą ir 2012 m. pateiks ataskaitą dėl Tvaraus vartojimo bei gamybos ir tvarios pramonės politikos veiksmų plano, ji visų pirma analizuos, ar reikia tolesnių veiksmų gaminių aplinkosauginiam veiksmingumui ir energijos vartojimo efektyvumui gerinti, įskaitant, inter alia, galimybę suteikti vartotojams informaciją apie gaminių išskiriamą anglies junginių kiekį arba gaminių poveikį aplinkai jų gyvavimo ciklo metu.
(24)
Pareiga perkelti šią direktyvą į nacionalinę teisę turėtų apsiriboti tomis nuostatomis, kurios iš esmės skiriasi nuo Direktyvos 92/75/EEB. Pareiga perkelti iš esmės nepakeistas nuostatas kyla iš Direktyvos 92/75/EEB.
(25)
Įgyvendindamos šios direktyvos nuostatas, valstybės narės turėtų stengtis susilaikyti nuo priemonių, kuriomis galėtų būti nustatytos biurokratinės arba sunkiai įvykdomos pareigos atitinkamiems rinkos dalyviams, visų pirma mažosioms ir vidutinėms įmonėms.
(26)
Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių pareigų, susijusių su Direktyvos 92/75/EEB perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais.
(27)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (7) 34 punktą valstybės narės raginamos savo ir Sąjungos interesų labui parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šia direktyva nustatoma sistema, kurios paskirtis - suderinti nacionalines priemones, susijusias su informacija galutiniams naudotojams, ypač ženklinant ir pateikiant standartinę informaciją apie gaminį, taip pat susijusias su energijos naudojimu ir, prireikus, kitų svarbių išteklių suvartojimu gaminio naudojimo metu, ir papildoma informacija apie su energija susijusius gaminius, taip suteikiant galutiniams naudotojams galimybę pasirinkti efektyvesnius gaminius.
2. Ši direktyva taikoma su energija susijusiems gaminiams, kuriuos naudojant daroma didelė tiesioginė ar netiesioginė įtaka energijos ir, kai tinka, kitų svarbių išteklių suvartojimui.
3. Ši direktyva netaikoma:
a)
naudotiems gaminiams;
b)
jokioms keleivinio ar krovininio transporto priemonėms;
c)
duomenų lentelei ar lygiareikšmei prie gaminių saugumo tikslais pritvirtintai informacijai.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šioje direktyvoje:
a) su energija susijęs gaminys arba gaminys- bet kokia prekė, kurią naudojant daroma įtaka energijos vartojimui ir kuri pateikiama į rinką ir (arba) pradedama naudoti Sąjungoje, įskaitant ir dalis, kurios skirtos įmontuoti į su energija susijusius gaminius, kuriems taikoma ši direktyva, ir kurios teikiamos į rinką ir (arba) galutinių naudotojų pradedamos naudoti kaip atskiros dalys ir kurių aplinkosaugos veiksmingumą galima įvertinti atskirai;
b) vardinių parametrų lentelė- standartinė su gaminiu susijusios informacijos lentelė;
c) kiti svarbūs ištekliai- vanduo, cheminės medžiagos ar bet kurios kitos medžiagos, kurias gaminys vartoja įprastinėmis naudojimo sąlygomis;
d) papildoma informacija- kita informacija apie gaminio veikimą ir savybes, kuri susijusi su energijos ar kitų svarbių išteklių suvartojimu ar padeda įvertinti šį suvartojimą, grindžiamą išmatuojamais duomenimis;
e) tiesioginė įtaka- gaminių, kurie faktiškai vartoja energiją jų naudojimo metu, įtaka;
f) netiesioginė įtaka- gaminių, kurie nevartoja energijos, bet prisideda prie energijos taupymo jų naudojimo metu, įtaka;
g) prekiautojas- mažmenininkas ar kitas asmuo, galutiniams naudotojams parduodantis, nuomojantis, siūlantis pirkti išsimokėtinai ar demonstruojantis gaminius;
h) tiekėjas- gamintojas, ar jo įgaliotasis atstovas Sąjungoje arba importuotojas, kuris gaminį pateikia į Sąjungos rinką arba pradeda jį naudoti joje. Jei jų nėra, bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, pateikiantis į rinką gaminius, kuriems taikoma ši direktyva, arba pradedantis juos naudoti, laikomas tiekėju;
i) pateikimas į rinką- gaminio pateikimas Sąjungos rinkai pirmą kartą siekiant jį platinti arba naudoti Sąjungoje nesvarbu, ar už atlygį, ar nemokamai ir neatsižvelgiant į pardavimo būdą;
j) pradėjimas naudoti- gaminio panaudojimas pagal paskirtį pirmą kartą Sąjungoje;
k) neleistinas etiketės naudojimas- etiketės naudojimas kitų, nei valstybių narių valdžios institucijos arba ES institucijos, subjektų būdu, kuris nenumatytas šioje direktyvoje arba deleguotame teisės akte.
3 straipsnis
Valstybių narių pareigos
1. Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
visi jų teritorijoje įsisteigę tiekėjai ir prekiautojai vykdytų 5 ir 6 straipsniuose nustatytas pareigas;
b)
gaminius, kuriems taikoma ši direktyva, būtų draudžiama ženklinti kitomis etiketėmis, ženklais, simboliais ar užrašais, neatitinkančiais šios direktyvos ir atitinkamų deleguotų teisės aktų, jei dėl to galutiniai naudotojai gali būti klaidinami dėl gaminių naudojimo metu suvartojamos energijos arba, kai tinka, kitų svarbių išteklių;
c)
diegiant etikečių ir vardinių parametrų lentelių apie energijos suvartojimą arba taupymą sistemą būtų vykdomos švietimo ir informacinių reklamų kampanijos, propaguojančios energijos vartojimo efektyvumą ir skatinančios galutinius naudotojus atsakingiau naudoti energiją;
d)
būtų imtasi atitinkamų priemonių skatinti už šios direktyvos įgyvendinimą atsakingas atitinkamas nacionalinės ar regioninės valdžios institucijas bendradarbiauti tarpusavyje ir teikti viena kitai ir Komisijai informaciją, kad šią direktyvą būtų lengviau taikyti. Administracinis bendradarbiavimas ir keitimasis informacija turi būti vykdomas kuo daugiau naudojantis elektroninėmis ryšio priemonėmis, turi būti ekonomiškai efektyvus ir gali būti remiamas pagal atitinkamas ES programas. Taip bendradarbiaujant prireikus turi būti užtikrintas šios procedūros metu perduodamos neskelbtinos informacijos tvarkymo saugumas, konfidencialumas ir jos apsauga. Komisija imasi atitinkamų priemonių, kad skatintų ir remtų šiame punkte minimą valstybių narių bendradarbiavimą.
2. Jeigu valstybė narė nustato, kad gaminys neatitinka visų atitinkamų šios direktyvos ir deleguotų teisės aktų reikalavimų, taikomų etiketėms ir vardinių parametrų lentelėms, tiekėjas įpareigojamas užtikrinti, kad gaminys atitiktų tiems reikalavimams valstybės narės nustatytomis veiksmingomis ir proporcingomis sąlygomis.
Jei yra pakankamai įrodymų, kad gaminys gali neatitikti reikalavimų, atitinkama valstybė narė imasi būtinų prevencinių priemonių ir priemonių, kuriomis siekiama užtikrinti, kad gaminys atitiktų reikalavimus per tiksliai nustatytą terminą, atsižvelgiant į daromą žalą.
Jeigu gaminys ir toliau neatitinka reikalavimų, atitinkama valstybė narė priima sprendimą nustatyti apribojimus ar uždrausti šį gaminį teikti į rinką ir (arba) pradėti naudoti, arba užtikrina, kad jis būtų pašalintas iš rinkos. Jei gaminys pašalinamas iš rinkos arba uždraudžiama jį pateikti į rinką, apie tai nedelsiant informuojama Komisija ir kitos valstybės narės.
3. Kas ketveri metai valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą, kurioje, be kita ko, išsamiai nurodo įgyvendinimo kontrolės priemones ir atitikties lygį jų teritorijose.
Nustatydama gaires, Komisija gali nurodyti šių ataskaitų bendro turinio detales.
4. Komisija reguliariai pateikia tų ataskaitų santrauką Europos Parlamentui ir Tarybai informuoti.
4 straipsnis
Reikalavimai informacijos pateikimui
Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
galutinių naudotojų dėmesys į informaciją apie elektros energijos, kitų energijos rūšių bei prireikus kitų svarbių išteklių suvartojimą gaminių naudojimo metu ir į papildomą informaciją būtų atkreipiamas, vadovaujantis pagal šią direktyvą deleguotais teisės aktais vardinių parametrų lentelėse ir etiketėse, susijusiose su parduoti, nuomoti, pirkti išsimokėtinai ar galutiniams naudotojams demonstruoti tiesiogiai arba netiesiogiai bet kokiais nuotolinės prekybos būdais, įskaitant internetą, siūlomais gaminiais;
b)
apie integruotus arba įmontuotus gaminius a punkte nurodyta informacija būtų pateikiama tik tuomet, kai to reikalaujama taikytiname deleguotame teisės akte;
c)
konkretaus su energija susijusių gaminių, kuriems taikomas pagal šią direktyvą priimtas deleguotas teisės aktas, modelio reklamoje, kai pateikiama su energija arba su kaina susijusi informacija, nurodoma gaminio energijos vartojimo efektyvumo klasė;
d)
su energija susijusių gaminių techninėje reklaminėje medžiagoje, kurioje aprašomi konkretūs techniniai gaminio parametrai, visų pirma techniniuose vadovuose ir gamintojo brošiūrose neatsižvelgiant į tai, ar jos būtų atspausdintos, ar pateiktos internete, galutiniams naudotojams suteikiama būtina informacija apie energijos suvartojimą arba nurodoma gaminio energijos vartojimo efektyvumo klasė.
5 straipsnis
Tiekėjų pareigos
Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
tiekėjai, teikiantys į rinką arba pradedantys naudoti gaminius, kuriems taikomas deleguotas teisės aktas, laikydamiesi šios direktyvos ir deleguoto teisės akto pateiktų etiketę ir vardinių parametrų lentelę;
b)
tiekėjai parengtų pakankamai išsamią techninę dokumentaciją, kuria remiantis būtų galima įvertinti etiketėje ir vardinių parametrų lentelėje pateiktos informacijos tikslumą. Ta techninė dokumentacija apima:
i)
bendrą gaminio aprašymą;
ii)
prireikus, konstrukcijos skaičiavimų rezultatus;
iii)
bandymų ataskaitas, jeigu jos yra parengtos, įskaitant ir tas, kurias parengė kituose Sąjungos teisės aktuose apibrėžtos atitinkamos notifikuotosios įstaigos;
iv)
kai reikšmės naudojamos panašiems modeliams - nuorodas, pagal kurias būtų galima nustatyti tuos modelius.
Šiuo tikslu tiekėjai gali naudotis dokumentacija, kuri jau buvo parengta vadovaujantis reikalavimais, nustatytais atitinkamuose Sąjungos teisės aktuose.
c)
tiekėjai suteiktų galimybes patikrinti techninę dokumentaciją praėjus penkeriems metams nuo atitinkamo paskutinio gaminio pagaminimo dienos;
Valstybių narių rinkos priežiūros institucijų ir Komisijos prašymu tiekėjai pateikia elektroninę techninės dokumentacijos versiją per 10 darbo dienų nuo valstybės narės kompetentingos institucijos arba Komisijos prašymo gavimo dienos.
d)
gaminiui ženklinti ir informacijai apie jį pateikti būtinas etiketes tiekėjai prekiautojams pateiktų nemokamai;
Neribojant tiekėjų galimybės pasirinkti etikečių pristatymo sistemą, prekiautojams paprašius etiketes tiekėjai pateikia nedelsdami;
e)
be etikečių, tiekėjai pateiktų gaminio vardinių parametrų lentelę;
f)
visose brošiūrose apie gaminį tiekėjai pateiktų gaminio vardinių parametrų lentelę. Jei gaminio brošiūros nepateikiamos, vardinių parametrų lenteles tiekėjas pateikia kartu su kita raštiška informacija apie gaminį;
g)
tiekėjai būtų atsakingi už jų etiketėse ir vardinių parametrų lentelėse pateiktos informacijos tikslumą;
h)
būtų laikoma, kad tiekėjai sutinka, jog etiketėje ar vardinių parametrų lentelėje pateikta informacija būtų skelbiama.
6 straipsnis
Prekiautojų pareigos
Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
prekiautojai tinkamai pritvirtintų etiketes, kad jos būtų matomos ir įskaitomos, ir gaminio brošiūroje ar kitame parduodant gaminį galutiniams naudotojams pridedamame dokumente pateiktų vardinių parametrų lentelę;
b)
prekiautojai, demonstruodami gaminį, kuriam taikomas deleguotas teisės aktas, matomoje vietoje, apibrėžtoje taikytiname deleguotame teisės akte, pritvirtintų reikiamą etiketę atitinkama kalba.
7 straipsnis
Nuotolinė prekyba ir kitos prekybos formos
Siūlant gaminius parduoti, nuomoti ar pirkti išsimokėtinai paštu, naudojantis katalogu, internetu, telemarketingu ar bet kokiomis kitomis priemonėmis, kurias taikant nesitikima, kad potencialus galutinis naudotojas pamatys demonstruojamą gaminį, į deleguotus teisės aktus įtraukiama nuostata, užtikrinanti, kad potencialus galutinis naudotojas, prieš pirkdamas gaminį, gaus etiketėje ir vardinių parametrų lentelėje nurodytą informaciją apie gaminį. Deleguotuose teisės aktuose prireikus nurodoma, kaip ta etiketė arba vardinių parametrų lentelė, arba joje nurodyta informacija yra demonstruojama ar pateikiama potencialiam galutiniam naudotojui.
8 straipsnis
Laisvas judėjimas
1. Valstybės narės nedraudžia, neriboja ar netrukdo jų teritorijose pateikti į rinką arba pradėti naudoti gaminius, kurie nurodyti šioje direktyvoje ir taikytiname deleguotame teisės akte ir atitinka jo reikalavimus.
2. Jeigu nėra priešingų įrodymų, valstybės narės laiko, kad etiketės ir vardinių parametrų lentelės atitinka šios direktyvos ir deleguotų teisės aktų nuostatas. Valstybės narės reikalauja tiekėjų pateikti įrodymus pagal 5 straipsnį apie etiketėse ar vardinių parametrų lentelėse pateiktos informacijos tikslumą, jeigu yra pagrindo manyti, kad tokia informacija neteisinga.
9 straipsnis
Viešieji pirkimai ir paskatos
1. Kai gaminiui taikomas deleguotas teisės aktas, organizacijos, kurios sudaro viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutartis, nurodytas 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (8), ir kurioms netaikomos išimtys pagal jos 12-18 straipsnius, stengiasi pirkti tik tokius gaminius, kurie atitinka aukščiausių veiksmingumo lygių ir aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės kriterijus. Valstybės narės taip pat gali reikalauti, kad perkančiosios organizacijos pirktų tik tokius gaminius, kurie atitinka tuos kriterijus. Valstybės narės gali nustatyti, kad tie kriterijai taikomi atsižvelgiant į ekonominį efektyvumą, ekonominį įgyvendinamumą ir techninį tinkamumą bei pakankamą konkurenciją.
2. 1 dalis taikoma sutartims, kurių apskaičiuota vertė yra lygi Direktyvos 2004/18/EB 7 straipsnyje nustatytoms riboms arba didesnė.
3. Kai valstybės narės taiko bet kurias paskatas gaminiui, kuriam taikomas deleguotas teisės aktas, jos jas taiko aukščiausių veiksmingumo lygių, įskaitant aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės gaminiams, kaip nustatyta taikytiname deleguotame teisės akte. Mokestinės ir fiskalinės priemonės nėra paskatos pagal šią direktyvą.
4. Valstybės narės teikdamos paskatas tiek galutiniams naudotojams, naudojantiems itin veiksmingus gaminius, tiek pramonės subjektams, kurie propaguoja ir gamina tokius gaminius, veiksmingumo lygius nurodo klasėmis, kaip apibrėžta taikytiname deleguotame teisės akte, išskyrus tuos atvejus, kai jie nustato aukštesnius veiksmingumo lygius, nei deleguotame teisės akte nustatyta aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės viršutinė riba. Valstybės narės gali nustatyti aukštesnius veiksmingumo lygius nei deleguotame teisės akte nustatyta aukščiausios energijos vartojimo efektyvumo klasės viršutinė riba.
10 straipsnis
Deleguoti teisės aktai
1. Kiekvienam gaminio tipui pagal šį straipsnį Komisija deleguotuose teisės aktuose pagal 11, 12, 13 straipsnius nustato išsamią informaciją, susijusią su etiketėmis ir vardinių parametrų lentelėmis.
Jei gaminys atitinka 2 dalyje išvardytus kriterijus, jam taikomas deleguotas teisės aktas pagal 4 dalį.
Deleguotų teisės aktų nuostatomis dėl etiketėje ir vardinių parametrų lentelėje pateikiamos informacijos apie naudojant gaminį suvartojamą energiją ir kitus svarbius išteklius siekiama geriau informuoti galutinius naudotojus, kad rinkdamiesi gaminius jie galėtų priimti labiau informacija pagrįstus sprendimus, ir sudaryti sąlygas rinkos priežiūros institucijoms patikrinti, ar gaminiai atitinka pateiktą informaciją.
Kai deleguotame teisės akte pateikiamos nuostatos ir dėl gaminio energijos vartojimo efektyvumo, ir dėl svarbių išteklių suvartojimo, etiketės dizainu ir turiniu pabrėžiamas gaminio energijos vartojimo efektyvumas.
2. 1 dalyje nurodyti kriterijai yra tokie:
a)
atsižvelgiant į naujausius turimus duomenis ir į Sąjungos rinkai pateiktą gaminių kiekį, gaminiai turi didelį energijos ir, kai tinka, kitų svarbių išteklių taupymo potencialą;
b)
rinkoje esančių vienodo funkcionalumo gaminių atitinkami veiksmingumo lygiai labai skiriasi;
c)
Komisija atsižvelgia į atitinkamus Sąjungos teisės aktus ir savireguliacijos priemones, kaip antai savanoriškus susitarimus, kuriuos taikant tikimasi, kad politikos tikslai bus pasiekti greičiau ar pigiau, nei taikant privalomus reikalavimus.
3. Rengdama deleguoto teisės akto projektą Komisija:
a)
atsižvelgia į tuos Direktyvos 2009/125/EB I priedo 1 dalyje nurodytus aplinkosauginius kriterijus, kurie laikomi reikšmingais atitinkamoje įgyvendinimo priemonėje, priimtoje pagal Direktyvą 2009/125/EB, ir kurie svarbūs galutiniams naudotojams naudojant gaminį;
b)
įvertina akto poveikį aplinkai, galutiniams naudotojams ir gamintojams, įskaitant mažas ir vidutines įmones (MVĮ), susijusį su konkurencingumu (taip pat ir Sąjungai nepriklausančiose rinkose), novatoriškumu, galimybe patekti į rinką ir sąnaudomis bei nauda;
c)
tinkamai konsultuojasi su suinteresuotosiomis šalimis;
d)
nustato įgyvendinimo datą (-as), etapais įgyvendinamąsias arba pereinamąsias priemones arba laikotarpius, atsižvelgdama visų pirma į galimą poveikį MVĮ arba atskiroms gaminių, ypač tų, kuriuos gamina MVĮ, grupėms.
4. Deleguotuose teisės aktuose visų pirma nurodoma:
a)
tikslus gaminių, kuriems taikoma priemonė, tipo apibūdinimas;
b)
matavimo standartai ir metodai, taikomi 1 straipsnio 1 dalyje nurodytai informacijai gauti;
c)
išsami informacija apie 5 straipsnyje nurodytą techninę dokumentaciją;
d)
4 straipsnyje nurodytos etiketės, kuo labiau atitinkančios vienodo dizaino charakteristikas visose gaminių grupėse ir bet kuriuo atveju aiškiai matomos ir įskaitomos, dizainas ir turinys. Etiketės formate kaip pagrindas išlaikoma A-G raidėmis grindžiama klasifikacija; klasifikacijos klasės atitinka didelį energijos ir sąnaudų taupymo skirtumą galutinio naudotojo požiūriu.
Klasifikacija gali būti papildyta trimis papildomomis klasėmis, jei to reikia atsižvelgiant į technologinę pažangą. Tos papildomos klasės yra A+, A++ ir A+++, kuri žymi pačią veiksmingiausią klasę. Iš esmės bendras klasių skaičius neviršys septynių, išskyrus atvejus, kai vis dar yra gaminių, priskirtinų kitoms klasėms.
Spalvų skalė yra sudaryta iš ne daugiau kaip septynių skirtingų spalvų pradedant tamsiai žalia, baigiant raudona. Tik aukščiausios klasės spalvinis kodas visuomet yra tamsiai žalios spalvos. Jeigu yra daugiau negu septynios klasės, tik raudoną spalvą galima dubliuoti.
Klasifikacija peržiūrima visų pirma tada, kai didelė dalis gaminių vidaus rinkoje priskiriama dviem aukščiausioms energijos vartojimo efektyvumo klasėms ir kai galima papildomai sutaupyti dar labiau diferencijuojant gaminius.
Išsamūs galimo gaminių perklasifikavimo kriterijai prireikus nustatomi atitinkamu deleguotu teisės aktu atsižvelgiant į kiekvieną atskirą atvejį.
e)
demonstruojamo gaminio vieta, prie kurios turi būti tvirtinama etiketė ir būdas, kaip etiketė ir (arba) informacija turi būti pateikta siūlymų parduoti, nurodytų 7 straipsnyje, atveju. Jeigu reikia, deleguotuose teisės aktuose gali būti numatyta, kad etiketė turi būti pritvirtinta prie gaminio ar atspausdinta ant pakuotės, arba pateikiama išsami informacija apie ženklinimo reikalavimus kataloguose, nuotolinės prekybos ir prekybos internetu atvejais;
f)
turinys ir prireikus formatas bei kita informacija apie vardinių parametrų lentelę ar 4 straipsnyje ir 5 straipsnio c dalyje nurodyta papildoma informacija. Į vardinių parametrų lentelę įrašoma ir etiketėje pateikta informacija;
g)
etiketės, lengvai matoma ir įskaitoma forma pateikiamos reklamai, konkretus turinys, įskaitant, jei reikia, tam tikro gaminio energijos klasę ir kitą (-us) svarbų (-ius) veiksmingumo lygį (-ius);
h)
kai reikia, pagal d punktą etiketėje nurodytos klasifikacijos (-ų) galiojimo laikas;
i)
etiketėse ir vardinių parametrų lentelėse pateikiamos informacijos tikslumo lygis;
j)
deleguoto teisės akto įvertinimo ir galimo peržiūrėjimo data, atsižvelgiant į technologijų pažangos tempą.
11 straipsnis
Delegavimas
1. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 10 straipsnyje nurodytus deleguotus teisės aktus penkerių metų laikotarpiui nuo 2010 m. birželio 19 d. Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas ar Taryba jį atšaukia pagal 12 straipsnį.
2. Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
3. Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 12 ir 13 straipsniuose nustatytų sąlygų.
12 straipsnis
Delegavimo atšaukimas
1. Europos Parlamentas ar Taryba gali atšaukti 10 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per protingą laikotarpį iki galutinio sprendimo priėmimo dienos, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti.
3. Sprendimu dėl atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
13 straipsnis
Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
1. Europos Parlamentas ar Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo dienos.
Europos Parlamento ar Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviems mėnesiams.
2. Jeigu praėjus tam laikotarpiui, nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, deleguotas teisės aktas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jo nuostatose nurodytą dieną.
Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki to laikotarpio pabaigos, jeigu Europos Parlamentas ir Taryba kartu informavo Komisiją, kad jie nepareikš prieštaravimo.
3. Jeigu Europos Parlamentas ar Taryba pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimus pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.
14 straipsnis
Įvertinimas
Ne vėliau kaip 2014 m. gruodžio 31 d. Komisija peržiūri šios direktyvos ir jos deleguotų teisės aktų veiksmingumą bei pateikia ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai.
Tuo metu Komisija taip pat įvertina:
a)
4 straipsnio c punkto svarbą siekiant šios direktyvos tikslo;
b)
9 straipsnio 1 dalies veiksmingumą;
c)
poreikį iš dalies keisti 10 straipsnio 4 dalies d punktą, atsižvelgiant į techninę pažangą ir į tai, kaip vartotojai supranta etiketės formatą.
15 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikytinų pažeidus nacionalines nuostatas, priimtas pagal šią direktyvą ir jos deleguotus teisės aktus, be kita ko, taikytinų už neleistiną etiketės naudojimą, ir imasi reikiamų priemonių užtikrinti, kad jos būtų įgyvendintos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės praneša Komisijai apie šias nuostatas ne vėliau kaip 2011 m. birželio 20 d. ir nedelsdamos praneša Komisijai apie visus vėlesnius toms nuostatoms įtakos turinčius pakeitimus.
16 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini šiai direktyvai įgyvendinti ne vėliau kaip 2011 m. birželio 20 d. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus.
Jos taiko tas nuostatas nuo 2011 m. liepos 20 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Jose taip pat pateikiamas pareiškimas, kad galiojančiuose įstatymuose ir kituose teisės aktuose pateiktos nuorodos į Direktyvą 92/75/EEB, laikomos nuorodomis į šią direktyvą. Tokios nuorodos darymo tvarką ir to pareiškimo formuluotę nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
17 straipsnis
Panaikinimas
Direktyva 92/75/EEB su pakeitimais, padarytais reglamentu, nurodytu I priedo A dalyje, panaikinama nuo 2011 m. liepos 21 d., nedarant poveikio valstybių narių įsipareigojimams, susijusiems su tos direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo pradžios terminais, nustatytais I priedo B dalyje.
Nuorodos į Direktyvą 92/75/EEB laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal II priede pateiktą atitikties lentelę.
18 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
5 straipsnio d, g ir h punktai taikomi nuo 2011 m. liepos 31 d.
19 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2010 m. gegužės 19 d.