ROZHODNUTÍ RADY 2011/137/SZBP
ze dne 28. února 2011
o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská unie dne 23. února 2011 vyjádřila hluboké znepokojení nad vývojem situace v Libyi. Unie důrazně odmítla násilí a použití síly vůči civilistům a odsoudila represe proti poklidným demonstrantům.
(2)
Unie opětovně vyzvala k bezodkladnému skoncování s násilím a k učinění kroků řešících legitimní požadavky obyvatel.
(3)
Dne 26. února 2011 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů (dále jen „Rada bezpečnosti“) rezoluci 1970 (dále jen „rezoluce RB OSN č. 1970 (2011)“), jejímž prostřednictvím byla zavedena omezující opatření vůči Libyi a vůči osobám a subjektům podílejícím se na závažných porušeních lidských práv v Libyi, mimo jiné na útocích vůči civilnímu obyvatelstvu a zařízení a na porušování mezinárodního práva.
(4)
Unie se vzhledem k vážnosti situace v Libyi domnívá, že je nezbytné přijmout další omezující opatření.
(5)
K provedení některých opatření je dále nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zakazuje se přímý i nepřímý prodej, dodávka nebo převod zbraní a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřním represím, do Libye státními příslušníky členských států nebo z území či přes území členských států nebo za použití plavidel plujících pod vlajkou členských států či letadel těchto států, a to bez ohledu na to, zda výše uvedené věci pocházejí z území členských států či nikoli.
2. Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc, výcvik či jinou pomoc, včetně poskytování vyzbrojených žoldnéřů, v souvislosti s vojenskými činnostmi nebo s poskytováním, údržbou a užíváním věcí uvedených v odstavci 1 jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libyi nebo pro použití v této zemi;
b)
přímo či nepřímo poskytovat finanční pomoc v souvislosti s vojenskými činnostmi nebo s poskytováním, údržbou a užíváním věcí uvedených v odstavci 1 jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libyi nebo pro použití v této zemi;
c)
vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je obcházení zákazů uvedených v písmenu a) nebo b).
Článek 2
1. Článek 1 se nevztahuje na:
a)
dodávka, prodej nebo převod nesmrtonosného vojenského vybavení nebo vybavení, které může být použito k vnitřním represím, určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely;
b)
jiné dodávky, prodeje nebo převody zbraní a souvisejícího materiálu;
c)
poskytování technické pomoci, výcviku nebo jiné pomoci, včetně personálu, souvisejících s takovým vybavením;
d)
poskytování finanční pomoci související s takovým vybavením;
jak bylo případně předem schváleno výborem ustaveným podle odstavce 24 rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) (dále jen „výbor“).
2. Článek 1 se nevztahuje na dodávku, prodej nebo převod ochranných oděvů, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážených do Libye pracovníky OSN, pracovníky Evropské unie nebo jejích členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
Článek 3
Zakazuje se nákup věcí uvedených v čl. 1 odst. 1 z Libye státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel plujících pod vlajkou členských států nebo letadel těchto států bez ohledu na to, zda výše uvedené věci pocházejí z území Libye či nikoli.
Článek 4
1. Členské státy kontrolují ve shodě se svými vnitrostátními orgány a v souladu se svými právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména mořským právem a příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, na svém území, včetně námořních přístavů a letišť, každý náklad směřující do Libye a pocházející z této země, jestliže na základě informací, jež mají k dispozici, existují oprávněné důvody se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou podle tohoto rozhodnutí zakázány.
2. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převod nebo vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (například zničením, znehodnocením, uskladněním nebo převozem do státu, který není státem původu ani určení).
3. Členské státy v souladu se svými právními předpisy spolupracují na kontrolách a odstranění prováděných v souladu s odstavci 1 a 2.
4. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Libye nebo z této země se vztahuje povinnost poskytnout před příjezdem a před odjezdem doplňující informace o veškerém zboží, které je přiváženo do některého členského státu nebo je z něj vyváženo.
Článek 5
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zamezení vstupu na jejich území nebo průjezdu přes ně:
a)
osobám uvedeným v příloze I rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) a dalším osobám určeným Radou bezpečnosti nebo výborem v souladu s odstavcem 22 rezoluce RB OSN č. 1970 (2011), jak jsou uvedeny v příloze I;
b)
osobám, na něž se nevztahuje příloha I, zapojeným do vydávání rozkazů, dozoru nebo jiného způsobu vedení v souvislosti se závažnými porušeními lidských práv v Libyi nebo figurujícím jako spoluúčastníci takovéhoto jednání, včetně zapojení do plánování, velení, vydávání rozkazů nebo vedení útoků nebo včetně spoluúčasti na takovémto jednání, a to v rozporu s mezinárodním právem, včetně leteckých útoků vůči civilnímu obyvatelstvu a zařízení, nebo osob, jež jednají pro tyto osoby či jejich jménem nebo na jejich pokyn, jak jsou uvedeny v příloze II.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužijí, stanoví-li výbor, že:
a)
cesta dotčené osoby je odůvodněná na základě humanitárních potřeb, včetně náboženských povinností; nebo
b)
výjimka by přispěla k cílům dosažení míru a národního smíření v Libyi a stability v regionu.
4. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužijí, pokud
a)
vstup na území nebo průjezd přes ně jsou nezbytné pro uskutečnění soudního řízení; nebo
b)
členský stát v jednotlivých případech stanoví, že tento vstup nebo průjezd je nezbytný k prosazování míru a stability v Libyi, a o tomto rozhodnutí do 48 hodin od přijetí informuje výbor.
5. Ustanovením odst. 1 písm. b) nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:
a)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace,
b)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo konané pod její záštitou,
c)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách nebo
d)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
6. Odstavec 5 se vztahuje také na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
7. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 5 nebo 6.
8. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření uložených podle odst. 1 písm. b), pokud je cesta dotyčné osoby odůvodněna naléhavými humanitární potřebami nebo účastí na mezivládních zasedáních, včetně zasedání podporovaných Unií nebo zasedání, jejichž hostitelem je členský stát vykonávající předsednictví úřadu OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Libyi.
9. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 8, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
10. Pokud členský stát podle odstavců 5, 6 a 8 povolí osobám uvedeným v příloze vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Veškeré finanční prostředky, jiná finanční aktiva a hospodářské zdroje, jež jsou vlastněny nebo kontrolovány, a to přímo či nepřímo:
a)
osobami nebo subjekty uvedenými v příloze II rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) a dalšími osobami a subjekty určenými Radou bezpečnosti nebo výborem v souladu s odstavcem 22 rezoluce RB OSN č. 1970 (2011), nebo osobami a subjekty jednajícími jménem těchto osob nebo na jejich pokyn, nebo subjekty, jež jsou jimi vlastněny nebo kontrolovány, uvedenými v příloze III;
b)
osobami a subjekty, na něž se nevztahuje příloha III, zapojenými do vydávání rozkazů, dozoru nebo jiného způsobu vedení v souvislosti se závažnými porušeními lidských práv v Libyi nebo figurujícími jako spoluúčastníci takovéhoto jednání, včetně zapojení do plánování, velení, vydávání rozkazů nebo vedení útoků nebo včetně spoluúčasti na takovémto jednání, a to v rozporu s mezinárodním právem, včetně leteckých útoků vůči civilnímu obyvatelstvu a zařízení, nebo osobami či subjekty, jež jednají jejich jménem nebo na jejich pokyn, nebo subjekty, jež jsou jimi vlastněny nebo kontrolovány, uvedenými v příloze IV,
se zmrazují.
2. Žádné finanční prostředky, jiná finanční aktiva nebo hospodářské zdroje se nezpřístupní fyzickým či právnickým osobám nebo subjektům uvedeným v odstavci 1, a to přímo ani nepřímo ani v jejich prospěch.
3. Výjimky lze učinit v případě finančních prostředků, finančních aktiv a hospodářských zdrojů, jež jsou:
a)
nezbytné pro úhradu základních výdajů, včetně plateb za potraviny, nájemné nebo splátek hypotéky, plateb za léčivé přípravky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b)
určené výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb v souladu s vnitrostátními právními předpisy; nebo
c)
určené výlučně k úhradě poplatků, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků, jiné finanční pomoci a hospodářských zdrojů,
poté, co dotyčný členský stát tam, kde je to vhodné, oznámí výboru úmysl umožnit přístup k takovým finančním prostředkům, dalším finančním aktivům nebo hospodářským zdrojům, a pokud výbor do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení nevydá zamítavé rozhodnutí.
4. Výjimky lze učinit rovněž pro finanční prostředky a hospodářské zdroje, jež jsou:
a)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po případném oznámení dotyčného členského státu zaslaném výboru a po schválení výborem; nebo
b)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v takovém případě mohou být finanční prostředky, jiná finanční aktiva a hospodářské zdroje použity k výdajům souvisejícím s tímto zástavním právem nebo rozhodnutím, pokud bylo toto zástavní právo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem přijetí rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) a není ve prospěch osoby či subjektu uvedených v odstavci 1, a to po případném oznámení dotyčného členského státu zaslaném výboru.
5. Odstavec 1 nebrání určeným osobám nebo subjektům provést platbu vyplývající ze smlouvy, jež byla uzavřena dříve, než byly tyto osoby nebo subjekty zařazeny na seznam, za předpokladu, že příslušný členský státy určil, že tuto platbu přímo ani nepřímo neobdrží osoba nebo subjekt uvedené v odstavci 1, a to poté, co dotyčný členský stát tam, kde je to vhodné, oznámí výboru úmysl provést nebo obdržet takovéto platby nebo umožnit uvolnění zmrazených finančních prostředků, jiných finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů za tímto účelem, a toto oznámení výboru učiní deset pracovních dní před přijetím příslušného rozhodnutí.
6. Odstavec 2 se nepoužije, jsou-li na zmrazené účty připsány:
a)
úroky nebo jiné výnosy splatné z těchto účtů; nebo
b)
platby splatné podle smluv, dohod nebo závazků, které vznikly před datem, od nějž se na tyto účty vztahují omezující opatření,
za předpokladu, že se na takové úroky, jiné výnosy a platby i nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 7
Osobám nebo subjektům uvedeným v přílohách I, II, III nebo IV ani jakékoli jiné osobě nebo subjektu v Libyi, včetně libyjské vlády, ani jakékoli osobě nebo subjektu, která vznese nárok prostřednictvím této osoby nebo subjektu nebo v její či jeho prospěch, se nepřiznají žádné nároky, a to ani kompenzace nebo jiný nárok tohoto druhu, jako je nárok na započtení pohledávek nebo nárok v rámci záruky v souvislosti s jakoukoli smlouvou nebo transakcí, jejíž plnění bylo přímo či nepřímo, zcela či částečně dotčeno z důvodu opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle rezoluce RB OSN č. 1970 (2011), včetně opatření Unie nebo kteréhokoli členského státu k provedení příslušných rozhodnutí Rady bezpečnosti nebo opatření stanovených tímto rozhodnutím nebo v souladu nebo spojitosti s nimi.
Článek 8
1. Rada provede změny příloh I a III na základě rozhodnutí přijatých Radou bezpečnosti nebo výborem.
2. Rada na návrh členských států nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku stanoví seznamy uvedené v přílohách II a IV a přijímá jejich změny.
Článek 9
1. Pokud Rada bezpečnosti nebo výbor zařadí na seznam určitou osobu nebo subjekt, Rada tuto osobu nebo subjekt zahrne do přílohy I nebo III.
2. Pokud Rada rozhodne, že se na určitou osobu nebo subjekt budou vztahovat opatření uvedená v čl. 5 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b), změní odpovídajícím způsobem přílohy II a IV.
3. Rada sdělí osobě či subjektu uvedené v odstavcích 1 a 2 své rozhodnutí, včetně důvodů zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa adresa, nebo zveřejněním oznámení, a této osobě či subjektu umožní se k této záležitosti vyjádřit.
4. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a dotčenou osobu či subjekt o této skutečnosti informuje.
Článek 10
1. V přílohách I, II, III a IV jsou uvedeny důvody pro zařazení uvedených dotčených osob a subjektů na seznam, jak je stanovila Rada bezpečnosti nebo výbor s ohledem na přílohy I a III.
2. V přílohách I, II, III a IV jsou rovněž uvedeny informace nezbytné k identifikaci dotčených osob nebo subjektů, poskytnuté Radou bezpečnosti nebo výborem s ohledem na přílohy I a III, pokud jsou tyto informace k dispozici. Pokud jde o osoby, mohou tyto informace zahrnovat jména, včetně přezdívek, datum a místo narození, státní příslušnost, číslo pasu a číslo průkazu totožnosti, pohlaví, adresu, je-li známa, a funkci nebo povolání. Pokud jde o subjekty, mohou tyto informace zahrnovat názvy, místo a datum registrace, registrační číslo a místo podnikání. Přílohy I a III rovněž zahrnují datum určení Radou bezpečnosti nebo výborem.
Článek 11
Pro dosažení co největšího účinku opatření stanovených v tomto rozhodnutí podporuje Unie třetí země v přijímání obdobných omezujících opatření.
Článek 12
1. Toto rozhodnutí se odpovídajícím způsobem přezkoumá, změní nebo zruší, zejména s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti.
2. Opatření podle čl. 5 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b) jsou pravidelně a nejméně každých dvanáct měsíců přezkoumávána. Tato opatření přestávají pro dotčené osoby a subjekty platit, pokud Rada postupem podle čl. 8 odst. 2 stanoví, že již nejsou splněny podmínky pro jejich použití.
Článek 13
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 28. února 2011.
TARYBOS SPRENDIMAS 2011/137/BUSP
2011 m. vasario 28 d.
dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Libijoje
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
kadangi:
(1)
2011 m. vasario 23 d. Europos Sąjunga pareiškė esanti labai susirūpinusi dėl susidariusios padėties Libijoje. ES griežtai pasmerkė smurtą ir jėgos naudojimą prieš civilius gyventojus bei labai apgailestavo dėl represijų prieš taikius demonstrantus.
(2)
ES dar kartą pakartojo raginanti nedelsiant nutraukti jėgos naudojimą ir imtis priemonių, kad būtų atsižvelgta į teisėtus gyventojų reikalavimus.
(3)
2011 m. vasario 26 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (toliau - Saugumo Taryba) priėmė Rezoliuciją 1970 (toliau - JT ST rezoliucija 1970 (2011)), kuria buvo nustatytos ribojamosios priemonės Libijai ir asmenims bei subjektams, susijusiems su rimtais Libijos žmonių žmogaus teisių pažeidimais, įskaitant susijusius su išpuoliais prieš civilius gyventojus ir gamybos įrenginius, įvykdytais pažeidžiant tarptautinę teisę.
(4)
Atsižvelgdama į padėties Libijoje rimtumą, ES mano, jog būtina nustatyti papildomas ribojamąsias priemones.
(5)
Be to, Sąjunga turi imtis papildomų veiksmų, kad būtų įgyvendintos tam tikros priemonės,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Valstybių narių nacionaliniams subjektams arba iš valstybių narių teritorijų ar per jas, arba naudojantis jų jurisdikcijai priklausančiais laivais ar orlaiviais, draudžiama Libijai tiesiogiai ar netiesiogiai tiekti, parduoti ar perduoti visų rūšių ginklus ir su jais susijusius reikmenis, įskaitant šaunamuosius ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones ir įrangą, sukarintą įrangą ir šių objektų atsargines dalis, taip pat įrangą, kuri galėtų būti panaudota vidaus represijoms, nesvarbu, ar valstybių narių teritorija yra jų kilmės vieta.
2. Draudžiama:
a)
fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms Libijoje arba naudojimui Libijoje tiesiogiai ar netiesiogiai teikti techninę pagalbą, mokymą ar kitokią pagalbą, įskaitant ginkluotų samdinių suteikimą, susijusius su karine veikla ar 1 dalyje nurodytų objektų tiekimu, priežiūra ir naudojimu;
b)
fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms Libijoje arba naudojimui Libijoje tiesiogiai ar netiesiogiai teikti finansinę paramą, susijusią su karine veikla ar 1 dalyje nurodytų objektų tiekimu, priežiūra ir naudojimu;
c)
sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kuria siekiama nesilaikyti arba dėl kurios nesilaikoma a arba b punktuose nurodytų draudimų.
2 straipsnis
1. 1 straipsnis netaikomas:
a)
žudyti nepritaikytos karinės įrangos arba įrangos, kuri galėtų būti naudojama vidaus represijoms, skirtos naudoti tik humanitariniais ar apsaugos tikslais, tiekimui, pardavimui ar perdavimui;
b)
kitokiam ginklų ir su jais susijusius reikmenų tiekimui, pardavimui ar perdavimui;
c)
techninės pagalbos, mokymo ar kitokios pagalbos, įskaitant personalą, susijusių su tokia įranga, teikimui;
d)
finansinės paramos, susijusios su tokia įranga, teikimui;
iš anksto patvirtinus, tam tikrais atvejais, pagal JT ST rezoliucijos 1970 (2011) 24 punktą įsteigtam komitetui (toliau - Komitetas).
2. 1 straipsnis netaikomas apsauginių rūbų, įskaitant neperšaunamas liemenes ir karinius šalmus, kuriuos į Libiją laikinai ir tik asmeniniam naudojimui eksportuoja JT personalas, Europos Sąjungos ar jos valstybių narių personalas, žiniasklaidos atstovai, humanitarinę pagalbą bei pagalbą vystymuisi teikiantys darbuotojai bei su šia veikla susijęs personalas, tiekimui, pardavimui ar perdavimui.
3 straipsnis
Valstybių narių nacionaliniams subjektams naudojantis jų jurisdikcijai priklausančiais laivais ar orlaiviais draudžiama iš Libijos pirkti 1 straipsnio 1 dalyje minėtus objektus, nesvarbu, ar Libijos teritorija yra jų kilmės vieta.
4 straipsnis
1. Derindamos veiksmus su nacionalinės valdžios institucijomis, laikydamosi nacionalinės teisės aktų ir tarptautinės teisės, visų pirma jūros teisės ir atitinkamų tarptautinių civilinės aviacijos susitarimų, valstybės narės savo teritorijoje, įskaitant jų oro uostus ir jūrų uostus, tikrina visus į Libiją ir iš jos gabenamus krovinius, jei jos turi patikimos informacijos, kad krovinyje yra objektų, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
2. Aptikusios objektus, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, valstybės narės juos konfiskuoja ir pašalina (pavyzdžiui, sunaikina, padaro netinkamais naudoti, patalpina į sandėlį arba perduoda kitai valstybei, nei kilmės ar paskirties valstybė, pašalinti).
3. Valstybės narės, remdamosi savo nacionalinės teisės aktais, bendradarbiauja atliekant pagal 1 ir 2 dalį vykdomus tikrinimus ir šalinimą.
4. Į Libiją ir iš jos krovinius gabenantiems orlaiviams ir laivams taikomas reikalavimas prieš atvykimą ir prieš išvykimą pateikti papildomos informacijos apie visas prekes, įgabenamas į valstybę narę ir išgabenamas iš jos.
5 straipsnis
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad užkirstų kelią atvykimui į jų teritorijas ar tranzitui per jas:
a)
JT ST rezoliucijos 1970 (2011) I priede išvardytiems asmenims ir kitiems asmenims, kuriuos nurodo Saugumo Taryba arba Komitetas pagal JT ST rezoliucijos 1970 (2011) 22 punktą, nurodytiems I priedo sąraše;
b)
į I priedo sąrašą neįtrauktiems asmenims, kurie yra susiję su nurodymu vykdyti rimtus Libijos žmonių žmogaus teisių pažeidimus, jų valdymu ar kitokiu vadovavimu juos atliekant ar prie jų yra prisidėję, be kita ko, būdami susiję su išpuolių prieš civilius gyventojus ir gamybos įrenginius planavimu, valdymu, nurodymu juos vykdyti ir jų vykdymu, pažeidžiant tarptautinę teisę, įskaitant apšaudymą iš oro, ar prie to prisidėję, arba kurie veikia tų asmenų pavedimu ar jų vardu arba jiems vadovaujant, nurodytiems II priedo sąraše.
2. 1 dalis neįpareigoja valstybės narės atsisakyti įleisti į savo teritoriją savo piliečių.
3. 1 dalies a punktas netaikomas tais atvejais, kai Komitetas nustato, kad:
a)
kelionė yra pateisinama dėl humanitarinio poreikio, įskaitant religines pareigas; ar
b)
taikant išimtį būtų prisidėta siekiant taikos ir nacionalinio susitaikymo Libijoje bei stabilumo regione.
4. 1 dalies a punktas netaikomas, kai:
a)
atvykimas ar tranzitas yra būtinas vykdant teisminį procesą; ar
b)
kai kiekvienu konkrečiu atveju kuri nors valstybė narė nustato, kad toks atvykimas ar tranzitas yra būtinas siekiant taikos ir stabilumo Libijoje, ir tai nustačiusi ta valstybė per 48 valandas pateikia atitinkamą pranešimą Komitetui.
5. 1 dalies b punktas neturi įtakos atvejams, kai valstybė narė turi laikytis įsipareigojimų pagal tarptautinę teisę, būtent:
a)
kaip tarptautinės tarpvyriausybinės organizacijos priimančioji šalis;
b)
kaip JT rengiamos ar globojamos tarptautinės konferencijos priimančioji šalis;
c)
pagal daugiašalį susitarimą dėl privilegijų ir imunitetų; arba
d)
pagal 1929 m. Šventojo Sosto (Vatikano Miesto Valstybės) ir Italijos sudarytą Taikinimo sutartį (Laterano paktą).
6. 5 dalis taikoma ir tais atvejais, kai valstybė narė yra Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (toliau - ESBO) priimančioji šalis.
7. Taryba tinkamai informuojama apie visus atvejus, kai valstybė narė taiko išimtį pagal 5 ar 6 dalis.
8. Valstybės narės gali taikyti pagal 1 dalies b punktą nustatytų priemonių išimtis, kai kelionė yra pateisinama dėl skubaus humanitarinio poreikio arba dėl dalyvavimo tarpvyriausybiniuose susitikimuose, įskaitant tuos, kuriuos remia Sąjunga arba kurių priimančioji šalis yra ESBO pirmininkaujanti valstybė narė, kuriuose vyksta politinis dialogas tiesiogiai propaguojantis demokratiją, žmogaus teises ir teisinės valstybės principus Libijoje.
9. Valstybė narė, ketinanti taikyti 8 dalyje nurodytas išimtis, apie tai raštu praneša Tarybai. Laikoma, kad išimtis yra taikoma, jeigu viena ar daugiau Tarybos narių per dvi darbo dienas nuo tada, kai buvo gautas pranešimas apie siūlomą išimtį, raštu nepareiškia prieštaravimo. Jei viena ar daugiau Tarybos narių pareiškia prieštaravimą, Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti leisti taikyti siūlomą išimtį.
10. Tais atvejais, kai pagal 5, 6 ir 8 dalis valstybė narė leidžia priede išvardytiems asmenims atvykti į savo teritoriją ar per ją vykti tranzitu, leidimas galioja tik tuo tikslu, kuriam jis buvo suteiktas, ir tik tiems asmenims, kuriems jis suteiktas.
6 straipsnis
1. Visos lėšos, kitas finansinis turtas ir ekonominiai ištekliai, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai nuosavybės teise priklauso arba kuriuos kontroliuoja:
a)
JT ST rezoliucijos 1970 (2011) II priede išvardyti asmenys ir subjektai bei kiti asmenys ir subjektai, kuriuos nurodo Saugumo Taryba arba Komitetas pagal JT ST rezoliucijos 1970 (2011) 22 punktą, arba jų vardu ir jiems vadovaujant veikiantys asmenys ir subjektai, arba jiems nuosavybės teise priklausantys ar jų kontroliuojami subjektai, nurodyti III priedo sąraše;
b)
į III priedo sąrašą neįtraukti asmenys ir subjektai, kurie yra susiję su nurodymu įvykdyti rimtus Libijos žmonių žmogaus teisių pažeidimus, jų valdymu ar kitokiu vadovavimu juos atliekant ar prie jų yra prisidėję, be kita ko, būdami susiję su išpuolių prieš civilius gyventojus ir gamybos įrenginius planavimu, valdymu, nurodymu juos vykdyti ir jų vykdymu, pažeidžiant tarptautinę teisę, įskaitant apšaudymą iš oro, ar prie to prisidėję, arba jų vardu ir jiems vadovaujant veikiantys asmenys ar subjektai, arba jiems nuosavybės teise priklausantys ar jų kontroliuojami subjektai, kaip nurodyti IV priedo sąraše,
įšaldomos.
2. Neleidžiama 1 dalyje nurodytiems fiziniams ar juridiniams asmenims ar subjektams arba jų naudai tiesiogiai ar netiesiogiai naudotis lėšomis, kitu finansiniu turtu ar ekonominiais ištekliais.
3. Išimtys gali būti taikomos lėšoms, finansiniam turtui ir ekonominiams ištekliams, kurie:
a)
būtini pagrindinėms išlaidoms, įskaitant mokėjimą už maisto produktus, nuomą arba hipoteką, vaistus ir medicininį gydymą, mokesčius, draudimo įmokas bei komunalines paslaugas;
b)
skirti išimtinai pagrįstiems profesiniams mokesčiams sumokėti ir patirtoms išlaidoms, susijusioms su teisinių paslaugų teikimu, kompensuoti pagal nacionalinės teisės aktus; ar
c)
skirti išimtinai mokesčiams arba paslaugų mokesčiams sumokėti pagal nacionalinius teisės aktus už įšaldytų lėšų, kito finansinio turto ir ekonominių išteklių kasdienį aptarnavimą ar laikymą;
kai atitinkama valstybė narė Komitetui praneša, kai taikoma, apie ketinimą leisti naudotis tokiomis lėšomis, kitu finansiniu turtu ir ekonominiais ištekliais, o Komitetas per penkias darbo dienas nuo tokio pranešimo nepriima neigiamo sprendimo.
4. Išimtys taip pat gali būti taikomos lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kurie:
a)
būtini ypatingoms išlaidoms, atitinkamai valstybei narei apie tai pranešus Komitetui, kai taikoma, ir gavus jo pritarimą; ar
b)
yra teismo, administracine ar arbitražo tvarka suvaržyti arba yra teismo sprendimo objektas; šiuo atveju lėšos, kitas finansinis turtas ir ekonominiai ištekliai gali būti naudojami to suvaržymo ar teismo sprendimo vykdymui, jeigu toks suvaržymas arba teismo sprendimas buvo priimti iki JT ST rezoliucijos 1970 (2011) priėmimo dienos ir nėra priimti 1 dalyje nurodyto asmens ar subjekto naudai, atitinkamai valstybei narei atitinkamais atvejais apie tai pranešus Komitetui;
5. 1 dalis nekliudo nurodytam asmeniui ar subjektui pervesti mokėtiną sumą pagal sutartį, sudarytą iki tokio asmens ar subjekto įtraukimo į sąrašą, jeigu atitinkama valstybė narė nustatė, kad mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 dalyje nurodytas asmuo arba subjektas, o atitinkama valstybė narė prieš 10 darbo dienų iki tokio leidimo suteikimo praneša Komitetui, kai taikoma, apie ketinimą atlikti ar gauti tokius mokėjimus arba leisti šiam tikslui panaikinti lėšų ar ekonominių išteklių įšaldymą.
6. 2 dalis netaikoma, kai įšaldytos sąskaitos papildomos:
a)
palūkanomis iš šių sąskaitų arba kitomis dėl šių sąskaitų atsirandančiomis pajamomis; arba
b)
mokėjimais pagal sutartis, susitarimus ar prievoles, sudarytas arba kilusias iki dienos, kurią toms sąskaitoms pradėtos taikyti ribojamosios priemonės;
jeigu visoms tokioms palūkanoms, kitoms pajamoms ir mokėjimams toliau taikoma 1 dalis.
7 straipsnis
Nepatenkinami jokie nurodytų asmenų ar subjektų, įtrauktų į I, II, III arba IV priedų sąrašus, arba kitų Libijos asmenų ar subjektų, įskaitant Libijos Vyriausybę, arba asmenų ar subjektų, pateikusių ieškinį tų asmenų ar subjektų vardu ar jų naudai, ieškiniai, įskaitant ieškinius dėl kompensavimo arba kitus tokios rūšies ieškinius, pavyzdžiui, priešpriešinius ieškinius arba ieškinius pagal garantiją, susijusius su sutartimi ar sandoriu, kurio vykdymui tiesioginį ar netiesioginį, visapusišką arba dalinį poveikį turėjo taikomos priemonės, nustatytos pagal JT ST rezoliuciją 1970 (2011), įskaitant Sąjungos ar bet kurios valstybės narės priemones, nustatytas įgyvendinant atitinkamus Saugumo Tarybos sprendimus, pagal jų reikalavimus arba su jais susijusias, arba priemones, numatytas šiame sprendime.
8 straipsnis
1. Taryba atlieka I ir III priedų pakeitimus remdamasi Saugumo Tarybos arba Komiteto sprendimais.
2. Valstybių narių arba Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymu Taryba nustato II ir IV prieduose pateiktus sąrašus ir priima jų pakeitimus.
9 straipsnis
1. Jeigu Saugumo Taryba arba Komitetas įtraukia į sąrašą asmenį arba subjektą, Taryba šį asmenį ar subjektą įtraukia į I arba III priedą.
2. Jei Taryba nusprendžia asmeniui arba subjektui taikyti 5 straipsnio 1 dalies b punkte ir 6 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas priemones, ji atitinkamai iš dalies pakeičia II ir IV priedus.
3. Apie savo sprendimą, įskaitant įtraukimo į sąrašą priežastis, 1 ir 2 dalyse nurodytam asmeniui arba subjektui Taryba praneša tiesiogiai, jei žinomas adresas, arba paskelbdama pranešimą, suteikdama tokiam asmeniui ar subjektui galimybę pateikti pastabas.
4. Jeigu pateikiamos pastabos arba pateikiama naujų esminių įrodymų, Taryba peržiūri savo sprendimą ir atitinkamai apie tai informuoja asmenį arba subjektą.
10 straipsnis
1. I, II, III ir IV prieduose pateikiamos atitinkamų asmenų ir subjektų įtraukimo į sąrašą priežastys, kurias Saugumo Taryba arba Komitetas yra pateikę dėl I ir III priedų.
2. Be to, I, II, III ir IV prieduose pateikiama informacija, jei jos yra, būtina atitinkamų asmenų ar subjektų tapatybei nustatyti, kurią Saugumo Taryba arba Komitetas yra pateikę dėl I ir III priedų. Teikiant informaciją apie asmenis gali būti nurodomas vardas ir pavardė, įskaitant slapyvardžius, gimimo data ir vieta, pilietybė, paso ir asmens tapatybės kortelės numeriai, lytis, adresas, jei žinomas, taip pat pareigos ar profesija. Teikiant informaciją apie subjektus gali būti nurodomas pavadinimas, registracijos vieta ir data, registracijos numeris ir veiklos vykdymo vieta. I ir III prieduose taip pat nurodoma Saugumo Tarybos arba Komiteto atlikto įtraukimo į sąrašą data.
11 straipsnis
Siekiant, kad šiame sprendime išvardintų priemonių poveikis būtų kuo didesnis, Sąjunga skatina trečiąsias valstybes patvirtinti panašias ribojamąsias priemones.
12 straipsnis
1. Šis sprendimas prireikus peržiūrimas, iš dalies keičiamas ar panaikinamas, visų pirma atsižvelgiant į susijusius Saugumo Tarybos sprendimus.
2. 5 straipsnio 1 dalies b punkte ir 6 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos priemonės peržiūrimos reguliariai ir ne rečiau kaip kas 12 mėnesių. Jas nustojama taikyti atitinkamiems asmenims ir subjektams, jeigu 8 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Taryba nustato, kad sąlygos, dėl kurių jos taikomos, nebeegzistuoja.
13 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
Priimta Briuselyje 2011 m. vasario 28 d.