ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. dubna 2012
o státní podpoře SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), kterou Německo poskytlo ve prospěch účelového sdružení Zweckverband Tierkörperbeseitigung v Porýní-Falci, v Sársku a v okresech Rheingau-Taunus a Limburg-Weilburg
(oznámeno pod číslem C(2012) 2557)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/485/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na první pododstavec čl. 108 odst. 2 této smlouvy (1),
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedeným článkem (2), a s ohledem na jejich stanovisko,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Komise se na základě stížnosti, kterou dne 23. února 2008 podala Saria Bio-Industries AG & Co KG (dále jen „stěžovatelka“), dozvěděla o tom, že Německo hradilo účelovému sdružení Zweckverband Tierkörperbeseitigung v Porýní-Falci, v Sársku a v okresech Rheingau-Taunus a Limburg-Weilburg (dále jen „ZT“) přeúčtovávané náklady.
(2)
Komise dopisem ze dne 20. července 2010 informovala Německo o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“). Rozhodnutí o zahájení řízení Komise zveřejnila dne 26. října 2010 v Úředním věstníku Evropské unie a vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek (3).
(3)
Dne 25. listopadu 2010 Komise obdržela připomínky stěžovatelky. V souladu se schválenými žádostmi o prodloužení lhůty pro předložení připomínek ze dne 20. srpna 2010 a dne 18. listopadu 2010 předložilo Německo připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení, jakož i vyjádření k připomínkám stěžovatelky, a to postupně ve dnech 3. března 2011, 1. dubna 2011, 4. dubna 2011, 16. května 2011, 15. července 2011 a 9. listopadu 2011.
(4)
ZT zaslalo Komisi své písemné připomínky dne 4. dubna 2011. Třebaže se zúčastněné strany podle čl. 20 odst. 1 ve spojení s článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (4), vyzývají, aby své připomínky předložily nejpozději do jednoho měsíce po zveřejnění v Úředním věstníku, předložilo ZT své připomínky teprve po čtyřech měsících. Komise může připomínky, které byly účastníky řízení zaslány opožděně, zohlednit pouze ve zvláštních odůvodněných případech (5) Komise neshledala, že by dopis ZT odpovídající odůvodnění obsahoval, ani že by takové odůvodnění vyplývalo z dalších okolností. Komise proto dopisem ze dne 18. dubna 2011 ZT sdělila, že zohlednění jeho připomínek v rámci formálního vyšetřovacího řízení z uvedeného důvodu porušuje ustanovení jednacího řádu a znamenalo by neospravedlnitelný diskriminující přístup k účastníkům řízení. Při vypracování tohoto rozhodnutí Komise přesto vycházela ze všech informací obsažených v připomínkách ZT.
(5)
Souběžně s formálním vyšetřovacím řízením probíhajícím u Komise stěžovatelka vedla vnitrostátní soudní řízení v Německu a na ZT podala žalobu u správního soudu Verwaltungsgericht Trier. Verwaltungsgericht Trier vynesl dne 2. prosince 2008 rozsudek, podle kterého představuje úhrada přeúčtovaných nákladů státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Pokud jde o požadavek navrácení protiprávní podpory, Verwaltungsgericht rozhodl, že ZT nemusí vrátit částku, kterou získalo v letech 2005-2008, a to z důvodu mimořádných okolností, kvůli kterým by navrácení podpory bylo nepřiměřené.
(6)
Jak stěžovatelka, tak i ZT podaly proti rozsudku Verwaltungsgericht Trier kasační opravný prostředek k vrchnímu správnímu soudu Oberverwaltungsgericht Koblenz. Rozsudkem ze dne 24. listopadu 2009 Oberverwaltungsgericht potvrdil rozsudek Verwaltungsgericht Trier.
(7)
Stěžovatelka a ZT podaly proti rozsudku Oberverwaltungsgericht Koblenz opravný prostředek „Revision“ ke spolkovému správnímu soudu Bundesverwaltungsgericht (dále jen „BVerwG“). Rozsudkem ze dne 16. prosince 2010 (6) BVerwG opravný prostředek „Revision“ stěžovatelky zamítl, pozměnil rozsudek Oberverwaltungsgericht Koblenz a žaloby celkově odmítl, neboť podle jeho názoru byla žaloba, pokud jde o období 2005-2009, nepřípustná a projednávaná úhrada přeúčtovaných nákladů za rok 2010 nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
2. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
2.1 Právní rámec
2.1.1 Unijní právní předpisy
(8)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu) (7) upravuje odvoz, přepravu, skladování, zpracování a použití nebo odstranění vedlejších produktů živočišného původu, aby se zabránilo, že tyto produkty budou představovat riziko pro zdraví lidí a zvířat. Tyto předpisy mají bránit mj. vzniku přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a dalších přenosných nákaz zvířat, např. klasického moru prasat a slintavky a kulhavky.
(9)
Oddíl 4 nařízení (ES) č. 1069/2009 rozlišuje v rámci vedlejších produktů živočišného původu v závislosti na specifických rizicích pro zdraví lidí a zvířat následující tři kategorie:
a)
Materiál kategorie 1 vykazuje značná rizika, jež jsou spojena zejména s TSE a obsahem určitých zakázaných látek a látek znečišťujících životní prostředí. Do této kategorie patří mj. části těl zvířat podezřelých z nákazy TSE nebo zvířat, u nichž byla přítomnost TSE potvrzena, a dále směsi materiálu kategorie 1 s materiálem kategorie 2 či 3. Tento materiál je třeba neškodně odstranit spálením či zpracováním a nelze jej přidávat do krmiv pro hospodářská zvířata ani do technických produktů.
b)
Rovněž materiál kategorie 2 vykazuje značná rizika, neboť k němu patří uhynulá hospodářská zvířata a další materiál, jenž obsahuje určité zakázané či znečišťující látky. Tento materiál je nutno neškodně odstraňovat spálením či zpracováním a nelze jej přidávat do krmiv pro hospodářská zvířata. V mnoha případech jej však lze použít jako hnojivo nebo pro technické účely.
c)
Materiál kategorie 3 obsahuje mj. části těl poražených zvířat, které jsou sice prohlášeny za nevhodné k lidské spotřebě, avšak nevykazují žádné příznaky onemocnění přenosného na člověka či zvířata. Patří sem dále materiál živočišného původu, který je k lidské spotřebě vhodný, avšak je z ekonomických důvodů používán pro jiné účely, např. jako krmivo pro hospodářská zvířata.
(10)
Nařízení (ES) č. 1069/2009, jež z velké části odpovídá předchozímu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 (8), stanoví v případě materiálu kategorie 1 a 2 mj. zákaz jeho dovozu a vývozu a dále povinnost, aby zařízení, jež provádějí neškodné odstraňování materiálu, získala předchozí povolení od příslušného orgánu, jenž je povinen toto nařízení uplatňovat. U materiálu kategorie 1 a 2 nařízení (ES) č. 1069/2009 dále obsahuje zvláštní ustanovení o kontrole jeho neškodného odstraňování. Nad tento rámec však nelze z nařízení odvodit úpravu způsobu, jakým má být neškodné odstraňování tohoto materiálu ekonomicky organizováno. Nařízení (ES) č. 1069/2009 tedy nestanoví, že toto neškodné odstraňování materiálu smí na určitém území provádět pouze jediný podnik, jak je tomu v případě Německa.
2.1.2 Vnitrostátní právní předpisy
(11)
Podle § 3 prováděcího zákona k předpisům Společenství o zpracování a neškodném odstraňování vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě (něm.: Gesetz zur Durchführung gemeinschaftsrechtlicher Vorschriften über die Verarbeitung und Beseitigung von nicht für den menschlichen Verzehr bestimmten tierischen Nebenprodukten (9), dále jen „TierNebG“) je v Německu povinnost provádět neškodné odstraňování a zpracování materiálu kategorie 1 a 2, tzv. „povinných komodit“, uložena okresům a městům. Tuto funkci mohou tyto subjekty plnit samy nebo jejím plněním pověřit třetí osoby.
(12)
Neškodné odstraňování materiálu kategorie 3, tzv. „volných komodit“, může provádět každý zpracovatelský podnik za předpokladu, že jsou dodržena ustanovení nařízení (ES) č. 1069/2009.
2.2 Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(13)
Účelové sdružení ZT je veřejnoprávní korporace, jež byla založena v roce 1979 na základě § 1 a 2 prováděcího zákona země Porýní-Falc k TierNebG (10) (dále jen „TierNebGAG RP“). Členy sdružení jsou dnes všechny okresy a větší města v Porýní-Falci a Sársku a další dva okresy v Hesensku: Rheingau-Taunus a Limburg-Weilburg (srv. § 1 stanov sdružení).
(14)
Na základě § 2 stanov je ZT svými členy pověřeno vykonávat veškerá práva a povinnosti, jež jsou těmto okresům a městům jakožto osobám povinným k neškodnému odstraňování materiálu svěřeny podle § 3 TierNebG ve spojení s příslušnými zemskými zákony.
(15)
Podle německé právní úpravy nemůže být proti účelovému sdružení vzhledem k jeho právnímu postavení veřejnoprávní korporace vedeno insolvenční řízení. Jeho členové však mohou rozhodnout o jeho zrušení.
2.3 Neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu
2.3.1 Činnost sdružení ZT
(16)
ZT neplní pouze povinnost provádět na svém spádovém území neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2, kterou mu ukládají stanovy (dále jen „materiál sdružení“ nebo „vlastní materiál“), nýbrž odstraňuje tento materiál rovněž ze sousedících spolkových zemí Bádensko-Württembersko a Hesensko (viz podrobný popis v bodu odůvodnění (20) a násl.). Sdružení dále odstraňuje materiál kategorie 3 (dále společně jen „cizí materiál“).
(17)
Jak vyplývá z níže uvedené tabulky, zpracovávalo sdružení v minulosti velké objemy cizího materiálu. V uplynulých letech připadala na tento materiál v průměru téměř polovina zpracovávaného objemu.
Tabulka 1
Objemy zpracovávané sdružením ZT v letech 1998-2009
Materiál sdružení
Cizí materiál
Bádensko-Württembersko
Severní a střední Hesensko
Povinné komodity kategorie 1 a 2
Volné komodity kategorie 3
Povinné komodity kategorie 1 a 2
Povinné komodity kategorie 1 a 2
Celkem
1998
Tun
38 055
[…] (11)
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
1999
Tun
41 081
[…]
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
2000
Tun
44 929
[…]
1 114
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2001
Tun
57 110
[…]
14 079
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2002
Tun
58 316
[…]
14 803
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2003
Tun
54 325
[…]
16 067
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2004
Tun
52 562
[…]
13 228
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2005
Tun
48 944
[…]
11 658
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2006
Tun
45 988
[…]
11 389
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2007
Tun
44 544
[…]
6 797
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2008
Tun
41 838
[…]
7 046
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2009
Tun
36 863
[…]
8 569
23 312
[…]
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
Průměr za
Tun
47 046
[…]
8 729
1 943
[…]
období 1998-2009
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
(18)
Vlastní materiál sdružení je tvořen uhynulými hospodářskými zvířaty a jatečním odpadem. Sdružení zde provádí jak jeho sběr, tak zpracování (v dalším textu je sběr a zpracování společně označováno jako „neškodné odstraňování“). Vzniklé náklady hradí ZT z vybíraných poplatků, jejichž výše je v případě uhynulých hospodářských zvířat i jatečního odpadu vyměřována odlišně.
(19)
Vzhledem k tomu, že se s materiálem 3 volně obchoduje na trhu, sjednává ZT za jeho neškodné odstraňování úplatu podle soukromého práva. Zatímco většina soukromých sanačních podniků provádí neškodné odstraňování materiálu kategorie 3 odděleně, aby z jeho zpracování (např. na krmivo pro zvířata v zájmovém chovu) dosáhla při prodeji vyššího výnosu, zpracovává sdružení ZT tento materiál společně s povinnými komoditami, neboť nemá k dispozici separátní zařízení. Ze zpracování povinných komodit tak může získat jen méně kvalitní konečné produkty, např. olej a tuky, s nimiž lze docílit nižší výnosy.
(20)
Od roku 2000 zpracovává ZT rovněž materiál kategorie 1 a 2 z Bádensko-Württemberska. Za tímto účelem sjednalo ZT s účelovým sdružením Zweckverband Neckar-Franken veřejnoprávní účelovou dohodu, podle níž provádí Zweckverband Neckar-Franken sběr materiálu na místě a materiál následně předává ZT ke zpracování.
(21)
ZT se dále v roce 2007 úspěšně ucházelo o veřejnou zakázku na neškodné odstraňování povinných komodit v okresech severního a středního Hesenska ve veřejné soutěži. Předtím, než ZT k 1. dubnu 2009 neškodné odstraňování materiálu zahájilo, prováděla tuto činnost jedna ze společností v koncernu stěžovatelky.
(22)
Vytížení vlastních kapacit tedy ZT nedosahovalo pouze zpracováváním vlastního materiálu, jenž spadal do kategorie 1 a 2. Sdružení se totiž značně angažovalo i mimo svou působnost, kterou vymezují jeho stanovy, když zpracovávalo též volně obchodovatelný materiál kategorie 3 a dále materiál kategorie 1 a 2 z území mimo svou spádovou oblast. V letech 2002-2008 se v případě jím zpracovávaného materiálu jednalo pouze z 54-58 % o vlastní materiál kategorie 1 a 2. V roce 2009 tento podíl - mj. vlivem přibrání materiálu ze severního a středního Hesenska - výrazně poklesl na 39 %, takže nedosahoval ani poloviny zpracovávaného objemu.
2.3.2 Kapacita zařízení ZT
(23)
Sdružení ZT má dvě zařízení na neškodné odstraňování materiálu, a to v Rivenichu a Sandersmühle. Při běžném provozu běží obě zařízení v průměru na 2 směny 5 dní v týdnu (v 5denním 2směnném provozu). Za tuto dobu lze týdně zpracovat nejvýše 2 160 tun. Tato kapacita běžného provozu v průměru postačovala na zpracování objemu 88 000 tun ročně (tj. 1 700 tun týdně), jenž vznikal v posledních letech.
(24)
Stejně jako jiné podniky na neškodné odstraňování materiálu má i ZT nevyužitou provozní kapacitu, která je dána nevyužitými směnami přes týden a o víkendech při běžném provozu. Tyto nevyužité provozní kapacity lze využít v případě nákazy ke zpracování dalších těl hospodářských zvířat.
2.3.2.1 Krátkodobě nevyužité provozní kapacity
(25)
Podle údajů ZT lze po krátké období 6-12 týdnů provozovat uvedená zařízení ve 3 směnách 7 dní v týdnu (v 7denním 3směnném provozu). Krátkodobě tak lze využít kapacity až 4 536 tun týdně. Vzhledem k opotřebení strojů a k únavě personálu však nelze nepřetržitý 3směnný provoz 7 dní v týdnu praktikovat dlouhodobě.
(26)
V krátkodobém období až 12 týdnů tedy ZT disponuje nevyužitou provozní kapacitou 2 376 tun týdně, které lze v případě nákazy zpracovat nad rámec běžného objemu (viz též tabulka 3 v oddílu 9.3.1).
2.3.2.2 Dlouhodobě nevyužité provozní kapacity
(27)
V dlouhodobějším měřítku lze materiál vzniklý navíc v případě nákazy zpracovávat pomocí zařízení nejvýše ve 3 směnách po 5 dní v týdnu (v 5denním 3směnném provozu). Víkend je totiž v případě dlouhodobě vyššího vytížení nutno vyčlenit na údržbu. Týdně tak lze zpracovat až 3 240 tun.
(28)
V období nad 12 týdnů tedy ZT disponuje nevyužitou provozní kapacitou v objemu 1 080 tun týdně, které lze v případě nákazy zpracovat nad rámec běžného objemu (viz též tabulka 3 v oddílu 9.3.1).
2.4 Přeúčtovávání nákladů a veřejná zakázka
(29)
Úhrada přeúčtovávaných nákladů, která sdružení ZT plyne od jeho členů (okresů a měst), má svůj právní základ ve stanovách sdružení. Účelem této úhrady je kompenzovat náklady, jež nejsou pokryty příjmy (srv. § 9 odst. 1 stanov sdružení).
(30)
Přesná výše této úhrady přeúčtovávaných nákladů je stanovována na základě každoročně přijímaného rozpočtového usnesení, jež předem schvaluje valná hromada členů. Po jeho přijetí je ZT oprávněno o úhradu přeúčtovaných nákladů požádat formou správního aktu.
(31)
V únoru 2010 byly stanovy sdružení se zpětnou účinností k 1. lednu 2009 změněny. Až do této doby neobsahovaly kromě § 9 odst. 1 žádné ustanovení o použití a výpočtu této úhrady. V únoru 2010 však do nich byla zapracována níže uvedená ustanovení:
(32)
Podle § 9 odst. 2 stanov sdružení upravují úhradu přeúčtovaných nákladů od nynějška předem stanovy. Dále se stanoví, že lze tuto úhradu požadovat pouze za účelem kompenzace nákladů, které vznikají z plnění delegované povinnosti provádět neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 a z udržování rezervy pro případ nákazy.
(33)
V § 10 odst. 2 stanov sdružení se tato kapacita, kterou je nutno pro případ nákazy udržovat, stanoví od roku 2009 na 7 110 tun, které je nutno zpracovat během 6 týdnů (v přepočtu tedy 6krát 1 185 tun týdně). Při určování rozsahu rezervy pro případ nákazy bylo přihlédnuto ke skutečnosti, že kromě kapacit sdružení ZT jsou k dispozici další, alternativní kapacity k neškodnému odstraňování materiálu o objemu 5 000 tun ročně, jež lze v případě nákazy využít. Náklady na udržování rezervy pro případ nákazy jsou stanovovány předem v příslušném hospodářském plánu. Do těchto nákladů lze přitom zahrnout výlučně jen poměrné fixní náklady (odpisy, daně, pojištění, úroky z cizího kapitálu), náklady na externí údržbu a poměrné personální náklady, jež na udržování trvalé provozní pohotovosti připadají. Náklady za udržování kapacity, která rezervě pro případ nákazy odpovídá, jsou vykazovány na zvláštních účtech odděleně od ostatních nákladů podniku. Jednotlivé náklady jsou rozpočítávány poměrně podle podílu na příslušné kapacitě.
(34)
Ve prospěch sdružení ZT byly od jeho založení v roce 1979 až do roku 2011 vyplaceny úhrady přeúčtovaných nákladů ve výši 66 493 680 EUR. Od roku 1998 obdrželo ZT v jednotlivých letech tyto částky:
1998
:
2 114 192 EUR (4 135 000 DM)
1999
:
2 432 216 EUR (4 575 000 DM)
2000 až 2001
:
2 249 684 EUR (4 400 000 DM) ročně
2002 až 2008
:
2 250 000 EUR ročně
2009
:
1 961 515 EUR
2010
:
2 212 392 EUR
2011
:
1 962 515 EUR
(35)
Za období 1998-2011 tak tyto úhrady přeúčtovaných nákladů dosáhly 30 932 198 EUR.
(36)
Podle předložených výkazů zisku a ztráty dosáhlo ZT v letech 1998-2009 kumulované ztráty ve výši 4 562 795 EUR; tento údaj již zohledňuje získané úhrady přeúčtovaných nákladů. Bez započtení těchto úhrad, jež dosahovaly 26 757 292 EUR, dosáhla kumulovaná ztráta za období 1998-2009 výše 31 320 678 EUR. Tyto úhrady tak nepostačovaly k plnému pokrytí kumulovaných ztrát.
2.5 Schválená státní podpora v souvislosti s testy TSE, uhynulými hospodářskými zvířaty a jatečním odpadem
(37)
Podle čl. 191 odst. 2 SFEU platí pro neškodné odstraňování vedlejších produktů živočišního původu v zásadě princip „znečišťovatel platí“. O řádné neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu se tedy musí starat v prvé řadě zemědělci a jatka, kteří musí nést i související náklady (12).
(38)
V důsledku krize vyvolané nákazou TSE však bylo nutno zajistit řádnou manipulaci s uhynulými hospodářskými zvířaty a jatečním odpadem, jež představují materiál kategorie 1 a 2, a pomoci zemědělcům prostřednictvím státní podpory. Příslušnou úpravu vymezila Komise v pokynech Společenství týkajících se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a jateční odpad ze dne 24. prosince 2002 (dále jen „pokyny TSE“) (13). Tato úprava byla rozpracována a zpřísněna v oddílu V.B.4 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (dále jen „pokyny ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013) (14).
(39)
Pokyny TSE a pokyny ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013 v zásadě vyžadují, aby náklady na odstraňování vedlejších produktů živočišného původu hradil znečišťovatel (15), za určitých úzce vymezených podmínek však povolují státní podporu pro testy na TSE a pro likvidaci uhynulých zvířat (16). V případě likvidace jatečního odpadu povolit podporu v zásadě nelze (17). Navíc je podpora slučitelná s vnitřním trhem pouze v případě, kdy je prokazatelně poskytnuta ve prospěch zemědělců, a nikoli navazujících výrobních podniků (např. jatek či zařízení na likvidaci uhynulých zvířat) (18) .
2.5.1 Rozhodnutí Komise ze dne 29. ledna 2004 ve věci NN 33/03
(40)
V roce 2004 schválila Komise několik opatření podpory na odvrácení nebezpečí TSE v Porýní-Falci. Německo tato opatření předem oznámilo v souladu s čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, s pokyny TSE a s pokyny Společenství ze dne 12. srpna 2000 pro státní podporu v odvětví zemědělství (19). Pro účely těchto opatření, jež měla zabránit šíření BSE, byly zemědělcům mj. nahrazeny dodatečné náklady na odstranění rizikového materiálu, které jim vznikly zavedením zákazu používat do krmiva skotu masovou a kostní moučku.
(41)
Vedle dalších opatření schválila Komise jednorázovou podporu ve výši 100 % nákladů na odstranění specifikovaného rizikového jatečního odpadu, který vznikl v důsledku zákazu zkrmovat na spádovém území sdružení v období od října 2000 do září 2001 masovou moučku. Za příjemce této podpory přitom nebylo pokládáno sdružení ZT, nýbrž jatka.
2.5.2 Rozhodnutí Komise ze dne 6. července 2004 ve věci N 15/04
(42)
Prostřednictvím druhé podpory, která byla schválena rovněž v roce 2004, měli zemědělci v Porýní-Falci obdržet kompenzaci nákladů na sběr a zpracování uhynulých zvířat, za něž platili příspěvky do Tierseuchenkasse (fondu pojištění proti nákazám zvířat) (20). Poplatky, jež ZT účtuje za sběr a zpracování uhynulých hospodářských zvířat ze svého spádového území, hradí stejným dílem spolkové země (Porýní-Falc, Hesensko a Sársko), členové sdružení a fondy pojištění Tierseuchenkassen příslušných zemí. V případě nákladů na zpracování však musí chovatelé dobytka hradit vlastní příspěvek ve výši 25 %.
(43)
Podporu, která je vyplácena přímo sdružení ZT, schválila Komise na období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2013. Podpora je schválena pod podmínkou, že prospěch z ní budou mít výlučně zemědělci a že nebude kumulována s jinými druhy podpory.
(44)
Vzhledem k tomu, že podpora kompenzuje poměrnou část předem stanovených poplatků (100 % za sběr a 75 % za zpracování), dospěla Komise k závěru, že prospěch z ní mají výlučně zemědělci a že sdružení ZT nevzniká ekonomická výhoda.
2.5.3 Vztah schválené podpory NN 33/03 a N 15/04 k úhradě přeúčtovávaných nákladů
(45)
Obě schválená opatření podpory (dále jen „zemědělská podpora“) jsou v účetnictví ZT zachycena jako příjmy. Ve ztrátách, jež sdružení vykazuje před započtením úhrad přeúčtovávaných nákladů a jež jsou uvedeny v bodu odůvodnění (36), jsou tedy již zohledněny příjmy ZT v podobě zemědělské podpory.
(46)
Z uvedeného vyplývá, že ZT své zbývající ztráty hradí nejen ze zemědělské podpory, nýbrž i z úhrady přeúčtovávaných nákladů.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(47)
Podle názoru stěžovatelky by nemohlo sdružení ZT ekonomicky přežít, pokud by jeho členové prostřednictvím úhrady přeúčtovávaných nákladů nehradili ztráty, jež sdružení každoročně z neškodného odstraňování jeho vlastního materiálu i materiálu cizího vznikaly. ZT, jež má podle tvrzení stěžovatelky na neškodné odstraňování svého vlastního materiálu monopol, a tedy není vystaveno konkurenci, nabízí na otevřených trzích cizího materiálu ceny, jež nedosahují tržní úrovně. Cenová politika sdružení je zaměřena jen na to, aby byla vytížena jeho zařízení, jejichž kapacity by jinak zůstaly z velké části nevyužity.
(48)
Stěžovatelka se domnívá, že v důsledku úhrady přeúčtovávaných nákladů dochází ve vícero ohledech k narušení hospodářské soutěže. Zejména pak na adresu ZT kritizuje cenotvorbu jednak v případě materiálu kategorie 3, jednak v případě nabídky do soutěže o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku:
a)
Sdružení ZT údajně vyžaduje za neškodné odstraňování jatečního odpadu nikoli poplatky, které by odpovídaly zpracovanému objemu, nýbrž pevnou cenu na jedno zvíře. Pro menší jatka, jimž separace materiálu kategorie 3 od materiálu kategorie 1 a 2 způsobuje vyšší náklady nežli jatkám větším a vybavenějším, je tak zajímavější separaci neprovádět a materiál kategorie 3 spolu s jatečním odpadem kategorie 1 a 2 předávat ZT. ZT tedy nenabízí neškodné odstraňování jatečního odpadu za ceny, které by pokrývaly jeho náklady, neboť do svých poplatků nezapočítává dodatečné náklady na současné zpracování materiálu kategorie 3.
b)
Soutěž o veřejnou zakázku na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 v severním a středním Hesensku mohlo ZT vyhrát údajně jen proto, že mělo své fixní náklady na rezervaci kapacity již pokryty díky přeúčtovávání nákladů, a mohlo tedy nabízet nižší poplatky.
(49)
Německo oproti tomu zastává názor, že je přeúčtovávání nutné k pokrytí nákladů, jež sdružení ZT vznikají ze závazku udržovat rezervu pro případ nákazy. K doložení tohoto stanoviska předložilo Německo znalecký posudek výzkumného ústavu Fraunhofer (21) z března 2007 (dále jen „posudek ústavu Fraunhofer“). Tento posudek má prokázat, že náklady na udržování rezervy pro případ nákazy tvoří zhruba 50 % celkových nákladů na kapacitu. Přeúčtovávání je podle Německa nezbytné i k pokrytí nákladů na sanaci starých provozů.
(50)
Ve svém předběžném posouzení Komise nejprve konstatovala, že úhrada přeúčtovaných nákladů přináší sdružení ZT v zásadě ekonomickou výhodu, neboť snižuje jeho běžné výdaje, a že jsou naplněny rovněž ostatní znaky státní podpory.
(51)
Poukázala na to, že jsou podobné státní podpory na provoz zpravidla zakázány. Následně vyjádřila pochybnosti o tom, do jaké míry lze úhradu přeúčtovávaných nákladů odůvodnit jako vyrovnávací platbu za udržování rezervy pro případ nákazy. Komise přitom vycházela ze všech čtyř kritérií rozsudku ve věci Altmark (22):
a)
Podnik příjemce musí být skutečně pověřen plněním závazků veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasným způsobem definovány.
b)
Parametry pro výpočet kompenzace musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem.
c)
Kompenzace nesmí překračovat nutné částky pro pokrytí všech nebo částečných nákladů způsobených plněním závazků veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů a dále rozumně stanovených marží pro tato plnění.
d)
Není-li podnik, který má plnit závazky veřejné služby, vybrán v rámci veřejného výběrového řízení, které umožní vybrat uchazeče, jenž je schopen poskytovat společnosti tyto služby s nejnižšími náklady, musí být výše vyrovnávací platby stanovena na základě analýzy nákladů, které by vznikly průměrnému, dobře řízenému podniku.
(52)
Pokud jde o otázku, zdali se v daném případě jedná o službu obecného hospodářského zájmu, vyjádřila Komise pochybnosti o tom, je-li na udržování rezervy pro případ nákazy veřejný zájem dán, neboť podle zásady „znečišťovatel platí“ mají povinnost k neškodnému odstraňování uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu zemědělci, kterým je výše uvedenou státní podporou, kterou schválila Komise, odpovídajícím způsobem i poskytována pomoc. Navíc je sporné, je-li přeúčtovávání nákladů nezbytné. Praxe z jiných německých spolkových zemí totiž ukazuje, že zařízení soukromých provozovatelů mají dostatečnou kapacitu pro případ nákaz zvířat, aniž by za její udržování dostávali vyrovnávací platbu navíc.
(53)
Komise dále vyjádřila pochybnost o tom, zdali stanovy sdružení ZT splňují požadavky na transparentní pověřovací akt, neboť před rokem 2010 nebylo udržování rezervy pro případ nákazy vymezeno náležitým způsobem jako jeden ze závazků veřejné služby, jež mělo ZT plnit, a nebyly uvedeny ani potřebné parametry pro výpočet souvisejících nákladů.
(54)
Pokud jde o nezbytnost poskytovat vyrovnávací platbu, vznesla Komise otázku, zdali úhrada přeúčtovávaných nákladů nemá ve skutečnosti financovat ztráty z nerentabilních nevyužitých kapacit. Je sporné, je-li další přeúčtovávání nutné, když v jiných spolkových zemích hradí veškeré náklady prostřednictvím poplatků znečišťovatelé.
(55)
Vzhledem k tomu, že sdružení ZT nebylo vybráno ve veřejné soutěži, je sporné, jedná-li se o průměrný, dobře řízený podnik.
(56)
Komise tedy dochází k předběžnému závěru, že je nutno detailně přezkoumat, je-li přeúčtovávání nákladů ZT na udržování rezervy pro případ nákazy skutečně nezbytné, nebo zdali by trh sám v případě nákazy neposkytl zařízení s dostatkem volných kapacit.
(57)
V neposlední řadě Komise zpochybnila tvrzení Německa, podle nějž lze úhradu přeúčtovaných nákladů odůvodnit jako kompenzaci nákladů na sanaci starých provozů. Podle bodu 132 pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z 1. dubna 2008 (dále jen „pokyny k podpoře na ochranu životního prostředí) (23) lze takovou podporu pokládat za slučitelnou se společným trhem v zásadě jen tehdy, nelze-li příjemce učinit odpovědným podle právních předpisů členského státu, což v tomto případě zřejmě neplatí.
4. ŘÍZENÍ PŘED VNITROSTÁTNÍMI SOUDY
(58)
Ve svém rozsudku z 16. prosince 2010 BVerwG konstatuje, že přeúčtování nákladů za rok 2010 nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť jsou splněna kritéria z rozsudku Altmark. K úhradě přeúčtovaných nákladů z dřívějšího období se soud nevyjádřil, neboť žalobu v části týkající se úhrad přeúčtovaných nákladů z období před rokem 2010 nepokládal za přípustnou.
4.1 První kritérium podle rozsudku Altmark
(59)
Podle názoru BVerwG představuje neškodné odstraňování vedlejších živočišných produktů podle nařízení o vedlejších produktech živočišného původu a § 3 odst. 1 TierNebG službu obecného hospodářského zájmu a zahrnuje i udržování rezervy pro případ nákazy.
(60)
BVerwG rozlišuje mezi kapacitami, jež jsou používány pro běžný provoz, včetně kapacit nevyužitých z provozních důvodů („nevyužitá provozní kapacita“), a kapacitou, která zůstává zpravidla nevyužita. Pokud by úhrada přeúčtovávaných nákladů pokrývala náklady na běžnou kapacitu včetně nevyužité provozní kapacity, pak by se BVerwG připojil k názoru, že s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ představuje tato úhrada státní podporu.
(61)
Pokud by však tato úhrada pokrývala náklady na nevyužité kapacity, které jsou udržovány výhradně pro případ nákazy, pak by státní podporu podle názoru soudu nepředstavovala. Přitom není důležité, že tato nevyužitá kapacita může být větší, než vyžaduje provoz, neboť z podstaty věci vyplývá, že zpravidla využívána není. Jiný závěr by bylo nutno vyvodit pouze v případě indicií, že je tato nevyužitá kapacita využívána i v běžném provozu (např. na neškodné odstraňování materiálu kategorie 3). Taková situace však zjevně není dána, a proto se v případě přeúčtovávání nákladů jedná výhradně o kompenzaci nákladů, jež plynou ze závazku veřejné služby udržovat rezervu pro případ nákazy.
4.2 Druhé kritérium podle rozsudku Altmark
(62)
Ke kritériu transparentnosti BVerwG konstatuje, že dne 2. února 2010, tedy bezprostředně před vydáním výměrů přeúčtovávaných nákladů za rok 2010, došlo ke změně stanov sdružení. Soud dospěl k závěru, že § 9 stanov z roku 2010 specifikoval, že toto přeúčtovávání slouží výlučně ke kompenzaci nákladů na udržování rezervy pro případ nákazy.
4.3 Třetí kritérium podle rozsudku Altmark
(63)
Díky změněnému § 9 stanov sdružení je podle názoru soudu zajištěno, že přeúčtovávání slouží výlučně ke kompenzaci nákladů na udržování rezervy pro případ nákazy.
(64)
Navíc se v případě rozhodnutí o dimenzování této rezervní kapacity nejedná o vnitropodnikové rozhodnutí, které by muselo být přijímáno na základě ekonomické rentability této kapacity. Udržování rezervy pro případ nákazy je přirozeně nerentabilní, neboť náklady na tuto nevyužitou kapacitu nejsou souměřitelné s pravděpodobností propuknutí takové nákazy na velkém území.
4.4 Čtvrté kritérium podle rozsudku Altmark
(65)
Čtvrté kritérium nelze podle názoru BVerwG na daný případ použít, neboť neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 probíhá odděleně od odstraňování materiálu kategorie 3. Podle názoru soudu se veřejné a komerční služby ZT nepřekrývají, zatímco v případu Altmark byla soukromému autobusovému podniku uložena celá řada závazků veřejné služby (např. pokud jde o počet zastávek a o jízdní řád). Tyto závazky pak výrazně měnily způsob poskytování související dopravní služby. Úhrady přeúčtovaných nákladů ve prospěch ZT tedy sloužily ke kompenzaci nákladů veřejné služby, která je poskytována mimo trh.
(66)
BVerwG dále zastává názor, že veřejnoprávní subjekt smí své úkoly, jež spadají do sféry obecného zájmu, plnit sám, aniž by byl nucen se obracet na soukromé poskytovatele služeb. S ohledem na judikaturu Soudního dvora v oblasti veřejných zakázek BVerwG konstatuje, že má veřejnoprávní subjekt právo se rozhodnout, zdali určitý úkol splní svými vlastními prostředky, nebo si tyto prostředky opatří na trhu (24).
5. VYJÁDŘENÍ STĚŽOVATELKY
5.1 První kritérium podle rozsudku Altmark
(67)
Stěžovatelka uvádí, že je-li udržována rezerva pro případ nákazy, pak se s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ nejedná o službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.
(68)
Jakožto znečišťovatele lze snadno identifikovat zemědělce a jatka: zemědělci totiž profitují z účinného potírání nákaz zvířat, které mohou představovat riziko pro jejich stáda, a tedy jejich majetek. Jatka zase mohou díky rychlému a účinnému boji proti těmto nákazám vykonávat v běžném rozsahu svou podnikatelskou činnost.
(69)
Zásadu „znečišťovatel platí“ uznávají též příslušné německé zákony, v nichž jsou za znečišťovatele, kteří musí hradit náklady na neškodné odstranění daného materiálu, zpravidla označováni zemědělci a jatka (25).
5.2 Druhé kritérium podle rozsudku Altmark
(70)
Podle tvrzení stěžovatelky začalo sdružení ZT uvádět, že bylo udržováním rezervy pro případ nákazy pověřeno již od počátku, teprve poté, co byla zahájena řízení před vnitrostátními soudy a co své šetření zahájila i Komise. Předtím, než byly v roce 2010 změněny stanovy ZT, neexistovalo ani výslovné zadání, aby ZT takovou rezervu udržovalo, ani nebyly předem stanoveny parametry výpočtu vyrovnávací platby.
5.3 Třetí kritérium podle rozsudku Altmark
(71)
Stěžovatelka tvrdí, že zařízením na neškodné odstraňování těl zvířat nevznikaly v důsledku pověření udržovat rezervu pro případ nákazy žádné čisté náklady.
5.3.1 Rezerva pro případ nákazy je pokryta nevyužitou provozní kapacitou
(72)
Zařízení na neškodné odstraňování těl zvířat jsou podle tvrzení stěžovatelky v Německu provozována zpravidla 5 či 6 dní v týdnu v 2směnném provozu s tím, že odchylky činí +/- 5 %, měřeno v hodinách provozu. Vlivem sezónních výkyvů běží v době silné poptávky 3směnný provoz, který je v době slabé poptávky opět omezen na provoz 5denní ve 2 směnách. Böckenhoffův znalecký posudek (26) dokazuje, že díky třetí směně během týdne a dalším směnám o víkendech lze udržovat dostatečnou rezervu pro případ nákazy s cílem zvládnout v takovém případě vyšší přísun materiálu.
(73)
Potřebnou rezervu pro případ nákazy tedy lze pokrýt pomocí nevyužité provozní kapacity, která je dána při běžném provozu zařízení. Stěžovatelka zdůrazňuje, že se z uvedeného důvodu sama nikdy necítila nucena realizovat za účelem udržování dostatečné rezervy takového druhu další investice.
(74)
Uvádí dále, že je při plánování kapacit zařízení na neškodné odstraňování materiálu nutno zohlednit kapacity sousedních spolkových zemí. V případě propuknutí nákazy ve velkém měřítku lze totiž využít kapacity jiných spolkových zemí, aby bylo možno zvládnout krátkodobý nárůst potřeby kapacit. Převozu materiálu kategorie 1 a 2 nebrání žádné zákonné předpisy. Příslušné německé právní předpisy (27) naopak stanoví, že lze v případě nákazy využít kapacit sousedních území jakožto možnosti, která se nabízí při řešení nedostatečné zpracovatelské kapacity.
5.3.2 Celkové náklady lze financovat pravidelnými příjmy z poplatků
(75)
Podle údajů stěžovatelky jsou náklady na veškeré kapacity zpravidla financovány z příjmů z poplatků, jež podniku pověřenému neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 plynou z jeho běžné podnikatelské činnosti. Vzhledem k tomu, že jsou náklady na nevyužité provozní kapacity pevnou součástí nákladů daného provozního zařízení, lze je do výpočtu těchto poplatků zahrnout. Stěžovatelka přitom odkazuje mj. na rozsudek BVerwG (28), který specifikuje, že náklady na věcně opodstatněné kapacitní rezervy lze do poplatků započítávat.
(76)
V deseti z šestnácti spolkových zemí (Berlín, Braniborsko, Brémy, Dolní Sasko, Durynsko, Hamburk, Meklenbursko-Přední Pomořansko, Sasko-Anhaltsko, Severní Porýní-Vestfálsko a Šlesvicko-Holštýnsko) jsou neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 pověřeny výlučně podniky v soukromém vlastnictví. V některých z těchto spolkových zemí, např. v Dolním Sasku, Severním Porýní-Vestfálsku a Šlesvicku-Holštýnsku, se přitom nacházejí regiony se zvláště vysokým stavem hospodářských zvířat. V Bavorsku a Hesensku jsou tímto úkolem pověřeny podniky v soukromém vlastnictví jen zčásti.
(77)
Ve spolkových zemích, v nichž jsou neškodným odstraňováním vedlejších produktů živočišného původu pověřeny stěžovatelka či její podniky ve skupině, tedy v Durynsku, Meklenbursku-Předním Pomořansku a Sasku-Anhaltsku, stanovují maximální roční kapacitu, kterou je příslušné zařízení povinno udržovat, společně příslušný orgán a daný pověřený podnik. Tyto kapacity jsou pokládány za dostatečné na to, aby dokázaly v případě nákazy zvládnout vyšší poptávku. V některých soutěžích o veřejné zakázky v Severním Porýní-Vestfálsku je podle informací stěžovatelky rozsah rezervy pro případ nákazy uváděn v podmínkách soutěže. Jako příklad stěžovatelka uvádí soutěž o veřejnou zakázku v okrese Steinfurt, v níž byla výše této rezervy stanovena na 5 % stavu hospodářských zvířat za minulý rok. Poplatky za neškodné odstraňování materiálu jsou kalkulovány tak, aby byly celkové fixní náklady příslušných zařízení plně refinancovány z poplatků, jež jsou zemědělcům a jatkám fakturovány.
(78)
Praxe z ostatních spolkových zemí tedy podle tvrzení stěžovatelky ukazuje, že je celkové náklady zařízení na neškodné odstraňování materiálu - včetně nákladů na rezervu pro případ nákazy - možno plně financovat z příjmů z poplatků, takže není nutné, aby veřejný sektor hradil další vyrovnávací platby.
5.3.3 Skutečné použití úhrady přeúčtovaných nákladů ze strany ZT
(79)
Stěžovatelka uvádí, že ZT nepoužívá úhradu přeúčtovaných nákladů pouze k financování ztrát z běžného provozu, nýbrž i k financování ztrát z udržování nadměrných kapacit, jež jsou později využívány pro jiné účely než účely sdružení.
5.3.3.1 Využití údajné rezervy pro případ nákazy k plnění veřejné zakázky pro severní a střední Hesensko
(80)
Ze srovnání údajů o nevyužité kapacitě, jež ve svém posudku uvádí ústav Fraunhofer (29) a jež v nabídce do soutěže o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku v roce 2009 uvádí ZT, podle stěžovatelky vyplývá, že tato nevyužitá kapacita ZT v průběhu času zřetelně klesá: Zatímco podle posudku ústavu Fraunhofer činila tato nevyužitá kapacita (a tedy i údajně nezbytná rezerva pro případ nákazy) v roce 2005 ještě zhruba 50 % celkové kapacity, vyplývá z nabídky ZT pro severní a střední Hesensko, že do roku 2009 klesla na pouhých 35 %.
(81)
Za předpokladu, že bylo ZT skutečně pověřeno úkolem, aby udržovalo rezervu pro případ nákazy, a že přiměřenou výši této rezervy představuje 50 % průměrné kapacity ZT (jak konstatuje posudek ústavu Fraunhofer), pak by toto sdružení nebylo ani s to účastnit se soutěže o veřejnou zakázku v severním Hesensku, ani přebírat další závazky k neškodnému odstraňování materiálu v Bádensku-Württembersku.
(82)
Nicméně vzhledem k tomu, že ZT v uvedené soutěži v severním Hesensku danou zakázku skutečně získalo a že se zavázalo poskytovat další plnění v oblasti neškodného odstraňování materiálu, využilo ZT nutně část údajně nezbytné rezervy pro případ nákazy na svůj běžný provoz. Je tedy zřejmé, že z úhrady přeúčtovaných nákladů financovalo náklady na nevyužitou kapacitu, kterou nepotřebovalo k udržování uvedené rezervy.
5.3.3.2 Financování přebytečných nevyužitých kapacit
(83)
Stěžovatelka srovnává stávající nevyužitou kapacitu ZT s nevyužitými kapacitami, které jsou k dispozici v jiných spolkových zemích. Dospívá k závěru, že zohledníme-li různé stavy hospodářských zvířat, pak nevyužité kapacity ZT překračují nevyužité kapacity v jiných spolkových zemích, které jsou k dispozici jako rezerva pro případ nákazy, o čtyř- až pětinásobek. Přeúčtováváním nákladů jsou tedy financovány nevyužité kapacity, které jsou oproti praxi v jiných spolkových zemích výrazně vyšší nežli potřebná rezerva pro případ nákazy. Těchto nadměrných nevyužitých kapacit pak může ZT následně využít pro jiné účely, než jaké vymezují jeho stanovy, např. pro účast v soutěži o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku.
5.4 Čtvrté kritérium podle rozsudku Altmark
(84)
Stěžovatelka uvádí, že na rozdíl od praxe ve většině jiných spolkových zemí nezískalo ZT danou zakázku v rámci veřejné soutěže. Navíc nebyla provedena žádná analýza, která by porovnala náklady ZT s náklady průměrného, dobře řízeného podniku.
(85)
Přitom z právního hlediska nebránilo podle názoru stěžovatelky nic tomu, aby v Porýní-Falci soutěž o veřejnou zakázku proběhla.
5.5 Narušení hospodářské soutěže na cizích trzích ZT
5.5.1 V soutěži o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku podalo ZT nabídku pod úrovní skutečných nákladů
(86)
Podle stěžovatelky lze narušení hospodářské soutěže, které je důsledkem úhrady přeúčtovávaných nákladů, doložit na průběhu soutěže o veřejnou zakázku v severním Hesensku:
(87)
Před vypsáním soutěže byl neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 v tomto regionu pověřen podnik Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (dále jen „TBA Schäfer“), který je podnikem ve skupině stěžovatelky. V soutěži o veřejnou zakázku v roce 2009 se však podnik TBA Schäfer nemohl proti sdružení ZT prosadit. Zatímco sám totiž musel nabídku předložit na základě úplných nákladů, mohlo sdružení ZT nabídnout poplatky, které nedosahovaly úrovně nákladů, neboť část jeho nákladů na kapacitu již byla financována z úhrady přeúčtovávaných nákladů.
(88)
Další doklad toho, že sdružení ZT v soutěži o veřejnou zakázku v severním Hesensku podalo nabídku na cenu pod úrovní nákladů, vyplývá z porovnání s poplatky, které toto sdružení vybírá na svém spádovém území. Tento poplatek činí 328 EUR za tunu, zatímco v nabídce ve veřejné soutěži v severním Hesensku uvedlo ZT pouhých 208 EUR za tunu. Náklady na sběr materiálu se na obou územích nijak výrazně neliší, a proto není zřejmé, jak může ZT nabízet přesně tutéž službu v severním Hesensku za poplatky, které jsou zhruba o třetinu nižší než poplatky na jeho vlastním spádovém území.
(89)
Vzhledem k tomu, že nákladová základna podniku TBA Schäfer byla známa z dřívějších soutěží o veřejné zakázky, bylo pro sdružení ZT snadné podat nabídku na 208 EUR za tunu, tedy o pouhá 4 EUR nižší, než na kolik zněla nabídka podniku TBA Schäfer ve výši 212 EUR za tunu, a tím soutěž vyhrát.
5.5.2 Poplatky sdružení ZT za neškodné odstraňování materiálu kategorie 3 jsou pod úrovní skutečných nákladů
(90)
Stěžovatelka potvrzuje, že je v důsledku politiky paušálních cen, kterou ZT v Porýní-Falci sleduje, deformován ekonomický stimul k tomu, aby jatka oddělovala materiál kategorie 3 od materiálu kategorie 1 a 2. Značný objem materiálu kategorie 3, který by mohl být jinak zpracován na krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, je tak odstraňován společně s méněcenným materiálem kategorie 1 a 2 (30).
(91)
Navíc je objem materiálu kategorie 3, který se vlivem cenové politiky sdružení ZT dostává mimo trh, vyšší, než předpokládala Komise ve svém předběžném posouzení trhu. V 33. bodu odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení je uvedeno, že k oddělování materiálu kategorie 3 dochází v Porýní-Falci v 72 % případů všech porážek. Tento údaj však vychází výlučně z počtu porážek. Pokud bychom zohlednili, že při porážce skotu vzniká materiálu kategorie 3 podstatně více nežli při porážce prasat, zjistili bychom, že je z něj oddělováno pouze 45 %. Narušení trhu v důsledku cenové politiky sdružení ZT je tedy ještě výraznější, než se doposud předpokládalo.
6. VYJÁDŘENÍ SDRUŽENÍ ZT
(92)
Vyjádření sdružení ZT je v relevantní argumentaci totožné s vyjádřením Německa, které je shrnuto v následujícím oddíle. V zájmu eliminace opakování proto není vyjádření sdružení ZT znovu reprodukováno.
7. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(93)
Německo popírá, že by úhrada přeúčtovávaných nákladů, kterou stanovy sdružení ZT upravují, představovala nedovolenou podporu, neboť jsou naplněna kritéria z rozsudku ve věci Altmark. Podle Německa je tato podpora slučitelná s vnitřním trhem, neboť přeúčtovávané náklady nejsou vyšší nežli náklady na udržování rezervy pro případ nákazy a na sanaci starých provozů.
7.1 První kritérium podle rozsudku Altmark
(94)
Německo úvodem konstatuje, že udržování rezervy pro případ nákazy představuje službu obecného hospodářského zájmu. Tento argument opírá o skutečnost, že se v případě neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 jedná o povinnost obcí.
(95)
Tyto územní celky pověřily plněním této povinnosti sdružení ZT jakožto veřejnoprávní korporaci způsobilou k právům a povinnostem. Obecný hospodářský zájem spočívá v daném případě v tom, že neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 slouží ochraně lidského zdraví, což platí zejména v případě nákazy.
(96)
Proti sdružení ZT přitom nehovoří skutečnost, že jeho financování umožňovaly rovněž pokyny TSE a pokyny ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013. Tyto předpisy totiž upravují pouze financování nákladů na neškodné odstraňování mrtvých těl zvířat (uhynulých hospodářských zvířat), neupravují však financování nákladů na udržování rezervy pro případ nákazy. V případě úhrady přeúčtovávaných nákladů se tedy ani nemůže jednat o kumulaci se schválenou státní podporou na testy TSE.
(97)
Navíc lze v případě neškodného odstraňování uhynulých hospodářských zvířat identifikovat jakožto znečišťovatele zemědělce, zatímco v případě nákladů na rezervu pro případ nákazy již není identifikace znečišťovatelů tak jednoznačná.
7.2 Druhé kritérium podle rozsudku Altmark
(98)
Podle tvrzení Německa je sdružení ZT neškodným odstraňováním vedlejších produktů živočišného původu pověřeno na základě TierNebGAG RP od roku 1979.
(99)
Stanovami sdružení, jež byly změněny dne 1. února 2010, byl určen rozsah potřebné rezervy pro případ nákazy a parametry výpočtu čistých nákladů. Základem pro tyto propočty byl posudek ústavu Fraunhofer.
(100)
Německo zdůrazňuje, že úhrady přeúčtovávaných nákladů, jež sdružení ZT od jeho členů plynuly, byly objektivně a transparentně stanoveny již před změnou stanov v roce 2010. Shromáždění členů ZT se zejména ve veřejném řízení usneslo na hospodářském plánu na uvedený rok ve formě stanov, které schválil dozorčí orgán a které byly zveřejněny v zemských věstnících Porýní-Falci a Hesenska a v úředním věstníku Sárska.
7.3 Třetí kritérium podle rozsudku Altmark
(101)
Podle názoru Německa je udržovaná rezerva pro případ nákazy nezbytná k zajištění ochrany lidského zdraví v případě, že by došlo k propuknutí nákazy.
7.3.1 Posudek o rozsahu rezervy pro případ nákazy
(102)
Rozsah rezervy pro případ nákazy je podle vyjádření Německa určen ve stanovách sdružení ve znění změn z 2. února 2010 na základě posudku ústavu Fraunhofer. Po zahájení řízení si Německo vyžádalo další znalecký posudek (31) Ústavu pro strukturální výzkum a plánování v intenzivních zemědělských oblastech (Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten) (dále jen „posudek ústavu ISPA pro Porýní-Falc“).
(103)
Posudek ústavu Fraunhofer odhaduje objem materiálu, s nímž je nutno počítat v případě různých scénářů, v nichž uvažuje i pravděpodobnost jejich naplnění. Posudek ústavu ISPA pro Porýní-Falc sleduje metodicky podrobný přístup, s jehož pomocí modeluje jednotlivé scénáře rozšíření nákazy kulhavky a slintavky nebo klasického moru prasat.
(104)
Obě studie dospěly k závěru, že stávající celkové kapacity sdružení ZT stačí na to, aby vedle běžného objemu jeho vlastního materiálu i materiálu cizího v průměrné výši 1 700 tun týdně dokázaly zpracovat i objemy, které jsou důsledkem jak krátkodobých, tak déle trvajících epidemií.
7.3.1.1 Krátkodobé epidemie
(105)
Z posudku ústavu ISPA pro Porýní-Falc podle názoru Německa vyplývá, že v případě krátkodobých epidemií, kdy je po dobu 2-5 dnů třeba počítat s až 200 tunami denně navíc, lze tento materiál vzniklý navíc zpracovat bez problémů. Zpracováván by byl společně s běžným objemem za využití stávající týdenní nevyužité kapacity až 1 523 tun ve 3směnném provozu po dobu 5 dnů, aniž by bylo zapotřebí organizovat mimořádné směny o víkendu.
(106)
I v případě epidemií, jež by zasahovaly větší části spádového území sdružení, se ukazuje, že by oněch 1 300 až 1 800 tun týdně navíc, které by vznikaly po dobu 8 týdnů, bylo možno zpracovat, pokud by byly zorganizovány směny o víkendu, a bylo by tak možno využít krátkodobě nevyužitých kapacit až 2 819 tun týdně (viz též tabulka 3 v oddílu 9.3.1).
7.3.1.2 Dlouhodobé epidemie
(107)
Tento scénář vychází ze situace, jež vyvstala v roce 2001 ve Velké Británii. Předpokládá, že na celém spádovém území sdružení vypukne nákaza slintavky a kulhavky a poraženo je 10 % zvířat. Podle scénáře by bylo nutno během 18 týdnů odstranit v průměru 1 300 tun týdně. Posudek ústavu ISPA pro Porýní-Falc podle názoru Německa ukazuje, že by zařízení ZT byla schopna dlouhodobě zpracovávat vedle běžného objemu rovněž tento objem, a to v 5denním 3směnném provozu (viz tabulka 3 v oddílu 9.3.1).
7.3.1.3 Závěry z předložených studií
(108)
Předložené studie podle názoru Německa dokládají, že celkové stávající kapacity v případě 5denního 3směnného provozu postačují na to, aby vedle běžného objemu zpracovaly i objemy vzniklé navíc v případě krátkodobých i déle trvajících epidemií. Přitom není podle většiny scénářů vůbec zapotřebí organizovat mimořádné směny, které přicházejí v úvahu ještě o víkendech v případě plného provozu po dobu 6-12 týdnů.
(109)
Studie vyvozují závěr, že má sdružení ZT v případě 5denního 3směnného provozu celkově dostatečnou kapacitu na to, aby dokázalo zpracovat běžný objem i materiál, s nímž je nutno počítat v případě déle trvajících epidemií. Aktuálně dostupnou celkovou kapacitu tedy nelze hodnotit jako předimenzovanou, nýbrž jako přiměřenou potřebám.
7.3.2 Náklady na rezervu pro případ nákazy
(110)
Propočty nákladů na rezervu pro případ nákazy, jež Německo předložilo, se řídí přístupem, který sleduje posudek ústavu Fraunhofer. Náklady na kapacitu jsou tedy mezi běžný provoz a rezervu rozděleny podle průměrného vytížení celkové kapacity, která je k dispozici v 5denním 3směnném provozu. Platí, že v průměru využívá ZT při běžném provozu svou celkovou kapacitu, kterou má k dispozici při 5denním 3směnném provozu, zhruba z 50 %.
(111)
Vzhledem k této vytíženosti je běžnému provozu a rezervě pro případ nákazy přiřazeno po zhruba 50 % nákladů na kapacitu na sběr a zpracování materiálu (32). Náklady na udržování uvedené rezervy tedy dosahují následující výše:
Tabulka 2
Náklady na rezervu pro případ nákazy v období 2000-2009 podle výpočtu Německa
(v EUR)
Náklady na rezervu pro případ nákazy
2000
2 250 106
2001
2 608 383
2002
3 163 429
2003
3 121 934
2004
3 133 539
2005
2 986 695
2006
2 793 466
2007
2 606 508
2008
2 507 167
2009
1 961 515
Průměr
2 784 282
(112)
Je nutno vzít v úvahu, že v letech 2000 a 2001 bylo rezervě pro případ nákazy přiřazeno jen zhruba 45 % nákladů na kapacitu a že v roce 2009 byla tato rezerva snížena o zhruba pětinu v důsledku přijetí zakázky pro severní a střední Hesensko. Za roky 1998 a 1999 není propočet nákladů na rezervu k dispozici.
7.3.3 Financování nákladů na rezervu pro případ nákazy z úhrad přeúčtovávaných nákladů
(113)
Úhrada přeúčtovávaných nákladů, která sdružení od jeho členů plyne, je podle vyjádření Německa za sledované období s výjimkou roku 2009 nižší, než kolik činí náklady na rezervu pro případ nákazy uvedené v tabulce 2. V roce 2009 se konečná výše úhrady těmto nákladům rovnala.
(114)
Německo uvádí, že náklady na udržování rezervy pro případ nákazy nejsou zakalkulovány do poplatku účtovaného uživatelům, neboť to neumožňuje zákon. Podle § 7 zákona Porýní-Falce o odvodech obcím (Kommunalabgabengesetz Rheinland-Pfalz, dále jen „KAG RP“) sice mohou územní korporace k pokrytí nákladů vybírat od uživatelů veřejných zařízení protiplnění v podobě poplatků, přitom však nesmí mezi plněním, jež dané zařízení poskytuje, a výší poplatku vznikat zjevný nepoměr. Podle § 8 KAG RP se náklady, z nichž se poplatky účtované uživatelům odvíjejí, počítají v souladu s podnikohospodářskými zásadami kalkulace nákladů. Podle vyjádření Německa lze však poplatky vybírat pouze za neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2, nikoli za udržování rezervy pro případ nákazy. Tato rezerva totiž není udržována v podobě protiplnění v zájmu jednotlivého poplatníka, nýbrž pro účely potírání budoucích rizik v zájmu veřejnosti.
7.3.4 Financování v jiných spolkových zemích
(115)
Na žádost Komise provedlo Německo celostátní průzkum praxe, jež panuje při určování a financování rezervy pro případ nákazy.
(116)
Odhlédneme-li od spádového území ZT, je ve všech spolkových zemích tato rezerva pokrývána z nevyužitých provozních kapacit, které jsou k dispozici přes týden a o víkendu. Podle Böckenhoffova znaleckého posudku nejsou zpravidla realizovány žádné další investice do kapacit, jež by měly sloužit potírání nákaz. Jako rezerva pro případ nákazy postačují stávající nevyužité kapacity z třetí směny přes týden a o víkendu. Nově se nyní používají alternativní metody výpočtu, jež se opírají o znalecké posudky (např. posudek ústavu ISPA pro Dolní Sasko (33)) nebo o dohody s příslušnými zájmovými skupinami. Zůstává však u základního poznatku Böckenhoffova znaleckého posudku, podle nějž není nutné, aby byly realizovány další investice do nevyužívaných kapacit.
(117)
Nevyužité provozní kapacity jsou financovány z poplatků nebo úplat (v závislosti na právní formě provozovatele). Klíč, podle nějž jsou tyto kapacity rozdělovány mezi neškodné odstraňování uhynulých zvířat a jateční odpad, je přitom upraven různým způsobem.
(118)
Pokud jde o podporu zemědělcům při neškodném odstraňování uhynulých zvířat podle pokynů TSE a podle pokynů ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013, financuje většina spolkových zemí poplatky za neškodné odstraňování uhynulých zvířat z 67 % až 75 %.
a)
Bádensko-Württembersko a Severní Porýní-Vestfálsko: Majitelé zvířat hradí 25 % nákladů na zpracování materiálu. Zbylých 75 % nákladů na zpracování a 100 % nákladů na sběr je financováno z prostředků veřejného sektoru (okresů a spolkových zemí).
b)
Sasko-Anhaltsko, Durynsko a Braniborsko: Majitelé zvířat hradí 25 % nákladů na sběr a 33 % nákladů na zpracování materiálu. Zbylou část (75 % nákladů na sběr a 67 % nákladů na zpracování) hradí veřejný sektor.
c)
Bavorsko, Porýní-Falc a Sársko: Na úhradě nákladů na sběr se po jedné třetině podílejí okresy, fond pojištění Tierseuchenkasse a spolková země. Náklady na zpracování financují z 66 % veřejný sektor, z 25 % majitelé zvířat a z 8 % Tierseuchenkasse.
d)
V Sasku se na financování nákladů na sběr a zpracování podílí z 25 % majitelé zvířat, z 8 % Tierseuchenkasse a z 66 % veřejný sektor.
e)
V Dolním Sasku se na financování nákladů na sběr a zpracování podílí z 60 % Tierseuchenkasse a ze 40 % veřejný sektor. 25 % nákladů na zpracování přeúčtovává Tierseuchenkasse majitelům zvířat.
f)
Ve Šlesvicku-Holštýnsku hradí náklady na sběr i zpracování ze 100 % Tierseuchenkasse.
g)
V Meklenbursku-Předním Pomořansku hradí náklady na sběr a zpracování ze 100 % majitelé zvířat.
(119)
Z tohoto přehledu podle názoru Německa vyplývá, že je nepodstatné, zdali jsou náklady na rezervu pro případ nákazy zakalkulovány do poplatků a úplat, nebo zdali jsou tyto náklady financovány prostřednictvím přeúčtovávání nákladů, jako je tomu v případě Porýní-Falce. Rozhodující je, kdo tyto náklady skutečně hradí. Ukazuje se tak, že velkou část nákladů na rezervu financuje veřejný sektor prostřednictvím podpory poskytované podle pokynů TSE či pokynů ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013.
7.4 Čtvrté kritérium podle rozsudku Altmark
(120)
Německo zastává názor, že právo Unie nestanoví povinnost otevírat prostřednictvím veřejných soutěží trh neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2. Uvedené potvrdil rovněž Soudní dvůr (34).
7.5 Žádné narušení hospodářské soutěže na trzích mimo sdružení ZT
(121)
Německo je toho názoru, že v tomto případě k narušení hospodářské soutěže na trzích nedošlo.
7.5.1 Neškodné odstraňování volných komodit prostřednictvím sdružení ZT bez křížových dotací
(122)
Německo se domnívá, že v případě materiálu kategorie 3 nedošlo využitím přeúčtovávání nákladů ze strany sdružení ZT k narušení hospodářské soutěže, neboť se nejedná o křížovou dotaci:
a)
Z ročních uzávěrek sdružení ZT jasně vyplývá, že ze zpracování odděleného materiálu kategorie 3 sdružení ZT již léta získává značné příspěvky na úhradu, čímž je křížová dotace vyloučena.
b)
Je-li materiál kategorie 3 dodáván spolu s materiálem kategorie 1 a 2, započítají se směsi (podle váhy) do poplatků již předem. To znamená, že do výše poplatků stanovené pravidly pro poplatky jsou již předem zahrnuty vypočítané objemy smíchaného materiálu dané kategorie.
(123)
Neexistuje žádný podklad pro tvrzení hlavní stěžovatelky, že z důvodu cenové politiky sdružení ZT se odděluje pouze 45 % materiálu kategorie 3. Sdružení ZT nikdy nezpracovalo tak velké objemy materiálu kategorie 3, což by potvrdil i náhled do příslušných statistických údajů. V případě roku 2009 lze potvrdit míru oddělení ve výši 72 %, kterou Komise uvedla při zahájení řízení.
(124)
Kromě toho lze ještě také poukázat na to, že ve spádové oblasti sdružení probíhá 85 % porážek v šesti podnicích, které oddělování materiálu provádějí v co nejširším rozsahu. Stěžovatelka v těchto podnicích pracuje a dostává od nich oddělený materiál kategorie 3. Stěžovatelka má tak přístup k trhům s materiálem kategorie 3 a má na těchto trzích velmi vysoký podíl.
7.5.2 Vypsání soutěže o veřejnou zakázku v severním a středním Hesensku
(125)
Skutečnost, že sdružení ZT v severním a středním Hesensku požaduje jinou úhradu než ve spádové oblasti sdružení, ještě není důvodem k narušení hospodářské soutěže. Rozdíly ve financování lze vysvětlit na základě rozdílných zákonných požadavků pro jejich výpočet. V Německu je neškodné odstraňování vedlejších produktů živočišného původu kategorie 1 a 2 podle § 3 odst. 1 TierNebG v zásadě povinností příslušných územních korporací v souladu s právními předpisy spolkové země. Financování může být proto v jednotlivých předpisech na spolkové či obecní úrovni upraveno rozdílně.
(126)
Pokud vedlejší produkty živočišného původu neodstraňuje subjekt, který je za to ze zákona odpovědný, ale někdo třetí, na něhož byla tato povinnost přenesena (jako v severním a středním Hesensku), pak by se předpisy pro výpočet neřídily podle právě platného zákona o obecních poplatcích, nýbrž podle „Pokynů pro stanovení cen na základě vlastních nákladů (Leitsätzen für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten, dále jen „LSP“) (35).
(127)
Zejména pokud jde o výši úrokových nákladů, které lze započítat do poplatků či úplat, existují velké rozdíly mezi KAG RP a LSP, které se vztahují na sdružení ZT, neboť sdružení ZT své investice financovalo velkou měrou prostřednictvím úvěrů, za něž každý rok platí úroky v nezanedbatelné výši.
(128)
Zatímco podle § 8 KAG PR mohlo sdružení ZT tyto skutečné úrokové náklady započítat do výpočtu poplatků, dovoloval LPS u úplat v severním a středním Hesensku stanovit pouze vypočítané úroky vzhledem k průměrné hodnotě kapitálu nutného pro provoz podniku. Tím bylo znemožněno další přepočítávání veškerých vzniklých úrokových plateb.
(129)
Rovněž stížnost stěžovatelky, že ve veřejné soutěži v severním a středním Hesensku nezískal podnik TBA Schäfer veřejnou zakázku kvůli křížové dotaci udělené prostřednictvím přeúčtovávání nákladů, postrádá jakékoli zdůvodnění. Vyšší nabídku podniku TBA Schäfer lze vysvětlit tak, že podnik TBA Schäfer odhadl příliš nízké produkční výnosy a musí dodatečně platit vyšší administrativní náklady a vyšší úhrady přeúčtovávaných nákladů v rámci skupiny. Sdružení ZT naopak odhadlo výši produkčních výnosů správně, a protože není součástí koncernu, nemusí odvádět žádné podnikové úhrady přeúčtovávaných nákladů v rámci skupiny.
7.6 Sanace starých provozů
(130)
Německo uvádí, že část úhrady přeúčtovávaných nákladů, jež sdružení ZT dostává, slouží k pokrytí nákladů na sanaci dvou starých lokalit, Sprendlingen-Gensingen a Sohrschied.
(131)
Na obou lokalitách došlo v důsledku nasazení uhlovodíku ze strany bývalých majitelů či provozovatelů k znečištění půdy a podzemních vod. Obě lokality přešly do vlastnictví sdružení ZT při jeho založení v roce 1979.
(132)
Sdružení ZT mělo povinnost odstranit znečištění na základě sanačních rozhodnutí krajského úřadu v Koblenci ze dne 21. dubna 1997 a 31. března 1998. Na základě dodatečného rozhodnutí dne 13. července 2001 došlo k uložení ještě dalších podmínek týkajících se závazku sanace lokality Sprendlingen-Gensingen. Náklady na sanaci u obou lokalit činily v období 1998-2010 celkem 2 413 049 EUR.
7.6.1 Lokalita Sprendling-Gensingen
(133)
Německo uznává, že v souladu se sanačním rozhodnutím ze dne 31. března 1998 sdružení ZT v podstatě ručí za náklady na sanaci lokality Sprendlingen-Gensingen. Z hlediska pravidel pro státní podporu však nelze ospravedlnit, aby za náklady na sanaci v plné výši ručilo pouze sdružení ZT, neboť podle novější německé judikatury by neomezené ručení vedlo k nerovnému zacházení v porovnání se soukromými podniky.
(134)
Po rozhodnutí Spolkového ústavního soudu (Bundesverfassungsgericht) ze dne 16. února 2000 (36) by podle vnitrostátního práva soukromý podnik ručil pouze v míře, která je pro něj únosná. Tato míra je podle Spolkového ústavního soudu naplněna, když ručení překročí hodnotu pozemku. Ručení, které tuto míru překročí, nelze považovat za přiměřené stanovení obsahu a mezí za účelem ochrany vlastnictví zaručené v čl. 14 odst. 2 druhé větě německé ústavy. Sdružení ZT se však coby právnická osoba veřejného práva nemůže odvolávat na práva, která podle německé ústavy přísluší soukromým osobám, a proto se na něj toto omezení míry ručení nevztahuje.
(135)
Podle Německa vykazuje stará lokalita Sprendlingen-Gensingen zápornou tržní hodnotu, jelikož se rozvaha ze dne 31. prosince 2009 opírá o odhadovanou účetní hodnotu ve výši 128 500 EUR, ale náklady na sanaci, jejichž celková částka dosáhla mezitím výše 1 542 316 EUR, tuto hodnotu překročily. Tím byla uvedená míra ručení překročena.
(136)
Financování nákladů na sanaci překračující míru ručení prostřednictvím přeúčtovávání nákladů je třeba považovat za slučitelnou státní podporu podle bodu 132 pokynů pro poskytování státní podpory v oblasti ochrany životního prostředí, neboť soukromé podniky musí ručit pouze za náklady na sanaci do výše tržní hodnoty pozemku.
7.6.2 Lokalita Sohrschied
(137)
Ačkoli bylo sdružení ZT coby znečišťovatel zavázáno k ručení sanačním rozhodnutím ze dne 21. dubna 1997, má Německo pochybnosti, zda by podle německého práva bývalo bylo sdružení ZT povinno převzít náklady za sanaci škod, které byly způsobeny bývalým vlastníkem či provozovatelem. Tyto skutečnosti jsou však staré více než 30 let, a proto se již otázky týkající se ručení nedají zodpovědět jednoznačným způsobem.
(138)
Německo má za to, že přeúčtovávání nákladů v rozsahu, v jakém přispívá na náklady na sanaci lokality Sohrschied, představuje slučitelnou formu státní podpory podle pokynů pro poskytování státní podpory v oblasti ochrany životního prostředí, protože sdružení ZT nebylo sanací vázáno.
(139)
Dalším argumentem Německa je, že také lokalita Sohrschied vykazuje zápornou tržní hodnotu, a proto je i v tomto případě již uvedená míra ručení překročena.
8. HODNOCENÍ OBECNÝCH PŘEDPOKLADŮ EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY PODLE ČL. 107 ODST. 1 SFEU (BEZ OHLEDU NA KRITÉRIA PODLE ROZSUDKU VE VĚCI ALTMARK)
(140)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
8.1 Přeúčtovávání nákladů financované ze státních prostředků
(141)
Německo nepopírá, že se v případě úhrad přeúčtovaných nákladů ze strany členů sdružení ZT jedná o státní prostředky. Členové sdružení ZT jsou okresy a města v Porýní-Falci, v Sársku a Hesensku. Od roku 1979 vybírá sdružení ZT od svých členů na základě správních aktů úhradu přeúčtovaných nákladů, a proto se toto opatření rovná přímému převodu státních prostředků. Protože se jedná o správní akty, jsou úhrady přeúčtovaných nákladů přičitatelné státu.
8.2 Hospodářské zvýhodnění sdružení ZT
(142)
Příjemce podpory musí být nejprve podnikem. Pojem „podnik“ zahrnuje jakýkoli subjekt vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování. Tato definice se vztahuje jak na soukromé, tak na veřejné podniky (37). Hospodářskou činnost představuje jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží nebo poskytování služeb na daném trhu, a to zpravidla za úplatu (38). Sdružení ZT je podnikem, neboť nabízí služby na odstranění určitých vedlejších produktů živočišného původu za úplatu.
(143)
Úhrady přeúčtovávaných nákladů v zásadě přinášejí sdružení ZT ekonomickou výhodu, neboť snižují jeho běžné výdaje a není za ně poskytováno žádné přiměřené protiplnění. Německo však uvádí, že tyto úhrady měly pouze kompenzovat náklady, jež sdružení ZT vznikaly ze závazku udržovat rezervu pro případ nákazy, a že sdružení přitom žádná ekonomická výhoda nevznikala.
(144)
V rozsudku ve věci Altmark Soudní dvůr konstatoval, že kompenzace za plnění závazků veřejné služby nepředstavuje státní podporu, tj. nepřináší příjemci výhodu, jsou-li kumulativně splněna určitá kritéria (39).
(145)
Vzhledem k významu, jaký rozsudek ve věci Altmark pro tento případ má, je argumentace Německa, podle níž jsou kritéria z tohoto rozsudku splněna, předmětem samostatného a podrobného posouzení v oddílu 9.
8.3 Narušení hospodářské soutěže a dopad na obchod mezi členskými státy
(146)
Německo zastává názor, že trh neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 ze spádového území není otevřen hospodářské soutěži, takže lze narušení hospodářské soutěže i ovlivnění obchodu mezi členskými státy vyloučit.
(147)
Komise úvodem konstatuje, že je neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 předmětem regionálního monopolu. Nicméně většina příslušných územních korporací tento monopol zadává v podobě soutěží o veřejné zakázky, a daný trh tedy je tedy předmětem hospodářské soutěže. Potvrzením této skutečnosti je v daném případě soutěž o veřejnou zakázku vypsaná v severním a středním Hesensku.
(148)
V souladu s rozhodnutím Komise ze dne 23. února 2011 o státní podpoře Německa pro podniky Bahnen der Stadt Monheim (BSM) a Rheinische Bahngesellschaft (RBM) v rámci dopravního svazu Verkehrsverbund Rhein Ruhr C 58/06 (ex NN 98/05) (40) je Komise toho názoru, že je trh neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 otevřen hospodářské soutěži. Územním korporacím, jež jsou neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2 pověřeny, dávají právo Unie i vnitrostátní právní předpisy možnost volby, zdali na uvedeném trhu vyhledají prostřednictvím veřejné soutěže vhodného dodavatele, jehož tímto úkolem pověří, nebo zdali se o tuto činnost postarají samy v rámci interního řešení (41). Bez ohledu na argumentaci Německa, podle níž sdružení ZT splňuje kritéria pro interní zadání předmětných činností (42), tak úhrada přeúčtovávaných nákladů posiluje finanční pozici ZT oproti jiným potenciálním dodavatelům. Vzhledem k tomu, že se soutěží o veřejné zakázky mohou ucházet dodavatelé ze všech členských států, může tato úhrada rovněž ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
(149)
Rovněž ekonomické výhody, jež z úhrady přeúčtovávaných nákladů plynou, mohou posilovat postavení ZT na trzích, na nichž toto sdružení přímo konkuruje jiným dodavatelům (neškodné odstraňování materiálu kategorie 3, soutěž o veřejnou zakázku na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 v severním a středním Hesensku).
8.4 Předběžný závěr o existenci podpory
(150)
Úhrada přeúčtovávaných nákladů naplňuje znaky veřejné podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V následujícím oddílu je důkladnému zkoumání podrobena argumentace Německa, podle níž jsou naplněny podmínky podle rozsudku ve věci Altmark.
9. POSOUZENÍ KRITÉRIÍ PODLE ROZSUDKU VE VĚCI ALTMARK V RÁMCI ČL. 107 ODST. 1 SFEU
9.1 První kritérium podle rozsudku Altmark
(151)
Podle prvního kritéria uvedeného rozsudku musí být příjemce skutečně pověřen výkonem závazků veřejné služby a tyto závazky musí být jasně definovány.
(152)
Úvodem je třeba upřesnit, že pro účely posouzení je nutno rozlišovat mezi obdobím let 1979-2008 a 2009-2011.
(153)
Před změnou svých stanov, k níž došlo 2. února 2010 se zpětnou účinností k 1. lednu 2009, bylo ZT pověřeno pouze všeobecně neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2. Původní stanovy mu neukládaly žádnou povinnost udržovat rezervu pro případ nákazy, takže nebyl dán ani jednoznačně vymezený závazek udržovat rezervu pro případ nákazy ve smyslu prvního kritéria Altmark.
(154)
Na základě změny stanov je nyní sdružení ZT kromě závazku neškodně odstraňovat materiál kategorie 1 a 2 též výslovně uložen závazek udržovat rezervu pro případ nákazy.
(155)
Komise v další argumentaci prokáže, že ani existencí závazku ZT provádět neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2, ani existencí závazku téhož sdružení udržovat rezervu pro případ nákazy nelze odůvodnit úhradu přeúčtovávaných nákladů jakožto vyrovnávací platbu státu ve smyslu prvního kritéria Altmark.
9.1.1 Závazek provádět neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2
9.1.1.1 Neexistence služby obecného hospodářského zájmu
(156)
Podle názoru BVerwG představuje neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 na základě nařízení (ES) č. 1069/2009 a § 3 odst. 1 TierNebG závazek veřejné služby, a tedy službu obecného hospodářského zájmu. BVerwG přitom přikládá zvláštní význam skutečnosti, že se v případě neškodného odstraňování materiálu podle německého práva jedná o povinnost veřejného sektoru, a vychází z toho, že ZT jedná v tomto ohledu na základě přenesení veřejné pravomoci. BVerwG je toho názoru, že tento závazek veřejné služby zahrnuje též udržování rezervy pro případ nákazy (43).
(157)
Německo tento názor sdílí a uvádí dále, že neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 a udržování rezervy pro případ nákazy slouží ochraně lidského zdraví.
(158)
Vzhledem k tomu, že se u neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 jedná o závazek veřejné služby, má podle názoru BVerwG a Německa úhrada přeúčtovávaných nákladů své odůvodnění, neboť se jedná o státní vyrovnávací platbu, jež má kompenzovat náklady, které sdružení ZT z těchto závazků plynou.
(159)
Jak se uvádí rovněž v bodu 13 rámce Evropské unie pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (dále jen „rámec k vyrovnávacím platbám) (44), mají členské státy podle ustálené judikatury Soudního dvora velký prostor k vlastnímu uvážení otázky, které druhy plnění lze pokládat za služby obecného hospodářského zájmu, ledaže se jedná o odvětví, pro něž platí příslušné zvláštní předpisy Unie.
(160)
Soudní dvůr ve své judikatuře zdůraznil, že je obecný hospodářský zájem dán pouze v případě, pokud se tento zájem zvláštní měrou odlišuje od zájmu na jiných činnostech hospodářského života (45).
(161)
Ve věci GEMO se poté Soudní dvůr zabýval otázkou, zdali mají zemědělci a jatka nést veškeré náklady na neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu, nebo zdali smí část těchto nákladů převzít stát s odůvodněním, že se jedná o službu obecného hospodářského zájmu. V příslušném rozsudku Soudní dvůr konstatoval, že mají veškeré náklady hradit sami zemědělci a jatka (46).
(162)
Soudní dvůr konstatoval, že finanční zátěž, která tímto neškodným odstraňováním uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu vzniká, představuje nákladový faktor, který je s hospodářskou činností zemědělců a jatek nevyhnutelně spojen. V důsledku činností, jež tyto podniky vykonávají, vznikají nepoužitelné a především pro životní prostředí škodlivé produkty a rezidua, které je jejich původce povinen neškodně odstranit.
(163)
Vlivem zásahů státních subjektů, jejichž cílem je zemědělce a jatka této zátěže zprostit, tak vzniká ekonomická výhoda, která může narušit hospodářskou soutěž. Přestože stát při úhradě těchto nákladů na odstraňování materiálu sleduje cíl na poli veřejného zdraví, nemění to nic na existenci ekonomického zvýhodnění zemědělců a jatek. Ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU totiž podle ustálené judikatury nerozlišuje podle důvodů a cílů státních intervenčních opatření, nýbrž podle jejich účinků (47).
(164)
Pokyny Společenství týkající se státní podpory na testy TSE, uhynulá zvířata a jateční odpad (C 324/2002, s. 2) (do roku 2006), bod 27 a 37, a dále pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (C 319/2006, s. 1), oddíl V.B.4, rovněž potvrzují, že o náležitou likvidaci uhynulého dobytka jsou povinni se postarat příslušní majitelé, resp. výrobci vedlejších produktů živočišného původu a že podle zásady „znečišťovatel platí“ musí hradit náklady na tuto likvidaci. Výjimkou z tohoto pravidla jsou podle těchto dokumentů státní podpory, které jsou přípustné pouze ve zvláštních situacích (zejména v případě uhynulých zvířat).
(165)
Principiální platnost zásady „znečišťovatel platí“ potvrzují též právní předpisy spolkové země Porýní-Falc. Podle § 4 odst. 1 TierNebGAG lze náklady na odstraňování materiálu a související postupy uložit majitelům zvířat.
(166)
Z judikatury Soudního dvora, z nařízení (ES) č. 1069/2009, pokynů TSE a pokynů ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013 vyplývají pro tento konkrétní případ následující závěry:
(167)
Za prvé je třeba konstatovat, že z hlediska existence služby obecného hospodářského zájmu není rozhodující, zdali členský stát definuje danou službu jako povinnost obcí. Je-li určitá služba prohlášena za povinnost obce, odpovídá tento akt přiznání výlučného práva. Pokud by byl správný právní názor BVerwG, mohl by členský stát prohlásit za povinnost obcí libovolnou službu, kterou by tak ustavil jako službu obecného hospodářského zájmu. Takovýto výklad by však odebral veškerý „effet utile“ ustanovení článku 106 SFEU, jehož smysl a účel spočívá právě v tom, aby vyrovnávací platby bylo možno poskytovat pouze tehdy, jedná-li se o službu obecného hospodářského zájmu.
(168)
Podle názoru Komise je nutno rozlišovat mezi přiznáním výlučného práva na straně jedné a klasifikací určité služby jakožto služby obecného hospodářského zájmu na straně druhé.
(169)
Přiznání výlučného práva na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 může být omezením volného pohybu služeb podle článku 56 SFEU. Takovéto omezení lze na základě článku 52 ve spojení s článkem 62 SFEU odůvodnit ochranou veřejného zdraví. Tím, že Německo a Porýní-Falc stanoví, že je na poli neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 odpovědný za určitý region vždy jen jeden podnik, chtějí zajistit, aby tento podnik podléhal zvlášť intenzivnímu dohledu, a zabezpečit tak ochranu veřejného zdraví.
(170)
Opatření, jež slouží ochraně veřejného zdraví, však není automaticky službou ve všeobecném veřejném zájmu; v tomto bodu Komise zastává odlišný názor než Německo a BVerwG.
(171)
Komise tedy nezpochybňuje, že se v případě neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 jedná o odstraňování odpadu, který svými vlastnostmi představuje zvláštní riziko pro zdraví. Nařízení (ES) č. 1069/2009 proto upravuje přísný systém kontroly zařízení, která odstraňování tohoto odpadu provádějí. Z plnění těchto předpisů vznikají těmto zařízením zajisté i náklady navíc, které však lze zakalkulovat do jejich poplatků a úplat.
(172)
Neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 se v tomto ohledu neliší od odstraňování jiných druhů odpadu, který svými vlastnostmi představuje zvláštní zdravotní riziko. Náklady na neškodné odstraňování těchto odpadů musí obvykle hradit jejich původci, a nikoli veřejnost.
(173)
Obsahem služby je v daném případě neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2. Komise tedy musí přezkoumat, zdali se tato služba zvláštní měrou odlišuje od jiných činností hospodářského života, takže je předmětem obecného zájmu, a nikoli jen zájmu hospodářských subjektů, které z ní mají prospěch.
(174)
Podle názoru Komise se neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 svým obsahem od jiných činností hospodářského života v zásadě neliší. Z tohoto důvodu jej tak nemůže posoudit jako službu obecného hospodářského zájmu.
(175)
Přísná kontrola, kterou předepisuje nařízení (ES) č. 1069/2009, tedy - na rozdíl od názoru BVerwG - nevede k tomu, že je nutno toto neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 pokládat za službu obecného hospodářského zájmu.
(176)
Dále platí, že je toto odvětví regulováno právem Unie. Jeho předpisy zejména stanoví, že náklady na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 mají hradit znečišťovatelé. Není tedy dán důvod pro to, aby část těchto nákladů přebírala veřejnost, jak konstatoval Soudní dvůr v rozsudku ve věci GEMO (48). Na základě této zvláštní úpravy v právu Unie již není dán prostor pro vnitrostátní právní předpisy, které neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 posuzují odchylně od práva Unie jako službu obecného hospodářského zájmu. Z uvedeného důvodu nelze danou činnost charakterizovat jakožto službu obecného hospodářského zájmu.
(177)
Pokud jde v neposlední řadě o argument Německa, podle nějž slouží neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 ochraně lidského zdraví, budiž ještě jednou odkázáno na rozsudek ve věci GEMO, v němž Soudní dvůr konstatuje, že se čl. 107 odst. 1 SFEU netáže po důvodech a cílech státních intervencí, nýbrž tyto definuje na základě jejich účinků.
(178)
Z uvedeného vyplývá, že náklady, jež vyplývají z regulatorních předpisů pro výkon činnosti, např. - jako v tomto případě - z přísných předpisů o neškodném odstraňování materiálu kategorie 1 a 2, má hradit v zásadě hospodářský subjekt, kterou danou činnost vykonává. Cíl ochrany lidského zdraví se odráží jednak ve vymezení důvodů pro poskytnutí výlučného práva s ohledem na volný pohyb služeb, jednak ve vymezení důvodů pro poskytnutí státní podpory zemědělcům, které jsou slučitelné se společným trhem.
(179)
Z uvedených důvodů zastává Komise názor, že neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 nemůže Německo posuzovat jako službu obecného hospodářského zájmu.
9.1.1.2 Podpůrná argumentace: Vyrovnávací platby nejsou v žádném případě zapotřebí
(180)
Komise podpůrně poukazuje na to, že imanentní součástí prvního kritéria podle rozsudku ve věci Altmark je též posouzení toho, je-li nezbytné za určitou službu obecného hospodářského zájmu hradit vyrovnávací platbu. I kdyby tedy neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 službu obecného hospodářského zájmu představovalo, je nutno vyrovnávací platbu přezkoumat z hlediska její nezbytnosti.
(181)
Německo a BVerwG ve své argumentaci přehlížejí skutečnost, že Soudní dvůr v rozsudku ve věci GEMO ozřejmil, že závazky, jež převzaly podniky pověřené neškodným odstraňováním materiálu kategorie 1 a 2, nejsou důvodem pro to, aby náklady, jež z těchto závazků plynou, kompenzoval stát v podobě vyrovnávacích plateb. Veškeré náklady z neškodného odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 musí hradit znečišťovatelé, neboť se jedná o náklady, jež jsou nevyhnutelně spjaty s hospodářskou činností zemědělců a jatek.
(182)
Podle rozhodnutí Soudního dvora nejsou dány důvody pro to, aby byly náklady z tohoto závazku plynoucí kompenzovány státní vyrovnávací platbou, neboť tyto náklady mají hradit znečišťovatelé.
(183)
Z přísné kontroly, kterou ukládá nařízení (ES) č. 1069/2009, tedy nelze - na rozdíl od názoru BVerwG - odvodit, že je náklady na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 možné pokrývat státními vyrovnávacími platbami.
(184)
Uvedené znamená, že z pouhé existence závazků veřejné služby nelze odvodit, že by byl dán důvod pro státní vyrovnávací platbu ke kompenzací nákladů, jež z těchto závazků vznikají.
(185)
Podle názoru Komise nemůže Německo obhajovat úhradu přeúčtovávaných nákladů jako státní vyrovnávací platbu za náklady, jež sdružení ZT vznikají ze závazku neškodně odstraňovat materiál kategorie 1 a 2, neboť podle zásady „znečišťovatel platí“ musí být veškeré náklady pokryty z poplatků, které ZT od znečišťovatelů vybírá.
9.1.2 Udržování rezervy pro případ nákazy
(186)
K otázce, lze-li rezervní kapacitu - posuzujeme-li ji izolovaně - klasifikovat jako službu obecného hospodářského zájmu, je nutno uvést následující. Podle německých právních předpisů musí podnik, který má na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 územní monopol, zajistit, aby byl schopen zvládnout i vyšší přísun materiálu v případě nákazy. Jak vyplývá ze srovnávacího přehledu situace v šestnácti spolkových zemích, jejž předložilo Německo, je uvedená nutnost ve všech regionech mimo spádové území ZT řešena tím způsobem, že dané podniky využívají svých zařízení ve třísměnném provozu a o víkendech a že materiál převážejí v případě potřeby do jiných spolkových zemí. V důsledku závazku udržovat rezervu pro případ nákazy tedy nevznikají žádné náklady navíc, neboť tuto rezervu lze pokrýt z nevyužitých provozních kapacit, které jsou již k dispozici.
(187)
I kdyby měly náklady navíc vzniknout, musely by být přeúčtovány na zemědělce a jatka, neboť se zvládání vyššího přísunu materiálu v období nákazy promítá do nákladů, jež jsou s provozováním zařízení na neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 zpravidla spojeny.
(188)
Přitom není podstatné, že vlastníci, tj. územní korporace, aktem přenesení pravomocí uloží podniku, který jim patří, povinnost, aby takovou rezervu pro případ nákazy udržoval. Jsou totiž dány dva důvody, pro něž udržování rezervy pro případ nákazy nelze jako službu obecného hospodářského zájmu posoudit.
(189)
V případě, že nevyužité provozní kapacity, z jejichž udržování nevznikají žádné dodatečné náklady, nepostačují na vytvoření předepsané rezervy pro případ nákazy, takže ze závazku tuto rezervu udržovat vznikají další investiční náklady, je třeba tyto náklady v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ hradit z poplatků či úplat. V tomto bodu neexistuje rozdíl vůči argumentům ohledně odstraňování jiných druhů odpadu (viz podrobně body odůvodnění (156) až (185)).
(190)
V případě, že jsou udržovány větší nevyužité kapacity, než kolik jich je pro případ nákazy skutečně zapotřebí, není na udržování takto nadbytečné nevyužité kapacity dán žádný zájem veřejnosti.
(191)
V této souvislosti zastává BVerwG názor, že je z hlediska posouzení udržování rezervní kapacity nepodstatné, zdali ZT udržuje kapacity příliš velké, které skutečně nejsou vůbec zapotřebí. Rozhodnutí, zdali tyto nadměrné kapacity financovat, nebo zda prosazovat jejich redukci, je podle názoru BVerwG výlučně věcí územních korporací, neboť jde o jejich politickou odpovědnost, nikoli o právní úpravu státních podpor (49). S tímto argumentem nelze souhlasit, neboť zcela nepotřebné kapacity opravdu nemohou sloužit zájmům veřejnosti.
(192)
Jak ještě podrobněji rozvádí oddíl 9.3, z uvedené argumentace pro daný případ ZT vyplývá závěr, že předepsanou rezervu pro případ nákazy lze vytvořit ze stávajících nevyužitých provozních kapacit a že pro vyrovnávací platbu tak není v žádném případě dán důvod.
(193)
Z uvedených důvodů zastává Komise názor, že jako službu obecného hospodářského zájmu nelze posoudit ani závazek udržovat rezervu pro případ nákazy. Podpůrně vyslovuje Komise názor, že úhrady přeúčtovávaných nákladů nelze v žádném případě odůvodnit tím, že se jedná o státní vyrovnávací platby.
9.1.3 Neškodné odstraňování materiálu kategorie 3
(194)
Vzhledem k tomu, že ZT není pověřeno neškodným odstraňováním materiálu kategorie 3, nelze tuto činnost již z tohoto důvodu posoudit jako službu obecného hospodářského zájmu. Takovéto posouzení by neobstálo ani z důvodů uvedených v bodu 9.1.1.
9.1.4 Shrnutí
(195)
První kritérium z rozsudku ve věci Altmark tudíž není v tomto případě splněno.
(196)
Následující argumentace k druhému až čtvrtému kritériu je tedy uvedena jen podpůrně.
9.2 Druhé kritérium podle rozsudku Altmark
(197)
Druhé kritérium podle rozsudku Altmark vyžaduje, aby parametry pro výpočet kompenzace byly předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem. Pokud tedy členský stát hradí ztráty určitého podniku, aniž by takové parametry předem určil, pak tím tento podnik zvýhodňuje ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(198)
V daném případě je nutno rozlišovat mezi obdobím let 1979-2008 a 2009-2012.
9.2.1 Období let 1979-2008
(199)
Stanovy schválené dne 28. října 1994 umožňovaly sdružení ZT, aby veškeré ztráty, jež vzniknou po ukončení účetního období, hradilo formou přeúčtování. Německo však uvádí, že z úhrad těchto přeúčtovaných nákladů měly být financovány náklady, které ZT vznikaly z povinnosti udržovat rezervu pro případ nákazy.
(200)
Stanovy z roku 1994 však neuvádějí nic ani k rozsahu této rezervy, kterou mělo ZT udržovat, ani k parametrům, jimiž se měl výpočet nákladů na tuto rezervu řídit. Vzniklá ztráta není objektivním měřítkem pro stanovení těchto nákladů, neboť výši ztráty ovlivňuje řada faktorů, které se samotnými náklady na udržování rezervy nesouvisejí.
(201)
Předem tedy nebyla stanovena žádná objektivní a transparentní metoda, která by umožňovala náklady na udržování rezervy vypočítat. Za období let 1979-2008 tedy nebylo druhé kritérium podle rozsudku ve věci Altmark naplněno.
9.2.2 Období let 2009-2012
(202)
Stanovy sdružení byly dne 2. února 2010 se zpětnou účinností k 1. lednu 2009 změněny. Jejich § 10 odst. 2 nyní výslovně stanoví rozsah rezervy pro případ nákazy, kterou je nutno udržovat. Podle § 9 odst. 2 a podle § 10 odst. 4 mají být náklady na udržování rezervy pro případ nákazy, a tedy i výše přeúčtovávaných nákladů stanoveny před počátkem hospodářského roku formou rozpočtového usnesení.
(203)
Ustanovení § 10 odst. 5 nových stanov zavádí pravidla pro výpočet nákladů na udržování této rezervy. V souladu s posudkem ústavu Fraunhofer je přitom předepsané rezervě přiřazena poměrná část celkových nákladů na kapacitu. Parametry pro výpočet těchto nákladů jsou uvedeny ve stanovách sdružení a v každoročně přijímaných rozpočtových usneseních. Komise přezkoumala, že se v případě těchto parametrů jedná o objektivně doložitelné údaje a že je způsob jejich výpočtu prezentován jednoznačným a transparentním způsobem. Pro období počínaje rokem 2010 jsou tedy úhrady přeúčtovávaných nákladů stanovovány předem na základě objektivních a transparentních parametrů.
(204)
Požadavky na transparentnost výpočtu, jež stanoví druhé kritérium podle rozsudku ve věci Altmark, jsou tedy za období 2010-2012 splněny. Budiž však současně poukázáno na to, že Komise sice uznává, že jsou tyto výpočty prováděny předem a při zajištění odpovídající transparentnosti, avšak použitý vzorec nepokládá za vhodný k tomu, aby zabránil nadměrné kompenzaci ve smyslu třetího kritéria podle rozsudku ve věci Altmark.
(205)
Pokud však jde o rok 2009, byla pravidla výpočtu těchto nákladů, rozpočtové usnesení i výše úhrady stanovena se zpětnou účinností, a nikoli předem. Kritérium Altmark tedy není za rok 2009 v žádném případě splněno.
9.3 Třetí kritérium podle rozsudku ve věci Altmark
(206)
Třetí kritérium podle rozsudku ve věci Altmark předepisuje, že kompenzace nemůže překračovat to, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených na plnění povinností veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(207)
Při výpočtu nákladů vynaložených na plnění povinností veřejné služby se Komise opírá o metodiku čistých ušetřených nákladů (50). Přitom se čisté náklady, které jsou nebo by mohly být zapotřebí k splnění povinností veřejné služby, budou počítat jako rozdíl mezi čistými náklady poskytovatele služeb, které plynou z plnění povinností veřejné služby, a čistými náklady téhož poskytovatele služeb bez této povinnosti. Především je nutné dbát na to, aby byly správně vyhodnoceny náklady či příjmy, které by poskytovatel služeb nemusel nést či kterých by nemusel dosáhnout, kdyby neexistoval závazek k poskytování veřejné služby. Při výpočtu čistých nákladů by se měly posoudit výhody ve prospěch poskytovatele služby obecného hospodářského zájmu, pokud možno včetně nehmotných výhod (51).
(208)
V § 10 odst. 2 stanov sdružení ze dne 2. února 2010 se k rozsahu rezervy pro případ nákazy stanoví, že rezerva, kterou je nutné pro případ nákazy udržovat, činí 7 110 tun, které je nutno zpracovat během šesti týdnů. V přepočtu na tuny týdně se tak sdružení ZT musí připravit na to, aby v případě nákazy mohlo vedle běžného objemu během šesti týdnů zpracovat ještě dalších 1 185 tun týdně (52).
(209)
Německo namítá, že čisté náklady, které sdružení ZT z povinnosti držet rezervu pro případ nákazy vznikly, byly vyrovnány prostřednictvím úhrady přeúčtovaných nákladů. I když stanovy sdružení obsahují výslovnou povinnost držet rezervu pro případ nákazy až od jejich změny dne 2. února 2010, muselo sdružení ZT držet odpovídající rezervu a nést s tím spojené náklady již dříve. Především kvůli předpisům o poplatcích platných v Porýní-Falci nemohlo sdružení ZT započítat tyto náklady do poplatků za neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2.
(210)
Na základě znaleckého posudku ústavu Fraunhofer se čisté náklady na rezervu pro případ nákazy podle Německa rovnají zhruba polovině celkových nákladů na zařízení za období 2002-2009, neboť technicky možná kapacita zařízení je během týdne (tj. 5denního třísměnného provozu) vytížena z méně než 50 %.
(211)
Komise dále ukáže, že v rozporu s výpočty Německa nevznikly sdružení ZT žádné čisté náklady v předepsaném rozsahu vyplývající z držení rezervy pro případ nákazy. Německem uváděné náklady se na jedné straně skládají z nákladů na nevyužité provozní kapacity, které je třeba hradit z poplatků a úplat, a na druhé straně z nákladů na nevyužité kapacity vyplývající z nedostatečného vytížení zařízení.
9.3.1 Pokrytí předepsané rezervy pro případ nákazy nevyužitými provozními kapacitami sdružení ZT
(212)
Böckenhoffův znalecký posudek z roku 1991 se jako první zabýval otázkou, zda je pro zajištění dostatečných kapacit pro případ nákazy nutné vybudovat větší zařízení na neškodné odstraňování materiálu než v případě běžného provozu. Dochází k opačnému názoru, neboť zařízení na neškodné odstraňování materiálu při běžném provozu pracuje pět dní na dvě směny, přičemž se nevyužité provozní kapacity třetí směny považují za dostatečnou rezervu pro případ nákazy.
(213)
Mnoho podniků odpovědných za neškodné odstraňování materiálu přistoupilo časem k tomu, že třetí směnu využívají částečně i za běžného provozu a při zvýšené zátěži pracují také v sobotu na jednu nebo na dvě směny. To znamená, že za běžného provozu dochází k většímu vytížení a v případě nákazy je nutné využít dostupných nevyužitých kapacit o víkendech.
(214)
Novější odborná literatura (53) však na základě podrobnějších propočtů jednotlivých scénářů potvrzuje základní teze Böckenhoffova znaleckého posudku, že pro zvládnutí nákazy nejsou zapotřebí žádné dodatečné investice do nevyužitých kapacit, nýbrž že stávající nevyužité kapacity třetí směny během týdne a víkendových směn dostačují k tomu, aby se odstranila těla hospodářských zvířat vzniklá dodatečně v důsledku nákazy. Vyšší vytíženost za běžného provozu se přitom bere na vědomí. Případy nákazy, které se při této příležitosti zkoumají, jsou většinou místně omezená a krátkodobá rozšíření nákazy kulhavky a slintavky nebo klasického moru prasat.
(215)
Také rezerva pro případ nákazy ve výši 1 185 tun týdně předepsaná stanovami sdružení ze dne 2. února 2010, kterou musí mít sdružení ZT v případě nákazy k dispozici po dobu šesti týdnů, je koncipována pro místně omezená a krátkodobá rozšíření nákazy kulhavky a slintavky nebo klasického moru prasat. Výše rezervy pro případ nákazy se opírá o znalecký posudek ISPA pro Porýní-Falc, v němž se tvrdí, že při krátkodobé nákaze je na spádovém území sdružení nutno počítat s dodatečným objemem těl hospodářských zvířat v uvedeném rozsahu.
(216)
Jak dokládá následující tabulka, je i v případě sdružení ZT - jako i v jiných spolkových zemích - možné pokrýt předepsanou rezervu pro případ nákazy pomocí krátkodobě dostupných nevyužitých provozních kapacit v noci a o víkendech. Nevyužitá provozní kapacita ve výši 2 376 tun týdně, která odpovídá 3směnnému 7dennímu provozu po dobu šesti týdnů, se rovná zhruba dvojnásobku předepsané rezervy pro případ nákazy ve výši 1 185 tun týdně.
(217)
I kdyby se vycházelo z toho, že zařízení nejsou při 3směnnému 7dennímu provozu maximálně vytížena, nebo že nebudou v plném provozu celých sedm dní, existuje stále ještě dostatek nevyužitých provozních kapacit na pokrytí předepsané rezervy pro případ nákazy. Jak ukazuje srovnání předepsané rezervy pro případ nákazy ve výši 1 185 tun týdně s kapacitami v zařízeních sdružení ZT (54), které nebyly podle znaleckého posudku ISPA pro Porýní-Falc využity, má sdružení ZT v noci a o víkendech k dispozici dostatek nevyužitých provozních kapacit:
Tabulka 3
Stávající nevyužité kapacity sdružení ZT ve srovnání s předepsanou rezervou pro případ nákazy (na základě průměrného vytížení v období 1998-2009)
Provozní režim
Celková kapacita
Disponibilní nevyužité kapacity
Rezerva pro případ nákazy dle stanov sdružení
Nevyužité kapacity po odečtení rezervy pro případ nákazy
dané vytížením
provozní
celkové
celkové
2 směny 5 dní s max. kapacitou
2 160
443
443
3 směny 5 dní s max. kapacitou
3 240
443
1 080
1 523
1 185
338
3 směny 7 dní s běžnou kapacitou
3 864
443
1 704
2 147
962
3 směny 7 dní s max. kapacitou
4 536
443
2 376
2 819
1 634
(218)
Údaje uvedené v tabulce potvrzují, že sdružení ZT - jako i podniky v jiných spolkových zemích - má k dispozici dostatek nevyužitých provozních kapacit na pokrytí rezervy pro případ nákazy. Vytvořit dodatečné kapacity na udržování rezervy pro případ nákazy nemělo sdružení ZT tudíž nikdy zapotřebí. Z téhož důvodu nevznikly z této povinnosti sdružení ZT také žádné čisté náklady.
(219)
Německo však dále uvedlo, že z právních důvodů nemohlo sdružení ZT započítat náklady na nevyužité kapacity, jež se použijí jen v případě nákazy, do poplatků za neškodné odstraňování materiálu, neboť tato rezerva pro případ nákazy byla ve prospěch veřejnosti.
(220)
Výsledky konzultace spolkových zemí a smluv stěžovatelky však ukazují, že nezávisle na právní formě podniku neškodně odstraňujícího materiál či na uplatnitelných předpisech pro výpočet se veškeré náklady na kapacitu financují bez výjimky z příjmů podniku. To vyplývá jednoznačně také z § 8 KAG PR, podle nějž „se náklady, z nichž se poplatky účtované uživatelům a pravidelné příspěvky odvíjejí, počítají v souladu s podnikohospodářskými zásadami kalkulace nákladů“. To znamená, že do poplatků je nutné poměrným způsobem započítat náklady na nevyužité provozní kapacity, neboť ty kauzálně souvisí s neškodným odstraňováním vlastního i cizího materiálu při běžném provozu.
(221)
BVerwG ve svém rozsudku také správně konstatuje, že náklady na nevyužité provozní kapacity je nutné hradit z příjmů z neškodného odstraňování vlastního i cizího materiálu (55). Pokud je tedy - jako v případě sdružení ZT - možné pokrýt předepsanou rezervu pro případ nákazy z nevyužitých provozních kapacit, neexistuje potřeba použít úhradu přeúčtovávaných nákladů.
(222)
Na zdůvodnění úhrady přeúčtovávaných nákladů Německo nakonec ještě uvedlo, že veškeré náklady na nevyužité provozní kapacity v rámci třetí směny během týdne vznikly z povinnosti držet rezervu pro případ nákazy. Bez této povinnosti by sdružení ZT mohlo využít svou maximální technickou kapacitu 5denního třísměnného provozu na 100 %.
(223)
Německo však nepředložilo žádný důkaz o tom, že by bez závazku držet rezervu pro případ nákazy už během týdne neexistovaly žádné nevyužité provozní kapacity. Spíše se ukazuje (např. ze znaleckého posudku ISPA pro Dolní Sasko), že i podniky, které neškodně odstraňují pouze materiál kategorie 3, a na které se proto nevztahuje žádný závazek držet rezervu pro případ nákazy, mají k dispozici značné nevyužité kapacity a veškeré náklady na ně hradí z úplat.
9.3.2 Stávající nevyužité kapacity překračují předepsanou výši rezervy pro případ nákazy
(224)
Jak vyplývá z tabulky 3, má sdružení ZT k dispozici daleko větší nevyužité kapacity, než jaké jsou nutné pro držení předepsané rezervy pro případ nákazy. Stávající nevyužité kapacity jsou krátkodobě více než dvakrát vyšší, než jaké by byly zapotřebí v případě nákazy. Obrázek 2 dokládá, že v některých letech zůstala dokonce i běžná kapacita 5denního 2směnného provozu nevyužita z 25 %. Náklady na nevyužité kapacity, jichž není na pokrytí předepsané rezervy pro případ nákazy vůbec zapotřebí, nelze také započítat do čistých nákladů. Německem předložené výpočty čistých nákladů je nutné zamítnout i z tohoto důvodu, neboť se v nich k rezervě pro případ nákazy nesprávně připočítávají náklady na veškeré nevyužité kapacity.
(225)
Znalecký posudek ISPA pro Porýní-Falc a znalecký posudek ústavu Fraunhofer ukazují, že by stávající nevyužité kapacity sdružení ZT dokonce stačily na to, aby během tří měsíců zvládly rozšíření kulhavky a slintavky po celé spolkové zemi. Sdružení ZT však nebylo nikdy uloženo držet rezervu pro případ nákazy po dobu delší než šest týdnů. To znamená, že členové sdružení neumožnili ZT nikdy držet dlouhodobější rezervu pro případ nákazy na více než šest týdnů, jejímž cílem by bylo zvládnout déle trvající a na celou spolkovou zemi rozšířenou nákazu pouze za pomoci sdružení ZT. Srovnání týkající se kapacity nutné pro případ rozšíření kulhavky a slintavky po celé spolkové zemi je proto nepatřičné (56).
(226)
Skutečnost, že sdružení ZT má k dispozici kapacity, které překračují požadavky stanov sdružení, lze doložit i takto: Stanovy sdružení ZT ukládají povinnost zpracovávat vlastní materiál kategorie 1 a 2 v objemu, který se průměrně rovná zhruba 900 tunám týdně (57). Připočítá-li se ještě předepsaná rezerva pro případ nákazy ve výši 1 185 tun týdně, potřebovalo by sdružení ZT zařízení s kapacitou 2 085 tun týdně při třísměnném 7denním provozu, aby splnilo svou povinnost uloženou stanovami sdružení.
(227)
Ve skutečnosti však má sdružení ZT k dispozici zařízení s maximální kapacitou ve výši 4 536 tun týdně. Sdružení ZT tak provozuje zařízení s dvojnásobnou kapacitou, než jaká by byla zapotřebí ke splnění úkolů uložených ve stanovách sdružení. Z povinnosti držet rezervu pro případ nákazy nemohou sdružení ZT vznikat žádné čisté náklady, protože má k dispozici mnohem vyšší kapacity, než jakých je k splnění jeho veřejných zakázek zapotřebí.
9.3.3 Shrnutí
(228)
Závěrečným zjištěním proto je, že se Německu nepodařilo dokázat, že sdružení ZT vznikly čisté náklady z povinnosti držet rezervu pro případ nákazy. Z posouzení plyne, že z úhrad přeúčtovávaných nákladů se hradí nevyužité kapacity, k nimž dochází buď ve spojitosti s běžným provozem (a proto se mají hradit z poplatků a úplat za tyto služby), anebo proto, že provozní zařízení sdružení ZT nejsou dostatečně vytížena.
9.4 Čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark
(229)
Čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark praví, že není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním povinností veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky umožňujícího vybrat zájemce schopného poskytovat tyto služby za nejmenších nákladů pro územně správní celek, musí být úroveň nutného vyrovnání určena na základě analýzy nákladů, které by průměrný podnik, správně řízený a přiměřeně vybavený k tomu, aby mohl uspokojit požadavky veřejné služby, vynaložil ve stejném odvětví při plnění těchto povinností se zohledněním příjmů, které se k nim vztahují, jakož i zisku, který je přiměřený k plnění těchto povinností.
(230)
Čtyři kritéria podle rozsudku ve věci Altmark představují předpoklady pro výjimku ze zásady, podle níž vyrovnávací platby představují zvýhodnění. Důkazním břemenem ve prospěch jejich dodržení je proto zatížen členský stát.
(231)
Sdružení ZT nebylo vybráno ve veřejné soutěži a Německo nepředložilo ani důkaz o tom, že se v případě sdružení ZT jedná o průměrný, dobře řízený podnik. Německo tak neprokázalo splnění čtvrtého kritéria podle rozsudku ve věci Altmark. Vysoké poplatky za neškodné odstraňování těl hospodářských zvířat v Porýní-Falci a nutnost financování prostřednictvím přeúčtovávání nákladů (což se v žádné jiné spolkové zemi neděje) poukazují takříkajíc na to, že sdružení ZT není žádným průměrným, dobře řízeným podnikem.
(232)
Čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark tudíž není splněno.
(233)
Názorem BVerwG je, že čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark nelze na sdružení ZT použít, neboť přeúčtovávání nákladů neslouží k vyrovnání dodatečných nákladů vzniklých tím, že v rámci jinak tržní činnosti došlo k převzetí povinnosti veřejného zájmu, nýbrž k financování veřejné služby poskytované mimo trh, která je plněna na základě přenesení veřejné pravomoci. Skutečnost, že je povinnost poskytovat tuto službu plněna na základě přenesení veřejné pravomoci, plyne podle BVerwG z politického rozhodnutí územních korporací, jež jsou členy sdružení, zadat neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 interním postupem. Tuto interpretaci BVerwG opírá o rozsudek Soudního dvora ve věci Stadtreinigung Hamburg (58).
(234)
Čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark podle BVerwG předpokládá, že plněním závazku veřejné služby musí být pověřen soukromý podnik. Tento předpoklad však zadání zakázky interním postupem nesplňuje, a proto nelze čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark uplatnit na podnik, který obdržel zakázku na základě interního postupu (59).
(235)
Komise v tomto ohledu nesdílí právní názor BVerwG. Ze čtvrtého kritéria podle rozsudku ve věci Altmark zaprvé nevyplývá nic, co by protiřečilo jeho uplatnění na případ zadání zakázky interním postupem. Naopak: uvedením obou možností (buď veřejná soutěž, nebo analýza nákladů, které by měl průměrný, dobře řízený podnik) Soudní dvůr naznačuje, že čtvrté kritérium podle rozsudku ve věci Altmark lze uplatnit i v případě, že žádná veřejná soutěž neproběhla, tedy zejména v situaci zadání zakázky interním postupem.
(236)
Zadruhé se rozsudek ve věci Stadtreinigung Hamburg týká pouze otázky, kdy existuje povinnost vypsat veřejnou soutěž a kdy ne. Odtud však nelze vyvozovat žádné závěry týkající se pravidel pro státní podporu. Naopak: druhá možnost vyplývající ze čtvrtého kritéria podle rozsudku ve věci Altmark se týká právě situace, kdy neexistuje povinnost k vypsání veřejné soutěže.
(237)
Zatřetí vychází BVerwG z toho, že sdružení ZT v důsledku svého územního monopolu nekonkuruje jiným podnikům a že tak pravděpodobně nedochází k žádnému narušení hospodářské soutěže. Narušení hospodářské soutěže však představuje samostatný znak skutkové podstaty pojmu státní podpory, který se liší od znaku skutkové podstaty hospodářského zvýhodnění, v souvislosti s nímž došlo k formulování čtyř kritérií podle rozsudku ve věci Altmark. Znak skutkové podstaty narušení hospodářské soutěže je v předmětném případě naplněn (viz oddíl 8.3). V bodě 37 sdělení o použití pravidel Evropské unie v oblasti státní podpory na vyrovnávací platbu udělenou za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu (dále jen „sdělení SGEI“) (60) poukázala Komise výslovně na to, že zadání zakázky interním postupem nevylučuje možnost narušení hospodářské soutěže.
(238)
Důraz, který BVerwG klade na skutečnost, že sdružení ZT vykonává své činnosti na základě přenesení veřejné pravomoci, nastoluje nakonec otázku, zda BVerwG odmítá použitelnost čtvrtého kritéria podle rozsudku ve věci Altmark proto, že vychází z faktu, že sdružení ZT nevykonává žádnou hospodářskou činnost. Ani to však nesouhlasí: sdružení ZT nabízí služby za úplatu, a vykonává tak hospodářskou činnost (viz oddíl 8.2). To Komise výslovně potvrdila rovněž v bodě 13 sdělení SGEI.
9.5 Závěr týkající se existence hospodářského zvýhodnění sdružení ZT
(239)
V protikladu k rozsudku BVerwG a tvrzením Německa nebyla kritéria podle rozsudku ve věci Altmark splněna. Zaprvé nelze ospravedlnit úhradu přeúčtovávaných nákladů coby státní vyrovnávací platby za závazky převzaté sdružením ZT, neboť veškeré náklady, jenž jsou s těmito závazky spojené, jsou hrazeny z poplatků. Zadruhé se ukazuje, že oproti tvrzení Německa sdružení ZT nevznikly z povinnosti držet rezervu pro případ nákazy žádné čisté náklady. Německem uváděné náklady se vztahují buď na nevyužité provozní kapacity, které je nutno hradit z poplatků a výnosů, nebo na nevyužité kapacity, které překračují předepsaný rozsah rezervy pro případ nákazy. Zatřetí nebyly do roku 2010 předem stanoveny parametry výpočtu úhrad přeúčtovávaných nákladů s nezbytnou transparentností. Začtvrté se Německu nepodařilo dokázat, že se v případě sdružení ZT jedná o průměrný, dobře řízený podnik.
(240)
Úhrada přeúčtovávaných nákladů proto vedla k hospodářskému zvýhodnění sdružení ZT.
(241)
Pokud se Německem nesprávně vypočtené náklady na rezervu pro případ nákazy správně rozdělí mezi jednotlivé vykonané služby - neškodné odstraňování vlastního materiálu kategorie 1 a 2, neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2 pocházejícího z Bádenska-Württemberska a Hesenska a neškodné odstraňování materiálu kategorie 3 -, je možné podrobně ukázat, jaké hospodářské zvýhodnění sdružení ZT z úhrady přeúčtovávaných nákladů na jednotlivých trzích vzniklo.
(242)
Následující oddíly 9.5.1 až 9.5.3 ukáží, že úhrada přeúčtovávaných nákladů slouží skutečně vyrovnání ztrát vzniklých z těchto důvodů:
a)
méněcenné zpracování materiálu kategorie 3;
b)
nevytížené kapacity;
c)
úplaty za neškodné odstraňování materiálu v severním a středním Hesensku jsou pod úrovní skutečných nákladů;
d)
poplatky za neškodné odstraňování vlastního materiálu jsou pod úrovní skutečných nákladů.
9.5.1 Ztráty z neškodného odstraňování vlastního a cizího materiálu při správném rozdělení nesprávně vypočtených nákladů na rezervu pro případ nákazy
(243)
Podle výkazu zisků a ztrát sdružení ZT za období 2002-2009 se veškeré údajné náklady na rezervu pro případ nákazy správně rozdělí podle využití zařízení v 5denním 2směnném provozu.
(244)
Přitom je třeba nejdříve upozornit na to, že jedním podstatným důvodem vysokých nákladů na nevyužité kapacity je nedostatečné vytížení zařízení sdružení ZT. Nejprve je proto třeba vypočítat tyto náklady na nevyužité kapacity způsobené nedostatečným vytížením při běžném provozu:
(245)
Jak ukazuje statistika vytížení uvedená v tabulce 3 (viz sloupek „nevyužité kapacity dané vytížením“), nevyčerpalo sdružení ZT nikdy své technické kapacity 5denního 2směnného provozu. Vytížení značně kleslo zejména po roce 2002 kvůli silnému úbytku vlastního materiálu. Jako kritérium nedostatečného vytížení se budou dále používat nevyužité kapacity 5denního 2směnného provozu. Referenční hodnotou pro výpočet nedostatečného vytížení bude nejvyšší vytížení při 5denním 2směnném provozu ve výši 101 855 tun ročně, kterého bylo dosaženo v roce 2002. Výsledkem je nedostatečné vytížení v průměrné výši 13 %.
(246)
Podle řádku „kapacity nevyužité vlivem vytížení provozu“ v tabulce 4 činí průměrné náklady způsobené nedostatečným vytížením při běžném provozu 434 304 EUR. Sdružení ZT má povinnost převzít za tyto náklady hospodářskou odpovědnost, neboť jsou výsledkem provozu zařízení, jež je při běžném provozu nevytíženo.
(247)
Nevyužité provozní kapacity se rozdělí úměrně k využití při 5denním 2směnném provozu. Nevyužité provozní kapacity proto připadají úměrně jak na služby poskytované jak v rámci sdružení, tak mimo ně. Přitom se v tabulce 4 rozlišuje mezi nevyužitými provozními kapacitami při sběru a zpracování.
(248)
Průměrným výsledkem za období 2002-2009 je, že sdružení ZT nebylo z obratu s to pokrýt nevyužité provozní kapacity ani u interních, ani u externích služeb. Odpovídající „příspěvek na úhradu nákladů II“ vykazuje u externích služeb průměrnou roční ztrátu ve výši 1 198 257 EUR a u interních služeb ve výši 1 140 898 EUR.
Tabulka 4
Výkaz zisků a ztrát
(v EUR)
Uhynulá zvířata
Jateční odpad
Materiál sdružení
Sloupec 1 + 2
Materiál kategorie 3
B-W a Hesensko
Nedostatečné vytížení
Cizí materiál
Sloupec 4 + 5 + 6
Celkem
Col 3 + 7
(1)
Obrat
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
(2)
Náklady dle údajů ZT
3 624 234
3 877 155
7 501 388
[…]
[…]
[…]
[…]
(3)
Obrat
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
[…]
(4)
-
Upravené náklady
3 624 234
5 077 019
8 701 252
[…]
[…]
[…]
[…]
(5)
Příspěvek na úhradu nákladů I
53 674
53 674
[…]
[…]
[…]
[…]
(6)
-
Kapacity nevyužité (NK) vlivem vytížení provozu
[…]
[…]
[…]
(7)
-
Provozní NK - sběr
70 077
236 780
306 857
[…]
[…]
[…]
[…]
(8)
-
Provozní NK - zpracování
201 993
685 722
887 715
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(9)
Příspěvek na úhradu nákladů II
- 272 071
- 868 828
-1 140 898
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(10)
-
Nerozdělené fixní náklady
[…]
(11)
Příspěvek na úhradu nákladů III
[…]
(12)
+
Úhrada přeúčtovaných nákladů
[…]
(13)
Výsledek
[…]
Řádky 1 a 2: Údaje sdružení ZT
Sdružení ZT ve svém účetnictví neuvádí výnosy z neškodného odstraňování materiálu kategorie 3 odděleně, nýbrž je jako i jiné produkční výnosy (např. tuky a oleje) odečítá od celkových nákladů, které se poté rozdělují na vlastní jateční odpad, materiál kategorie 3 a materiál pocházející z Bádenska-Württemberska a Hesenska. Nadále však bude u materiálu kategorie 3 vedeno oddělené účetnictví, a proto je třeba z celkových nákladů vypočítat výnosy z neškodného odstraňování materiálu kategorie 3.
Řádky 3 až 5: Výpočet příspěvku na úhradu nákladů I
V zájmu zjištění opravených nákladů se výnosy ze zpracování materiálu kategorie 3, které byly odečteny od nákladů, poměrným způsobem připočtou k nákladům na vlastní jateční odpad, materiálu kategorie 3 a materiálu pocházejícímu z Bádenska-Württemberska a Hesenska. V rámci celkových nákladů proto rozdíl mezi řádkem (2) a řádkem (4) odpovídá výnosům z neškodného odstraňování materiálu kategorie 3 v řádku (3).
Kvůli chybějícím údajům se Komisi nepodařilo prověřit, zda sdružení ZT rozdělilo celkové náklady v řádku (2) příp. (3) mezi jednotlivé služby správným způsobem. Zejména je nutné poukázat na to, že na neškodné odstraňování těl hospodářských zvířat připadá nadměrný podíl nákladů na kapacitu. Příspěvek na úhradu nákladů I za vlastní jateční odpad, materiál kategorie 3 a materiál pocházející z Bádenska-Württemberska a Hesenska mohl být tudíž nasazen příliš vysoko.
Řádky 6 až 9: Výpočet příspěvku na úhradu nákladů II
Nejprve se z nákladů na rezervu pro případ nákazy vypočítá nedostatečné vytížení při 5denním 2směnném provozu (= kapacita nevyužitá vlivem vytížení). Nato se ostatní náklady na rezervu pro případ nákazy poměrným způsobem rozdělí mezi skutečné objemy a vypočítané nedostatečné vytížení. V Bádensku-Württembersku neprobíhá žádný sběr, a proto se náklady na sběr a na zpracování povedou odděleně. V roce 2009 byly u zakázky v severním a středním Hesensku již náklady na nevyužité kapacity připočteny přímo, a proto se další náklady přičítat nebudou.
9.5.2 Z úhrad přeúčtovávaných nákladů se financují ztráty z neškodného odstraňování cizího materiálu
(249)
Sdružení ZT konkuruje na cizích trzích podnikům, které si musí celkové náklady svých zařízení plně hradit ze svého vlastního obratu, a ani podnik, který sdružení ZT konkuruje u materiálu kategorie 3, ani předchozí provozovatel v severním a středním Hesensku nemohou využít dodatečného státního refinancování nevyužitých provozních kapacit nebo nedostatečného vytížení v závislosti na poptávce.
9.5.2.1 Ztráty vzniklé z neškodného odstraňování materiálu kategorie 3
(250)
Stejně jako všechny ostatní podniky, které odstraňují materiál kategorie 3, aniž by obdržely veřejnou zakázku, musí sdružení ZT nést samo veškeré s tím spojené náklady, jakož i rizika.
(251)
Sdružení ZT odstraňuje materiál kategorie 3 společně s materiálem kategorie 1 a 2, a nemůže proto dosahovat stejných produkčních výnosů jako při odděleném odstraňování materiálu kategorie 3 a materiálu kategorie 1 a 2. V důsledku zvýšené poptávky po čistém materiálu kategorie 3 však silně klesly ceny, které sdružení ZT může od jatek požadovat. Jak uvedla stěžovatelka, za určité materiály kategorie 3 vyplácejí podniky odpovědné za neškodné odstraňování materiálu jatkám dokonce peněžní úplatu.
(252)
Tento trend je patrný především na vývoji výnosů za zpracovanou tunu materiálu kategorie 3: mohlo-li sdružení ZT ještě v roce 2002 dosáhnout výnosu za tunu ve výši […] EUR, pak tento výnos v roce 2009 v důsledku trvalého úbytku činil už jen […] EUR. To odpovídá poklesu výnosů za tunu o téměř 70 % během sedmi let.
Obrázek 1
Vývoj příspěvků na úhradu za materiál kategorie 3 v období 2000-2009 (v EUR)
(…)
(253)
Zpracování materiálu kategorie 3 se proto za poslední roky stalo pro sdružení ZT stále méně výnosnou činností. Zatímco si ještě do roku 2004 mohlo sdružení ZT hradit své přímé náklady samo, v následujících letech nepřinášelo neškodné odstraňování materiálu kategorie 3 žádný pozitivní příspěvek na úhradu nákladů na nevyužitou kapacitu.
(254)
Výpočet provedený Německem, že výnosy, kterých může sdružení ZT neškodným odstraňováním materiálu kategorie 3 dosáhnout, přesahují přímé náklady, není správný. Pro svůj výpočet používá Německo náklady, od nichž již byly odečteny výnosy (viz řádek (2) v tabulce 4), místo aby správně pracovalo se skutečně vzniklými náklady (viz opravené náklady v řádku (4) v tabulce 4).
(255)
Sdružení ZT očividně akceptuje trvalé ztráty, které plynou z méněcenného odstraňování materiálu kategorie 3, jen aby zachovalo vytížení svých zařízení.
9.5.2.2 Ztráty vzniklé v důsledku nedostatečného vytížení
(256)
Dalším podstatným důvodem ztrát sdružení ZT je špatná vytíženost zařízení po většinu let. V některých letech vzrostlo nedostatečné vytížení při 5denním 2směnném provozu na více než 25 % ve srovnání s nejvyšším vytížením v roce 2001. Jen v letech 2001 a 2002 bylo možné v důsledku krize TSE dosáhnout lepšího vytížení, aniž by se ale dokonce i v těchto letech musely zapojit nevyužité provozní kapacity v noci či o víkendech.
Obrázek 2
Nedostatečné vytížení kapacit běžného provozu sdružení ZT při 5denním 2směnném provozu v období 1998-2009
(257)
Důvodem značně nedostatečného vytížení po roce 2002 je úbytek stavů hospodářských zvířat a tím i objemu vlastního materiálu, který mezi roky 2002 a 2009 klesl o více než 35 %. Uvolněné kapacity se sdružení ZT pokusilo vytížit zvýšenými dodávkami cizího materiálu. Teprve až úspěch u veřejné zakázky v severním a středním Hesensku pomohl opět zvýšit vytížení přibližně na úroveň let 2002 a 2003.
9.5.2.3 Ztráty vzniklé v důsledku veřejné zakázky v severním a středním Hesensku
(258)
S neškodným odstraňováním materiálu v severním a středním Hesensku začalo sdružení ZT teprve od roku 2009, a proto je k dispozici jen málo údajů o výsledcích této zakázky. Z předložených účetních údajů z roku 2009 by vyplývalo, že nová zakázka vedla k pozitivnímu příspěvku na úhradu ve výši zhruba 200 000 EUR po odečtení nevyužitých provozních kapacit.
(259)
Z podkladů k veřejné zakázce lze však vyčíst, že sdružení ZT předložilo nabídku nižší, než byly její skutečné náklady. Jak uvádí samo Německo, jsou úroky, jež sdružení ZT platí za své bankovní úvěry, vyšší než vypočtené úroky, které sdružení ZT uvedlo při veřejné soutěži v souladu s předpisy pro jejich výpočet. To znamená, že sdružení ZT neočekává, že by mohlo pokrýt své veškeré úroky z cizího kapitálu, který si vzalo, nebo že by mohlo dosáhnout přiměřeného zisku z vlastního kapitálu.
(260)
Celková výše úroků z cizího kapitálu ve prospěch sdružení ZT činí 1,07 milionu EUR ročně. Pokud se vzhledem k podílu odstraňovaného objemu na celkové kapacitě v případě severního a středního Hesenska vychází z toho, že se zhruba jedna čtvrtina nákladů z cizího kapitálu musí připočíst k zakázce ze severního a středního Hesenska, vyplynou poměrné náklady ve výši 0,26 milionu EUR v porovnání s 0,16 milionu EUR, které sdružení ZT uvedlo ve svém výpočtu poplatků v případě severního a středního Hesenska. K ročně nekrytým úrokům z cizího kapitálu ve výši 0,10 milionu EUR je nutno ještě připočíst nekryté úroky z vlastního kapitálu.
(261)
Podnikatel, který se chová ekonomicky, by proto nikdy nepodal nabídku, jež by předem nepokrývala očekávané kapitálové náklady. Na tom nic nemění ani opakované upozorňování Německa na údajné předpisy při výpočtu úplat, které další přeúčtování plných nákladů nedovolují. Žádný soukromý podnikatel nemůže být nucen (příp. by nebyl ochoten) k tomu, aby poskytoval služby za ceny, které by mu neumožnily pokrýt jeho náklady a dosáhnout přiměřeného zisku.
(262)
I kdyby se vycházelo z účetnictví předloženého za rok 2009, jež obsahuje pozitivní příspěvek na úhradu ve výši zhruba 200 000 EUR, nemohou očekávané příspěvky na úhradu po dobu deseti let trvání zakázky vyrovnat ztráty vzniklé z nedostatečného vytížení, jehož roční průměrná výše od roku 2002 činila zhruba 700 000 EUR. Podnikatel, který se chová ekonomicky, by nedostatečně vytížené kapacity nedržel po tak dlouhou dobu.
(263)
U cizích materiálů je tudíž zřejmé, že na jedné straně prodává sdružení ZT díky přeúčtovávání na trhu kapacity za ceny, které nepokrývají příslušné náklady, a na straně druhé po celé roky udržuje nevytížené kapacity, jejichž budoucí výnosy nemohou vyrovnat ztráty z nedostatečného vytížení z předešlých let. Je tedy zřejmé, že sdružení ZT udržovalo na trhu kapacity, které by si podnikatel, který se chová ekonomicky, udržovat nemohl.
9.5.3 Z úhrad přeúčtovávaných nákladů se financují ztráty z neškodného odstraňování vlastního materiálu
(264)
Nevyužité provozní kapacity, jež jsou výsledkem neškodného odstraňování vlastního materiálu, je zapotřebí uhradit z vybraných poplatků. Přitom se sdružení ZT (jako každý jiný podnik pověřený neškodným odstraňováním kontrolovaného materiálu) musí na vlastní odpovědnost postarat o to, aby díky odpovídajícímu řízení podniku tuto úlohu splnilo ekonomickým způsobem. Dodatečná vyrovnávací platba by ho této ekonomické odpovědnosti jen zbavovala.
(265)
Nevyužité provozní kapacity je proto zapotřebí rozdělit mezi neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu. V jednotlivých spolkových zemích existují různé způsoby, jak rozdělit náklady na nevyužité provozní kapacity mezi neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat a jatečního odpadu. V některých spolkových zemích připadá na odstraňování uhynulých hospodářských zvířat větší podíl nevyužitých kapacit než na odstraňování jatečního odpadu. Pravidla pro vybírání poplatků ani stanovy sdružení nestanovují odpovídající klíč pro toto rozdělování, a proto se nevyužité kapacity rozdělují rovnoměrným způsobem.
9.5.3.1 Ceny při neškodném odstraňování jatečního odpadu, jež jsou pod úrovní skutečných nákladů
(266)
Jak uvádí samo Německo, při neškodném odstraňování jatečního odpadu konkuruje sdružení ZT jiným podnikům zabývajícím se stejnou činností. Výše poplatků za neškodné odstraňování vlastního jatečního odpadu má vliv na míru separace materiálu, již jatka využívají, a tím i na objem čistého materiálu kategorie 3, který mají k dispozici jiné podniky.
(267)
Zatímco výnosy v průměru těsně pokryjí přímé náklady, časem dochází k podobnému scénáři jako u příspěvků na úhradu materiálu kategorie 3: do roku 2004 byly výnosy vyšší než přímé náklady. Po zavedení nových pravidel pro vybírání poplatků v roce 2005, které vedlo k poklesu průměrných výnosů za tunu ze 160 EUR na 116 EUR - tedy o 27,5 % -, nebylo už v následujících letech možné pokrýt ani přímé náklady, a tudíž ani dosáhnout příspěvku na úhradu nevytížených provozních kapacit. Teprve v roce 2009 byl opět vykázán pozitivní příspěvek na úhradu nákladů I (viz tabulka 4).
(268)
Bez přeúčtovávání nákladů by si sdružení ZT takovou cenovou politiku zjevně nemohlo dovolit. Stejně jako v případě jatečního odpadu kategorie 3 přistoupilo sdružení ZT od roku 2005 na ceny, které nepokrývaly ani jeho přímé náklady, jen aby mohlo dále vytížit svá zařízení. Celkovým výsledkem v případě vlastních materiálů je značně negativní příspěvek na úhradu nákladů II (po odečtení nevyužitých provozních kapacit) ve výši zhruba 13 % obratu (viz tabulka 4).
9.5.3.2 Upevnění monopolního postavení na spádovém území sdružení prostřednictvím přímé úhrady přeúčtovávaných nákladů
(269)
Německo je toho názoru, že z úhrady přeúčtovávaných nákladů sdružení ZT nevyplynula žádná hospodářská výhoda, neboť není důležité, jestli stát zaplatí odškodnění za držení rezervy pro případ nákazy přímo podniku odpovědnému za neškodné odstraňování materiálu, nebo nepřímo znečišťovateli prostřednictvím státní podpory na testy TSE. V tomto případě by se náklady na rezervu pro případ nákazy sice započítaly do poplatků, současně by však znečišťovatel obdržel úlevu v podobě přiměřeně vyšší státní podpory. V obou případech nese ve skutečnosti větší podíl zátěže veřejný sektor, což je nakonec to hlavní, o co při posouzení z hlediska hospodářské soutěže jde.
(270)
Zaprvé je třeba poukázat ještě jednou (viz oddíl 2.5.3) na to, že vedle státních podpor na testy TSE, jež jsou určeny zemědělcům, má sdružení ZT dodatečný prospěch z přeúčtování nákladů. Kromě toho již sdružení ZT v Porýní-Falci dostává ze státních podpor na testy TSE větší podporu než v severním a středním Hesensku, neboť zde leží cena za tunu - a tím základ pro stanovení výše státní podpory na testy TSE - ve výši 212 EUR výrazně pod cenou za tunu ve výši 390 EUR v Porýní-Falci. Rozhodně neplatí, že by zemědělci působící na spádovém území sdružení měli prospěch z nižších poplatků díky úhradě přeúčtovávaných nákladů.
(271)
Zadruhé pokyny TSE výslovně požadují důkaz, že státní podpory nezvýhodňují navazující výrobní podniky (61). Jak plyne z předchozího hodnocení uvedeného v oddílech 9.5.2 a 9.5.3, sdružení ZT však používá přeúčtovávání nákladů skutečně k tomu, aby financovalo ztráty pocházející z jeho cenové politiky, nevytížených kapacit či jiných nedostatků v rámci jeho řízení podniku.
(272)
Německu se proto zjevně nepodařilo dokázat, že úhrada přeúčtovávaných nákladů jde coby odškodnění za náklady spojené s neškodným odstraňováním uhynulých hospodářských zvířat ve prospěch zemědělců. Vyvstává naopak otázka, zda by zemědělci neměli prospěch z nižších poplatků, kdyby k úhradě přeúčtovávaných nákladů nedocházelo, protože by pak sdružení ZT bylo již dříve vystaveno většímu hospodářskému tlaku, aby přizpůsobilo své kapacity a svůj způsob řízení danostem na trhu.
9.5.4 Shrnutí
(273)
Německo nemůže prokázat oprávněnost úhrad přeúčtovávaných nákladů coby státních vyrovnávacích plateb určených sdružení ZT za plnění povinností uložených stanovami sdružení. Kritéria podle rozsudku ve věci Altmark nejsou splněna.
(274)
Podrobné posouzení výkazu výnosů a nákladů sdružení ZT spíše ukázalo, že sdružení ZT je při neškodném odstraňování vlastního a cizího materiálu díky úhradě přeúčtovávaných nákladů hospodářsky zvýhodněno.
(275)
Úhrada přeúčtovávaných nákladů proto představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
10. HODNOCENÍ PROTIPRÁVNOSTI PODLE ČL. 108 ODST. 3 SFEU
(276)
Úhrady přeúčtovaných nákladů, jejichž příjemcem je sdružení ZT od roku 1979, nebyly Komisi oznámeny v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Podle čl. 108 odst. 3 SFEU proto představují proto protiprávní státní podporu.
(277)
Výjimku z oznamovací povinnosti podle rozhodnutí Komise 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (62) (dále jen „rozhodnutí o SOHZ z roku 2005“) nebo podle rozhodnutí Komise 2012/21/ES ze dne 20. prosince 2011 o použití čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby udělené určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu (63) (dále jen „rozhodnutí o SOHZ z roku 2011“) v tomto případě nelze uplatnit, jelikož - jak je uvedeno v oddílu 9 - sdružení ZT není pověřeno poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu. Neškodné odstraňování materiálu kategorie 1 a 2, udržování rezervy pro případ nákazy a odstraňování materiálu kategorie 3 totiž nejsou službami obecného hospodářského zájmu. Navíc není v případě období let 1979-2010 splněno druhé kritérium podle rozsudku Altmark a v případě celého období od roku 1979 není splněno třetí kritérium podle rozsudku Almark. Nejsou tedy splněny nutné předpoklady podle článků 4 a 5 rozhodnutí o SOHZ z roku 2005 ani z roku 2011, které by umožňovaly osvobození úhrad přeúčtovaných nákladů od oznamovací povinnosti.
11. HODNOCENÍ SLUČITELNOSTI PODLE ČL. 106 ODST. 2 SFEU
(278)
Podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají podle čl. 106 odst. 2 SFEU pravidlům obsaženým ve SFEU. Čl. 106 odst. 2 SFEU však pro případ, kdy použití pravidel hospodářské soutěže brání právně nebo fakticky plnění svěřených úkolů, stanoví výjimku z pravidel obsažených v SFEU. Tato výjimka se uplatní, pouze pokud není vývoj obchodní výměny dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie.
(279)
Podle bodu 69 rámce EU pro vyrovnávací platby uplatňuje Komise zásady tohoto rámce na všechny protiprávní podpory, o nichž rozhodne od 31. ledna 2012, a to i v případech, kdy byla podpora poskytnuta před tímto datem. V případě úhrad přeúčtovaných nákladů SE jedná o protiprávní státní podporu, a proto se použije se rámec EU k vyrovnávacím platbám.
(280)
Jak je uvedeno v oddílu 8.1, sdružení ZT není pověřeno službami obecného hospodářského zájmu, jelikož neškodné odstraňování materiálů kategorie 1 a 2, udržování rezervy pro případ nákazy a neškodné odstraňování materiálů kategorie 3 nepředstavuje službu obecného hospodářského zájmu. Slučitelnost úhrad přeúčtovaných nákladů podle čl. 106 odst. 2 SFEU a rámce EU pro služby obecného hospodářského zájmu je už z tohoto důvodu vyloučena.
(281)
V souladu s druhým a třetím kritériem podle rozsudku Altmark lze podporu podle rámce EU pro služby obecného hospodářského zájmu považovat za slučitelnou s čl. 106 odst. 2 SFEU, pouze pokud existuje pověřovací akt, v němž jsou stanoveny metody pro výpočet vyrovnávací platby (oddíl 2.3) a pokud výše podpory nepřekračuje čisté náklady vynaložené k plnění povinností veřejné služby (oddíl 2.8).
(282)
Jak je uvedeno v oddílu 9.2, není v případě období let 1979-2009 splněno druhé kritérium podle rozsudku Altmark a v případě celého období není splněno třetí kritérium podle rozsudku Almark. Proto nejsou splněny ani podmínky oddílu 2.3 (pro období let 1979-2009) a oddílu 2.8 (pro celé období) rámce EU pro služby obecného hospodářského zájmu.
(283)
Úhradu přeúčtovaných nákladů proto nelze odůvodnit jako podporu na udržování rezervy pro případ nákazy v dané oblasti podle čl. 106 odst. 2 SFEU a rámec EU k vyrovnávacím platbám.
12. HODNOCENÍ SLUČITELNOSTI JAKO PODPORY PRO FINANCOVÁNÍ NÁKLADŮ NA NEŠKODNÉ ODSTRAŇOVÁNÍ UHYNULÝCH HOSPODÁŘSKÝCH ZVÍŘAT A JATEČNÍHO ODPADU NA ZÁKLADĚ ČL. 107 ODST. 3 PÍSM. c) SFEU
(284)
V případě úhrad přeúčtovaných nákladů se jedná o provozní podpory, které jsou v zásadě zakázány (64). Důkazním břemenem ve prospěch slučitelnosti těchto podpor je proto zatížen dotyčný členský stát.
(285)
Pokyny TSE a pokyny ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013 v zásadě zakazují podporu na odstraňování jatečního odpadu a povolují podporu na neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat pod podmínkou, že jsou jejími příjemci výhradně zemědělci. Navazující podniky - jako jatka a podniky na neškodné odstraňování tohoto materiálu - podpory v žádném případě využívat nemohou (65).
(286)
Podpora na neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat sice smí být v zájmu administrativního zjednodušení vyplacena přímo podnikům na neškodné odstraňování materiálu, musí ale být prokázáno, že prospěch z ní mají výhradně zemědělci (66).
(287)
Jak však ukazuje posouzení popsané v oddílu 9, přinášejí úhrady přeúčtovaných nákladů ekonomickou výhodu sdružení ZT a zemědělcům na spádovém území sdružení ZT přímo neprospívají vůbec, jelikož ti musí za neškodné odstraňování uhynulých hospodářských zvířat platit dokonce více než například zemědělci v severním a středním Hesensku. Německo také nebylo schopno prokázat, že jsou úhrady přeúčtovaných nákladů na zemědělce převáděny v plné výši.
(288)
Rozhodnutí Komise N 15/04 ze dne 6. července 2004, kterým se schvaluje režim podpory hradící pro období let 1998-2013 zemědělcům ve spádové oblasti sdružení ZT náklady na neškodné odstraňování těl uhynulých zemědělských zvířat, nadto stanoví, že nesmí docházet ke kumulaci schválených režimů podpory s jinou podporou.
(289)
Pro podpory, které byly protiprávně poskytnuty před 1. lednem 2003, stanoví oddíl VI pokynů TSE odchylky:
a)
mohou být schváleny režimy podpory na náklady na neškodné odstraňování těl uhynulých hospodářských zvířat ve výši 100 %, i když jsou poskytovány na úrovni výroby, zpracování a uvádění na trh;
b)
kromě toho mohou být ve výjimečných případech s vnitřním trhem slučitelné také podpory na odstraňování jatečního odpadu vzhledem ke krátkému trvání a nutnosti dostát dlouhodobě zásadě „znečišťovatel platí“.
(290)
Ani tyto výjimky nejsou použitelné. Úhrady přeúčtovaných nákladů nejsou omezeny na neškodné odstraňování těl uhynulých zemědělských zvířat, které je beztak již z velké části financováno prostřednictvím režimu podpory pro zemědělství, a ani se nejedná o krátkodobé a časové omezené opatření týkající se jatečního odpadu.
(291)
Dále je třeba ještě zdůraznit, že Německo samotné nepředneslo žádné důvody pro slučitelnost úhrad přeúčtovaných nákladů podle pokynů TSE a pokynů ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013.
(292)
Jelikož úhrady přeúčtovaných nákladů zvýhodňují sdružení ZT, nelze je považovat za podporu slučitelnou s vnitřním trhem ve smyslu pokynů TSE a pokynů ke státní podpoře v zemědělství 2007-2013 podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
13. HODNOCENÍ SLUČITELNOSTI ÚHRADY PŘEÚČTOVANÝCH NÁKLADŮ JAKO PODPORY NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ PODLE ČL. 107 ODST. 3 PÍSM c) SFEU
(293)
V případě úhrad přeúčtovaných nákladů se jedná o podpory, které jsou v zásadě zakázány (67). Důkazním břemenem ve prospěch slučitelnosti těchto podpor je proto zatížen dotyčný členský stát. Podle Německa se v případě úhrad přeúčtovaných nákladů jedná o podporu ve prospěch ochrany životního prostředí.
(294)
Podle bodu 132 pokynů pro poskytování státní podpory v oblasti ochrany životního prostředí je investiční podpora určená podnikům odstraňujícím škody způsobené životnímu prostředí tím, že provádějí sanaci kontaminovaných lokalit, slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU za předpokladu, že vede ke zlepšení ochrany životního prostředí. Při tom je však třeba přihlížet také k zásadě „znečišťovatel platí“, která je zakotvena v čl. 191 odst. 2 SFEU a v pokynech pro poskytování státní podpory v oblasti životního prostředí. Podle bodu 132 pokynů pro poskytování státní podpory v oblasti ochrany životního prostředí musí původce škod způsobených životnímu prostředí uhradit sanaci bez státní podpory. Kdo je znečišťovatelem, se určuje podle práva použitelného v jednotlivých státech.
(295)
Relevantní okamžik k posouzení situace z hlediska použitelného práva v jednotlivých členských státech se určuje podle okamžiku přijetí úředního rozhodnutí použitelného práva.
(296)
Německo nepopírá, že v souladu se sanačním rozhodnutím ze dne 21. dubna 1997 sdružení ZT v plném rozsahu odpovídá za sanaci staré lokality Sohrschied a podle sanačního rozhodnutí 31. března 1998 za sanaci lokality Sprendlingen-Gensingen jako znečišťovatel podle vnitrostátní práva platného v příslušné době. Sdružení ZT jako znečišťovatel podle německého práva odpovídá také za náklady na dekontaminaci půdy v obou lokalitách. Německo tvrdí, že podle rozhodnutí spolkového ústavního soudu (Bundesverfassungsgericht) ze dne 16. února 2000 (68) je financování nákladů na sanaci nad rámec odpovědnosti prostřednictvím úhrady přeúčtovaných nákladů slučitelnou podporou, jelikož odpovědnost soukromých subjektů se podle tohoto rozhodnutí omezuje pouze na tržní hodnotu pozemku.
(297)
Argumenty Německa jsou však nesprávné. Zaprvé, rozhodnutí spolkového ústavního soudu je použitelné výlučně mezi stranami („inter partes“), tedy mezi stranami zúčastněnými v řízení. Především však změna v judikatuře soudu nejvyšší úrovně nemění právní situaci a není důvodem přezkumu ve smyslu čl. 51 odst. 1 bodu 1 zákona o správním řízení s ohledem na starší správní akty, které se již staly závaznými.
(298)
Podle německé judikatury se rozhodnutím spolkového ústavního soudu nemění skutečnost, že v době sanačního rozhodnutí odpovídali za náklady na sanaci v plné výši všichni znečišťovatelé. Žádný z nich se po rozhodnutí spolkového ústavního soudu ze dne 16. února 2000 nemohl vyhnout plné odpovědnosti jakožto znečišťovatel s ohledem na starší rozhodnutí, které se stalo závazným.
(299)
Sdružení ZT je proto odpovědné za lokality Sprendlingen-Gensingen a Sohrschied i s přihlédnutím k rozhodnutí spolkového ústavního soudu ze dne 16. února 2000, které Německo cituje.
(300)
Jelikož se sdružení ZT proti sanačním rozhodnutím neodvolalo, stala se závaznými a jsou nenapadnutelná. Pokud chce nyní Německo zpětně v zásadě popřít odpovědnost sdružení ZT za lokalitu Sohrschied, nelze tento argument přijmout. Sdružení ZT se mělo proti sanačnímu rozhodnutí ze dne 21. dubna 1997 odvolat a nemělo dovolit, aby se stalo závazným. Úkolem Komise není znovu zkoumat závazné rozhodnutí vnitrostátního orgánu, pokud jde situaci z hlediska odpovědnosti podle zásady „znečišťovatel platí“.
(301)
Německo navíc samo uznává, že se uvedené rozhodnutí spolkového ústavního soudu ze dne 16. února 2000 vztahuje pouze na soukromé subjekty a nikoliv na právnické osoby podle veřejného práva. Je tomu tak proto, že právním základem pro omezení odpovědnosti je právo na vlastnictví. Na toto právo se však právnické osoby podle veřejného práva odvolávat nemohou. Nelze tedy zpochybnit, že podle vnitrostátního práva je za kontaminované lokality plně odpovědné sdružení ZT.
(302)
Na potenciální nerovné zacházení mezi právnickými osobami podle soukromého práva a právnickými osobami podle veřejného práva v právním systému členského státu se podle pokynů pro poskytování státní podpory v oblasti ochrany životního prostředí nelze odvolávat. Pokud jde o otázku odpovědnosti za kontaminované lokality (závazky z minulosti), pokyny uvádějí, že použitelné je pouze vnitrostátní právo.
(303)
Jelikož sdružení ZT podle německého práva odpovídá v plné výši za náklady na sanaci obou starých lokalit, není možné úhradu přeúčtovaných nákladů považovat za slučitelnou s vnitřním trhem ve smyslu pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. +
14. ZÁVĚRY
(304)
Úhrady přeúčtovaných nákladů poskytnuté sdružení ZT od roku 1979 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Německo tyto úhrady přeúčtovaných nákladů poskytovalo v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.
(305)
Nelze je prohlásit za podporu slučitelnou s vnitřním trhem ani podle čl. 106 odst. 2 SFEU, ani podle čl. 107 odst. 2 a 3 SFEU.
(306)
Podle čl. 1 písm. b) bodu iv) ve spojení s čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 je podpora, jejíž promlčecí lhůta uplynula, považována za existující podporu. Podle článku 15 uvedeného nařízení platí, že pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě deseti let. Promlčecí lhůta začíná běžet dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci a je pozastavena jakýmkoliv opatřením, které Komise v souvislosti s danou protiprávní podporou přijme. Každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
(307)
Soudy Unie rozhodly, že promlčecí lhůta pro navrácení podpory může být přerušena nejen formálním řízením, ale také žádostí o informace, která rovněž představuje krok vedoucí k přerušení promlčecí lhůty pro navrácení podpory (69).
(308)
Stěžovatelka napadla úhradu přeúčtovaných nákladů ve prospěch sdružení ZT v lednu 2008 a dne 26. května 2008 byla Německu zaslána žádost o informace. Tato žádost o informace přerušila promlčecí lhůtu pro navrácení podpory. Proto se za existující podporu pokládají všechny úhrady přeúčtovaných nákladů, které sdružení ZT obdrželo do 26. května 1998. Naproti tomu všechny úhrady přeúčtovaných nákladů, které sdružení ZT obdrželo po 26. květnu 1998, představují novou podporu.
(309)
Podle čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999 nemá Komise požadovat navrácení podpory, pokud by tím byla porušena obecná zásada práva Unie. V předmětném případě vyvstává otázka, zda mohl rozsudek BverwG ze dne 16. prosince 2010 u sdružení ZT vzbudit legitimní očekávání, že posuzované opatření nepředstavuje státní podporu.
(310)
Komise v tomto ohledu zaprvé konstatuje, že se uvedený rozsudek BVerwG týká pouze plateb provedených v roce 2010. Rozsudek tedy mohl - pokud vůbec - vzbudit oprávněná očekávání pouze pro rok 2010 (a následující roky za předpokladu, že by se stanovy sdružení nezměnily).
(311)
Rozsudek BverwG však nemohl u sdružení ZT vzbudit oprávněná očekávání ani pro rok 2010 (a následující roky). Podle ustálené judikatury má právo dovolávat se zásady ochrany legitimního očekávání každý jednotlivec, pokud u něj orgán Unie tím, že mu poskytl konkrétní ujištění, vyvolal podloženou naději (70). Takovým ujištěním jsou bez ohledu na formu, ve které jsou sděleny, přesné, nepodmíněné a shodující se informace (71).
(312)
Komise v předmětném případě žádná taková ujištění sdružení ZT nedala. Naopak: dne 20. června 2010 přijala rozhodnutí o zahájení vyšetřování.
(313)
BVerwG není orgánem Evropské unie. Pokud jde o dohled nad dodržováním povinností podle článků 107 a 108 ES ze strany členských států, plní podle ustálené judikatury vnitrostátní soudy a Komise vzájemně se doplňující a rozdílné úlohy (72). Zatímco posouzení slučitelnosti opatření podpory s vnitřním trhem spadá do výlučné pravomoci Komise a zároveň podléhá přezkumu Soudního dvora, zajišťují vnitrostátní soudy, aby byla zaručena práva jednotlivců tam, kde není dodržena povinnost předem informovat o státní podpoře Komisi podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy (73).
(314)
V předmětném případě vydal BverwG rozsudek týkající se opatření, v souvislosti s nímž již Komise zahájila formální vyšetřovací řízení. Podle ustálené judikatury Soudního dvora má toto rozhodnutí přimět členské státy k tomu, aby pozastavily platby v rámci daného opatření (74). BverwG navíc svůj rozsudek vydal a odůvodnil jej mimo jiné údajnou neslučitelností se čtvrtým kritériem podle rozsudku Altmark, aniž by odkazoval na Soudní dvůr, aniž by byl případ předložen Soudnímu dvoru Unie k rozhodnutí o předběžné otázce.
(315)
Komise je za těchto okolností toho názoru, že rozsudek BVerwG neposkytuje žádné jasné, nepodmíněné a shodující se informace.
(316)
Navrácení úhrad přeúčtovaných nákladů tedy není v rozporu s obecnou zásadou unijního práva spočívající v ochraně legitimního očekávání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úhrady přeúčtovaných nákladů, které Německo od 1. ledna 1979 v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU poskytovalo ve prospěch účelového sdružení Zweckverband Tierkörperbeseitigung v Porýní-Falci, v Sársku a v okresech Rheingau-Taunus a Limburg-Weilburg (dále jen „příjemce“) představují státní podporu, jež je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Německo neprodleně získá zpět od příjemce podporu uvedenou v článku 1, která byla vyplácena od 26. května 1998.
2. Částky, které mají být získány zpět, zahrnují úroky od data, kdy byly platby podpory uvedené v odstavci 1 dány k dispozici příjemci, do data jejich skutečného navrácení.
3. Výše úroků bude vypočtena jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (75).
4. Německo s účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 1.
Článek 3
Německo zajistí, aby byla podpora uvedená v článku 2 navrácena zpět do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Německo do dvou měsíců od tohoto rozhodnutí poskytne Komisi tyto informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Německo bude Komisi průběžně informovat o opatřeních přijatých na vnitrostátní úrovni za účelem provedení tohoto rozhodnutí až do okamžiku úplného navrácení podpory uvedené v čl. 2 odst. 1. Na žádost Komise Německo neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých, resp. plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Dále předloží podrobné informace týkající se částek podpory a úroků, které již byly příjemcem vráceny.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 25. dubna 2012.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2012 m. balandžio 25 d.
dėl valstybės pagalbos SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), kurią Vokietija suteikė įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reino krašte-Pfalce, Saro krašte, Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone
(pranešta dokumentu Nr. C(2012) 2557)
(Tekstas autentiškas tik vokiečių kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/485/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą (1),
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. sausio 23 d. įmonė Saria Bio-Industries AG & Co KG (toliau - skundo pateikėja) Komisijai skundu pranešė apie metinius įnašus, kuriuos Vokietija moka įmonei-asociacijai Zweckverband Tierkörperbeseitigung (toliau - įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung) Reino krašte-Pfalce, Saro krašte, Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone.
(2)
2010 m. liepos 20 d. raštu Komisija Vokietijai pranešė apie sprendimą pradėti procedūrą dėl pagalbos pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 2 dalį (toliau - sprendimas pradėti procedūrą). Komisija, 2010 m. spalio 26 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbusi sprendimą pradėti procedūrą, suinteresuotąsias šalis paprašė pateikti pastabas (3).
(3)
2010 m. lapkričio 25 d. Komisija gavo skundo pateikėjos pastabas. Patenkinus 2010 m. rugpjūčio 20 d. ir 2010 m. lapkričio 18 d. prašymus pratęsti terminą, Vokietija 2011 m. kovo 3 d., 2011 m. balandžio 1 d., 2011 m. balandžio 4 d., 2011 m. gegužės 16 d., 2011 m. liepos 15 d. ir 2011 m. lapkričio 9 d. raštais pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą ir skundo pateikėjos pastabų.
(4)
2011 m. balandžio 4 d. raštu įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pateikė pastabas Komisijai. Nors pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (4), 20 straipsnio 1 dalį ir 6 straipsnį suinteresuotųjų šalių paprašyta pateikti pastabas per ne ilgesnį kaip vieno mėnesio laikotarpį nuo paskelbimo Oficialiajame leidinyje, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pastabas pateikė tik po keturių mėnesių. Tik pateisinamu atveju Komisija gali atsižvelgti į per vėlai pateiktas suinteresuotųjų šalių pastabas (5). Komisijos nuomone, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung rašte nenurodė jokių pagrįstų priežasčių, tokios priežastys taip pat nepaaiškėja iš kitų aplinkybių. Todėl Komisija 2011 m. balandžio 18 d. raštu įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung pranešė, kad, vykdydama oficialią tyrimo procedūrą, ji negali atsižvelgti į įmonės pastabas, nes taip būtų nusižengiama procedūros tvarkai, o suinteresuotųjų šalių atžvilgiu būtų laikomasi nevienodo požiūrio. Vis dėlto Komisija, priimdama šį sprendimą, atsižvelgė į pastabose pateiktą informaciją.
(5)
Komisijai vykdant oficialią tyrimo procedūrą, skundo pateikėja inicijavo bylą Vokietijoje ir dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pateikė ieškinį Tryro administraciniam teismui (vok. Verwaltungsgericht Trier). Tryro administracinis teismas 2008 m. gruodžio 2 d. nusprendė, kad metiniai įnašo mokėjimai yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Dėl reikalavimo grąžinti neteisėtą valstybės pagalbą administracinis teismas nusprendė, kad dėl išskirtinių aplinkybių, kliudančių grąžinti suteiktą pagalbą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neprivalo grąžinti 2005-2008 m. gautos pagalbos.
(6)
Skundo pateikėja ir įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung Koblenco vyriausiajam žemės administraciniam teismui (vok. Oberverwaltungsgericht Koblenz) apskundė Tryro administracinio teismo sprendimą. 2009 m. lapkričio 24 d. Vyriausiasis žemės administracinis teismas priėmė sprendimą, kuriuo patvirtino Tryro administracinio teismo sprendimą.
(7)
Ir skundo pateikėja, ir įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung Koblenco vyriausiojo žemės administracinio teismo sprendimą apskundė Federaliniam vyriausiajam administraciniam teismui (toliau - Federalinis administracinis teismas). 2010 m. gruodžio 16 d. Federalinis administracinis teismas nusprendė (6) atmesti skundo pateikėjos skundą, pakeisti Koblenco vyriausiojo žemės administracinio teismo sprendimą ir nepriimti jokių skundų, nes teismas mano, kad ieškinį pateikti dėl 2005-2009 m. laikotarpio buvo neleistina ir kad 2010 m. metiniai įnašai nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
2. IŠSAMUS PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS
2.1. Teisinis pagrindas
2.1.1. Europos Sąjungos teisės aktai
(8)
2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1069/2009, kuriuo nustatomos žmonėms vartoti neskirtų šalutinių gyvūninių produktų ir jų gaminių sveikumo taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1774/2002 (Šalutinių gyvūninių produktų reglamentas) (7), reglamentuoja šalutinių gyvūninės kilmės produktų surinkimą, vežimą, sandėliavimą, tvarkymą, apdirbimą, naudojimą arba šalinimą, kad šie produktai nekeltų pavojaus žmonių ir gyvulių sveikatai. Šiomis nuostatomis taip pat siekiama užkirsti kelią užkrečiamosios spongiforminės galvijų encefalopatijos (USE) ir kitų epizootijų, pvz., klasikinio kiaulių maro (KKM) arba snukio ir nagų ligos (SNL), protrūkiams.
(9)
Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 ketvirtame skirsnyje, atsižvelgiant į tam tikrą šalutinių gyvūninės kilmės produktų keliamo pavojaus žmonių ir gyvulių sveikatai lygį, tokie produktai skirstomi į tris kategorijas:
a)
pirmos kategorijos medžiagos kelia didelį pavojų, kuris ypač susijęs su USE ir uždraustomis medžiagomis ir aplinkos teršalais. Prie pirmos kategorijos medžiagų taip pat priskiriamos gyvulių, kurie įtariami užsikrėtę USE arba kurių atveju oficialiai nustatyta, kad jie yra užsikrėtę USE, kūno dalys, taip pat pirmos kategorijos medžiagų ir antros arba trečios kategorijos medžiagų mišiniai. Šias medžiagas privaloma šalinti deginant arba apdirbant, draudžiama jas naudoti ūkinių gyvulių pašaruose arba techniniuose produktuose;
b)
antros kategorijos medžiaga taip pat kelia didelį pavojų, nes kritusiuose gyvuliuose ir kitoje medžiagoje yra tam tikrų uždraustų medžiagų arba teršalų. Antros kategorijos medžiagas privaloma šalinti deginant arba apdirbant, draudžiama jas naudoti ūkinių gyvulių pašaruose. Tačiau kai kuriais atvejais šias medžiagas galima naudoti kaip trąšas arba techniniais tikslais;
c)
prie trečios kategorijos medžiagų, be kitų medžiagų, priskiriama paskerstų gyvulių kūno dalys, kurios, nors nesama jokių ligų, kuriomis gali užsikrėsti žmonės arba gyvuliai, požymių, yra tinkamos vartoti žmonėms, ir žmonėms vartoti tinkama medžiaga iš gyvulių, kuri dėl komercinių priežasčių naudojama kitais tikslais, pvz., ūkiniams gyvuliams skirtuose pašaruose.
(10)
Reglamentas (EB) Nr. 1069/2009, kuris iš esmės atitinka buvusio Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1774/2002 (8) nuostatas, pirmos ir antros kategorijos medžiagų atveju nustato draudimą importuoti ir eksportuoti šias medžiagas, reglamente taip pat nustatytas reikalavimas gauti išankstinį kompetentingos institucijos leidimą šalinimo įrenginiams, o ši institucija privalo taikyti reglamento nuostatas. Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 taip pat nustatomos specialios pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo kontrolės taisyklės. Reglamente nenurodyta, kokia turi būti ūkinė pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo sistemos struktūra. Taigi, Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 nereikalaujama, kad medžiagų šalinimą tam tikroje teritorijoje vykdytų tik viena įmonė, o būtent tokia padėtis ir yra Vokietijoje.
2.1.2. Nacionalinės teisės aktai
(11)
Vokietijoje pagal Europos Sąjungos teisės aktų dėl žmonėms vartoti neskirtų gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo įgyvendinimo įstatymo (vok. TierNebG) (9) (toliau - ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymas) 3 straipsnį rajonai ir miestai privalo šalinti ir apdirbti pirmos ir antros kategorijų medžiagas (vadinamoji privalomoji medžiaga). Rajonai ir miestai gali patys imtis šios užduoties arba ją pavesti vykdyti trečiajai šaliai.
(12)
Trečios kategorijos medžiagos (vadinamoji laisvoji medžiaga) šalinimą gali vykdyti bet kuri perdirbimo įmonė, jei laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 nuostatų.
2.2. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(13)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra valstybinė įmonė, įsteigta 1979 m. remiantis Reino krašto-Pfalco žemės įstatymo dėl Europos Sąjungos teisės aktų dėl žmonėms vartoti neskirtų gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo įgyvendinimo įstatymo (vok. TierNebGAG RP) (10) (toliau - Reino krašto-Pfalco žemės įstatymas dėl ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo) 1 ir 2 straipsniais. Šiuo metu visi rajonai ir didesni miestai Reino krašte-Pfalce, Saro krašte ir dviejuose Heseno žemės rajonuose - Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone - yra įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nariai (žr. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų (vok. Verbandsordnung) 1 straipsnį).
(14)
Įmonės nariai pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 2 straipsnį jai perleidžia visas teises ir pareigas, kurias pagal ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnį ir atitinkamus žemių įstatymus turi medžiagas šalinti privalantys rajonai ir miestai.
(15)
Pagal Vokietijos Federacinės Respublikos teisę asociacijai dėl jos teisinės padėties (ji yra valstybės įmonė) negalima iškelti bankroto bylos. Tačiau asociacijos nariai gali nuspręsti ją panaikinti.
2.3. Kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų šalinimas
2.3.1. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung veikla
(16)
Įmonė ne tik atlieka jai įstatais perduotą užduotį - šalinti asociacijai priklausančioje teritorijoje surinktą pirmos ir antros kategorijos medžiagą (toliau - asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga), bet taip pat šalina kaimyninėje Badeno-Viurtembergo ir Heseno žemių teritorijoje surinktą pirmos ir antros kategorijos medžiagą (žr. išsamų aprašymą 20 ff punktuose) ir trečios kategorijos medžiagą (toliau - ne asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga).
(17)
Šioje lentelėje pateikta informacija, iš kurios paaiškėja, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung praeityje perdirbo didelį ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos kiekį. Pastaraisiais metais beveik pusę perdirbtos medžiagos sudarė ne asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga.
1 lentelė
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbtos medžiagos kiekis 1998-2009 m.
Asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga
Ne asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga
Badenas-Viurtem-bergas
Šiauriniai ir centriniai Heseno žemės rajonai
Pirmos ir antroj kategorijų privalomoji medžiaga
Trečios kategorijos laisvoji medžiaga
Pirmos ir antros kategorijų privalomoji medžiaga
Pirmos ir antroj kategorijų privalomoji medžiaga
Iš viso
1998 m.
tonos
38 055
[…] (11)
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
1999 m.
tonos
41 081
[…]
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
2000 m.
tonos
44 929
[…]
1 114
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2001 m.
tonos
57 110
[…]
14 079
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2002 m.
tonos
58 316
[…]
14 803
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2003 m.
tonos
54 325
[…]
16 067
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2004 m.
tonos
52 562
[…]
13 228
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2005 m.
tonos
48 944
[…]
11 658
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2006 m.
tonos
45 988
[…]
11 389
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2007 m.
tonos
44 544
[…]
6 797
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2008 m.
tonos
41 838
[…]
7 046
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2009 m.
tonos
36 863
[…]
8 569
23 312
[…]
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
Vidutiniškai
tonos
47 046
[…]
8 729
1 943
[…]
1998-2009 m.
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
(18)
Asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą sudaro kritę gyvuliai ir skerdyklų atliekos. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung surenka ir perdirba šią medžiagą (medžiagos surinkimas ir perdirbimas toliau vadinama šalinimu). Kad padengtų patiriamas išlaidas, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung taiko mokesčius. Už kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas nustatomi skirtingo dydžio mokesčiai.
(19)
Kadangi trečios kategorijos medžiaga laisvai prekiaujama rinkoje, atlygį už šios medžiagos šalinimą įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nustato pagal privatinę teisę. Dauguma privačių šalinimo įmonių trečios kategorijos medžiagą šalina atskirai, perdirbdamos šią medžiagą į, pvz., naminių gyvulių pašarą, kad gautų didesnį pelną, o įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung trečios kategorijos medžiagą perdirba kartu su privalomąja medžiaga, nes neturi atskiro įrenginio. Todėl perdirbant privalomąją medžiagą gaunami tik žemos kokybės mažai pelno duodantys produktai - aliejus ir riebalai.
(20)
Nuo 2000 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung taip pat perdirba Badeno-Viurtembergo žemėje surinktą pirmos ir antros kategorijų medžiagą. Šiam tikslui įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung ir įmonė-asociacija Zweckverband Neckar-Franken sudarė oficialų susitarimą. Susitarta, kad įmonė-asociacija Zweckverband Neckar-Franken vietoje surenka medžiagą ir pristato įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbti.
(21)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung 2007 m. dalyvavo šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose surinktos privalomosios medžiagos šalinimo viešuosiuose pirkimuose ir juos laimėjo. Prieš įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung pradedant šalinimo veiklą 2009 m. balandžio 1 d., medžiagos šalinimą vykdė skundo pateikėjos įmonių grupės įmonė.
(22)
Taigi, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung užtikrino savo įrenginių krūvį ne tik perdirbdama pirmos ir antros kategorijos asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą, bet ir vykdydama įstatuose įmonei nepriskirtą užduotį - itin dideliu mastu perdirbdama trečios kategorijos medžiagą (šia medžiaga laisvai prekiaujama) ir pirmos ir antros kategorijos ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą. 2002-2008 m. tik 54-58 % įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbtos medžiagos sudarė pirmos ir antros kategorijų asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga. 2009 m. perdirbtos tokio pobūdžio medžiagos dalis smarkiai sumažėjo (taip pat dėl to, kad iš šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų buvo priimama medžiaga) ir nebesudarė net pusės įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbtos medžiagos dalies (39 %).
2.3.2. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių pajėgumai
(23)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi du šalinimo įrenginius vietovėse Rivenich ir Sandersmühle. Įprastu režimu abu įrenginiai vidutiniškai naudojami dirbant 2 pamainomis 5 dienas per savaitę (5 dienų 2 pamainų ciklas). Vieno ciklo metu per savaitę galima perdirbti daugiausia iki 2 160 tonų medžiagos. Šių įprastu režimu naudojamų įrenginių pajėgumų vidutiniškai pakako, norint perdirbti pastarųjų metų kiekį - 88 000 tonų (per savaitę susidarė 1 700 tonų).
(24)
Taip pat kaip ir kitos šalinimo įmonės, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung tam tikrą laikotarpį turi nepanaudotų pajėgumų, kai įprastu režimu veikianti įmonė nenaudoja savo įrenginių, šį laikotarpį sudaro laikas, kai darbo savaitės metu veikiantys įrenginiai nenaudojami, ir savaitgaliai. Epizootijų atveju, norint perdirbti didesnį gyvulių kūnų kiekį, būtų galima naudoti įmonės nepanaudotus pajėgumus.
2.3.2.1. Trumpalaikiai įmonės nepanaudoti pajėgumai
(25)
Remiantis įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung duomenimis, neilgą laikotarpį (6-12 savaičių) įrenginius galima naudoti dirbant 3 pamainomis visomis savaitės dienomis (7 dienų 3 pamainų ciklas). Taigi, trumpą laiką įrenginių pajėgumai per savaitę sudaro iki 4 536 tonų. Tačiau ilgesnį laikotarpį dėl įrenginių nusidėvėjimo ir darbuotojų nuovargio negalima užtikrinti nuolatinio įrenginių naudojimo, dirbant 3 pamainomis 7 dienas per savaitę.
(26)
Taigi, epizootijų atveju trumpą laiką - iki 12 savaičių - nepanaudoti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai sudaro 2 376 tonas per savaitę, šį kiekį, be įprasto kiekio, epizootijų atveju galima perdirbti papildomai (taip pat žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
2.3.2.2. Ilgalaikiai įmonės nepanaudoti pajėgumai
(27)
Ilgą laiką įrenginius galima naudoti, dirbant daugiausia 3 pamainomis 5 dienas per savaitę (5 dienų 3 pamainų ciklas), norint perdirbti papildomą medžiagą epizootijų atveju, nes savaitgaliais, ilgesnį laiką esant didesniam krūviui, reikia atlikti techninės priežiūros darbus. Taip per savaitę galima perdirbti iki 3 240 tonų.
(28)
Epizootijų metu ilgą laiką - ilgesniu nei 12 savaičių laikotarpiu - nepanaudoti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai yra 1 080 tonų per savaitę, šį kiekį, be įprasto kiekio, epizootijų atveju galima perdirbti papildomai (taip pat žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
2.4. Metiniai įnašai ir viešoji užduotis
(29)
Metinių įnašo mokėjimų, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna iš savo narių (rajonų ir miestų), teisinis pagrindas yra įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai. Šiais metiniais įnašais siekiama kompensuoti išlaidas, kurios nepadengiamos pajamomis (žr. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnio 1 dalį).
(30)
Tikslus metinių įnašų dydis nustatomas remiantis metinio biudžeto vykdymo įstatais, kuriuos asociacijos nariai iš anksto patvirtina susirinkime. Patvirtinus metinio biudžeto įstatus, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi teisę reikalauti, kad, priėmus administracinį aktą, būtų sumokėti metiniai įnašai.
(31)
2010 m. vasario mėn. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai pakeisti, pakeitimas įsigaliojo atgaline data - 2009 m. sausio 1 d. Iki to laiko įstatuose, be 9 straipsnio 1 dalies nuostatų, nebuvo nustatyta taisyklių dėl metinių įnašo mokėjimų naudojimo ir apskaičiavimo, o 2010 m. vasario mėn. į įstatus įtrauktos toliau aprašytos nuostatos.
(32)
Pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnio 2 dalį metinius įnašo mokėjimus reikia patvirtinti iš anksto. Be to, nustatyta, kad metinį įnašą galima mokėti tik kaip kompensaciją už išlaidas, kurios patiriamos vykdant perleistą pareigą šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą ir numatant nepanaudotus pajėgumus epizootijų atveju.
(33)
Įstatų 10 straipsnio 2 dalyje nustatytas reikalavimas nuo 2009 m. numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus nepanaudotus pajėgumus - 7 110 tonų, šį kiekį reikia perdirbti per šešias savaites (arba šešis kartus po 1 185 tonas per savaitę). Nustatant epizootijų atveju naudoti skirtų nepanaudotų pajėgumų apimtį atsižvelgta į tai, kad, be įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung šalinimo pajėgumų, esama papildomų šalinimo pajėgumų per metus (5 000 tonų), kuriais galima naudotis epizootijų atveju. Atitinkamame ūkinės veiklos plane reikia iš anksto nustatyti išlaidas nepanaudotiems pajėgumams užtikrinti. Epizootijų atveju naudoti skirtų nepanaudotų pajėgumų išlaidas gali sudaryti tik atitinkamos nekintamosios išlaidos (nusidėvėjimas, mokesčiai, draudimas, paskolų palūkanos), kitiems subjektams atliktų techninės priežiūros užsakymų išlaidos ir atitinkamos su darbuotojais susijusios išlaidos, patiriamos užtikrinant budėjimą. Epizootijų atveju naudoti skirtų nepanaudotų pajėgumų išlaidos turi būti nurodomos atskirai nuo kitų įmonės išlaidų, atskirose sąskaitose. Išlaidos priskiriamos atsižvelgiant į atitinkamą pajėgumų dalį.
(34)
Nuo įsteigimo 1979 m. iki 2011 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo 66 493 680 EUR metinių įnašo mokėjimų. Nuo 1998 m. įmonei kasmet pervestos šios sumos:
1998 m.
:
2 114 192 EUR (4 135 000 DM)
1999 m.
:
2 432 216 EUR (4 575 000 DM)
2000-2001 m.
:
2 249 684 EUR (4 400 000 DM) kasmet
2002-2008 m.
:
2 250 000 EUR kasmet
2009 m.
:
1 961 515 EUR
2010 m.
:
2 212 392 EUR
2011 m.
:
1 962 515 EUR.
(35)
Iš viso 1998-2011 m. laikotarpiu sumokėta 30 932 198 EUR metinių įnašų.
(36)
Pagal pateiktas pelno ir nuostolio ataskaitas įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung 1998-2009 m., įskaičiavus metinius įnašo mokėjimus, iš viso patyrė 4 562 795 EUR nuostolį. Neįskaičiavus 26 757 292 EUR dydžio metinių įnašo mokėjimų 1998-2009 m. laikotarpiu patirtas iš viso 31 320 678 EUR nuostolis. Taigi, metinių įnašo mokėjimų nepakako, kad būtų padengtas bendras nuostolis.
2.5. Patvirtintos valstybės pagalbos priemonės, susijusios su USE tyrimais, kritusiais gyvuliais ir skerdyklų atliekomis
(37)
Pagal SESV 191 straipsnio 2 dalį šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimui iš esmės taikomas principas „teršėjas moka“. Todėl visų pirma ūkininkai ir skerdyklos turi pasirūpinti tinkamu kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų šalinimu ir padengti dėl šalinimo patirtas išlaidas (12).
(38)
Tačiau dėl USE krizės buvo būtina užtikrinti tinkamą pirmai ir antrai kategorijoms priskiriamų kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų tvarkymą ir ūkininkus remti teikiant valstybės pagalbą. Komisija atitinkamas taisykles sukūrė 2002 m. gruodžio 24 d., priėmusi Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos, susijusios su USE tyrimais, kritusiais gyvuliais ir skerdyklų atliekomis (toliau - USE Bendrijos gairės) (13). Šių gairių nuostatos sugriežtintos ir įtrauktos į Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių (toliau - 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairės) (14) V.B.4 skyrių.
(39)
USE Bendrijos gairėmis ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėmis iš esmės nustatomas reikalavimas, kad teršėjas padengtų dėl šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimo patirtas išlaidas (15), tačiau šiomis gairėmis, esant tam tikroms itin griežtoms sąlygoms, leidžiama teikti valstybės pagalbą USE tyrimams atlikti ir kritusiems gyvuliams šalinti (16). Skerdyklų atliekų šalinimo veiklai iš esmės draudžiama teikti valstybės pagalbą (17). Be to, valstybės pagalba suderinama su vidaus rinka tik tada, jei įrodoma, kad ji teikiama ūkininkams, o ne antrinėms gamybos įmonėms (pvz., skerdykloms arba gyvulių šalinimo įrenginiams) (18).
2.5.1. 2004 m. sausio 29 d. Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos NN 33/03
(40)
2004 m. Komisija patvirtino valstybės pagalbos priemones dėl USE grėsmės Reino krašte-Pfalce, apie kurias Vokietija pranešė pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, USE Bendrijos gaires ir 2000 m. rugpjūčio 12 d. Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriuje (19). Šiomis valstybės pagalbos priemonėmis buvo siekiama užkirsti kelią USE plitimui, inter alia, ūkininkams kompensuojant papildomas pavojų keliančios medžiagos šalinimo išlaidas, patirtas dėl draudimo galvijus šerti mėsos ir kaulų miltais.
(41)
Komisija, be kitų priemonių, patvirtino vienkartinį valstybės pagalbos mokėjimą 100 % kompensuojant pavojų galinčių kelti skerdyklų specifinių atliekų šalinimo išlaidas, kurios buvo patirtos asociacijos teritorijoje nuo 2000 m. spalio mėn. iki 2001 m. rugsėjo mėn. dėl draudimo gyvulius šerti iš gyvulių pagamintais miltais. Tačiau šiuo atveju buvo numatyta, kad paramą gaus ne įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, o skerdyklos.
2.5.2. 2004 m. liepos 6 d. Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos N 15/04
(42)
Pagal antrąją taip pat 2004 m. patvirtintos valstybės pagalbos schemą ūkininkai Reino krašte-Pfalce turi gauti kompensacijas už išlaidas, patirtas renkant ir apdirbant kritusius gyvulius, už kuriuos ūkininkai mokėjo draudimo įnašus į epizootijų draudimo fondą (vok. Tierseuchenkasse) (20). Mokesčius, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna už asociacijos teritorijoje kritusių gyvulių surinkimą ir apdirbimą, lygiomis dalimis moka federalinės žemės (Reino kraštas-Pfalcas, Hesenas, Saro kraštas), asociacijos nariai ir atitinkamų žemių epizootijų draudimo fondai. Tačiau gyvulininkyste užsiimantys asmenys privalo padengti 25 % perdirbimo išlaidų.
(43)
Komisija 1999 m. sausio 1 d. - 2013 m. gruodžio 31 d. laikotarpiui patvirtino tiesiogiai įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamą valstybės pagalbą. Pagalba buvo suteikta su sąlyga, kad ji bus teikiama tik ūkininkams ir nebus teikiama kartu su kita pagalba.
(44)
Kadangi valstybės pagalba kompensuojama atitinkama iš anksto nustatytų mokesčių dalis (100 % - už surinkimą ir 75 % - už apdirbimą), Komisija padarė išvadą, kad ši valstybės pagalbos schema skirta tik ūkininkams, o įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl jos negaus jokios ekonominės naudos.
2.5.3. Patvirtintos valstybės pagalbos schemos NN 33/03 ir N 15/04 ir metiniai įnašo mokėjimai
(45)
Parama pagal abi patvirtintas valstybės pagalbos schemas (toliau - žemės ūkio valstybės pagalba) įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung apskaitos dokumentuose nurodoma kaip pajamos. 36 dalyje nurodant nuostolį, į kurį neįskaičiuoti metiniai įnašo mokėjimai, atsižvelgta į tai, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung žemės ūkio valstybės pagalbą gavo kaip pajamas.
(46)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinius įnašo mokėjimus gauna papildomai kartu su žemės ūkio valstybės pagalba, kad būtų galima padengti likusį nuostolį.
3. PRIEŽASTYS PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(47)
Skundo pateikėja mano, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl ekonominių priežasčių negalėtų vykdyti veiklos, jei įmonės nariai metiniais įnašo mokėjimais nepadengtų šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patirto nuostolio. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, turinti asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimo monopolį ir todėl nepatirianti konkurencijos, rinkoje siūlo ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimo paslaugas, kurių kaina yra žemesnė už rinkos kainą. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainų politika tesiekia užtikrinti krūvį savo įrenginiams, kurių nenaudojant turima daug nepanaudotų pajėgumų.
(48)
Skundo pateikėja mano, kad metiniais įnašo mokėjimais įvairiais aspektais iškreipiama konkurencija. Skundo pateikėja itin nepalankiai vertina įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodarą trečios kategorijos medžiagos šalinimo atveju, taip pat šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų medžiagos šalinimo viešųjų pirkimų konkurso pasiūlymo kainodarą:
a)
įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung siūlo šalinti skerdyklų atliekas ne mokant už šią paslaugą nuo perdirbto kiekio priklausantį mokestį, bet siūlydama nustatytą kainą už vieną gyvulį. Todėl mažesnės skerdyklos, kurios atskirdamos trečios kategorijos medžiagą nuo pirmos ir antros kategorijų medžiagos patiria didesnes išlaidas nei didesnės ir geresnę įrangą turinčios skerdyklos, skatinamos atsisakyti rūšiavimo ir trečios kategorijos medžiagą kartu su pirmos ir antros kategorijų skerdyklos atliekomis perduoti įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung. Taip įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung siūlo šalinti skerdyklų atliekas ne išlaidas dengiančiomis kainomis, nes į savo mokesčius neįskaičiuoja papildomų išlaidų, patiriamų dėl trečios kategorijos medžiagos perdirbimo su kitų kategorijų medžiaga;
b)
šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose surinktos pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo viešųjų pirkimų konkurse įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo laimėti tik todėl, kad fiksuotosios su pajėgumų numatymu susijusios išlaidos jau buvo padengtos metiniu įnašu ir įmonė galėjo pasiūlyti mažesnius mokesčius.
(49)
Vokietija mano, kad metinį įnašą mokėti būtina, norint padengti išlaidas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria vykdydama įpareigojimą numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Argumentuodama Vokietija taip pat pateikė instituto „Fraunhofer-Institut“ 2007 m. kovo mėn. tyrimą (21) (toliau - instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimas), kuriame teigiama, kad išlaidos, susijusios su epizootijų atveju naudotinais pajėgumais, sudaro apie 50 % visų išlaidų, reikalingų pajėgumams užtikrinti. Be to, metiniai įnašo mokėjimai būtini, norint padengti užterštų įrenginių valymo išlaidas.
(50)
Komisija, atlikusi pirminį vertinimą, pirmiausia nustatė, kad metiniai įnašo mokėjimai įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung teikia esminę ekonominę naudą, nes sumažina einamąsias įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung išlaidas, Komisija taip pat nustatė, kad šie mokėjimai turi ir kitų valstybės pagalbos požymių.
(51)
Komisija nurodė, kad teikti tokią pagalbą paprastai yra draudžiama. Komisija taip pat pareiškė abejojanti, ar metinius įnašo mokėjimus galima pagrįsti argumentu, kad jie buvo teikiami kaip kompensacija už epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą. Savo nuomonę Komisija pagrindė keturiais Teisingumo Teismo Altmark sprendime nurodytais kriterijais (22):
a)
įmonė gavėja privalo faktiškai būti įpareigota vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus, o šie įpareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti;
b)
kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, turi būti nustatyti iš anksto objektyviu ir skaidriu būdu;
c)
kompensacija negali viršyti to, kas būtina, siekiant padengti visas ar dalį išlaidų, kurios patiriamos vykdant viešosios paslaugos įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu;
d)
kai įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, nėra pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, kuri leistų pasirinkti paraišką pateikusią organizaciją, galinčią teikti šias paslaugas mažiausiomis visuomenei išlaidomis, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų analize, kurių tipinė gerai valdoma įmonė būtų patyrusi vykdydama šias pareigas.
(52)
Komisija, svarstydama, ar aptariamos paslaugos yra visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, suabejojo, ar epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas atitinka viešąjį interesą, nes principas „teršėjas moka“ ūkininkus iš esmės įpareigoja šalinti kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas, o ūkininkams teikiama parama pagal Komisijos patvirtintas valstybės pagalbos schemas. Taip pat kyla klausimų, ar būtina mokėti metinį įnašą. Kitų Vokietijos Federacinės Respublikos federalinių žemių patirtis parodė, kad epizootijų atveju pakanka privačių įmonių turimų pajėgumų, papildomai nekompensuojant už tokių pajėgumų numatymą.
(53)
Komisija taip pat abejoja, ar įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai atitinka skaidraus pavedimo teikti paslaugas reikalavimus, nes iki 2010 m. juose nebuvo apibrėžtas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung viešosios paslaugos įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, taip pat nebuvo nurodyti būtini išlaidų apskaičiavimo kriterijai.
(54)
Komisija, svarstydama būtinybę mokėti metinį įnašą, iškėlė klausimą, ar metiniais įnašo mokėjimais iš tiesų nedengiamas dėl turimų nepanaudotų pajėgumų patiriamas nuostolis. Abejojama, ar reikia mokėti papildomą metinį įnašą, jei kitose federalinėse žemėse visos išlaidos dengiamos teršėjų mokamais mokesčiais.
(55)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung teikti paslaugas nebuvo pasirinkta viešųjų pirkimų konkurse, abejojama, ar ji yra tipinė gerai valdoma įmonė.
(56)
Taigi, Komisija daro pirminę išvadą, kad reikia išsamiai patikrinti, ar iš tiesų būtina įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokėti metinį įnašą epizootijų atveju naudotiems pajėgumams numatyti ir ar rinkoje nėra pakankamai nepanaudotų pajėgumų, kuriuos būtų galima naudoti epizootijų atveju.
(57)
Galiausiai taip pat abejojama Vokietijos argumentu, kad metinius įnašo mokėjimus būtų galima pagrįsti, laikant juos kompensacija už patiriamas užterštų įrenginių valymo išlaidas. Pagal 2008 m. balandžio 1 d. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių (toliau - Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairės) (23) 132 dalį tokia valstybės pagalba laikoma suderinama su vidaus rinka tik tuomet, jei paramos gavėjas pagal nacionalinės teisės aktus nėra atsakingas asmuo, o šiuo atveju taip nėra.
4. BYLOS VALSTYBĖS NARĖS TEISMUOSE
(58)
2010 m. gruodžio 16 d. Federalinis administracinis teismas nusprendė, kad 2010 m. metiniai įnašo mokėjimai nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes jie atitinka vadinamuosius Altmark sprendimo kriterijus. Federalinis administracinis teismas nepriėmė sprendimo dėl ankstesniais metais mokėto metinio įnašo, nes ieškinį pateikti dėl metinio įnašo, mokėto iki 2010 m., esą buvo neleistina.
4.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(59)
Federalinis administracinis teismas mano, kad šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimas pagal Šalutinių gyvūninių produktų reglamentą ir ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnio 1 dalį yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga ir apima epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą.
(60)
Federalinis administracinis teismas pajėgumus skirsto į įrenginiams veikiant įprastu režimu turimus pajėgumus, įskaitant įmonės nepanaudotus pajėgumus, ir į paprastai turimus pajėgumus, kai nesinaudojama įrenginiais. Jei metiniais įnašo mokėjimais būtų padengiamos išlaidos, patiriamos dėl įrenginiams veikiant įprastu režimu turimų pajėgumų, įskaitant įmonės nepanaudotus pajėgumus, Federalinis administracinis teismas pritartų nuomonei, kad atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“ metiniai įnašo mokėjimai būtų laikomi valstybės pagalba.
(61)
Tačiau jei metiniais įnašo mokėjimais padengiamos išlaidos, susijusios su nepanaudotais pajėgumais, kurie būtų numatomi tik epizootijų atvejui, susijusios išlaidos, metinių įnašų nereikėtų laikyti valstybės pagalba. Šiuo atveju tai, kad nepanaudoti pajėgumai galėtų būtų didesni, nei būtų reikalinga įmonei, yra nesvarbu, nes taip jau yra, kad šie pajėgumai paprastai yra nenaudojami. Tik tuo atveju, jei būtų požymių, kad nenaudojami pajėgumai naudojami ir įprastai veiklai (pvz., trečios kategorijos medžiagai šalinti), reikėtų daryti kitas išvadas. Tačiau šiuo atveju taip nėra, nes metiniai įnašai yra tik kompensacija už išlaidas, patiriamas vykdant viešosios paslaugos įpareigojimą - numatant epizootijų atveju naudotinus pajėgumus.
4.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(62)
Federalinis administracinis teismas, priimdamas sprendimą dėl skaidrumo kriterijaus, nustatė, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai buvo pakeisti 2010 m. vasario 2 d., prieš pat priimant sprendimą dėl 2010 m. metinio įnašo mokėjimo. Federalinis administracinis teismas mano, kad 2010 m. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnyje nustatyta, jog metiniais įnašais siekiama kompensuoti tik išlaidas, susijusias su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu.
4.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(63)
Teismas nustatė, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnyje nustatyta, jog metiniais įnašais siekiama kompensuoti tik išlaidas, susijusias su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu.
(64)
Be to, nustatyta, kad sprendimas dėl pajėgumų apimties yra ne įmonės priimtas sprendimas, kurį reikėtų priimti atsižvelgiant į tokių pajėgumų ekonominį pagrįstumą. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas dėl savo pobūdžio yra neekonomiškas, nes pajėgumų numatymo išlaidos visiškai neatitinka didelės apimties epizootijos protrūkio tikimybės.
4.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(65)
Federalinis administracinis teismas mano, kad šiuo atveju negalima taikyti Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus, nes pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinamos atskirai nuo trečios kategorijos medžiagų. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung viešąsias ir komercines paslaugas teikia atskirai, o Altmark sprendimo atveju privati autobusų įmonė buvo įpareigota vykdyti daug viešosios paslaugos įpareigojimų (pvz., dėl stotelių skaičiaus ir tvarkaraščio), kurie itin pakeitė esminių pervežimo paslaugų pobūdį. Todėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamas metinis įnašas buvo skirtas išlaidoms kompensuoti, patiriamoms teikiant viešąją paslaugą už rinkos ribų.
(66)
Federalinis administracinis teismas taip pat mano, kad viešosios valdžios institucija gali įgyvendinti su viešuoju interesu susijusias užduotis neįsipareigodama kreiptis į privačius paslaugų teikėjus. Federalinis administracinis teismas, remdamasis Teisingumo Teismo sprendimais dėl viešųjų pirkimų, konstatavo, kad viešosios valdžios institucija gali pati nuspręsti, ar užduotį įgyvendinti savo priemonėmis, ar paslaugas pirkti rinkoje (24).
5. SKUNDO PATEIKĖJOS PASTABOS
5.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(67)
Skundo pateikėja tvirtina, kad atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“ epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas nėra visuotinės ekonominės svarbos paslauga (VESP) pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį.
(68)
Galima nesunkiai nustatyti teršėjus - ūkininkus ir skerdyklas, nes veiksminga epizootijų prevencija naudinga ūkininkams (epizootijos gali būti pavojingos ūkininkų kaimenėms ir turtui). Skerdyklos dėl greitos ir veiksmingos kovos su epizootijomis gali tęsti įprastą savo veiklą.
(69)
Principas „teršėjas moka“ taip pat pripažįstamas ir atitinkamuose Vokietijos Federacines Respublikos teisės aktuose, kuriuose ūkininkai ir skerdyklos laikomi teršėjais, privalančiais atlyginti šalinimo išlaidas (25).
5.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(70)
Skundo pateikėja teigia, kad, tik pradėjus tyrimą Vokietijoje ir po to, kai Komisija pradėjo procedūrą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pareiškė, kad ji visada buvo įpareigota numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Tačiau prieš pakeičiant įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus 2010 m. įmonei ZT nebuvo aiškiai pavesta numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, taip pat nebuvo prieš tai nustatyti kompensacijos apskaičiavimo kriterijai.
5.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(71)
Skundo pateikėja tvirtina, kad dėl reikalavimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus gyvulių kūnų šalinimo įmonės nepatiria grynųjų išlaidų.
5.3.1. Epizootijų atveju naudotini pajėgumai užtikrinami įmonės nepanaudotais pajėgumais
(72)
Gyvulių kūnų šalinimo įrenginiai Vokietijoje paprastai naudojami 5 ar 6 dienas per savaitę, darbas vyksta 2 pamainomis, su 5 % svyravimais. Dėl sezonų ypatumų išauga paklausa, darbas organizuojamas 3 pamainomis, o sumažėjus paklausai grįžtama prie 5 dienų 2 pamainų ciklo. E. Böckenhoffo atliktu tyrimu (26) įrodyta, kad darbą organizavus 3 pamainomis per savaitę ir papildomomis pamainomis savaitgaliais galima užtikrinti pakankamai epizootijų atveju naudotinų pajėgumų, kad būtų galima susidoroti su didesniu medžiagos kiekiu epizootijų atveju.
(73)
Taigi, įprastu režimu veikiančių šalinimo įrenginių nenaudojamus pajėgumus galima panaudoti kaip epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Skundo pateikėja pabrėžia, kad niekada nesijautė įsipareigojusi papildomai investuoti, kad galėtų numatyti pakankamai epizootijų atveju naudotinų pajėgumų.
(74)
Skundo pateikėja taip pat tvirtina, kad planuojant šalinimo įrenginio pajėgumus reikia atsižvelgti į kaimyninių federalinių žemių turimus pajėgumus. Didelės epizootijos protrūkio atveju norint patenkinti trumpalaikę išaugusią pajėgumų paklausą galima pasinaudoti kitų federalinių žemių pajėgumais. Nėra jokių teisinių nuostatų, draudžiančių pervežti pirmos ir antros kategorijų medžiagą. Priešingai, atitinkamais Vokietijos Federalinės Respublikos teisės aktais (27) nustatyta, kad epizootijų atveju galima pasinaudoti kaimyninių teritorijų pajėgumais, t. y. puikia galimybe įveikti dėl pajėgumų trūkumo kylančius sunkumus.
5.3.2. Bendros išlaidos finansuojamos nuolatinėmis pajamomis iš mokesčių
(75)
Remiantis skundo pateikėjos teiginiais, su visais pajėgumais susijusios išlaidos paprastai finansuojamos pajamomis iš mokesčių, kurias įmonė, kuriai pavesta šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, gauna vykdydama savo įprastą veiklą. Kadangi su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos sudaro įmonės įrenginių veikimo užtikrinimo išlaidų dalį, jas galima įskaičiuoti nustatant mokesčius. Skundo pateikėja čia atkreipia dėmesį į Federalinio administracinio teismo sprendimą (28), kuriuo išaiškinta, kad su pajėgumų numatymu susijusios objektyviomis priežastimis pagrįstos išlaidos gali būti įskaičiuotos į mokesčius.
(76)
Dešimtyje iš šešiolikos federalinių žemių (Berlyne, Brandenburge, Brėmene, Hamburge, Meklenburge-Pomeranijoje, Žemutinėje Saksonijoje, Šiaurės Reine-Vestfalijoje, Saksonijoje-Anhalte, Šlėzvige-Holšteine ir Tiuringijoje) šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą pavesta tik privačioms įmonėms. Kai kuriose iš šių federalinių žemių yra regionų, kuriuose laikoma ypač daug galvijų, pvz., Žemutinėje Saksonijoje, Šiaurės Reine-Vestfalijoje ir Šlėzvige-Holšteine. Bavarijoje ir Hesene dalį gyvulių kūnų šalinimo vykdo privačios įmonės.
(77)
Federalinėse žemėse, kuriose skundo pateikėjai ir įmonės grupės įmonėms pavesta šalinti šalutinius gyvūninės kilmės produktus (pvz., Meklenburge-Pomeranijoje, Saksonijoje-Anhalte ir Tiuringijoje), viešosios valdžios institucijos ir įmonė, kuriai pavesta teikti paslaugas, nustatė metinius didžiausius pajėgumus, kuriuos turi numatyti šalinimo įmonė. Manoma, kad šių pajėgumų pakaktų norint patenkinti išaugusią paklausą epizootijos atveju. Skundo pateikėjos žiniomis, kai kuriuose viešųjų pirkimų konkursuose Šiaurės Reine-Vestfalijoje jau nustatyta epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis. Pavyzdys - Šteinfurto rajono viešieji pirkimai, kuriuose nustatyta epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis - 5 % prieš metus laikytų galvijų kiekio. Mokesčiai už šalinimą apskaičiuojami taip, kad bendros šalinimo įrenginių išlaidos būtų visiškai dengiamos ūkininkų ir skerdyklų mokamais mokesčiais už šalinimą.
(78)
Taigi, kitų federalinių žemių patirtis parodė, kad bendros vieno šalinimo įrenginio išlaidos, įskaitant su epizootijų atveju naudotinais pajėgumais susijusias išlaidas, yra visiškai finansuojamos pajamomis iš mokesčių, todėl valstybė neturi mokėti papildomų kompensacijų.
5.3.3. Faktinis įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinių įnašų panaudojimas
(79)
Skundo pateikėja teigia, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinius įnašus naudoja ne tik nuostoliui, patirtam įrenginiams veikiant įprastu režimu, padengti, bet ir užtikrinant perteklinius pajėgumus patirtam nuostoliui padengti, o šie pajėgumai vėliau naudojami ne asociacijos tikslams įgyvendinti.
5.3.3.1. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų naudojimas įgyvendinant šiaurinių ir centrinių Heseno žemių viešąsias užduotis
(80)
Palyginus instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrime (29) nurodytus nepanaudotus pajėgumus su nepanaudotais pajėgumais, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nurodė 2009 m. pasiūlyme dėl šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų, akivaizdu, kad nenaudojami įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai bėgant laikui vis mažėja: 2005 m. nepanaudoti pajėgumai ir tariamai reikalingi epizootijų atveju naudotini pajėgumai pagal instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimą sudarė apie 50 % bendro pajėgumų lygio, o iki 2009 m. šių pajėgumų lygis nukrito iki 35 % pajėgumų lygio (ši informacija nurodoma įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pasiūlyme dėl šiaurinių ir centrinių Heseno žemių viešųjų pirkimų).
(81)
Darant prielaidą, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung iš tiesų įpareigota numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus ir kad 50 % įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumų vidutiniškai sudaro reikiamą epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį (kaip nustatyta instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrime), įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebūtų galėjusi dalyvauti viešuosiuose šiaurinių Heseno žemių pirkimuose, taip pat negalėtų prisiimti kitų įpareigojimų šalinti medžiagą Badeno-Viurtembergo žemėje.
(82)
Tačiau kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung iš tiesų laimėjo šiaurinių Heseno žemės rajonų viešuosius pirkimus ir prisiėmė papildomus įpareigojimus teikti šalinimo paslaugas, ji buvo priversta, vykdydama įprastą veiklą, naudoti dalį reikiamų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų. Taigi, akivaizdu, kad metiniais įnašo mokėjimais buvo padengiamos su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos, neprireikus naudoti epizootijų atveju naudotinų pajėgumų.
5.3.3.2. Nereikalingų nepanaudotų pajėgumų finansavimas
(83)
Skundo pateikėja lygina įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumus su kitose federalinėse žemėse turimais nepanaudotais pajėgumais ir prieina prie išvados, kad, atsižvelgiant į skirtingą galvijų kaimenių dydį, nepanaudoti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai keturis ar penkis kartus viršija kitose federalinėse žemėse epizootijų atveju naudotinus nepanaudotus pajėgumus. Taigi, metiniais įnašais finansuojami nepanaudoti pajėgumai, kurie, lyginant juos su kitų federalinių žemių patirtimi, smarkiai viršija reikalingus epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Perteklinius įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudotus pajėgumus galima vėliau panaudoti ne asociacijos teritorijoje surinktai medžiagai šalinti, pvz., dalyvaujant šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešuosiuose pirkimuose.
5.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(84)
Skundo pateikėja nurodo, kad sutartis dėl šalinimo su įmone Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo pasirašyta ne vykdant viešųjų pirkimų procedūrą. Daugumoje kitų federalinių žemių pajėgiausias kandidatas nustatomas vykdant viešųjų pirkimų procedūrą. Be to, atlikta išlaidų analizė: įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung išlaidos buvo lyginamos su tipinės gerai valdomos įmonės išlaidomis.
(85)
Skundo pateikėja mano, kad nebuvo jokių teisinių kliūčių, dėl kurių nebuvo galima Reino krašto-Pfalco žemėje surengti viešųjų pirkimų.
5.5. Konkurencijos iškreipimas ne asociacijos teritorijoje
5.5.1. Išlaidų nedengiantis įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pasiūlymas šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešuosiuose pirkimuose
(86)
Skundo pateikėja teigia, kad metiniai įnašo mokėjimai iškreipė konkurenciją, šį teiginį skundo pateikėja pagrindžia pateikdama pavyzdį - šiaurinių Heseno žemės rajonų viešuosius pirkimus.
(87)
Prieš surengiant viešuosius pirkimus pirmos ir antros kategorijų medžiagą šalinti buvo pavesta skundo pateikėjos įmonių grupės gyvulių kūnų šalinimo įmonei Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (toliau - įmonė TBA Schäfer). Tačiau įmonė TBA Schäfer 2009 m. negalėjo laimėti viešųjų pirkimų konkurso prieš įmonę Zweckverband Tierkörperbeseitigung. Įmonė TBA Schäfer savo pasiūlymą privalėjo pagrįsti visomis patiriamomis išlaidomis, o įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo suteikta galimybė siūlyti išlaidų nedengiančius mokesčius, nes dalis šios įmonės pajėgumų užtikrinimo išlaidų jau buvo finansuota metiniais įnašo mokėjimais.
(88)
Kitas faktas, įrodantis, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šiaurinių Heseno žemės rajonų viešuosiuose pirkimuose pateikė išlaidų nedengiantį pasiūlymą, yra mokesčių, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna savo asociacijos teritorijoje, palyginimas. Asociacijos teritorijoje įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokestis siekia 328 EUR už toną, o pasiūlyme dėl šiaurinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų įmonė nurodė tik 208 EUR mokestį už toną. Kadangi nėra didelių skirtumų tarp medžiagos surinkimo išlaidų abiejose teritorijose, nesuvokiama, kaip įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gali siūlyti tą pačią paslaugą šiauriniuose Heseno žemės rajonuose už mokestį, kuris yra beveik trečdaliu mažesnis už asociacijos teritorijoje gaunamą mokestį.
(89)
Įmonės TBA Schäfer išlaidų pagrindas yra žinomas iš kitų viešųjų pirkimų, todėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo lengva nurodyti 208 EUR mokestį už toną, kuris yra tik 4 EUR mažesnis už įmonės TBA Schäfer pasiūlytą kainą (ši įmonė pasiūlė 212 EUR mokestį už toną), taip įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung privertė priimti jai palankų viešųjų pirkimų sprendimą.
5.5.2. Išlaidų nedengiantys įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokesčiai už trečios kategorijos medžiagos šalinimą
(90)
Skundo pateikėja tvirtina, kad dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodaros Reino krašte-Pfalce skerdyklos yra mažiau skatinamos atskirti trečios kategorijos medžiagą nuo pirmos ir antros kategorijų medžiagos. Todėl didelis trečios kategorijos medžiagos, kurią būtų galima perdirbti į naminių gyvulių pašarą, kiekis šalinamas kartu su žemos kokybės pirmos ir antros kategorijų medžiaga (30).
(91)
Be to, trečios kategorijos medžiagos kiekis, kuris dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodaros pašalinamas iš rinkos, yra didesnis, nei nurodyta pirminiame Komisijos rinkos vertinime. Sprendimo pradėti procedūrą 33 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad trečios kategorijos medžiaga atskiriama 72 % visų skerdimo atvejų Reino krašte-Pfalce. Tačiau šie duomenys grindžiami tik skerdimų skaičiumi. Jei atsižvelgtumėme į tai, kad skerdžiant galvijus susidaro daug didesnis trečios kategorijos medžiagos kiekis, nei skerdžiant kiaules, paaiškėtų, kad atskiriama tik 45 % trečios kategorijos medžiagos. Todėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodara rinką iškreipia dar daugiau, nei manyta iki šiol.
6. ĮMONĖS ZWECKVERBAND TIERKÖRPERBESEITIGUNG PASTABOS
(92)
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pastabos svarbiais aspektais sutampa su Vokietijos pastabomis, kurios pateikiamos kitame skyriuje. Todėl, siekiant išvengti kartojimosi, įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pastabos išsamiau nepateikiamos.
7. VOKIETIJOS PASTABOS
(93)
Vokietija nesutinka, kad pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus mokami metiniai įnašai yra neteisėta valstybės pagalba, nes ji atitinka vadinamojo Altmark sprendimo kriterijus. Vokietija taip pat nesutinka, kad ši parama nesuderinama su vidaus rinkos principais, nes metiniai įnašo mokėjimai neviršija išlaidų, susijusių su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu ir užterštų įrenginių valymu.
7.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(94)
Vokietija visų pirma nurodo, kad epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Šį teiginį Vokietija grindžia tuo, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas yra privalomoji savivaldybių užduotis.
(95)
Nurodoma, kad vietos valdžios institucijos įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung, kaip viešajai įstaigai, pavedė įgyvendinti šią privalomąją užduotį. Teigiama, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas atitinka visuotinį ekonominį interesą ir taip pat saugoma žmonių sveikata. Tokia nuostata ypač taikytina epizootijų atveju.
(96)
Reikia atsižvelgti į tai, kad prieš įmonę Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalima pateikti argumento, jog galima gauti finansavimą ir pagal USE Bendrijos gaires bei pagal 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gaires. Šiomis gairėmis reglamentuojamas išlaidų, patiriamų šalinant faktiškai nugaišusių gyvulių kūnus (kritusius gyvulius), finansavimas, o ne su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusių išlaidų finansavimas. Todėl metiniai įnašų mokėjimai nesutampa su parama pagal patvirtintas USE valstybės pagalbos schemas.
(97)
Be to, kritusių gyvulių šalinimo atveju ūkininkus būtų galima laikyti teršėjais, o nustatyti teršėjus patiriant išlaidas, susijusias su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu, yra sudėtinga.
7.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(98)
Reino krašto-Pfalco žemės įstatymu dėl ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo nuo 1979 m. įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung pavesta šalinti šalutinius gyvūninės kilmės produktus.
(99)
2010 m. vasario 1 d. pakeitus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus nustatyta reikalinga epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis ir grynųjų išlaidų apskaičiavimo kriterijai. Nustatant apimtį ir kriterijus remtasi instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu.
(100)
Vokietija pabrėžia, kad, ir prieš 2010 m. pakeičiant įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung jos narių mokami metiniai įnašai buvo reglamentuoti objektyviai ir skaidriai. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung asociacijos susirinkime taikant viešą procedūrą kaip įstatai priimamas atitinkamų metų įmonės ūkinės veiklos planas, kurį patvirtina kontroliuojanti institucija, o pats planas skelbiamas oficialiuosiuose Reino krašto-Pfalco, Heseno ir Saro krašto leidiniuose.
7.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(101)
Vokietija mano, kad būtina numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, norint užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą epizootijų metu.
7.3.1. Tyrimas dėl epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimties
(102)
Vokietijos teigimu, epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis nustatyta 2010 m. vasario 2 d. pakeitus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus, remiantis instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu. Pradėjus procedūrą Vokietija institutui „Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten“ pateikė užsakymą atlikti kitą tyrimą (31) (toliau - ISPA-RP tyrimas).
(103)
Instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrime nustatytas galimas medžiagos kiekis įvairiais atvejais, atsižvelgiant į šių atvejų pasitaikymo tikimybę. ISPA-RP tyrime atliekama išsami metodinė analizė, numatomi įvairūs epizootijų modeliai snukio ir nagų ligos (SNL) arba klasikinio kiaulių maro (KKM) protrūkio atvejais.
(104)
Abiejuose tyrimuose prieita prie išvados, kad visų įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumų pakanka, norint perdirbti įprastą asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagos kiekį - vidutiniškai 1 700 tonų per savaitę, ir trumpą bei ilgesnį laiką trunkančių epizootijų metu susidarantį medžiagos kiekį.
7.3.1.1. Trumpalaikės epizootijos
(105)
Iš ISPA-RP tyrimo paaiškėjo, kad, darant prielaidą, jog trumpalaikių epizootijų atveju per dieną susidaro papildomas iki 200 tonų medžiagos kiekis iš viso 2-5 dienas, panaudojant turimus nepanaudotus savaitės pajėgumus - 1 523 tonas - nekiltų jokių sunkumų kartu su įprastu medžiagos kiekiu perdirbti susidarančią medžiagą, dirbant 3 pamainomis 5 dienas per savaitę ir atsisakant papildomų pamainų savaitgalį.
(106)
Nustatyta, kad netgi didesnę asociacijos teritorijos dalį apėmusių epizootijų atveju būtų galima perdirbti per 8 savaites susidarantį papildomą 1 300-1 800 tonų (per savaitę) kiekį organizuojant darbą pamainomis savaitgaliais, tokiu atveju per savaitę būtų galima naudotis trumpalaikiais nepanaudotais pajėgumais - iki 2 819 tonų per savaitę (taip pat žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
7.3.1.2. Ilgalaikės epizootijos
(107)
Šis modelis grindžiamas prielaida, kad dėl visoje asociacijos teritorijoje išplitusios snukio ir nagų ligos skerdžiamų gyvulių kiekis sudarytų 10 %, kaip kad 2001 m. atsitiko Didžiojoje Britanijoje. Manoma, kad tokiu atveju per savaitę vidutiniškai susidarytų 1 300 tonų, o epizootija tęstųsi 18 savaičių. ISPA-RP tyrime nustatyta, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginiuose, dirbant 3 pamainomis 5 dienas, ilgesnį laikotarpį, be įprasto medžiagos kiekio, būtų galima perdirbti ir šį kiekį (žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
7.3.1.3. Pateiktų tyrimų išvados
(108)
Vokietija mano, kad pateiktuose tyrimuose nustatyta, jog visų turimų pajėgumų, dirbant 5 dienas 3 pamainomis, pakanka, norint, be įprasto medžiagos kiekio, perdirbti papildomą kiekį, susidarantį trumpalaikių ir ilgalaikių epizootijų metu. Kad būtų galima tai padaryti, daugelyje modelių net nenumatytas darbas papildomomis pamainomis, kurias, įmonei veikiant didžiausiu krūviu, būtų galima organizuoti 6-12 savaičių.
(109)
Tyrimuose prieita prie išvados, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, dirbdama 3 pamainomis 5 dienas, turi pakankamai pajėgumų, kad galėtų perdirbti įprastą kiekį ir numatomą ilgiau trunkančių epizootijų metu susidarantį medžiagos kiekį. Todėl manoma, kad visi šiuo metu turimi pajėgumai atitinka pasiūlą, bet nėra pertekliniai.
7.3.2. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos
(110)
Vokietijos pateikti epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidų skaičiavimai pagrįsti instituto „Fraunhofer-Institut“ išvadomis. Skirstant su pajėgumais susijusias išlaidas į įrenginiams veikiant įprastu režimu patiriamas išlaidas ir su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas remtasi vidutiniu visų pajėgumų, kuriuos galima naudoti dirbant 3 pamainomis 5 dienas, naudojimo lygiu. Paaiškėjo, kad įprastu režimu veikianti įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung išnaudoja apie 50 % bendro savo pajėgumų, kuriuos galima naudoti, dirbant 3 pamainomis 5 dienas, lygio.
(111)
Remiantis šiuo įrenginių naudojimo lygiu nustatyta, kad įprastai veiklai ir epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymui tenka maždaug po 50 % su pajėgumais susijusių išlaidų, patiriamų surenkant ir apdirbant medžiagą (32). Taigi, susidaro nurodytos su epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos.
2 lentelė
Vokietijos nurodytos išlaidos, susijusios su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu 2000-2009 m.
(EUR)
Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos
2000 m.
2 250 106
2001 m.
2 608 383
2002 m.
3 163 429
2003 m.
3 121 934
2004 m.
3 133 539
2005 m.
2 986 695
2006 m.
2 793 466
2007 m.
2 606 508
2008 m.
2 507 167
2009 m.
1 961 515
Vidurkis
2 784 282
(112)
Reikia atsižvelgti į tai, kad 2000 ir 2001 m. epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymui priskirta tik apie 45 % su pajėgumais susijusių išlaidų, o 2009 m. epizootijų atveju naudoti pajėgumai dėl to, kad buvo laimėtas šiaurinių ir centrinių Heseno žemės viešųjų pirkimų konkursas, sumažėjo maždaug penktadaliu. Nepateikti 1998 ir 1999 m. epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymo išlaidų skaičiavimai.
7.3.3. Su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusių išlaidų finansavimas metiniais įnašais
(113)
Nurodytais metais, išskyrus 2009 m., asociacijos narių įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokėti metiniai įnašai įtraukti į 2 lentelėje nurodytas epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas. 2009 m. galutinis metinio įnašo dydis sutampa su išlaidomis.
(114)
Vokietija teikia, kad su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos neįtrauktos į naudojimosi mokestį, nes to negalima padaryti remiantis teisės aktais. Nors vietos valdžios institucijos pagal Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo (vok. Kommunalabgabengesetz Rheinland-Pfalz) 7 straipsnį mokesčius gauna už naudojimąsi viešąja infrastruktūra, kad galėtų padengti išlaidas, tačiau negali kilti akivaizdaus konflikto tarp naudojimosi paslauga ar infrastruktūra ir mokesčio. Pagal šio įstatymo 8 straipsnį išlaidos, kuriomis grindžiami mokesčiai už naudojimąsi infrastruktūra ar paslaugas, apskaičiuojamos remiantis ekonominiais išlaidų skaičiavimo principais. Tačiau Vokietija teigia, kad mokestį galima taikyti tik už pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą, bet ne už epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą. Šie pajėgumai numatomi ne kaip paslauga mokesčius mokantiems asmenims, bet ruošiantis galimiems visuomenei gresiantiems pavojams.
7.3.4. Finansavimas kitose federalinėse žemėse
(115)
Komisijos prašymu Vokietija visoje šalyje atliko apklausą apie epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo reglamentavimo ir finansavimo tvarką.
(116)
Visose federalinėse žemėse (išskyrus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung asociacijos teritoriją) epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus sudaro nepanaudoti pajėgumai per savaitę ir savaitgalius. Remiantis E. Böckenhoffo atliktu tyrimu, papildomai į pajėgumų, reikalingų epizootijų atveju, didinimą tradiciškai neinvestuojama. Turimų nepanaudotų pajėgumų, kuriuos savaitės metu galima panaudoti organizuojant darbą 3 pamainomis ir pamainomis savaitgaliais, epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymui pakanka. Pajėgumų nustatymo metodai šiuo metu taikomi remiantis atliktų tyrimų, pvz., Žemutinės Saksonijos instituto ISPA tyrimo (toliau - ISPA-NS tyrimas) (33), rezultatais arba tariantis su susijusiomis interesų grupėmis. Tačiau esminė E. Böckenhoffo tyrimo išvada yra ta, kad papildomų investicijų į pajėgumų didinimą nereikia.
(117)
Įmonės nepanaudotų pajėgumų išlaidos finansuojamos mokesčiais arba rinkliavomis (tai priklauso nuo įmonės teisinės formos). Su nenaudojamais pajėgumais susijusios išlaidos pagal įvairius modelius skirstomos į šalinant kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas patiriamas išlaidas.
(118)
Pagal USE Bendrijos gaires ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gaires skiriant paramą ūkininkams už kritusių gyvulių šalinimą daugelyje federalinių žemių skiriama 67-75 % kritusių gyvulių šalinimo mokesčių siekianti valstybės parama:
a)
Badene-Viurtemberge ir Šiaurės Reine-Vestfalijoje gyvulių savininkai sumoka 25 % apdirbimo išlaidų. 100 % surinkimo išlaidų ir likusius 75 % apdirbimo išlaidų finansuoja valstybė (rajonai ir federalinės žemės);
b)
Saksonijoje-Anhalte, Tiuringijoje ir Brandenburge gyvulių savininkai moka 25-33 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų. Likusią surinkimo ir apdirbimo išlaidų dalį (75-67 %) sumoka valstybė;
c)
Bavarijoje, Reino krašte-Pfalce ir Saro krašte po trečdalį surinkimo išlaidų sumoka rajonai, epizootijų draudimo fondai ir federalinė žemė. 66 % apdirbimo išlaidų sumoka valstybė, 25 % - gyvulių savininkai, o 8 % - epizootijų draudimo fondai;
d)
Saksonijoje 25 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka gyvulių savininkai, 8 % - epizootijų draudimo fondai, o 66 % - valstybė;
e)
Žemutinėje Saksonijoje 60 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka epizootijų draudimo fondai, o 40 % - valstybė. 25 % apdirbimo išlaidų epizootijų draudimo fondai atgauna iš gyvulių savininkų;
f)
Šlėzvige-Holšteine 100 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka epizootijų draudimo fondas;
g)
Meklenburge-Pomeranijoje 100 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka gyvulių savininkai.
(119)
Vokietijos nuomone, iš apžvalgos matyti, kad nelabai svarbu, ar epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos įskaičiuojamos į mokesčius ir rinkliavas arba ar šios išlaidos finansuojamos per metinius įnašo mokėjimus, kaip yra Reino krašte-Pfalce. Svarbu tai, kas iš tiesų apmoka šias išlaidas. Galiausiai paaiškėja, kad didžiąją išlaidų, susijusių su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu, dalį pagal USE Bendrijos gaires ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gaires teikdama paramą sumoka valstybė.
7.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(120)
Vokietija mano, kad Europos Sąjungos teisėje nėra nustatyta įpareigojimo viešaisiais pirkimais atverti rinką pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimui. Tokią nuostatą esą patvirtino ir Teisingumo Teismas (34).
7.5. Ne asociacijos teritorijoje konkurencija neiškreipiama
(121)
Vokietija mano, kad ir šiuo atveju rinkoje konkurencija neiškreipiama.
7.5.1. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung vykdomas laisvosios medžiagos šalinimas nepažeidžiant nuostatos dėl vadinamųjų kryžminių subsidijų
(122)
Vokietija mano, kad trečios kategorijos medžiagos šalinimas ir įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokami metiniai įnašai neiškreipia konkurencijos, nes neteikiamos vadinamosios kryžminės subsidijos:
a)
iš įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinių ataskaitų matyti, kad įmonė, apdirbdama atskirtą trečios kategorijos medžiagą, jau ilgai gauna dideles išlaidas padengiančias pajamas, todėl negalima teikti argumento dėl vadinamųjų kryžminių subsidijų;
b)
trečios kategorijos medžiagą pristatant kartu su pirmos ir antros kategorijų medžiaga, į mokesčius (pagal svorį) jau iš anksto įskaičiuotas sumaišytos medžiagos kiekis. Tai reiškia, kad nustatant mokesčio dydį pagal mokesčio apskaičiavimo modelį jau atsižvelgta į mišrios kategorijos medžiagos kiekį.
(123)
Nėra jokio pagrindo teigti, kaip kad teigia skundo pateikėja, jog dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodaros tik 45 % trečios kategorijos medžiagos yra atskiriama. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada nėra perdirbusi tokio didelio trečios kategorijos medžiagos kiekio, koks gali pasirodyti įvertinus atitinkamą statistiką. Komisijos sprendimo pradėti procedūrą nurodytas 2009 m. atskirtos medžiagos kiekis - 72 % - yra tikslus.
(124)
Be to, reikia atkreipti dėmesį į tai, kad asociacijos teritorijoje 85 % skerdimų atvejų vykdoma 6 skerdyklose, kuriose išrūšiuojama ypač daug medžiagos. Skundo pateikėja teikia paslaugas šioms įmonėms ir iš jų gauna atskirtą trečios kategorijos medžiagą. Taigi, skundo pateikėja gali gauti trečios kategorijos medžiagos rinkoje, joje ji užima labai didelę dalį.
7.5.2. Šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešieji pirkimai
(125)
Teiginio, kad iškreipiama konkurencija, negalima pagrįsti faktu, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose už paslaugas gauna kitokį mokestį nei asociacijos teritorijoje. Finansavimo skirtumus galima paaiškinti skirtingais teisės aktų reikalavimais, pagal kuriuos apskaičiuojamas mokestis. Vokietijoje pagal ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnio 1 dalį pirmos ir antros kategorijų šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimą privalo vykdyti pagal nacionalinės teisės nuostatas kompetentingos vietos valdžios institucijos. Todėl atitinkamuose federalinės žemės ir vietos teisės aktuose gali būti nustatyta skirtinga finansavimo tvarka.
(126)
Jei šalutinės gyvūninės kilmės produktus šalinti privalančios įstaigos pačios nesiima vykdyti šios užduoties, bet perduoda ją trečiajai šaliai (kaip kad yra šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų atveju), mokesčiai nustatomi ne pagal atitinkamo rajono vietos mokesčių ir rinkliavų nustatymo įstatymą, bet pagal „Kainų nustatymo savikainos pagrindu taisykles“ (vok. „Leitsätzen für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten (LSP)“ (35).
(127)
Ypač skiriasi Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo ir „Kainų nustatymo savikainos pagrindu taisyklių“ nuostatos, reglamentuojančios su palūkanomis susijusias išlaidas, kurias galima įskaičiuoti į mokesčius ir rinkliavas, šios išlaidos įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra svarbios, nes įmonė didelę savo investicijų dalį finansavo paskolomis, todėl kasmet moka didelę palūkanų dalį.
(128)
Pagal Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo 8 straipsnį įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šias faktines palūkanų išlaidas gali įskaičiuoti į mokestį, o pagal „Kainų nustatymo savikainos pagrindu taisykles“ nustatant mokestį šiauriniams ir centriniams Heseno žemės rajonams tebuvo galima įskaičiuoti pagal veikloje naudojamo turto vertės vidurkį apskaičiuotas palūkanas, bet ne visas dėl mokamų palūkanų patiriamas išlaidas.
(129)
Skundo pateikėjos teiginys, kad įmonė TBA Schäfer šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų konkursų nelaimėjo dėl metinių įnašo mokėjimo teikiant vadinamąsias kryžmines subsidijas, yra visiškai nepagrįstas. Didesnę įmonės TBA Schäfer pasiūlytą kainą galima paaiškinti tuo, kad įmonė TBA Schäfer nustatė per mažas pajamas už paslaugas ir turi daugiau administracinių išlaidų, ir įmonių grupei moka didesnius įnašus. O įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nustatė tinkamas pajamas už paslaugas ir neprivalo mokėti jokių įnašų grupei, kadangi jokiai įmonių grupei ji nepriklauso.
7.6. Užterštų įrenginių valymas
(130)
Vokietija teigia, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dalį gaunamų metinių įnašų skiria dviejų užterštų įrenginių, esančių vietovėse Sprendlingen-Gensingen ir Sohrschied, valymo išlaidoms padengti.
(131)
Abiejuose užterštuose įrenginiuose buvę savininkai arba įrenginiais naudojęsi asmenys naudojo angliavandenį, dėl to užterštas dirvožemis ir požeminis vanduo. Abu įrenginiai priklauso įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuo jos įsteigimo 1979 m.
(132)
1997 m. balandžio 21 d. ir 1998 m. kovo 31 d. Koblenco rajono valdžios institucijos (vok. Bezirksregierung Koblenz) sprendimais išvalyti teritoriją įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung įpareigota išvalyti teršalus. 2001 m. liepos 13 d. priėmus papildomą sprendimą, be įpareigojimų išvalyti teritoriją vietovėje Sprendlingen-Gensingen, buvo nustatyta papildomų įpareigojimų. Dviejų užterštų įrenginių valymo išlaidos 1998-2010 m. sudarė iš viso 2 413 049 EUR.
7.6.1. Įrenginys vietovėje Sprendling-Gensingen
(133)
Vokietija pripažįsta, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal 1998 m. kovo 31 d. sprendimą išvalyti teritoriją iš esmės turi padengti teritorijos Sprendlingen-Gensingen valymo išlaidas. Tačiau atsižvelgiant į valstybės pagalbą reglamentuojančius teisės aktus yra nepateisinama, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pati turi padengti visas valymo išlaidas, nes remiantis naujausiais Vokietijos teismų sprendimais neribota atsakomybė lemia nelygias, palyginti su privačiomis įmonėmis, sąlygas.
(134)
Privačios įmonės pareiga padengti išlaidas pagal 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos Federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą (36) remiantis nacionaline teise turi apimti pareigą padengti tik pagrįstą išlaidų, kurias įmonė yra pajėgi padengti, dalį. Ši išlaidų dalis, Federalinio Konstitucinio Teismo nuomone, neturėtų viršyti nuosavybės vertės. Šią vertę viršijanti atsakomybė už išlaidas negali būti traktuojama kaip proporcingas turinio ir nuosavybės teisės apribojimo santykis atsižvelgiant į Vokietijos Federacinės Respublikos Konstitucijos 14 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje garantuotą nuosavybės apsaugą. Tačiau kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, būdama juridinis viešasis asmuo, negali remtis Vokietijos Federacinės Respublikos Konstitucijos privatiems asmenims garantuojamomis teisėmis, šis atsakomybės apribojimas įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung netaikomas.
(135)
Vokietija teigia, kad vietovėje Sprendlingen-Gensingen esančio užteršto įrenginio rinkos vertė yra neigiama, nes 2009 m. gruodžio 31 d. balanse numatyta buhalterinė vertė sudaro 128 500 EUR, o valymo išlaidos (šiuo metu siekiančios iš viso 1 542 316 EUR) viršija šią vertę. Todėl viršijama nurodyta atsakomybės riba.
(136)
Pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių 132 dalį atsakomybės ribą viršijančių sąnaudų finansavimą metiniais įnašo mokėjimais reikia laikyti principus atitinkančia pagalba, nes privatūs asmenys turi padengti tik tokią išlaidų dalį, kuri atitinka nuosavybės rinkos vertę.
7.6.2. Įrenginys vietovėje Sohrschied
(137)
Nors įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung1997 m. balandžio 21 d. sprendimu išvalyti teritoriją privalo kaip teršėja padengti išlaidas, Vokietija abejoja, ar įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal Vokietijos teisę iš tiesų yra įpareigota apmokėti išlaidas, patiriamas dėl žalos, kurią padarė ankstesni savininkai arba įrenginius naudoję asmenys, panaikinimo. Tačiau klausimo dėl atsakomybės aiškiai išspręsti nebegalima, nes kalbama apie daugiau nei prieš 30 metų įvykusius faktus.
(138)
Metiniai įnašai, Vokietijos nuomone, yra principus atitinkanti pagalba pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gaires, jei šie mokėjimai naudojami vietovėje Sohrschied užterštos teritorijos valymo išlaidoms padengti, nes įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neturėtų būti įpareigota išvalyti teritoriją.
(139)
Vokietija taip pat teigia, kad ir vietovėje Sohrschied esančių užterštų įrenginių rinkos vertė yra neigiama, todėl ir šiuo atveju yra viršyta jau aprašyta atsakomybės riba.
8. VALSTYBĖS PAGALBAI PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ KELIAMŲ ESMINIŲ SĄLYGŲ VERTINIMAS (NEATSIŽVELGIANT Į ALTMARK SPRENDIMO KRITERIJUS)
(140)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro arba gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
8.1. Iš valstybinių išteklių mokami įnašai
(141)
Vokietija neneigia, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung narių metiniai įnašo mokėjimai yra valstybės pagalba. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nariai - Reino krašto-Pfalco, Saro krašto ir Heseno rajonai ir miestai. Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuo 1979 m. pagal administracinį aktą iš savo narių gauna metinius įnašus, priemonė apima tiesioginį valstybinių išteklių perdavimą. Metinius įnašo mokėjimus reikia priskirti valstybei dėl to, kad jie buvo mokami remiantis administraciniais aktais.
8.2. Ekonominė nauda įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(142)
Visų pirma paramos gavėjas turi būti įmonė. Įmonės sąvoka apima bet kokį ūkinę veiklą vykdantį subjektą, neatsižvelgiant į jo teisinę formą ir finansavimo pobūdį. Ši nuostata taikoma ne tik privačioms, bet ir valstybės įmonėms (37). Bet kokia veikla, kurią vykdant tam tikroje rinkoje siūlomos prekės ar paslaugos, paprastai gaunant už jas atlygį, yra ūkinė veikla (38). Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už atlygį siūlo šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimo paslaugas, ji yra įmonė.
(143)
Įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokami metiniai įnašai iš esmės teikia ekonominę naudą, nes sumažina einamąsias įmonės išlaidas, o už įnašus įmonė neteikia jokių atitinkamų paslaugų. Vis dėlto Vokietija nurodo, kad metiniais įnašo mokėjimais kompensuojamos tik įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiriamos išlaidos, susijusios su įpareigojimu numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, todėl įmonė negauna ekonominės naudos.
(144)
Teisingumo Teismas Altmark sprendime konstatavo, kad kompensacija už viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymą nėra valstybės pagalba, t. y. paramos gavėjas dėl kompensacijos negauna ekonominės naudos, jei tenkinami tam tikri bendri kriterijai (39).
(145)
Atsižvelgiant į Altmark sprendimo svarbą šiuo atveju, Vokietijos argumentas, kad laikytasi Altmark sprendimo kriterijų, išsamiai nagrinėjamas atskirai 9 skyriuje.
8.3. Konkurencijos iškreipimas ir įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai
(146)
Vokietija mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo rinkoje dar nėra konkurencijos, todėl negalima teigti, kad iškreipiama konkurencija ir kenkiama valstybių narių tarpusavio prekybai.
(147)
Komisija visų pirma nustatė, kad regionai turi pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo monopolį. Tačiau didžioji kompetentingų vietos valdžios institucijų dalis šį monopolį perduoda rengdamos viešuosius pirkimus. Todėl rinkoje yra konkurencija. Aptariamu atveju šį teiginį patvirtina šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų konkursai.
(148)
Taip pat, kaip ir 2011 m. vasario 23 d. Sprendimo dėl valstybės pagalbos C 58/06 (ex NN 98/05), kurią Vokietija suteikė bendrovėms Bahnen der Stadt Monheim (BSM) ir Rheinische Bahngesellschaft (RBM), priklausančioms transporto asociacijai Verkehrsverband Rhein-Ruhr (40), atveju, Komisija mano, kad rinka yra atverta pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimui. Europos Sąjungos teisė ir nacionalinė teisė leidžia vietos valdžios institucijoms, kurioms pavesta vykdyti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą, pasirinkti, ar rinkoje pasirinkti paslaugas teikiantį subjektą rengiant viešuosius pirkimus ir jam pavesti vykdyti šią užduotį, ar pačioms imtis šalinimo, sutartį dėl paslaugų teikimo sudarant in house salygomis (41). Neatsižvelgiant į Vokietijos argumentą, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung atitinka sutarčių sudarymo in house sąlygomis kriterijus (42), metiniai įnašo mokėjimai stiprina finansinę įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung padėtį, palyginti su kitų galimų paslaugų teikėjų padėtimi. Kadangi paslaugų teikėjai iš visų valstybių narių gali dalyvauti viešuosiuose pirkimuose, manoma, kad metiniai įnašo mokėjimai gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(149)
Dėl metinių įnašo mokėjimų teikiamos ekonominės naudos taip pat gali sustiprėti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung padėtis tose rinkose, kuriose įmonė patiria tiesioginę konkurenciją su kitais paslaugų teikėjais (trečios kategorijos medžiagos šalinimas, pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo viešieji pirkimai šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose).
8.4. Preliminari išvada dėl valstybės pagalbos buvimo
(150)
Metiniai įnašo mokėjimai atitinka SESV 107 straipsnio 1 dalyje apibrėžtos valstybės pagalbos sąlygas. Kitame skyriuje išsamiau nagrinėjamas Vokietijos argumentas, kad parama atitinka keturis Altmark sprendimo kriterijus.
9. ALTMARK SPRENDIMO KRITERIJŲ ATITIKIMO VERTINIMAS ATSIŽVELGIANT Į SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ
9.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(151)
Pagal pirmąjį Altmark sprendimo kriterijų įmonė gavėja privalo faktiškai būti įpareigota vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus, o šie įpareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti.
(152)
Pirmiausia reikia pažymėti, kad vertinant faktus skiriami 1979-2008 m. ir 2009-2011 m. laikotarpiai.
(153)
Prieš pakeičiant įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus 2010 m. vasario 2 d., nustatant pakeitimų įsigaliojimą atgaline data - nuo 2009 m. sausio 1 d., įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo bendrai pavesta šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą. Senuosiuose įstatuose nebuvo nustatyta jokio įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus. Todėl nebuvo aiškaus įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, kaip reikalaujama pagal pirmąjį Altmark sprendimo kriterijų.
(154)
Pakeistuose įstatuose įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung aiškiai įpareigojama ne tik šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, bet ir numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus.
(155)
Komisija įrodys, kad nei dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įpareigojimo šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, nei dėl įmonės įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus metinių įnašo mokėjimų negalima pagrįsti kaip valstybės kompensacijos pagal pirmąjį Altmark sprendimo kriterijų.
9.1.1. Įpareigojimas šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas
9.1.1.1. Ne visuotinės ekonominės svarbos paslauga
(156)
Federalinis administracinis teismas mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 ir ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnio 1 dalimi yra viešosios paslaugos įpareigojimas, todėl yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Federalinis administracinis teismas mano, kad ypač svarbus yra faktas, jog medžiagos šalinimas pagal Vokietijos teisę yra privalomoji valstybės užduotis, todėl teismas mano, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung veikia pagal valstybės jai suteiktus įgaliojimus. Federalinis administracinis teismas mano, kad viešosios paslaugos įpareigojimas taip pat apima epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymą (43).
(157)
Vokietija pritaria šiai nuomonei ir tvirtina, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas ir epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymas padeda užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą.
(158)
Kadangi pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas yra viešosios paslaugos įpareigojimas, Federalinio administracinio teismo ir Vokietijos nuomone, metinius įnašo mokėjimus galima pagrįsti kaip valstybės kompensaciją už išlaidas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria įgyvendindama šį įpareigojimą.
(159)
Kaip paaiškinta Europos Sąjungos bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (toliau - VESP bendrosios nuostatos) (44) 13 dalyje, valstybės narės, remiantis Teisingumo Teismo praktika, priimdamos sprendimą, kokias paslaugas laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis, turi didelę laisvę, nebent kalbama apie sektorius, kuriems taikomos atitinkamos specialios Europos Sąjungos nuostatos.
(160)
Teisingumo Teismas sprendimuose pabrėžė, kad visuotinis ekonominis interesas yra tik tada, jei jis ypač skiriasi nuo kitos ūkinės veiklos intereso (45).
(161)
Teisingumo Teismas byloje Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEMO svarstė, ar ūkininkai ir skerdyklos turi padengti visas kritusių gyvulių ir skerdyklos atliekų šalinimo išlaidas, ar valstybė gali padengti dalį išlaidų, argumentuodama tuo, kad ši paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Teisingumo Teismas šiame sprendime konstatavo, kad visas išlaidas turi apmokėti ūkininkai ir skerdyklos (46).
(162)
Teisingumo Teismas konstatavo, kad finansinė prievolė, atsirandanti šalinant kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas, yra glaudžiai susijusi su ekonomine ūkininkų ir skerdyklų veikla. Ūkininkams ir skerdykloms vykdant veiklą gaunami nenaudotini ir visų pirma aplinkai kenksmingi produktai ir likučiai, už kurių šalinimą yra atsakingas teršėjas.
(163)
Todėl įsikišant valstybės įstaigoms, siekiant nuo šios prievolės išvaduoti ūkininkus ir skerdyklas, gaunama ekonominė nauda, kuri gali iškreipti konkurenciją. Netgi tuo atveju, jei šalinimo išlaidas valstybė padengia siekdama užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą, tai nekeičia fakto, kad ūkininkai ir skerdyklos gauna ekonominę naudą, nes Teismo sprendimuose konstatuojama, kad SESV 107 straipsnio 1 dalyje neskiriami valstybės intervencijos priežastys ir tikslai, bet jame pagalba apibrėžiama pagal jos poveikį (47).
(164)
Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos, susijusios su USE tyrimais, rastų nugaišusių gyvulių ir skerdyklos atliekoms (2002/C 324/02) (iki 2006 m.), 27 ir 37 konstatuojamosiose dalyse ir Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių (2006/C 319/01) V.B.4 skyriuje taip pat patvirtinama, kad šalutinių gyvūninės kilmės produktų savininkai arba gamintojai privalo pasirūpinti tinkamu šalinimu ir pagal principą „teršėjas moka“ padengti šalinimo išlaidas. Taikyti išimtį pagal šiuos teisės aktus galima tik teikiant valstybės pagalbą, kurią teikti leidžiama ypatingais (ypač kritusių gyvulių) atvejais.
(165)
Principo „teršėjas moka“ taikymui pritariama ir Reino krašto-Pfalco žemės teisėje. Įstatymo dėl ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad išlaidas už šalinimą ir atitinkamas procedūras galima nurodyti apmokėti savininkams.
(166)
Konkrečiu atveju, remiantis Teisingumo Teismo sprendimais, Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009, USE Bendrijos gairėmis ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėmis, prieinama prie toliau nurodytų išvadų.
(167)
Pirmiausia, sprendžiant, ar paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos, nesvarbu, ar valstybė narė atitinkamą paslaugą apibrėžė kaip privalomąją savivaldybių užduotį. Paslaugos apibrėžimas privalomąja savivaldybių užduotimi prilygsta išimtinės teisės suteikimui. Jei Federalinio administracinio teismo teisinė pozicija būtų teisinga, valstybė narė galėtų bet kokią paslaugą apibrėžti kaip privalomąją savivaldybių užduotį ir taip nustatyti, kad toji paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Tačiau dėl tokio aiškinimo SESV 106 straipsnis netektų teisinio veiksmingumo, nes pagalbos paskirtis ir tikslas yra mokėti kompensacijas tik, jei paslauga atitinka bendrą ekonominį interesą.
(168)
Komisija mano, kad reikia skirti išimtinės teisės suteikimą nuo paslaugos kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos apibrėžimo.
(169)
Išimtinės teisės vykdyti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą suteikimas gali apriboti SESV 56 straipsniu įtvirtintą laisvę teikti paslaugas. Tokį apribojimą pagal SESV 52 ir 62 straipsnius galima pagrįsti siekiu užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą. Vokietija ir Reino krašto-Pfalco žemė, nustatydamos, kad tam tikrame regione tik viena įmonė yra atsakinga už pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą, siekia užtikrinti ypatingą šios įmonės kontrolę ir visuomenės sveikatos apsaugą.
(170)
Tačiau priemonė, kuria siekiama užtikrinti visuomenės sveikatos apsaugą, priešingai, nei mano Vokietija ir Federalinis administracinis teismas, automatiškai nereiškia, kad paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
(171)
Komisija neabejoja, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas yra atliekų, kurios dėl savo ypatybių sveikatai kelia itin didelį pavojų, šalinimas. Todėl Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 numatyta griežta tokias atliekas šalinančių įmonių kontrolės sistema. Savaime suprantama, dėl šių nuostatų šalinimo įmonės patiria papildomų išlaidų, kurias reikia įtraukti į mokesčius ir atlygį.
(172)
Pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas nesiskiria nuo kitų atliekų, kurios dėl savo ypatybių sveikatai kelia itin didelį pavojų, šalinimo. Tokių atliekų šalinimo išlaidas paprastai apmoka atliekas paliekantys asmenys, o ne visuomenė.
(173)
Šiuo atveju paslauga yra pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas. Taigi, Komisija turi įvertinti, ar ši paslauga ypatingais požymiais iš esmės skiriasi nuo kitokios ūkinės veiklos ir dėl to atitinka visuomeninį interesą, o ne tik naudą iš tokios paslaugos teikimo gaunančio ūkio subjekto interesus.
(174)
Komisija mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas turinio atžvilgiu iš esmės nesiskiria nuo kitokio pobūdžio ūkinės veiklos. Todėl šios paslaugos negalima apibrėžti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos.
(175)
Priešingai, nei mano Federalinis administracinis teismas, atsižvelgiant į griežtą Reglamente (EB) Nr. 1069/2009 nustatytą kontrolę negalima pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
(176)
Be to, šį sektorių reglamentuoja Europos Sąjungos teisės aktai. Juose nustatyta, kad teršėjas privalo padengti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo išlaidas. Todėl iš esmės negalima leisti, kad dalį išlaidų apmokėtų visuomenė, kaip Teisingumo Teismas konstatavo sprendime Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEMO (48). Dėl šių specialiųjų Europos Sąjungos teisės nuostatų nebelieka vietos nacionalinės teisės nuostatoms, kuriomis, skirtingai nuo Europos Sąjungos teisės, numatoma, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas gali būti visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Dėl šios priežasties negalima medžiagos šalinimo laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
(177)
Svarstant Vokietijos argumentą, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas padeda užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą, reikia dar kartą atkreipti dėmesį į sprendimą Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEMO, kuriame Teisingumo Teismas konstatavo, kad SESV 107 straipsnio 1 dalyje neapibrėžtos valstybės intervencijos priežastys ir tikslai, bet pagalba skirstoma pagal jos poveikį.
(178)
Taigi, ūkio subjektas iš esmės privalo apmokėti išlaidas, patiriamas vykdant teisės aktais reglamentuojamą veiklą, kaip kad yra šiuo atveju dėl griežtų taisyklių, reglamentuojančių pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą. Į siekį užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą atsižvelgta reglamentuojant išimtinės teisės suteikimo pagrįstumą šiais aspektais - laisvės teikti paslaugas ir ūkininkams teikiamos valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka.
(179)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagų šalinimo Vokietija negali laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
9.1.1.2. Kita galimybė - kompensacijos mokėti nereikia bet kokiu atveju
(180)
Komisija pabrėžia, kad pirmasis Altmark sprendimo kriterijus taip pat apima ir vertinimą, ar būtina mokėti kompensaciją už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą. Netgi jei pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas būtų visuotinės ekonominės svarbos paslauga, reikia svarstyti būtinybę mokėti kompensaciją.
(181)
Vokietija ir Federalinis administracinis teismas teikdami argumentus neatsižvelgė į tai, kad Teisingumo Teismas sprendime Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEM konstatavo, jog įmonėms, kurioms patikėta šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą, perduotais įpareigojimais negalima grįsti valstybės mokamų kompensacijų už išlaidas, patiriamas įgyvendinant šiuos įpareigojimus. Visas šalinant pirmos ir antros kategorijų medžiagą patiriamas išlaidas turi apmokėti teršėjai, nes šios išlaidos yra neišvengiamai su ūkininkų ir skerdyklų veikla susijusios ūkinės veiklos vykdymo išlaidos.
(182)
Teisingumo Teismas nusprendė, kad šiais įpareigojimais negalima pateisinti valstybės kompensacijų už išlaidas, patiriamas įgyvendinant įpareigojimus, nes išlaidas turi apmokėti teršėjai.
(183)
Priešingai, nei mano Federalinis administracinis teismas, atsižvelgiant į griežtą Reglamente (EB) Nr. 1069/2009 nustatytą kontrolę, negalima pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo išlaidų kompensuoti valstybės lėšomis.
(184)
Tai reiškia, kad vien remiantis viešosios paslaugos įpareigojimu negalima pateisinti valstybės kompensacijų už išlaidas, patiriamas įgyvendinant šiuos įpareigojimus.
(185)
Komisija mano, kad Vokietija negali metinių įnašo mokėjimų vertinti kaip valstybės kompensacijos už išlaidas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria įgyvendindama įpareigojimą šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, nes remiantis principu „teršėjas moka“ visas išlaidas reikia padengti mokesčiais, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už paslaugas gauna iš teršėjų.
9.1.2. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas
(186)
Svarstant klausimą, ar pajėgumų numatymą galima apibrėžti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, reikia atkreipti dėmesį į tai, kad pagal Vokietijos teisę įmonė, tam tikroje teritorijoje turinti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo monopolį, privalo užtikrinti, kad ir epizootijų metu padidėjus medžiagos kiekiui ji susidoros su savo užduotimi. Iš Vokietijos pateikto 16 federalinių žemių palyginimo paaiškėja, kad įpareigojimo vykdymas visose žemėse, išskyrus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung teritoriją, užtikrinamas įmonėms organizuojant darbą 3 pamainomis, savaitgaliais arba prireikus išvežant medžiagą į kitas federalines žemes. Tai reiškia, kad įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus nelemia papildomų išlaidų, nes šiuos pajėgumus galima užtikrinti įmonės nepanaudotais pajėgumais.
(187)
Netgi jei ir susidarytų papildomų išlaidų, jas padengti turėtų ūkininkai ir skerdyklos. Didesnio medžiagos kiekio epizootijų metu šalinimo išlaidos yra dalis išlaidų, kurias įmonė paprastai patiria išlaikydama įrenginius, kuriuose šalinama pirmos ir antros kategorijų medžiaga.
(188)
Šiuo atveju visiškai nesvarbu, ar savininkai, t. y. vietos valdžios institucijos, administraciniu aktu įpareigojo joms priklausančias įmones numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo dėl dviejų priežasčių negalima vertinti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos.
(189)
Jei įmonės nepanaudotų pajėgumų nepakanka nepatiriant papildomų išlaidų būtiniems epizootijų metu naudoti skirtus pajėgumus užtikrinti ir todėl dėl įpareigojimo numatyti šiuos pajėgumus patiriamos papildomos su investicijomis susijusios išlaidos, jas, remiantis principu „teršėjas moka“, iš esmės reikia dengti mokesčiais arba rinkliavomis. Nėra skirtumo dėl kitų argumentų, susijusių su kitų atliekų šalinimu (žr. išsamų paaiškinimą 156-185 konstatuojamosiose dalyse).
(190)
Jei numatoma daugiau nenaudojamų pajėgumų, nei iš tiesų reikia epizootijų metu, toks perteklinių pajėgumų numatymas neatitinka visuomenės interesų.
(191)
Federalinis administracinis teismas šiuo atžvilgiu mano, kad vertinant pajėgumų numatymą nesvarbu, ar įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung numato per didelius pajėgumus, kurių iš tiesų visiškai nereikia. Tik pačios vietos valdžios institucijos gali nuspręsti, ar finansuoti perteklinius pajėgumus, ar nurodyti juos sumažinti. Šis klausimas yra vietos valdžios institucijų politinės atsakomybės, o ne valstybės pagalbos teisės klausimas (49). Todėl su tokiu argumentu negalima sutikti, nes nereikalingi pajėgumai iš tiesų visiškai neatitinka visuomenės interesų.
(192)
Kaip dar išsamiau paaiškinta 9.3 skyriuje, įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atveju būtinus epizootijų atveju naudotinus pajėgumus galima užtikrinti įmonės nepanaudotais pajėgumais, todėl kompensacijos jokiu būdu negalima pateisinti.
(193)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad ir įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus negalima laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Komisija taip pat mano, kad metinių įnašų niekaip negalima pagrįsti, juos apibrėžiant kaip valstybės kompensaciją.
9.1.3. Trečios kategorijos medžiagos šalinimas
(194)
Kadangi įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nėra pavesta šalinti trečios kategorijos medžiagas, paslaugos vertinti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos negalima. Be to, toks vertinimas negalimas ir dėl 9.1.1 skyriuje nurodytų priežasčių.
9.1.4. Išvada
(195)
Šiuo atveju nesilaikyta pirmojo Altmark sprendimo kriterijaus.
(196)
Kiti argumentai dėl Altmark sprendimo antrojo, trečiojo ir ketvirtojo kriterijų svarstomi tik iš dalies.
9.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(197)
Pagal Altmark sprendimo antrąjį kriterijų reikalaujama, kad kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, būtų nustatyti iš anksto objektyviai ir skaidriai. Todėl jei valstybė narė, iš anksto nenustačiusi tam reikalingų kriterijų, moka įmonei kompensaciją už nuostolius, ši kompensacija laikoma nauda pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(198)
Aptariamu atveju būtina skirti 1979-2008 m. ir 2009-2011 m. laikotarpius.
9.2.1. 1979-2008 m. laikotarpis
(199)
Dėl 1994 m. spalio 28 d. priimtų įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų įmonė galėjo visą finansinių metu nuostolį padengti metiniais įnašais. Tačiau Vokietija nurodo, kad metiniais įnašo mokėjimais turėjo būti dengiamos išlaidos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patyrė numatydama epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus.
(200)
Vis dėlto 1994 m. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose nenurodomas nei epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis, kuriuos turi numatyti įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, nei būtini tokių pajėgumų išlaidų apskaičiavimo kriterijai. Patirtas nuostolis nėra objektyvus kriterijus sprendžiant apie epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymo išlaidas, nes nuostolio dydis priklauso nuo daug veiksnių, nesusijusių su išlaidomis, patiriamomis dėl tokių pajėgumų.
(201)
Taigi, iš anksto nebuvo nustatyta objektyvių ir skaidrių metodų, kuriais remiantis būtų galima apskaičiuoti epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymo išlaidas. Todėl 1979-2008 m. laikotarpio atveju nesilaikyta Altmark sprendimo antrojo kriterijaus.
9.2.2. 2009-2012 m. laikotarpis
(202)
2010 m. vasario 2 d. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai pakeisti, pakeitimas įsigaliojo atgaline data - nuo 2009 m. sausio 1 d. įstatų 10 straipsnio 2 dalyje aiškiai reglamentuojama būtinų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis. Pagal 9 straipsnio 2 dalį ir 10 straipsnio 4 dalį epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos ir metinių įnašo mokėjimų dydis prieš prasidedant finansiniams metams nustatomas metinio biudžeto įstatuose.
(203)
Naujųjų įstatų 10 straipsnio 5 dalyje nustatomos epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidų apskaičiavimo taisyklės. Įstatuose remiamasi instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu, o būtiniems epizootijų atveju naudotiniems pajėgumams priskiriama atitinkama visų pajėgumų užtikrinimo išlaidų dalis. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose ir metinio biudžeto įstatuose nurodomi būtini išlaidų apskaičiavimo kriterijai. Komisija nustatė, kad šie kriterijai yra objektyvūs ir pagrįsti, o skaičiavimo metodas yra aiškus ir skaidrus. Todėl manoma, kad nuo 2010 m. metiniai įnašo mokėjimai yra iš anksto reglamentuoti ir pagrįsti objektyviais ir skaidriais kriterijais.
(204)
Manoma, kad Altmark sprendimo antrojo kriterijumi nustatyti skaidrumo reikalavimai 2010-2012 m. laikotarpiu yra įgyvendinti. Tačiau reikia atkreipti dėmesį į tai, kad Komisija, nors ir pripažįsta, kad išlaidos buvo apskaičiuotos iš anksto ir skaidriai, mano, jog skaičiavimo modelis yra netinkamas norint užkirsti kelią perteklinei kompensacijai pagal Altmark sprendimo trečiąjį kriterijų.
(205)
2009 m. išlaidų apskaičiavimo taisyklės, metinio biudžeto įstatai ir sprendimas dėl metinių įnašo mokėjimų dydžio įsigaliojo atgaline data ir nebuvo nustatyti iš anksto. Todėl Altmark sprendimo antrasis kriterijus 2009 m. laikotarpiu yra neįgyvendintas.
9.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(206)
Altmark sprendimo trečiuoju kriterijumi nustatomas reikalavimas, kad kompensacija negali viršyti to, kas būtina, siekiant padengti visas ar dalį išlaidų, kurios patiriamos vykdant viešosios paslaugos įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu.
(207)
Komisija, vertindama išlaidų, susijusių su viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymu, apskaičiavimą, remiasi grynųjų išvengiamų išlaidų metodu (angl. net-avoided-cost method) (50). Pagal šį metodą grynosios išlaidos, reikalingos arba, tikėtina, reikalingos su viešąja paslauga susijusiems įsipareigojimams vykdyti, apskaičiuojamos kaip skirtumas tarp paslaugos teikėjo, vykdančio su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, grynųjų išlaidų ir to paties paslaugos teikėjo, nevykdančio tokio įsipareigojimo, grynųjų išlaidų arba pelno. Reikia tinkamai įvertinti išlaidas, kurių, tikėtina, paslaugos teikėjas išvengs, ir pajamas, kurių, tikėtina, jis negaus, jei nebus vykdomas su viešąja paslauga susijęs įsipareigojimas. Apskaičiuojant grynąsias išlaidas, reikėtų įvertinti visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikėjo pelną, įskaitant, kiek tai įmanoma, nematerialųjį pelną (51).
(208)
2010 m. vasario 2 d. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 10 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad nuo 2009 m. epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis siekia 7 110 tonų, šį kiekį reikia perdirbti per šešias savaites. Šį kiekį padalijus savaitėms, paaiškėja, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi pasirūpinti, jog epizootijų metu be įprasto kiekio per savaitę būtų galima perdirbti dar 1 185 tonas, tokį kiekį perdirbant kiekvieną savaitę iš viso šešių savaičių laikotarpiu (52).
(209)
Vokietija nurodo, kad metiniais įnašo mokėjimais buvo kompensuojamos grynosios išlaidos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patyrė numatydama epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Nors tik pakeitus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus 2010 m. vasario 2 d. nustatytas aiškus įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung ir anksčiau privalėjo numatyti tokius pajėgumus ir padengti susijusias išlaidas. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šių išlaidų negalėjo įskaičiuoti į pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo mokesčius, nes to padaryti nebuvo galima dėl Reino krašto-Pfalco mokesčių apskaičiavimo taisyklių.
(210)
Remiantis instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu, Vokietija grynąsias epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas priskaičiuoja prie maždaug pusės visų išlaidų, patirtų 2002-2009 m. laikotarpiu išlaikant įrenginius, nes per savaitę buvo naudojama mažiau nei 50 % techniškai galimų naudoti įrenginių pajėgumų lygio, t. y. dirbant 3 pamainomis 5 dienas.
(211)
Komisija toliau parodys, kad, priešingai, nei nurodoma Vokietijos skaičiavimuose, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, numatydama nurodytos apimties epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, nepatyrė grynųjų išlaidų. Vokietijos nurodytas išlaidas sudaro dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų patiriamos išlaidos, kurias reikia dengti mokesčiais ir rinkliavomis, ir esant per mažam įrenginių krūviui patiriamos su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos.
9.3.1. Būtinųjų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų užtikrinimas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung turimais nepanaudotais pajėgumais
(212)
1991 m. E. Böckenhoffo tyrime pirmą kartą nagrinėtas klausimas, ar būtina statyti didesnių pajėgumų šalinimo įrenginį, nei reikalinga apdirbant įprastą medžiagos kiekį, norint užtikrinti pakankamą pajėgumų apimtį epizootijų atveju. Tyrime prieinama prie priešingos išvados, nes šalinimo įrenginys įprastu režimu veikia, dirbant tik 2 pamainomis 5 dienas, o trečiosios pamainos nepanaudoti įmonės pajėgumai laikomi pakankamais, kad būtų galima užtikrinti pajėgumus epizootijų atveju.
(213)
Iš patirties žinoma, kad ir esant įprastai padėčiai daugeliui šalinimo įrenginių teko organizuoti darbą ir 3 pamainomis arba esant itin dideliam krūviui - ir šeštadieniais, dirbant viena ar dviem pamainomis. Tai reiškia, kad veikiant įprastu režimu susidaro didesnis krūvis, o epizootijų metu tenka naudoti daugiau savaitgaliais turimų pajėgumų.
(214)
Tačiau naujausioje dalykinėje literatūroje (53), pateikiant išsamius modelius, kaip ir anksčiau patvirtinamas esminis E. Böckenhoffo tyrimo teiginys, kad epizootijų prevencijos tikslu nereikia papildomai investuoti į nenaudojamų pajėgumų didinimą, bet kad turimų nenaudojamų galimos 3 pamainos per savaitę ir savaitgalio pamainų pajėgumų pakanka norint šalinti papildomą gyvulių kūnų kiekį. Literatūroje atsižvelgta į didesnį krūvį veikiant įprastu režimu. Aptariamos epizootijos yra dažniausiai tam tikroje vietovėje pasireiškiantys trumpalaikiai klasikinio kiaulių maro (KKM) ir snukio ir nagų ligos (SNL) protrūkiai.
(215)
Taip pat ir 2010 m. vasario 2 d. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose nustatyta būtinųjų 1 185 tonų per savaitę epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi turėti šešias savaites epizootijų metu, nustatytas atsižvelgiant į vietinius KKM ir SNL protrūkius. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis grindžiama Reino krašto-Pfalco instituto ISPA tyrimu, kuriame nurodoma, kad asociacijos teritorijoje trumpalaikių epizootijų metu galima tikėtis tokio papildomo gyvulių kūnų kiekio.
(216)
Iš pateiktos lentelės matyti, kad ir įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atveju, ir kitose federalinėse žemėse būtini epizootijų atveju naudotini pajėgumai užtikrinami trumpalaikiais nenaudojamų įrenginių pajėgumais naktį ir savaitgaliais. Įmonės nepanaudoti pajėgumai - 2 376 tonos per savaitę, dirbant 3 pamainomis 7 dienas, iš viso 6 savaites, yra maždaug du kartus didesni už reikalingą epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį - 1 185 tonas per savaitę.
(217)
Siekiant užtikrinti pakankamą epizootijų atveju reikalingų pajėgumų apimtį, vis dar pakanka įmonės nepanaudotų pajėgumų, turimų dirbant 3 pamainų 7 dienų ciklu arba dirbant ne visas 7 dienas. Palyginus būtiną epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį - 1 185 tonas per savaitę - su Reino krašto-Pfalco instituto ISPA tyrimu nustatytais įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudotais pajėgumais (54), paaiškėja, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung naktį ir savaitgaliais turi pakankamai įmonės nepanaudotų pajėgumų.
3 lentelė
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudoti pajėgumai, palyginti su būtina epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtimi (vidutinis krūvis 1998-2009 m.)
Darbo pobūdis
Visi pajėgumai
Turimi nepanaudoti pajėgumai
Įstatuose numatyt epizootijų atveju naudotini pajėgumai
Nepanaudoti pajėgumai atėmus epizootijų atveji naudotinus pajėgumus
Dėl nepakankakamo krūvio
Dėl įmonės veiklos
Iš viso
Iš viso
Didžiausi pajėgumai dirbant 2 pamainomis 5 dienas
2 160
443
443
Didžiausi pajėgumai dirbant 3 pamainomis 5 dienas
3 240
443
1 080
1 523
1 185
338
Įprasti pajėgumai dirbant 3 pamainomis 7 dienas
3 864
443
1 704
2 147
962
Didžiausi pajėgumai dirbant 3 pamainomis 7 dienas
4 536
443
2 376
2 819
1 634
(218)
Taigi, pasitvirtina tai, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, kaip ir įmonės kitose federalinėse žemėse, turi pakankamai nepanaudotų pajėgumų, kad galėtų pasinaudoti papildomais pajėgumais epizootijų metu. Todėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada nereikėjo didinti pajėgumų, kad galėtų numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl šio įpareigojimo nepatyrė grynųjų išlaidų.
(219)
Tačiau Vokietija nurodo, kad pagal taikytiną teisę įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalėjo į šalinimo mokestį įskaičiuoti dėl nepanaudotų pajėgumų, kuriuos galima panaudoti tik epizootijų metu, patiriamų išlaidų, nes tokie pajėgumai būtų reikalingi visuomenei.
(220)
Tačiau iš federalinių žemių apklausos rezultatų ir pateiktų skundo pateikėjos sutarčių matyti, kad neatsižvelgiant į teisinę šalinimo įmonės formą arba taikomas apskaičiavimo taisykles visos dėl pajėgumų užtikrinimo patiriamos išlaidos be išimties finansuojamos įmonės pajamomis. Tai ypač akivaizdu iš Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo 8 straipsnio, pagal kurį išlaidos, kuriomis grindžiami mokesčiai už naudojimąsi infrastruktūra ar paslaugas, apskaičiuojamos remiantis ekonominiais išlaidų skaičiavimo principais. Tai reiškia, kad išlaidas, patiriamas dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų, reikia atitinkamai įskaičiuoti į mokesčius, nes jos iš esmės susijusios su asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimu įprastu režimu.
(221)
Taip pat ir Federalinis administracinis teismas sprendime iš esmės teisingai konstatuoja, kad išlaidas, patiriamas dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų, reikia padengti pajamomis, gaunamomis šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą (55). Jei, kaip kad yra įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atveju, būtiną epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį galima užtikrinti įmonės nenaudojamais pajėgumais, nėra būtinybės mokėti metinius įnašus.
(222)
Galiausiai Vokietija, pagrįsdama metinius įnašo mokėjimus, tvirtina, kad per savaitę dirbant 3 pamainomis su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos patiriamos dėl įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Nevykdydama šio įpareigojimo įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėtų 100 % išnaudoti techninius pajėgumus, darbą organizuodama 3 pamainomis 5 dienas.
(223)
Tačiau Vokietija nepateikė įrodymo, kad per savaitę nesusidarytų nepanaudotų pajėgumų, jei įmonė nebūtų įpareigota numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Tačiau aišku (pvz., iš Žemutinės Saksonijos instituto ISPA-NS tyrimo), kad netgi įmonės, kurios šalina tik trečios kategorijos medžiagą ir todėl visai nėra įpareigotos numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, turi daug nepanaudotų pajėgumų ir visas pajėgumų užtikrinimo išlaidas dengia gaunamu atlygiu.
9.3.2. Turimi nepanaudoti pajėgumai viršija būtinų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį
(224)
Iš 3 lentelės matyti, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudoti pajėgumai yra daug didesni, nei reikia norint numatyti būtinuosius epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Trumpalaikiai nepanaudoti pajėgumai daugiau kaip du kartus viršija epizootijų metu reikalingų pajėgumų lygį. 2 pvz., nurodyta, kad kai kuriais metais įrenginiams veikiant vien tik įprastu režimu (2 pamainomis 5 dienas) liko nepanaudota iki 25 % pajėgumų. Dėl nepanaudotų pajėgumų, kurių visiškai nereikia siekiant užtikrinti būtinus pajėgumus, patiriamų išlaidų negalima įskaičiuoti į grynąsias išlaidas. Todėl negalima priimti Vokietijos pateiktų grynųjų išlaidų skaičiavimų, nes į epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas klaidingai įtrauktos visos nepanaudotų pajėgumų išlaidos.
(225)
Reino krašto-Pfalco instituto ISPA-RP ir instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimuose nustatyta, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudotų pajėgumų pakaktų netgi 3 mėnesius trunkančio SNL protrūkio federalinės žemės mastu atveju. Tačiau įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada nebuvo nurodyta epizootijų atveju naudotinus pajėgumus numatyti ilgiau nei 6 savaitėms. Tai reiškia, kad asociacijos nariai įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada neįpareigojo numatyti ilgalaikius epizootijų atveju naudotinus pajėgumus ilgiau nei 6 savaitėms, kad viena įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėtų apdirbti visoje federalinėje žemėje ilgesnį laiką trunkančios epizootijos metu surinktos medžiagos kiekį. Todėl negalima atsižvelgti į SNL protrūkio federalinės žemės mastu metu reikalingų pajėgumų palyginimą (56).
(226)
Tai, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių pajėgumai smarkiai viršija asociacijos narių poreikius, taip pat galima įrodyti apsvarsčius šiuos faktus: įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose yra nustatytas įpareigota apdirbti pirmos ir antros kategorijų asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą, kuri per savaitę vidutiniškai sudaro apie 900 tonų (57). Įskaičiavus būtinuosius epizootijų atveju naudotinus pajėgumus - 1 185 tonas per savaitę, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung reikėtų įrenginio, kurio pajėgumai per savaitę siektų 2 085 tonas, dirbant 3 pamainomis 7 dienas, taip įmonė galėtų įvykdyti įstatuose nustatytą įpareigojimą.
(227)
Tačiau tikrovėje didžiausi įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių pajėgumai sudaro 4 536 tonas per savaitę. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi įrenginius, kurių pajėgumai yra du kartus didesni, nei reikia norint įgyvendinti įstatuose nustatytą užduotį. Kadangi įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai yra daug didesni, nei reikia įmonės viešajai užduočiai įgyvendinti, įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus negali lemti grynųjų išlaidų.
9.3.3. Išvada
(228)
Baigiant konstatuojama, kad Vokietija negalėjo įrodyti, jog įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus nepatyrė grynųjų išlaidų. Įvertinus aplinkybes nustatyta, kad metiniais įnašo mokėjimais finansuojamos išlaidos, susijusios su nepanaudotais pajėgumais, susidarančiais įprastu režimu vykdant įmonės veiklą (todėl šias išlaidas reikia finansuoti už šias paslaugas gaunamais mokesčiais), šias išlaidas taip pat galima paaiškinti tuo, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neužtikrina pakankamo savo įrenginių krūvio.
9.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(229)
Pagal Altmark sprendimo ketvirtąjį kriterijų nustatyta, kad kai įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, nėra pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, kuri leistų pasirinkti paraišką pateikusią organizaciją, galinčią teikti šias paslaugas mažiausiomis visuomenei išlaidomis, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų, kurias tipinė gerai valdoma įmonė būtų patyrusi vykdydama šias pareigas, analize atsižvelgiant į vykdant šias pareigas gautas pajamas ir deramą pelną.
(230)
Keturiais Altmark sprendimo kriterijais nustatomos principo, kuriuo remiantis manoma, kad kompensacija teikia naudą, taikymo išimties sąlygos. Todėl valstybė narė privalo įrodyti, kad laikomasi šių kriterijų.
(231)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebuvo pasirinkta viešųjų pirkimų konkurso tvarka, o Vokietija nepateikė įrodymo, kad ši įmonė yra tipinė gerai valdoma įmonė. Taigi, Vokietija neįrodė, kad laikomasi Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus. Dideli gyvulių kūnų šalinimo mokesčiai Reino krašto-Pfalco žemėje ir būtinybė mokėti metinius įnašus, kurių nemoka nė viena kita federalinė žemė, taip pat rodo, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nėra tipinė gerai valdoma įmonė.
(232)
Taigi, Altmark sprendimo ketvirtasis kriterijus neįvykdytas.
(233)
Federalinis administracinis teismas mano, kad įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalima taikyti Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus, nes metiniai įnašai yra skirti ne kompensacijai už papildomas išlaidas, patiriamas įgyvendinant viešosios paslaugos įpareigojimą ir vykdant kitą ūkinę veiklą, o jais siekiama finansuoti viešosios valdžios užduoties vykdymą ne rinkoje. Tai, kad vykdoma viešosios valdžios užduotis, Federalinio administracinio teismo nuomone, paaiškėja iš vietos valdžios institucijų, kurios yra asociacijos narės, politinio sprendimo perduoti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą in house sąlygomis. Federalinis administracinis teismas savo poziciją grindžia Teisingumo Teismo sprendimu, priimtu dėl Hamburgo miesto valymo tarnybų (58).
(234)
Federalinis administracinis teismas mano, kad Altmark sprendimo ketvirtuoju kriterijumi keliama sąlyga, jog viešąją paslaugą turi įgyvendinti privati įmonė. Kadangi užduoties pavedimo in house sąlygomis atveju šios nuostatos taikyti negalima, Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus negalima taikyti įmonei, kuriai užduotis pavesta sutartį pasirašant in house sąlygomis (59).
(235)
Komisija nepritaria Federalinio administracini teismo pozicijai. Visų pirma, kalbant apie Altmark sprendimo ketvirtąjį kriterijų, nėra priežasties manyti, kad jo negalima taikyti sutarties pasirašymo in house sąlygomis atveju. Priešingai, Teisingumo Teismas, pateikdamas dvi galimybes (viešieji pirkimai arba tipinės gerai valdomos įmonės išlaidų analizė), nurodo, kad Altmark sprendimo ketvirtąjį kriterijų reikia taikyti ir tuomet, kai nerengiami viešieji pirkimai, taigi, ypač užduotį patikint vykdyti ir sutartį pasirašant in house sąlygomis.
(236)
Dėl Hamburgo miesto valymo tarnybų priimtame sprendime nagrinėjamas tik klausimas, kada atsiranda pareiga sudaryti sutartį, o kada ne. Tačiau remiantis šiuo sprendimu negalima daryti išvadų priimant sprendimus dėl valstybės pagalbos. Priešingai, antroji Altmark sprendimo ketvirtuoju kriterijumi numatyta galimybė tinka būtent tuo atveju, kai nėra pareigos rengti viešuosius pirkimus.
(237)
Federalinis administracinis teismas taip pat mano, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung monopolis tam tikroje teritorijoje lemia, jog ši įmonė nepatiria kitų įmonių konkurencijos, todėl gali būti, kad konkurencija nėra iškreipiama. Tačiau konkurencijos iškreipimas yra atskiras valstybės pagalbos sąvokos požymis ir jis skiriasi nuo ekonominės naudos požymio (į kurį atsižvelgiant buvo nustatyti keturi Altmark sprendimo kriterijai). Šiuo konkrečiu atveju konkurencijos iškreipimo faktinis požymis nustatytas (žr. 8.3 skyrių). Komisija Komunikato dėl Europos Sąjungos valstybės pagalbos taisyklių taikymo kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą (toliau - VESP komunikatas) (60) 37 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodė, kad užduoties patikėjimas ir sutarties pasirašymas in house sąlygomis neužkerta kelio konkurencijos iškraipymui.
(238)
Galiausiai dėl Federalinio administracinio teismo pabrėžiamo įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung veiklos pobūdžio, esą įmonė įgyvendina valstybės patikėtas užduotis, kyla klausimas, ar šis teismas atmeta Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus taikymo galimybę dėl to, kad mano, jog įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nevykdo ūkinės veiklos. Bet tokia pozicija yra neteisinga: įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už atlygį siūlo paslaugas, taigi vykdo ūkinę veiklą (žr. 8.2 skyrių). Tokią nuostatą Komisija aiškiai patvirtino ir VESP komunikato 13 konstatuojamojoje dalyje.
9.5. Išvados dėl ekonominės naudos įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(239)
Priešingai, nei konstatuota Federalinio administracinio teismo sprendime ir teigiama Vokietijos pastabose, Altmark sprendimo kriterijų nesilaikyta. Pirma, metinių įnašo mokėjimų iš esmės negalima pagrįsti kaip valstybės mokamų kompensacijų už įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung prisiimtą įpareigojimą, nes visas su šio įpareigojimo įgyvendinimu susijusias išlaidas reikia apmokėti pajamomis iš mokesčių. Antra, priešingai, nei teigia Vokietija, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus nepatyrė jokių grynųjų išlaidų. Vokietijos nurodytos išlaidos, kurias reikia finansuoti pajamomis iš mokesčių ir pelno, susijusios su įmonės nepanaudotais pajėgumais arba su nepanaudotais pajėgumais, kurie viršija epizootijų metu naudotinų pajėgumų lygį. Trečia, iki 2010 m. nebuvo skaidriai iš anksto nustatyti metinių įnašų apskaičiavimo kriterijai. Ketvirta, Vokietija neįrodė, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra tipinė gerai valdoma įmonė.
(240)
Todėl manoma, kad dėl metinių įnašo mokėjimų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo ekonominę naudą.
(241)
Pagal principą „teršėjas moka“ paskirsčius Vokietijos klaidingai apskaičiuotas su epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymu susijusias išlaidas įvairioms suteiktoms paslaugoms - pirmos ir antros kategorijų asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimui, pirmos ir antros kategorijų medžiagos, surinktos Badeno-Viurtembergo ir Heseno žemėse, šalinimui ir trečios kategorijos medžiagos šalinimui, paaiškėja, kokią ekonominę naudą įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo dėl metinių įnašo mokėjimų skirtingose rinkose.
(242)
9.5.1-9.5.3 skyriuose parodoma, kad metiniais įnašo mokėjimais kompensuojamas dėl šių priežasčių patiriamas faktinis nuostolis:
a)
prastos kokybės trečios kategorijos medžiagos perdirbimas;
b)
per mažas įrenginių krūvis;
c)
išlaidų neviršijantis atlygis už medžiagos šalinimą šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose;
d)
išlaidų nedengiantys mokesčiai už asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimą.
9.5.1. Šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patirtas nuostolis pagal principą „teršėjas moka“ išdalijus klaidingai apskaičiuotas su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusias išlaidas
(243)
Pagal pateiktas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung 2002-2009 m. pelno ir nuostolio ataskaitas visos tariamos su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos remiantis principu „teršėjas moka“ padalytos pagal įrenginių naudojimą, dirbant 2 pamainomis 5 dienas.
(244)
Pirmiausia reikia atsižvelgti į tai, kad esminė didelių su nepanaudotais pajėgumais susijusių išlaidų priežastis yra per mažas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių krūvis. Todėl visų pirma reikia atimti šias su nepanaudotais pajėgumais susijusias išlaidas, patiriamas dėl per mažo įrenginių krūvio dirbant įprastu režimu.
(245)
Iš statistinių duomenų apie krūvį 3 lentelėje (žr. skiltį „Dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai“) matyti, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turimų techninių pajėgumų, dirbdama 2 pamainomis 5 dienas, niekada visiškai nepanaudojo. Krūvis ypač sumažėjo nuo 2002 m., gerokai sumažėjus asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos kiekiui. Per mažo krūvio vertinimo kriterijumi laikytini nepanaudoti pajėgumai, dirbant 2 pamainomis 5 dienas. Palyginamuoju per mažo krūvio nustatymo kriterijumi pasirenkamas didžiausias krūvis dirbant 2 pamainomis 5 dienas, kuris buvo pasiektas 2002 m. ir siekė 101 855 tonas per metus. Taip apskaičiuotas per mažo krūvio vidurkis, kuris yra 13 %
(246)
Kaip nurodyta 4 lentelės skiltyje „Dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai (NP)“, išlaidų, patiriamų dėl per mažo krūvio dirbant įprastu režimu, vidurkis sudaro 434 304 EUR. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi prisiimti komercinę atsakomybę už šias išlaidas, nes jos patiriamos dėl to, kad įmonė naudoja įrenginį, kuriam veikiant įprastu režimu neužtikrinamas pakankamas krūvis.
(247)
Su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos proporcingai padalijamos pagal įrenginių naudojimą, dirbant 2 pamainomis 5 dienas. Taigi, ir asociacijai, ir ne asociacijai teikiamoms paslaugoms priskiriama atitinkama su įmonės veikla susijusių nepanaudotų pajėgumų išlaidų dalis. Padalijant pajėgumų išlaidas 4 lentelėje atskiriamos dėl surinkimo ir perdirbimo patiriamos su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos.
(248)
Paaiškėja, kad 2002-2009 m. laikotarpiu įmonė iš apyvartinių lėšų vidutiniškai negalėjo padengti nei teikiant paslaugas asociacijai, nei kitiems subjektams susidarančių su įmonės veikla susijusių nepanaudotų pajėgumų užtikrinimo išlaidų. Atitinkamoje skiltyje „Išlaidų dengimo suma II“ nurodoma teikiant paslaugas ne asociacijai patirto metinio nuostolio vidurkis - 1 198 257 EUR - ir teikiant paslaugas asociacijai patirto metinio nuostolio vidurkis - 1 140 898 EUR.
4 lentelė
Rezultatai
(EUR)
Kritusių gyvulių kiekis
Skerdyklos atliekos
Asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga
1, 2 skiltys
Trečios kategorijos medžiaga
Badenas-Viurtembergas ir Hesenas
Per mažas krūvis
Ne asociacijos surinkta medžiaga
4, 5, 6 skiltys
Iš viso
3, 7 skiltys
(1)
Apyvarta
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
(2)
Įmonės nurodytos išlaidos
3 624 234
3 877 155
7 501 388
[…]
[…]
[…]
[…]
(3)
Apyvarta
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
[…]
(4)
-
Pakoreguotos išlaidos
3 624 234
5 077 019
8 701 252
[…]
[…]
[…]
[…]
(5)
Išlaidų dengimo I suma
53 674
53 674
[…]
[…]
[…]
[…]
(6)
-
Dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai (NP)
[…]
[…]
[…]
(7)
-
Dėl įmonės veiklos NP (surinkimas)
70 077
236 780
306 857
[…]
[…]
[…]
[…]
(8)
-
Dėl įmonės veiklos NP (apdirbimas)
201 993
685 722
887 715
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(9)
Išlaidų dengimo II suma
- 272 071
- 868 828
-1 140 898
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(10)
-
Nepaskirstytos nustatytos išlaidos
[…]
(11)
Išlaidų dengimo III suma
[…]
(12)
+
Metiniai įnašai
[…]
(13)
Rezultatai
[…]
1-2 eilutės: įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pateikti duomenys
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung išlaidų ataskaitose atskirai nenurodo už trečios kategorijos medžiagos šalinimą gautų pajamų, bet kaip ir kitų pajamų, gautų pardavus produktus arba suteikus paslaugas, atveju (pvz., už aliejų ir riebalus gautas pajamas) atima iš bendrųjų išlaidų, kurios vėliau paskirstomos asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekoms, trečios kategorijos medžiagai iš Badeno-Viurtembergo ir Heseno. Kadangi toliau atskirai pateikiami duomenys apie trečios kategorijos medžiagą, šalinant kategorijos medžiagą gautas pajamas reikia apskaičiuoti remiantis visomis išlaidomis.
3-5 eilutės: I išlaidų dengimo sumos apskaičiavimas
Norint nustatyti tikslias išlaidas, iš išlaidų atimtas perdirbant trečios kategorijos medžiagą gautas pajamas reikia proporcingai paskirstyti asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekų perdirbimo išlaidoms, trečios kategorijos medžiagos išlaidoms ir Badene-Viurtemberge ir Hesene surinktos medžiagos perdirbimo išlaidoms. Visų išlaidų skirtumas tarp 2 ir 4 eilutės atitinka šalinant trečios kategorijos medžiagą gautas pajamas, nurodytas3 eilutėje.
Dėl duomenų trūkumo Komisija negalėjo patikrinti, ar įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung įvairioms paslaugoms tinkamai paskirstė visas išlaidas 2 ar 3 eilutėje. Ypač reikia atkreipti dėmesį į tai, kad gyvulių kūnų šalinimui priskirta ypač didelė pajėgumų užtikrinimo išlaidų dalis. Todėl galėjo būti nurodyta per didelė asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekų, trečios kategorijos medžiagos ir Badeno-Viurtemberge ir Hesene surinktos medžiagos išlaidų dengimo suma I.
6-9 eilutės: II išlaidų dengimo sumos apskaičiavimas
Pirmiausia pagal epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas apskaičiuojamas per mažas krūvis dirbant 2 pamainomis 5 dienas (= dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai). Tada likusios pajėgumų numatymo išlaidos proporcingai paskirstomos gaunamam kiekiui ir nustatytam per mažam krūviui. Kadangi Badene-Viurtemberge medžiaga nerenkama, rinkimo ir perdirbimo išlaidos nagrinėjamos atskirai. Kadangi į 2009 m. šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų užsakymą jau įskaičiuotos tiesioginės nepanaudotų pajėgumų išlaidos, kitos išlaidos neįskaičiuojamos.
9.5.2. Metiniais įnašo mokėjimais finansuotas šalinant ne asociacijos teritorijoje surinktas medžiagas patirtas nuostolis
(249)
Ne asociacijos teritorijoje įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria konkurenciją su subjektais, kurie visas su įrenginiais susijusias išlaidas turi padengti nuosavomis apyvartinėmis lėšomis. Nei įmonė, su įmone Zweckverband Tierkörperbeseitigung konkuruojanti dėl trečios kategorijos medžiagos, nei šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose paslaugas iki šiol teikęs subjektas negali gauti papildomo valstybės finansavimo dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų arba dėl paklausos per mažo krūvio patiriamoms išlaidoms padengti.
9.5.2.1. Šalinant trečios kategorijos medžiagą patirtas nuostolis
(250)
Kaip ir kitos įmonės, kurios neturėdamos valstybinės užduoties šalina trečios kategorijos medžiagą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi pati padengti visas su veikla susijusias išlaidas ir prisiimti tokios veiklos vykdymo riziką.
(251)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung trečios kategorijos medžiagą šalina kartu su pirmos ir antros kategorijų medžiaga, todėl negauna tokių pačių pajamų, kokias galėtų gauti trečios kategorijos medžiagą šalindama atskirai nuo pirmos ir antros kategorijų medžiagos. Padidėjus trečios kategorijos grynos medžiagos paklausai, kainos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung siūlo skerdykloms, labai sumažėjo. Kaip teikia skundo pateikėja, šalinimo įmonės už tam tikrą trečios kategorijos medžiagą netgi moka mokestį pačioms skerdykloms.
(252)
Ši tendencija akivaizdi nagrinėjant pajamas, gautas perdirbant toną trečios kategorijos medžiagos: 2002 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už toną medžiagos dar gavo […] EUR, o 2009 m., nuolat mažėjant kainai, už toną gavo tik […] EUR. Šie skaičiai atitinka už toną gaunamų pajamų sumažėjimą beveik 70 % per septynerius metus.
1 paveikslas
Išlaidų dengimo sumos pokyčiai 2000-2009 m. šalinant trečios kategorijos medžiagą (EUR)
(…)
(253)
Taigi, perdirbdama trečios kategorijos medžiagą įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung paskutiniaisiais metais patirdavo vis didesnį nuostolį. Iki 2004 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dar galėjo padengti tiesiogines savo išlaidas, o paskutiniaisiais metais trečios kategorijos medžiagos šalinimas visiškai nepadėjo padengti dėl nepanaudotų pajėgumų patirtų išlaidų.
(254)
Vokietijos skaičiavimas, kad pajamos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gali gauti šalindama trečios kategorijos medžiagą, yra didesnės už tiesiogines išlaidas, yra klaidingas. Savo skaičiavimą Vokietija grindžia išlaidomis, kurios gautos jau atėmus pajamas (žr. 4 lentelės 2 eilutę), užuot tiksliai nurodydama faktiškai patirtas išlaidas (žr. tikslias išlaidas 4 lentelės 4 eilutėje).
(255)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, norėdama užtikrinti savo įrenginių krūvį, akivaizdžiai neatsižvelgia į patiriamą nuolatinį nuostolį, kurį lemia prastos kokybės trečios kategorijos medžiagos šalinimas.
9.5.2.2. Dėl per mažo krūvio patiriamas nuostolis
(256)
Kita esminė įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuostolio priežastis yra ta, kad įmonės įrenginių krūvis beveik visais metais daugiausia buvo per mažas. Kai kuriais metais per mažas krūvis, dirbant 2 pamainomis 5 dienas, siekė daugiau kaip 25 %, palyginti su didžiausiu 2001 m. turėtu krūviu. Tik 2001 m. ir 2002 m. dėl USE krizės buvo užtikrintas didesnis krūvis, vis dėlto ir tais metais neprireikė įmonės pajėgumų naktį arba savaitgaliais.
2 paveikslas
Per mažas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung krūvis 1998-2009 m. dirbant įprastu režimu 2 pamainomis 5 dienas
(257)
Akivaizdaus per mažo krūvio po 2002 m. priežastis - gyvulių išteklių sumažėjimas ir dėl to sumažėjęs asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos kiekis, 2002-2009 m. medžiagos kiekis sumažėjo daugiau kaip 35 % Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung mėgino nepanaudotus pajėgumus panaudoti iš asociacijai nepriklausančios teritorijos priimdama daugiau medžiagos. Tačiau tik laimėjus šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešuosius pirkimus buvo užtikrintas į 2002-2003 m. lygį panašus krūvis.
9.5.2.3. Nuostolis dėl šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų
(258)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung medžiagą iš šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų šalina tik nuo 2009 m., apie šios užduoties įgyvendinimo rezultatus turima labai mažai duomenų. Įvertinus 2009 m. apskaičiuotas išlaidas paaiškėjo, kad dėl naujos sutarties, atėmus dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų patirtas išlaidas, buvo gauta teigiama išlaidų dengimo suma - apie 200 000 EUR.
(259)
Tačiau remiantis viešųjų pirkimų dokumentais galima spręsti, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pasiūlyme nurodė faktinių išlaidų neviršijančių kainą. Kaip nurodė pati Vokietija, palūkanos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung moka už bankų suteiktas paskolas, viršija apskaičiuotas palūkanas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal apskaičiavimo taisykles nurodė dalyvaudama viešuosiuose pirkimuose. Tai reiškia, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nesitiki, jog gali padengti visas su palūkanomis, mokamas už pasiskolintą kapitalą, susijusias išlaidas ir gauti deramą pelną iš savo kapitalo.
(260)
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamos palūkanos už pasiskolintą kapitalą per metus sudaro 1,07 mln. EUR. Jei palyginę iš šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų gautos šalinamos medžiagos dalį su bendrais pajėgumais manytume, kad apie ketvirtadalį su pasiskolintu kapitalu susijusių išlaidų galima priskirti šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose įgyvendinamai užduočiai, susidarytų atitinkama 0,26 mln. EUR išlaidų suma, palyginti su 0,16 mln. EUR suma, kurią įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nurodė apskaičiuodama savo mokestį šiauriniams ir centriniams Heseno žemės rajonams. Prie kasmet nepadengiamų su pasiskolintu kapitalu susijusių palūkanų išlaidų - 0,10 mln. EUR - dar reikia pridėti nepadengtas nuosavo kapitalo palūkanas.
(261)
Ekonomiškai veiklą vykdanti įmonė nebūtų pateikusi numatomų kapitalo išlaidų nedengiančio pasiūlymo. Šio fakto nekeičia ir Vokietijos pakartotas argumentas dėl tariamų apskaičiavimo taisyklių, pagal kurias negalima įskaičiuoti visų išlaidų. Nė vienos privačios įmonės negalima priversti siūlyti arba pati įmonė nesiūlytų paslaugų už kainą, kuria nebūtų galima padengti išlaidų ir gauti deramo pelno.
(262)
Jei atsižvelgdami į 2009 m. išlaidų apskaičiavimo taisykles manytume, kad susidaro suma, išlaidas viršijanti apie 200 000 EUR, numatomos gauti sumos 10 metų sutarties galiojimo laikotarpiu nekompensuotų dėl per mažo krūvio patiriamo nuostolio, kuris nuo 2002 m. kasmet siekė vidutiniškai apie 700 000 EUR. Ekonomiškai veiklą vykdanti įmonė tokį ilgą laikotarpį nebūtų užtikrinusi nenaudojamų pajėgumų.
(263)
Ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos atveju akivaizdu, kad dėl metinių įnašų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo rinkoje siūlyti savo paslaugas už išlaidas mažesnėmis kainomis ir jau daug metų gali užtikrinti nepanaudotus pajėgumus, kuriuos panaudojant gautinomis pajamomis negalima padengti dėl per mažo krūvio per buvusius metus patirto nuostolio. Taigi, akivaizdu, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung rinkoje išlaikė pajėgumus, kurių ekonomiškai veikianti šalinimo įmonė nebūtų galėjusi sau leisti.
9.5.3. Metiniais įnašo mokėjimais finansuotas šalinant asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patirtas nuostolis
(264)
Su įmonės nepanaudotais pajėgumais šalinant asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patiriamas išlaidas reikia finansuoti pajamomis iš mokesčių. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, kaip ir kitos įmonės, kurioms patikėta šalinti privalomąją medžiagą, privalo pasirūpinti, kad, ekonomiškai valdant įmonę, būtų galima įgyvendinti šią užduotį. Papildoma kompensacija įmonė būtų atleista nuo atsakomybės ekonomiškai vykdyti veiklą.
(265)
Todėl su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusias išlaidas reikia padalyti kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų šalinimo veiklai. Federalinėse žemėse su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos pagal įvairius modelius skirstomos į išlaidas, patiriamas šalinant skerdyklų atliekas, ir išlaidas, patiriamas šalinant gyvulių kūnus. Kai kuriose federalinėse žemėse kritusių gyvulių šalinimo paslaugai yra priskiriama daugiau dėl nepanaudotų pajėgumų patiriamų išlaidų, nei skerdyklų atliekų šalinimo paslaugai. Kadangi nei mokesčių apskaičiavimo taisyklėse, nei įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose nenustatytas išlaidų paskirstymo modelis, dėl nepanaudotų pajėgumų patiriamos išlaidos padalijamos proporcingai.
9.5.3.1. Išlaidų nedengiančios skerdyklų atliekų šalinimo kainos
(266)
Vokietija pati nurodė, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, šalindama skerdyklų atliekas, patiria kitų šalinimo įmonių konkurenciją. Mokesčių už asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekų šalinimą dydis daro įtaką skerdyklose vykdomam medžiagos rūšiavimui ir kitoms šalinimo įmonėms tenkančiam išrūšiuotos trečios kategorijos medžiagos kiekiui.
(267)
Pajamos vidutiniškai vos dengia tiesiogines išlaidas, šiuo atveju padėtį vertinant iš ilgalaikės perspektyvos, akivaizdu, kad padėtis yra panaši, kaip ir trečios kategorijos medžiagos šalinimo atveju - iki 2004 m. pajamos viršijo tiesiogines išlaidas. Tačiau nuo 2005 m. pradėjus taikyti naujas mokesčių skaičiavimo taisykles, dėl kurių pajamos už toną vidutiniškai sumažėjo nuo 160 iki 116 EUR, taigi, 27,5 %, vėliau pajamų net nepakako tiesioginėms išlaidoms dengti, todėl nebuvo pinigų su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusioms išlaidoms padengti. Tik 2009 m. buvo gauta daugiau pajamų už patirtas išlaidas (žr. „I išlaidų dengimo suma“ 4 lentelėje).
(268)
Akivaizdu, kad be metinių įnašų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebūtų galėjusi toliau taikyti tokios kainodaros. Taip pat, kaip ir trečios kategorijos skerdyklų atliekų atveju, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, norėdama užtikrinti savo įrenginių krūvį, nuo 2005 m. už paslaugas nustatydavo net tiesioginių išlaidų nedengiančias kainas. Perdirbant asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą buvo gauta (atėmus su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusias išlaidas) akivaizdžiai išlaidų nedengianti suma (žr. 4 lentelę, „II išlaidų dengimo suma“, kuri sudaro apie 13 % apyvartos).
9.5.3.2. Monopolio įtvirtinimas asociacijos teritorijoje tiesioginiais įnašo mokėjimais
(269)
Vokietija mano, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl metinių įnašo mokėjimų negavo ekonominės naudos, nes nesvarbu, ar valstybė kompensaciją už epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą moka tiesiogiai šalinimo įmonei, ar netiesiogiai, teršėjams teikiant paramą pagal USE valstybės pagalbos schemą. Nors pastaruoju atveju su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos ir būtų įskaičiuotos į mokesčius, medžiagą gaminantys asmenys gautų atitinkamai didesnę paramą. Abiem atvejais valstybė veiksmingai prisiima didžiąją dalį naštos - šis faktas galiausiai paaiškėtų atlikus vertinimą pagal konkurencijos teisės nuostatas.
(270)
Pirma, dar kartą reikia pabrėžti (žr. 2.5.3 skyrių), kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinius įnašus gauna kaip papildomą ūkininkams teikiamą USE paramą. Be to, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal USE valstybės pagalbos schemą Reino krašte-Pfalce gauna dar didesnę paramą nei šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose, nes ten tonos kaina (ir pagrindas USE paramai) - 212 EUR - yra gerokai mažesnis už tonos kainą Reino krašte-Pfalce, kuri yra 390 EUR. Akivaizdu, kad ne ūkininkai dėl mažesnių mokesčių asociacijos teritorijoje, gaudami metinius įnašus, gauna naudą.
(271)
Antra, pagal USE Bendrijos gaires aiškiai reikalaujama pateikti įrodymą, kad parama teikiama ne antrinėms gamybos įmonėms (61). 9.5.2 ir 9.5.3 skyriuose pateiktas vertinimas rodo, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiriamam nuostoliui padengti metinius įnašus iš tikrųjų naudoja dėl kainodaros, o ne dėl per mažo įrenginių krūvio ar kitokios neefektyvios įmonės veiklos.
(272)
Taigi, akivaizdu, kad Vokietija negali įrodyti, kad metiniai įnašo mokėjimai ūkininkams naudingi kaip kompensacija už šalinant kritusius gyvulius patiriamas išlaidas. Priešingai, kyla klausimas - gal ūkininkams daugiau naudos atneštų ne metiniai įnašo mokėjimai, o mažesni mokesčiai, nes įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung tuomet patirtų ekonominį spaudimą pagal rinkos sąlygas pritaikyti savo pajėgumus ir įmonės valdymo metodus.
9.5.4. Išvada
(273)
Vokietija negali įrodyti, kad įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamus metinius įnašus galima pagrįsti kaip valstybės kompensaciją už įpareigojimų pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus vykdymą. Altmark sprendimo kriterijai neįvykdyti.
(274)
Išsamus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pelno ir nuostolio ataskaitos vertinimas atskleidė dar daugiau, t. y. kad įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamai metiniai įnašai teikė ekonominę naudą šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą.
(275)
Todėl metiniai įnašo mokėjimai laikomi valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
10. NETEISĖTUMO PAGAL SESV 108 STRAIPSNIO 3 DALĮ VERTINIMAS
(276)
Pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį Komisijai nebuvo pranešta apie įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuo 1979 m. mokamus metinius įnašus. Todėl pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį metiniai įnašai laikomi neteisėta valstybės pagalba.
(277)
Šiuo atveju pagal 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendimą 2005/842/EB dėl EB sutarties 86 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas (62) (toliau - 2005 m. VESP sprendimas) arba 2011 m. gruodžio 20 d. Komisijos sprendimą 2012/21/ES dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 106 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai, kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas (63) (toliau - 2011 m. VESP sprendimas) negalima atleisti nuo pareigos pranešti apie pagalbą, nes, kaip paaiškinta 9 skyriuje, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugos. Pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas, nepanaudotų pajėgumų epizootijų atveju numatymas ir trečios kategorijos medžiagos šalinimas nėra visuotinės ekonominės svarbos paslaugos. Be to, 1979-2010 m. laikotarpiu nesilaikytaAltmark sprendime nustatyto antrojo kriterijaus, o visą laikotarpį nuo 1979 m. - ir Altmark sprendime nustatyto trečiojo kriterijaus. Todėl neįgyvendintos 2005 m. VESP sprendimo 4 ir 5 straipsniuose ir 2011 m. VESP sprendimo 4 ir 5 straipsniuose nustatytos sąlygos, kad būtų galima atleisti nuo pareigos pranešti apie metinių įnašų mokėjimus.
11. SUDERINAMUMO PAGAL SESV 106 STRAIPSNIO 2 DALĮ VERTINIMAS
(278)
Įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, arba pajamų gaunančioms monopolį turinčioms įmonėms pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį taikomos SESV nustatytos taisyklės. Tačiau SESV 106 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad galima taikyti SESV numatytų konkurencijos taisyklių taikymo išimtį, jei jų taikymas teisiškai arba faktiškai trukdo įmonėms atlikti joms patikėtas užduotis. Ši išimtis taikoma tik tada, kai prekybos plėtojimui nedaroma tokio poveikio, kuris prieštarautų Europos Sąjungos interesams.
(279)
Pagal VESP bendrųjų nuostatų 69 dalį Komisija šiose nuostatose nustatytus principus taiko neteisėtai pagalbai, dėl kurios ji priima sprendimą po 2012 m. sausio 31 d., net tuomet, kai pagalba skirta iki tos datos. Kadangi metiniai įnašo mokėjimai yra neteisėta valstybės pagalba, reikia taikyti VESP bendrąsias nuostatas.
(280)
Kaip paaiškinta 8.1 skyriuje, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebuvo patikėta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, nes pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas, nepanaudotų pajėgumų epizootijų atveju numatymas ir trečios kategorijos medžiagos šalinimas nėra visuotinės ekonominės svarbos paslaugos. Vien dėl šios priežasties metiniai įnašo mokėjimai yra nesuderinami su SESV 106 straipsnio 2 dalimi ir VESP bendrosiomis nuostatomis.
(281)
Remiantis Altmark sprendimo antruoju ir trečiuoju kriterijais pagal VESP bendrąsias nuostatas suteikta valstybės pagalba tik tuomet laikoma suderinama su SESV 106 straipsnio 2 dalimi, jei yra pavedimas, kuriame nustatyti kompensacijų apskaičiavimo principai (2.3 skyrius), ir pagalbos dydis neviršija grynųjų su viešosios paslaugos įpareigojimu susijusių išlaidų (2.8 skyrius).
(282)
Kaip paaiškinta 9.2 skyriuje, 1979-2009 m. laikotarpiu nesilaikyta Altmark sprendime nustatyto antrojo kriterijaus, o visą laikotarpį nuo 1979 m. - ir Altmark sprendime nustatyto trečiojo kriterijaus. Todėl nesilaikyta VESP bendrųjų nuostatų 2.3 skyriuje (1979-2009 m. laikotarpiu) ir 2.8 skyriaus (visu laikotarpiu) nustatytų taisyklių.
(283)
Pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį ir VESP bendrąsias nuostatas metinių įnašų negalima laikyti valstybės pagalba, teikiama nepanaudotiems pajėgumams epizootijų atveju numatyti asociacijos teritorijoje.
12. VALSTYBĖS PAGALBOS, SUTEIKTOS SU KRITUSIŲ GYVULIŲ IR SKERDYKLŲ ATLIEKŲ ŠALINIMU SUSIJUSIOMS IŠLAIDOMS PADENGTI, SUDERINAMUMO PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 3 DALIES c PUNKTĄ VERTINIMAS
(284)
Metiniai įnašai yra veiklos pagalba, kurią teikti paprastai draudžiama (64). Todėl valstybė narė privalo įrodyti, kad tokia pagalba yra suderinama su teisės aktais.
(285)
USE Bendrijos gairėse ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėse iš esmės draudžiama teikti valstybės pagalbą skerdyklų atliekų šalinimo išlaidoms padengti, o teikti pagalbą su kritusių gyvulių šalinimu susijusioms išlaidoms padengti leidžiama tik tuo atveju, jei tik ūkininkai turi naudos dėl šios pagalbos. Antrinės įmonės, pvz., skerdyklos ar šalinimo įmonės, jokiu būdu negali gauti pagalbos (65).
(286)
Tačiau siekiant, kad administravimas būtų paprastesnis, šalinimo įmonėms galima tiesiogiai teikti valstybės pagalbą su kritusių gyvulių šalinimu susijusioms išlaidoms padengti, jei įrodoma, kad visa pagalba bus naudinga ūkininkams (66).
(287)
Tačiau, kaip nurodyta 9 skyriuje, dėl metinių įnašo mokėjimų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo ekonominę naudą, jie buvo naudingi ne įmonės asociacijos teritorijos ūkininkams, kurie už kritusių gyvulių šalinimą netgi privalėjo mokėti didesnius mokesčius už šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų ūkininkams taikomus mokesčius. Taigi, Vokietija neįrodė, kad metiniai įnašo mokėjimai visiškai palengvino naštą ūkininkams.
(288)
Be to, 2004 m. liepos 6 d. Komisijos sprendimu byloje dėl valstybės pagalbos N 15/24 (kuriuo patvirtinta valstybės pagalbos schema, pagal kurią įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung teritorijoje ūkininkams kompensuojamos su kritusių gyvulių šalinimu susijusios išlaidos 1998-2013 m. laikotarpiu) nustatyta, kad, be patvirtintos pagalbos, negalima teikti kitos pagalbos.
(289)
Valstybės pagalbai, kuri neteisėtai buvo suteikta iki 2003 m. sausio 1 d., USE Bendrijos gairių VI skyriuje numatoma taikyti išimtį:
a)
galima leisti teikti valstybės pagalbą kritusių gyvulių šalinimo išlaidoms iki 100 % padengti, nors pagalba ir teikiama gamybos, perdirbimo ir pardavimo lygmenimis;
b)
išimtiniais atvejais ir šalinant skerdyklų atliekas suteikta pagalba yra suderinama su vidaus rinka, jei atsižvelgiama į trumpą laikotarpį ir būtinybę užtikrinti ilgalaikį principo „teršėjas moka“ laikymąsi.
(290)
Šių išimčių taikyti negalima, nes metiniai įnašai nėra ribojami su kritusių gyvulių šalinimu susijusiomis išlaidomis, už kurių didžiąją dalį šiaip ar taip buvo kompensuota pagal žemės ūkio valstybės pagalbos schemas, ir šie įnašai nėra trumpalaikė ribotos trukmės su skerdyklų atliekomis susijusi priemonė.
(291)
Galiausiai dar reikia pabrėžti, kad Vokietija nepateikė jokių įrodymų, kad metiniai įnašo mokėjimai yra suderinami su USE Bendrijos gairėmis ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėmis.
(292)
Kadangi dėl mokamų metinių įnašų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna naudą, negalima manyti, kad pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą tokie įnašai yra suderinami su vidaus rinkos principus atitinkančia valstybės pagalba, kaip apibrėžta USE Bendrijos gairėse ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėse.
13. METINIŲ ĮNAŠŲ KAIP VALSTYBĖS PAGALBOS APLINKOS APSAUGAI PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 3 DALIES c PUNKTĄ SUDERINAMUMO VERTINIMAS
(293)
Metiniai įnašai yra veiklos pagalba, kurią teikti paprastai draudžiama (67). Todėl valstybė narė privalo įrodyti, kad tokia pagalba yra suderinama su teisės aktais. Vokietija tvirtino, kad metiniai įnašai yra valstybės pagalba aplinkos apsaugai.
(294)
Pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių 132 dalį investicinė pagalba įmonėms, šalinančioms aplinkai padarytą žalą atkuriant užterštas teritorijas, laikoma suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte, jeigu dėl šios pagalbos pagerėja aplinkos apsauga. Tačiau šiuo atveju reikia laikytis SESV 191 straipsnio 2 dalyje ir Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairėse įtvirtinto principo „teršėjas moka“. Pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių 132 dalį teršėjas turi finansuoti atkūrimo darbus, o valstybės pagalbos teikti negalima. Teršėju laikomas pagal kiekvienoje valstybėje taikytinus teisės aktus atsakingas asmuo.
(295)
Sprendimas dėl atsakomybės pagal valstybės narės teisę priklauso nuo institucijoms priimant sprendimą esančios teisinės padėties.
(296)
Vokietija neneigia, kad 1997 m. balandžio 21 d. sprendimu (dėl įrenginių vietovėje Sohrschied) ir 1998 m. kovo 31 d. sprendimu (dėl įrenginių vietovėje Sprendlingen-Gensingen) įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung kaip teršėja pagal tuo metu galiojančią nacionalinę teisę buvo visiškai įpareigota išvalyti abiejų įrenginių teritoriją. Taigi, pagal Vokietijos teisę įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung kaip teršėja turi padengti abiejų įrenginių dirvožemio teršalų šalinimo išlaidas. Vokietija tvirtina, kad pagal 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą (68) atsakomybės ribas viršijančių teršalų šalinimo išlaidų finansavimą metiniais įnašo mokėjimais reikia laikyti valstybės pagalba, nes privačių asmenų atsakomybė šiuo sprendimu apribota nuosavybės rinkos verte.
(297)
Tačiau Vokietijos argumentai yra nepakankami. Visų pirma, Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimas priimtas inter partes, t. y. tik dėl proceso dalyvių. Vis dėlto, pakeitus aukščiausiojo teismo sprendimą, teisinė padėtis nepasikeičia, todėl pagal Vokietijos Federacinės Respublikos administracinio proceso įstatymo (vok. Verwaltungsverfahrensgesetz) 51 straipsnio 1 dalies pirmą punktą negalima keisti jau įsiteisėjusių administracinių aktų.
(298)
Pagal Vokietijos teismų sprendimus Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimas nekeičia fakto, kad sprendimo išvalyti teritorijas priėmimo metu visi teršėjai turėjo visiškai padengti išvalymo išlaidas. Nė vienas teršėjas remiantis 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimu nebūtų galėjęs išvengti jau priimtu ir įsiteisėjusiu sprendimu nustatytos pareigos kaip teršėjas prisiimti visišką atsakomybę.
(299)
Todėl, taip pat atsižvelgiant ir į 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung privalo prisiimti atsakomybę už užterštus įrenginius vietovėje Sohrschied ir vietovėje Sprendlingen-Gensingen.
(300)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neapskundė sprendimų išvalyti užterštas teritorijas, juos reikia vykdyti ir jie yra galutiniai. Jei Vokietija dabar imtųsi iš esmės ginčytis dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atsakomybės už įrenginius vietovėje Sohrschied, nebūtų galima sutikti su jos argumentais. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo apskųsti 1997 m. balandžio 21 d. sprendimą išvalyti užterštą teritoriją ir neleisti jam įsiteisėti. O Komisija neturi pakartotinai pagal principą „teršėjas moka“ vertinti įsiteisėjusio nacionalinės institucijos sprendimo, susijusio su nacionaline atsakomybę reglamentuojančia padėtimi.
(301)
Be to, Vokietija pati pripažįsta, kad 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą galima taikyti tik privatiems, o ne juridiniams pagal viešąją teisę reglamentuojamiems asmenims. Ši nuostata paaiškėja iš to, kad teisinis atsakomybės apribojimo pagrindas yra nuosavybės teisė. Tačiau juridiniai pagal viešąją teisę reglamentuojami asmenys negali pateikti šio argumento. Taigi, negalima paneigti, kad pagal nacionalinę teisę įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra visiškai atsakinga už užterštus įrenginius.
(302)
Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai gairių atveju negalima remtis valstybės narės teisės sistemoje įtvirtintu galimu nevienodu požiūriu į juridinius asmenis, kuriems taikoma privatinė teisė, ir juridinius asmenims, kuriems taikoma viešoji teisė. Gairėse, kalbant apie atsakomybę už užterštus įrenginius, nurodoma, kad taikoma tik nacionalinė teisė.
(303)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal Vokietijos teisę privalo prisiimti visišką atsakomybę už abiejų užterštų įrenginių valymo išlaidas, pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gaires ir SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą negalima laikyti, kad metiniai įnašai kaip valstybės pagalba atitinka vidaus rinkos principus.
14. IŠVADOS
(304)
Nuo 1979 m. įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokami metiniai įnašai yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Vokietija metinius įnašus mokėjo pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 pastraipą.
(305)
Negalima manyti, kad metiniai įnašai su vidaus rinka yra suderinami remiantis SESV 106 straipsnio 2 dalimi, SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalimis.
(306)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b dalies ketvirtą punktą ir to paties reglamento 15 straipsnio 3 dalį valstybės pagalba, kuriai pasibaigė reikalavimo grąžinti pagalbą senaties terminas, laikoma esama pagalba. Pagal to paties reglamento 15 straipsnį Komisijos įgaliojimams išieškoti pagalbą taikomas dešimties metų senaties terminas. Senaties terminas prasideda tą dieną, kai gavėjui suteikiama neteisėta pagalba, senaties terminą nutraukia bet kuri su neteisėta pagalba susijusi priemonė, kurios imasi Komisija. Po kiekvieno senaties termino nutraukimo laikas skaičiuojamas iš naujo.
(307)
Teisingumo Teismas nusprendė, kad senaties terminą gali sustabdyti ne tik oficiali procedūra, bet ir prašymas suteikti informaciją - jis gali būti tokia procedūra, dėl kurios sustabdomas senaties terminas (69).
(308)
Skundo pateikėja 2008 m. sausio mėn. pateikė skundą dėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamų metinių įnašų, o 2008 m. gegužės 26 d. Vokietijai perduotas prašymas suteikti informaciją. Dėl šio prašymo suteikti informaciją buvo sustabdytas senaties terminas. Todėl visi metiniai įnašo mokėjimai, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo iki 1998 m. gegužės 26 d., laikomi esama pagalba. O visi metiniai įnašo mokėjimai, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo po 1998 m. gegužės 26 d., laikomi nauja pagalba.
(309)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/199914 straipsnio 1 dalį Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarauja bendrajam Europos Sąjungos teisės principui. Šiuo atveju kyla klausimas, ar dėl 2010 m. gruodžio 16 d. Federalinio administracinio teismo sprendimo įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo kilti pagrįstų lūkesčių, kad metiniai įnašo mokėjimai nėra valstybės pagalba.
(310)
Visų pirma Komisija mano, kad Federalinio administracinio teismo sprendimas buvo priimtas tik dėl 2010 m. metinių įnašo mokėjimų. Jei įmonė ir turėjo tokių pagrįstų lūkesčių, tai tik dėl 2010 m. metinių įnašo mokėjimų (ir kitų metų, jei įmonės įstatai būtų nepakeisti).
(311)
Tačiau ir 2010 m. atveju (ir galbūt kitų metų atveju) Federalinio administracinio teismo sprendimas įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalėjo suteikti pagrįstų lūkesčių. Remiantis Teisingumo Teismų sprendimais, teisėtų lūkesčių apsaugos principu gali remtis tik tas asmuo, kuriam Europos Sąjungos institucija, suteikdama aiškių garantijų, sukėlė pagrįstų lūkesčių (70). Tikslias, neatsižvelgiant į jų pateikimo formą, garantijas sudaro tiksli, nesąlyginė ir tikrovę atitinkanti informacija (71).
(312)
Tačiau šiuo atveju Komisija įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nesuteikė jokių tikslių garantijų, bet priešingai - 2010 m. liepos 20 d. priėmė sprendimą pradėti procedūrą.
(313)
Federalinis administracinis teismas nėra Europos Sąjungos institucija. Remiantis Teisingumo Teismo sprendimais, stebint, ar valstybės narės laikosi įpareigojimų pagal SESV 107 ir 108 straipsnius, nacionaliniams teismams ir Komisijai priskiriami papildomi ir skirtingi vaidmenys (72). Nors pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka vertinimas priklauso išimtinei Komisijos, kontroliuojamos Teisingumo Teismo, kompetencijai, nacionaliniai teismai užtikrina teisės subjektų teisių apsaugą pažeidus SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatytą įpareigojimą iš anksto Komisijai pranešti apie valstybės pagalbą (73).
(314)
Šiuo atveju Federalinis administracinis teismas priėmė sprendimą dėl priemonės, dėl kurios Komisija jau buvo pradėjusi oficialią tyrimo procedūrą. Remiantis Teisingumo Teismo sprendimais, sprendimas pradėti procedūrą valstybei narei turi būti priežastis nutraukti mokėjimus (74). Be to, Federalinis administracinis teismas priėmė sprendimą, kuriame patvirtinta, kad tariamai nereikia taikyti Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus, bet nebuvo kreiptasi į Teisingumo Teismą ir prašyta priimti prejudicinį sprendimą.
(315)
Komisija, įvertinusi visus šiuos faktus, mano, kad Federalinio administracinio teismo sprendime nesuteikta tiksli, nesąlyginė ir tikrovę atitinkanti informacija.
(316)
Todėl metinių įnašų mokėjimų grąžinimu nepažeidžiami teisėtų lūkesčių apsaugą reglamentuojantys bendrieji Europos Sąjungos teisės principai,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Metiniai įnašai, kuriuos Vokietija, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį, nuo 1979 m. sausio 1 d. Reino krašte-Pfalce, Saro krašte, Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone neteisėtai mokėjo įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung (toliau - paramos gavėja), yra valstybės pagalba ir yra nesuderinami su vidaus rinka.
2 straipsnis
1. Vokietija nedelsdama iš paramos gavėjos susigrąžina 1 straipsnyje nurodytą valstybės pagalbą, kurią sumokėjo nuo 1998 m. gegužės 26 d.
2. Palūkanos nuo išieškotinos sumos skaičiuojamos nuo tos dienos, kai paramos gavėja gavo 1 dalyje nurodytas sumas, iki faktinio jų susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos apskaičiuojamos remiantis sudėtinių palūkanų skaičiavimo principu pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (75) V skyrių.
4. Nuo šio sprendimo paskelbimo dienos Vokietija nustoja mokėti visas dar nesumokėtas 1 dalyje nurodytos pagalbos sumas.
3 straipsnis
Vokietija užtikrina, kad 2 straipsnio 1 dalyje nurodyta suma būtų sumokėta per keturis mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo.
4 straipsnis
1) Vokietija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo Komisijai suteikia informaciją apie
a)
bendrą sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas), kuri turi būti susigrąžinta iš paramos gavėjos;
b)
išsamų šiam sprendimui įgyvendinti numatytų priemonių, kurių jau imtasi, aprašymą, ir
c)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad paramos gavėjai oficialiai pranešta apie pagalbos grąžinimą.
2) Vokietija praneša Komisijai apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, taikymą, kol bus visiškai susigrąžinta 2 straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia visą informaciją apie numatytas priemones, kurių jau imtasi šiam sprendimui įgyvendinti. Vokietija taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios iš paramos gavėjos jau susigrąžintos.
5 straipsnis
Ši sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.
Priimta Briuselyje 2012 m. balandžio 25 d.