NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 918/2012
ze dne 5. července 2012,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání, pokud jde o definice, výpočet čistých krátkých pozic, kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, prahové hodnoty pro oznamovací povinnost, prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení, významný pokles hodnoty finančních nástrojů a nepříznivé události
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2012 ze dne 14. března 2012 o prodeji na krátko a některých aspektech swapů úvěrového selhání (1), a zejména na čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 7, čl. 4 odst. 2, čl. 7 odst. 3, čl. 13 odst. 4, čl. 23 odst. 7 a článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá určitá opatření, pokud jde o prodej na krátko a swapy úvěrového selhání. Ustanovení článku 42 nařízení (EU) č. 236/2012 zmocňuje Komisi přijímat akty v přenesené pravomoci, aby podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie doplnila ustanovení uvedeného nařízení. Tento akt v přenesené pravomoci doplňuje a mění některé nepodstatné prvky.
(2)
Ustanovení tohoto nařízení spolu úzce souvisí, protože prahové hodnoty pro oznamování a zveřejňování a určení nekrytých swapů úvěrového selhání závisí na definicích a způsobech výpočtu krátkých pozic, zatímco ustanovení o významném poklesu hodnoty finančních nástrojů a poklesu likvidity na trzích státních dluhopisů a určení nepříznivých událostí jsou propojeny neoddělitelně. S cílem zajistit soudržnost mezi uvedenými předpisy o prodeji na krátko, které by měly vstoupit v platnost současně, je vhodné zahrnout všechna ustanovení požadovaná nařízením (EU) č. 236/2012 do jediného nařízení.
(3)
Nařízení (EU) č. 236/2012 obsahuje některé definice. Z důvodu lepší srozumitelnosti a právní jistoty je vhodné, aby byla stanovena doplňující ustanovení, pokud jde o definice v čl. 2 odst. 1, zejména kdy se fyzická nebo právnická osoba považuje za vlastníka finančního nástroje pro účely definice prodeje na krátko, a další upřesnění, kdy je fyzická nebo právnická osoba „držitelem“ akcie nebo dluhového nástroje pro účely nařízení (EU) č. 236/2012. Upřesnění jsou zvolená tak, aby bylo zajištěno, že nařízení (EU) č. 236/2012 důsledně působí se zamýšleným účinkem navzdory rozdílnému přístupu právních předpisů členských států. Pojetí vlastnictví a držení cenných papírů v členských státech nejsou v současnosti harmonizována, ale záměrem ustanovení nařízení (EU) č. 236/2012 je, aby byly použity pouze na prodej na krátko, aniž by byl dotčen jakýkoli budoucí vývoj v oblasti právních předpisů, jako je harmonizace právních předpisů.
(4)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá omezení a povinnosti, např. požadavky na oznamování a zveřejňování fyzickým nebo právnickým osobám, které drží nebo sjednávají čisté krátké pozice v akciích a ve státních dluhopisech. Dlouhé a krátké pozice v akciích a státních dluhopisech mohou být drženy a oceňovány různými způsoby. S cílem zajistit soudržnost a uvést v účinnost záměr opatření, pokud jde o krátké pozice v akciích a ve státních dluhopisech, je proto nutné dále upřesnit, jak by se měly čisté krátké pozice vypočítat. Prodej na krátko se může uskutečnit prostřednictvím jediného nástroje nebo koše státních dluhopisů, a tak je nezbytné upřesnit, jak zahrnout prodej na krátko pomocí koše do těchto výpočtů. S cílem zajistit spolehlivý přístup, pokud jde o výpočet čistých krátkých pozic, je ke specifikaci dlouhých pozic v akciích nezbytné použít restriktivnější přístup než pro krátké pozice v akciích. Protože hodnota některých finančních nástrojů závisí na změnách ceny podkladových nástrojů, je nezbytné stanovit, jak toto zohlednit. Je stanovena metodika úpravy podle hodnoty delta, protože je to všeobecně přijímaná praxe.
(5)
Čisté krátké pozice se vypočítají na základě dlouhých a krátkých pozic držených fyzickou nebo právnickou osobou. Avšak dlouhé a krátké pozice mohou držet různé subjekty ve skupině nebo různé fondy spravované správcem fondu. Velké čisté krátké pozice lze zatajit jejich rozdělením mezi subjekty v rámci skupiny nebo mezi různé fondy. Aby se snížilo vyhýbání se daňovým povinnostem a bylo zajištěno, že oznamování a zveřejňování krátkých pozic poskytuje přesný a reprezentativní obraz, jsou zapotřebí podrobnější ustanovení, která by upřesnila, jak by měl být výpočet čistých krátkých pozic proveden pro subjekty v rámci skupiny a v případě správců fondů. Aby tato ustanovení byla uvedena v účinnost, je nezbytné definovat význam investiční strategie za účelem objasnění, které krátké pozice subjektů ve skupině a které krátké pozice fondů by měly být agregovány. Rovněž je nezbytné definovat činnosti v rámci správy fondů s cílem objasnit, které krátké pozice fondů by měly být agregovány. Aby bylo zajištěno, že k oznamování dochází, je nezbytné stanovit, které subjekty ve skupině nebo různých fondech jsou povinny provádět výpočty a mají oznamovací povinnost.
(6)
Nařízení (EU) č. 236/2012 ukládá omezení uzavírat transakce v oblasti nekrytých swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy, ale povoluje uzavírat kryté swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy pro účely legitimního zajištění. Použitím swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy může být zajištěna široká škála aktiv a závazků, ale rozlišit mezi legitimním zajištěním a spekulací může být v mnoha případech obtížné. Proto je třeba podrobného a dodatečného upřesnění, v jakých případech lze swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy považovat za kryté. Pokud je třeba jednotně stanovit kvantitativní míru korelace, měl by se použít jednoduchý, široce přijímaný a srozumitelný parametr, jako je Pearsonův korelační koeficient, který se vypočítá jako kovariance dvou proměnných vydělená součinem jejich směrodatných odchylek. Propojit aktiva se závazky, aby tvořily ideální zajištění, je v praxi obtížné vzhledem k rozdílným charakteristikám různých aktiv a závazků, jakož i volatilitě jejich hodnot. Nařízení (EU) č. 236/2012 vyžaduje přiměřený přístup k opatřením, a proto je při definování nekrytého swapu úvěrového selhání nutné stanovit, jak by měl být přiměřený přístup použit na aktiva a závazky zajištěné krytým swapem úvěrového selhání. Vzhledem k tomu, že nařízení (EU) č. 236/2012 nepředepisuje konkrétní stupeň korelace nezbytné pro krytou pozici swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy, je třeba stanovit, že by se mělo jednat o korelaci významnou.
(7)
Nařízení (EU) č. 236/2012 požaduje, aby fyzická nebo právnická osoba, která drží čistou krátkou pozici ve státních dluhopisech, která je vyšší než prahová hodnota, tyto pozice oznámila relevantnímu příslušnému orgánu. Odpovídající upřesnění této prahové hodnoty je tudíž nezbytné. Oznamování minimálních hodnot, které by neměly mít žádný významný dopad na relevantní trh se státními dluhopisy, by se nemělo vyžadovat a prahová hodnota by měla vzít v úvahu, mimo jiné, likviditu každého jednotlivého trhu s dluhopisy a výši nesplacených státních dluhopisů, jakož i cíle tohoto opatření.
(8)
Údaje požadované pro výpočet prahových hodnot pro oznamovací povinnost týkající se čistých krátkých pozic, pokud jde o vydané státní dluhopisy, nebudou k dispozici k datu vstupu tohoto nařízení v platnost. Proto dvěma používanými kritérii ke stanovení výchozích prahových hodnot pro oznamovací povinnost v den vyhlášení by za prvé měl být celkový objem nesplacených vydaných státních dluhopisů státního emitenta a za druhé existence likvidního trhu s futures pro uvedené státní dluhopisy. Revidované prahové hodnoty by měly být schváleny, jakmile budou k dispozici relevantní údaje o všech kritériích.
(9)
Pokud likvidita na trhu se státními dluhopisy klesne pod určitou prahovou hodnotu, omezení pro investory uzavírat nekryté prodeje státních dluhopisů na krátko mohou být dočasně pozastavena za účelem stimulace likvidity na uvedeném trhu. Pokud v obchodním systému dojde k významnému poklesu hodnoty finančního nástroje, příslušné orgány mohou prodej na krátko zakázat, omezit nebo jinak omezit transakce s uvedeným nástrojem. Objevuje se široká škála nástrojů a je nutné stanovit prahovou hodnotu pro každou z různých kategorií finančních nástrojů s přihlédnutím k rozdílům, jako jsou rozdíly mezi nástroji a různými volatilitami na jejich příslušných trzích.
(10)
V tomto nařízení není stanovena prahová hodnota pro významný pokles hodnoty ceny podílové jednotky kotovaných SKIPCP, s výjimkou fondů obchodovaných na burze, které jsou SKIPCP, protože i když se v obchodním systému může cena volně lišit, vztahuje se na ni pravidlo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (2), které udržuje ceny v blízkosti čisté hodnoty aktiv SKIPCP. Není stanovena žádná prahová hodnota pro významný pokles hodnoty derivátů jiných než těch, jež jsou uvedeny v tomto nařízení.
(11)
Toto nařízení vyjasňuje intervenční pravomoci jak relevantních příslušných orgánů, tak Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (orgánu ESMA), který byl zřízen a vykonává své pravomoci v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (3), pokud jde o nepříznivé události nebo vývoj. Je potřebný seznam těchto událostí, aby byl zajištěn soudržný přístup a zároveň bylo povoleno přijetí vhodných opatření, pokud dojde k nepředvídaným nepříznivým událostem nebo nepříznivému vývoji.
(12)
Z důvodů právní jistoty je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost ve stejný den jako nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 919/2012 (4),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
VŠEOBECNĚ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobná pravidla doplňující tyto články nařízení (EU) č. 236/2012:
-
čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují definice vlastnictví a prodeje na krátko,
-
čl. 3 odst. 7 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují případy a způsob výpočtu čistých krátkých pozic a definice držení,
-
čl. 4 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy a způsoby výpočtu pro skupiny a činnosti v rámci správy fondů,
-
čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje prahová hodnota pro oznamovací povinnost týkající se významných krátkých pozic ve státních dluhopisech,
-
čl. 13 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje prahová hodnota likvidity pro pozastavení omezení prodeje státních dluhopisů na krátko,
-
čl. 23 odst. 7 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňuje, co se rozumí významným poklesem hodnoty finančních nástrojů jiných než likvidní akcie,
-
článek 30 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy se dále upřesňují kritéria a faktory, které se zohlední při určování, zda nastaly nepříznivé události nebo nepříznivý vývoj uvedené v článcích 18 až 21 a v článku 27 a objevily se hrozby uvedené v čl. 28 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 236/2012.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„skupinou“ se rozumí ty právní subjekty, které jsou ovládanými podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES (5), a fyzická nebo právnická osoba, která takový podnik ovládá;
b)
„nadnárodním emitentem“ se rozumí emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. d) bodů i), iv), v) a vi) nařízení (EU) č. 236/2012.
KAPITOLA II
DOPLŇUJÍCÍ UPŘESNĚNÍ DEFINIC PODLE ČL. 2 ODST. 2 A ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. A)
Článek 3
Upřesnění pojmu „vlastnictví“ a definování prodeje na krátko
1. Pro účely definování prodeje na krátko se v příslušných případech stanoví, zda se fyzická nebo právnická osoba považuje za vlastníka finančního nástroje, pokud k němu vzniklo právní nebo skutečné vlastnictví v souladu s právními předpisy, jež se vztahují na relevantní prodej uvedené akcie nebo dluhového nástroje na krátko. V případě, že jsou fyzické nebo právnické osoby skutečnými vlastníky akcie nebo dluhového nástroje, se za vlastníka uvedené akcie nebo dluhového nástroje považuje skutečný konečný vlastník, včetně situace, kdy akcii nebo dluhový nástroj drží pověřená osoba. Pro účely tohoto článku je skutečným vlastníkem investor, který nese ekonomické riziko spojené s pořízením finančního nástroje.
2. Pro účely čl. 2 odst. 1 písm. b) bodů i), ii) a iii) nařízení (EU) č. 236/2012 „prodej na krátko“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 nezahrnuje:
a)
prodej finančních nástrojů, které byly převedeny v rámci smlouvy o půjčce cenných papírů nebo repo dohody, za předpokladu, že tyto cenné papíry budou buď vráceny, nebo převodce cenné papíry stáhne, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání;
b)
prodej finančního nástroje fyzickou nebo právnickou osobou, která finanční nástroj koupila před vlastním prodejem, ale uvedený finanční nástroj v době prodeje nepřevzala, za předpokladu, že tento finanční nástroj bude dodán v takový okamžik, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání;
c)
prodej finančního nástroje fyzickou nebo právnickou osobou, která uplatňuje opci nebo podobný nárok spojený s uvedeným finančním nástrojem, za předpokladu, že tento finanční nástroj bude dodán v takový okamžik, aby v době splatnosti bylo možné provést vypořádání.
Článek 4
Držení
Fyzická nebo právnická osoba se považuje za držitele akcie nebo dluhového nástroje pro účely čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 236/2012 za těchto okolností:
a)
fyzická nebo právnická osoba vlastní akcii nebo dluhový nástroj v souladu s čl. 3 odst. 1;
b)
fyzická nebo právnická osoba má vymahatelný nárok na převod vlastnictví akcie nebo dluhového nástroje na svou osobu v souladu s právními předpisy, které se vztahují na relevantní prodej.
KAPITOLA III
ČISTÉ KRÁTKÉ POZICE PODLE ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. B)
Článek 5
Čisté krátké pozice v akciích - dlouhé pozice
1. Držení akcií prostřednictvím dlouhé pozice v koši akcií se v souvislosti s uvedenými akciemi rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou zastoupeny v uvedeném koši.
2. Jakoukoli expozicí prostřednictvím finančního nástroje jiného než akcie, který zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny akcií, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012, se rozumí jakákoli expozice vůči akciovému kapitálu prostřednictvím jakéhokoli jednoho nebo vícero nástrojů vyjmenovaných v příloze I části 1.
Expozice uvedená v prvním pododstavci závisí na hodnotě akcií, pro něž se čistá krátká pozice musí vypočítat, a zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny nebo hodnoty akcií.
Článek 6
Čisté krátké pozice v akciích - krátké pozice
1. Prodej akcií na krátko prostřednictvím prodeje koše akcií na krátko se v souvislosti s uvedenými akciemi rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou akcie zastoupeny v koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, kdy pozice ve finančních nástrojích, včetně těch, které jsou uvedeny v příloze I části 1, zakládá finanční výhodu v případě snížení ceny nebo hodnoty akcií, se tato pozice zohlední při výpočtu krátké pozice.
Článek 7
Čisté krátké pozice v akciích - všeobecně
Následující kritéria se zohlední pro účely čistých krátkých pozic podle článků 5 a 6:
a)
není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv;
b)
krátké pozice ve finančních nástrojích, které dávají vzniknout nároku na nevydané akcie, upisovací práva, konvertibilní dluhopisy a jiné obdobné nástroje, se při výpočtu čisté krátké pozice nepovažují za krátké pozice.
Článek 8
Čisté krátké pozice ve státních dluhopisech - dlouhé pozice
1. Pro účely tohoto článku a přílohy II se cenou rozumí výnos, nebo pokud neexistuje žádný výnos pro jedny z příslušných aktiv nebo závazků nebo výnos je nevhodným komparátorem mezi příslušnými aktivy nebo závazky, výnosem se rozumí cena. Držení nástrojů financování státního dluhu prostřednictvím dlouhé pozice v koši nástrojů financování státního dluhu různých státních emitentů se ve vztahu k uvedeným státním dluhopisům rovněž zohlední v rozsahu, v jakém jsou státní dluhopisy zastoupeny v uvedeném koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 se jakoukoli expozicí prostřednictvím nástroje jiného, než jsou státní dluhopisy, který zakládá finanční výhodu v případě zvýšení ceny státních dluhopisů, rozumí jakákoli expozice prostřednictvím jednoho nebo vícero nástrojů vyjmenovaných v příloze I části 2, za předpokladu, že jejich hodnota vždy závisí na hodnotě státních dluhopisů, pro něž se musí vypočítat čisté krátké pozice, a zakládají finanční výhodu v případě zvýšení ceny nebo hodnoty státních dluhopisů.
3. Za předpokladu vysoké korelace v souladu s čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 a s odstavci 4 a 5 veškerá čistá držení státních dluhopisů státního emitenta, která jsou vysoce korelována s cenami státních dluhopisů v jakékoli krátké pozici, se zahrnou do výpočtu dlouhé pozice. Nástroje financování státního dluhu emitentů se sídlem mimo Unii se nezahrnují.
4. U aktiv s likvidní tržní cenou se vysoká korelace mezi cenou dluhového nástroje jiného státního emitenta a cenou dluhopisu daného státního emitenta měří na historickém základě za použití denních souhrnných vážených údajů za období 12 měsíců předcházejících pozici ve státních dluhopisech. U aktiv, pro která neexistuje likvidní trh nebo je historie ceny kratší než 12 měsíců, se použije vhodná náhradní doba podobné délky.
5. Pro účely čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 se dluhové nástroje a vydané státní dluhopisy považují za vysoce korelované, pokud Pearsonův korelační koeficient dosahuje za příslušné období alespoň 80 % mezi cenou dluhových nástrojů jiného státního emitenta a cenou daných státních dluhopisů.
6. Jestliže pozice přestane být následně v průběžném časovém rámci 12 měsíců vysoce korelovaná, pak se státní dluhopisy bývalého vysoce korelovaného státního emitenta při výpočtu dlouhé pozice již nezohlední. Pozice však nepřestávají být vysoce korelované, pokud dojde k dočasnému snížení úrovně korelace státních dluhopisů pod úroveň uvedenou v odstavci 4 v období kratším než 3 měsíce, za předpokladu, že korelační koeficient je v průběhu této tříměsíční lhůty alespoň 60 %.
7. Při výpočtu čistých krátkých pozic není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv.
Článek 9
Čisté krátké pozice ve státních dluhopisech - krátké pozice
1. Prodej státních dluhopisů na krátko prostřednictvím prodeje koše státních dluhopisů se rovněž, pokud jde o uvedené dluhopisy, zohlední v rozsahu, v jakém jsou zastoupeny v koši.
2. Pro účely čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2012, pokud pozice v nástrojích, včetně těch, které jsou uvedeny v čl. 8 odst. 2, zakládají finanční výhodu v případě snížení ceny nebo hodnoty státních dluhopisů, se tato pozice zohlední při výpočtu krátké pozice.
3. Jakýkoli swap úvěrového selhání uváděný na státního emitenta se zahrne do výpočtu čistých krátkých pozic v uvedených státních dluhopisech. Prodej swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy se považuje za dlouhé pozice a nákupy swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy se považují za krátké pozice.
4. Jestliže pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy zajišťují riziko jiné než spojené s uvedenými státními dluhopisy, hodnotu zajištěného rizika nelze považovat za dlouhou pozici pro účely výpočtu, zda má fyzická nebo právnická osoba čisté krátké pozice ve vydaných státních dluhopisech státního emitenta.
5. Při výpočtu čistých krátkých pozic není podstatné, zda vypořádání bylo dohodnuto v hotovosti nebo v podobě fyzického dodání podkladových aktiv.
Článek 10
Způsob výpočtu čistých krátkých pozic, pokud jde o akcie
1. Pro účely výpočtu čisté krátké pozice v akciích podle čl. 3 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2012 se pro akcie uvedené v příloze II použije model upravený podle hodnoty delta.
2. Pro veškeré výpočty dlouhých a krátkých pozic prováděné fyzickou nebo právnickou osobou, pokud jde o totožné akcie, se použijí stejné způsoby.
3. Výpočet čistých krátkých pozic zohledňuje transakce se všemi finančními nástroji, ať již uvnitř obchodního systému nebo mimo něj, které v případě změny ceny nebo hodnoty akcií zakládají finanční výhodu.
Článek 11
Výpočet čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech
1. Pro účely čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012 se čisté krátké pozice ve státních dluhopisech vypočítají tak, že se zohlední transakce se všemi finančními nástroji, které v případě změny ceny nebo výnosu státních dluhopisů zakládají finanční výhodu. Pro státní dluhopisy uvedené v příloze II se použije model upravený podle hodnoty delta.
2. V souladu s čl. 3 odst. 6 nařízení (EU) č. 236/2012 se pozice vypočítají za každého státního emitenta, v jehož nástrojích fyzická nebo právnická osoba drží krátké pozice.
KAPITOLA IV
ČISTÉ KRÁTKÉ POZICE VE FONDECH NEBO SKUPINÁCH PODLE ČL. 3 ODST. 7 PÍSM. C)
Článek 12
Způsob výpočtu pozic pro činnosti v rámci správy, pokud jde o několik fondů nebo spravovaných portfolií
1. Výpočet čisté krátké pozice, pokud jde o konkrétního emitenta, se provádí v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 pro každý jednotlivý fond, bez ohledu na jeho právní formu, a pro každé spravované portfolio.
2. Pro účely článku 12 a 13 se použijí tyto definice:
a)
„investiční strategií“ se rozumí strategie, kterou realizuje subjekt správy, pokud jde o konkrétního emitenta, jejímž cílem je mít buď čisté krátké, nebo čisté dlouhé pozice prostřednictvím transakcí s různými finančními nástroji vydanými uvedeným emitentem nebo které s ním souvisí;
b)
„činnostmi v rámci správy“ se rozumí správa fondů bez ohledu na jejich právní formu a správa portfolií s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od klientů, pokud tato portfolia zahrnují jeden nebo více finančních nástrojů;
c)
„subjektem správy“ se rozumí právnická osoba nebo právní subjekt, včetně odboru, oddělení nebo útvaru, který na základě mandátu spravuje fondy nebo portfolia podle vlastního uvážení.
3. Subjekt správy agreguje čisté krátké pozice fondů a portfolií ve své správě, na které se ve vztahu ke konkrétnímu emitentovi uplatňuje stejná investiční strategie.
4. Při použití způsobu popsaného výše subjekt správy
a)
zohlední pozice fondů a portfolií, jejichž správou ho pověřila třetí strana;
b)
nezahrne pozice fondů a portfolií, jejichž správou pověřil třetí stranu.
Subjekt správy oznámí, a pokud je to stanoveno, zveřejní čisté krátké pozice zjištěné na základě odstavců 3 a 4, když v souladu s články 5 až 11 nařízení (EU) č. 236/2012 dosáhnou příslušné prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročí.
5. Jestliže jeden právní subjekt vykonává činnosti v rámci správy spolu s dalšími činnostmi, které se ke správě nevztahují, použije popsaný způsob uvedený v odstavcích 1 až 3 pouze na své činnosti v rámci správy a oznámí a zveřejní výsledné čisté krátké pozice.
6. Pro své činnosti, které se ke správě nevztahují, ale vedou k držení krátkých pozic subjektem na vlastní účet, provede uvedený právní subjekt výpočet čistých krátkých pozic týkajících se konkrétního emitenta v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 a oznámí a zveřejní výsledné čisté krátké pozice.
Článek 13
Způsob výpočtu pozic pro právní subjekty ve skupině, které mají dlouhé nebo krátké pozice týkající se konkrétního emitenta
1. Výpočet čisté krátké pozice se provádí v souladu s čl. 3 odst. 7 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 236/2012 pro každý právní subjekt tvořící skupinu. Příslušný právní subjekt nebo jeho jménem skupina, k níž patří, oznámí a zveřejní čisté krátké pozice týkající se konkrétního emitenta, když dosáhnou prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročí. Pokud jeden nebo více právních subjektů tvořících skupinu jsou subjekty správy, použijí způsob popsaný v čl. 12 odst. 1 až 4 pro činnosti v rámci správy fondů a portfolií.
2. Čisté krátké a dlouhé pozice všech právních subjektů tvořících skupinu se agregují a započtou, s výjimkou pozic subjektů správy, které vykonávají činnosti v rámci správy. Skupina oznámí a případně zveřejní čisté krátké pozice týkající se konkrétního emitenta, když dosáhnou nebo překročí příslušnou prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění.
3. Pokud čistá krátká pozice dosáhne nebo překročí prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost podle článku 5 nebo prahovou hodnotu pro zveřejnění podle článku 6 nařízení (EU) č. 236/2012, potom právní subjekt v rámci skupiny podle článků 5 až 11 nařízení (EU) č. 236/2012 oznámí a zveřejní čistou krátkou pozici týkající se konkrétního emitenta vypočtenou podle odstavce 1, za předpokladu, že žádná čistá krátká pozice na úrovni skupiny vypočtená podle odstavce 2 nedosáhne prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji nepřekročí. Právní subjekt určený pro tento účel oznámí a případně zveřejní čistou krátkou pozici na úrovni skupiny týkající se konkrétního emitenta vypočtenou podle odstavce 2, jestliže
i)
žádný právní subjekt v rámci skupiny nedosáhl prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji nepřekročil,
ii)
současně jak kterýkoli právní subjekt v rámci uvedené skupiny, tak samotná skupina dosáhly prahové hodnoty pro oznamovací povinnost nebo pro zveřejnění nebo ji překročily.
KAPITOLA V
KRYTÉ SWAPY ÚVĚROVÉHO SELHÁNÍ NA STÁTNÍ DLUHOPISY PODLE ČL. 4 ODST. 2
Článek 14
Případy, kdy se nejedná o nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
1. Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 se pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy nepovažují za nekrytou pozici v těchto případech:
a)
v případě zajištění pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 236/2012 se swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy nepovažují za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 a slouží jako zajištění proti riziku poklesu hodnoty aktiv nebo závazků korelovanému s rizikem poklesu hodnoty státních dluhopisů, na které swapy úvěrového selhání odkazují, a pokud se tato aktiva nebo závazky vztahují k subjektům veřejného nebo soukromého sektoru ve stejném členském státě;
b)
pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, kdy aktiva nebo závazky odkazují na subjekty veřejného nebo soukromého sektoru ve stejném členském státě jako na referenční swap úvěrového selhání na státní dluhopisy, se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v případě, že
i)
odkazuje na členský stát, včetně všech ministerstev, agentur nebo jednotek pro speciální účel členského státu, nebo v případě členského státu, který je federálním státem, na jednoho z členů tvořících federaci,
ii)
se používá k zajištění jakýchkoli aktiv nebo závazků splňujících korelační test uvedený v článku 18;
c)
pozice ve swapech uvěrového selhání na státní dluhopisy, kdy aktiva nebo závazky odkazují na státního emitenta, přičemž tento referenční státní emitent pro daný swap úvěrového selhání je ručitelem nebo akcionářem, se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v případě, že
i)
odkazuje na členský stát,
ii)
se používá k zajištění jakýchkoli aktiv nebo závazků splňujících korelační test uvedený v článku 18.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) existuje mezi hodnotou zajišťovaných aktiv nebo závazků a hodnotou referenčních státních dluhopisů korelace, jak je uvedeno v článku 18.
Článek 15
Případy, kdy se nejedná o nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, pokud je dlužník usazen ve více než jednom členském státě nebo se tam nacházejí aktiva nebo závazky
1. Pokud je dlužník nebo protistrana, jichž se aktivum nebo závazek týká, usazena ve více než jednom členském státě, pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v těchto případech a za předpokladu, že je ve všech případech splněn korelační test uvedený v článku 18 tohoto nařízení:
a)
pokud je mateřský podnik v jednom členském státě a dceřiný podnik v jiném členském státě a dceřiné společnosti byl poskytnut úvěr. Pokud mateřský podnik poskytne dceřinému podniku buď explicitní, nebo implicitní úvěrovou pomoc, je přípustné nakoupit swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy v členském státě mateřského podniku spíše než dceřiného podniku;
b)
pokud existuje mateřský holdingový podnik, který vlastní nebo kontroluje dceřiný podnik fungující v různých členských státech. Jestliže mateřský podnik je emitentem dluhopisu, ale zajištěná aktiva a výnosy vlastní dceřiný podnik, je přípustné nakupovat swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazující na členský stát dceřiného podniku;
c)
k zajištění expozice vůči společnosti v jednom členském státě, která investovala do státních dluhopisů druhého členského státu do té míry, že by tato společnost byla v případě významného poklesu hodnoty státních dluhopisů ve druhém členském státě výrazně ovlivněna, za předpokladu, že je společnost usazena v obou členských státech. Pokud je korelace mezi tímto rizikem a dluhem druhého členského státu vyšší než korelace mezi tímto rizikem a dluhem členského státu, ve kterém je společnost usazena, je přípustné nakupovat swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazující na druhý členský stát.
2. Pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012 v těchto případech a za předpokladu, že je ve všech případech splněn korelační test uvedený v článku 18 tohoto nařízení:
a)
pokud je dlužníkem nebo protistranou zajišťovaného aktiva nebo závazku společnost, která působí v rámci Unie, nebo pokud se zajišťovaná expozice týká Unie nebo členských států, jejichž měnou je euro, je přípustné ji zajistit vhodným evropským indexem nebo indexem eurozóny pro swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy;
b)
pokud je protistranou zajišťovaného aktiva nebo závazku nadnárodní emitent, je přípustné zajistit riziko protistrany vhodně zvoleným košem swapů úvěrového selhání na státní dluhopisy odkazujícím na ručitele nebo akcionáře uvedeného subjektu.
Článek 16
Odůvodnění nekrytých pozic ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
Všechny fyzické nebo právnické osoby uzavírající pozici ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy na žádost příslušného orgánu
a)
uvedenému příslušnému orgánu odůvodní, které případy uvedené v článku 15 nastaly v době, kdy byla pozice sjednána;
b)
kdykoli po dobu držení uvedeného swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy tomuto příslušnému orgánu prokážou, že korelační test uvedený v článku 18 a požadavky na proporcionalitu uvedené v článku 19 byly v případě uvedené pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy splněny.
Článek 17
Zajištěná aktiva a závazky
Níže jsou uvedeny případy, kdy lze aktiva a závazky zajistit prostřednictvím pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy, za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v článcích 15 a 18 a v nařízení (EU) č. 236/2012:
a)
dlouhá pozice ve státních dluhopisech příslušného emitenta;
b)
veškeré pozice nebo portfolia použitá v souvislosti se zajištěním expozic vůči státnímu emitentu, na něhož odkazují swapy úvěrového selhání;
c)
veškerá aktiva nebo závazky, které odkazují na subjekty veřejného sektoru v členském státě, na jehož státní dluhopisy se odkazuje ve swapu úvěrového selhání. Patří sem expozice vůči ústřední, regionální a místní správě, subjektům veřejného sektoru nebo veškeré expozice, za které se uvedený subjekt zaručil, a lze sem zahrnout finanční smlouvy, portfolio aktiv nebo finančních závazků, transakce s úrokovými nebo měnovými swapy v případě, kdy se swap úvěrového selhání na státní dluhopisy používá jako nástroj řízení rizika protistrany za účelem zajištění expozice vyplývající z finančních smluv nebo smluv v rámci zahraničního obchodu;
d)
expozice vůči subjektům soukromého sektoru usazeným v členském státě, na který se odkazuje ve swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy. Dotčené expozice mimo jiné zahrnují úvěry, úvěrové riziko protistrany (včetně možné expozice, pokud pro takovou expozici je třeba regulatorní kapitál), pohledávky a záruky. Aktiva a závazky mimo jiné zahrnují finanční smlouvy, portfolio aktiv nebo finančních závazků, transakce s úrokovými nebo měnovými swapy v případě, kdy se swap úvěrového selhání na státní dluhopisy používá jako nástroj řízení rizika protistrany za účelem zajištění expozice vyplývající z finančních smluv nebo smluv v rámci zahraničního obchodu;
e)
veškeré nepřímé expozice vůči kterémukoli z výše uvedených subjektů plynoucí z expozice vůči indexům, fondům nebo jednotkám pro speciální účel.
Článek 18
Korelační testy
1. Korelační test uvedený v této kapitole je splněn v obou těchto případech:
a)
kvantitativní korelační test je splněn, pokud Pearsonův korelační koeficient mezi cenou aktiv nebo závazků a cenou státních dluhopisů vypočítanou na historickém základě použitím údajů za dny obchodování v průběhu nejméně 12 měsíců bezprostředně předcházejících dni, kdy byla pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy sjednána, dosahuje alespoň 70 %;
b)
kvalitativní korelace je splněna, pokud se prokáže významná korelace, což znamená korelaci, která vychází z odpovídajících údajů a není důkazem čistě dočasné závislosti. Korelace se vypočítá na historickém základě použitím údajů za dny obchodování v průběhu nejméně 12 měsíců před sjednáním pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy vážených k poslednímu časovému období. Jestliže se prokáže, že podmínky převažující v uvedeném období byly podobné podmínkám v době, kdy měla být pozice ve swapech úvěrového selhání sjednána, nebo které by nastaly v období zajišťování expozice, použije se jiný časový rámec. V případě aktiv, pro něž neexistuje likvidní tržní cena, nebo pokud neexistuje dostatečně dlouhá cenová historie, se použije přiměřená náhradní hodnota.
2. Korelační test uvedený v odstavci 1 se považuje za splněný, jestliže lze prokázat, že
a)
zajišťovaná expozice se týká podniku, který je vlastněn státním emitentem nebo kde státní emitent vlastní většinu akciového kapitálu spojeného s hlasovacím právem nebo za jehož dluhy se státní emitent zaručil;
b)
zajišťovaná expozice se týká regionální, místní nebo městské správy členského státu;
c)
zajišťovaná expozice se týká podniku, jehož hotovostní toky výrazně závisí na zakázkách od státního emitenta nebo na projektu, který je financován nebo významně financován nebo zaručen státním emitentem, např. projekt v oblasti infrastruktury.
3. Na žádost relevantního příslušného orgánu relevantní smluvní strana doloží, že v době sjednání pozice ve swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy byl korelační test splněn.
Článek 19
Proporcionalita
1. Pokud dokonalé zajištění není možné, nevyžaduje se při určování toho, zda je velikost pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy přiměřená velikosti zajištěných expozic, přesná shoda a podle odstavce 2 je přípustné omezené přezajištění. Relevantní strana na žádost příslušného orgánu odůvodní, proč přesná shoda nebyla možná.
2. Pokud to odůvodňuje povaha zajišťovaných aktiv a závazků a jejich vztah k hodnotě závazků státu, které jsou zahrnuty do swapu úvěrového selhání, na zajištění dané hodnoty expozic se drží vyšší hodnota swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy. Avšak toto je přípustné pouze tehdy, pokud se prokáže, že vyšší hodnota swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy je nezbytná, aby odpovídala relevantní míře rizika spojeného s referenčním portfoliem, přičemž se vezmou v úvahu tyto faktory:
a)
velikost nominální pozice;
b)
poměr citlivosti expozic vůči závazkům státu, které jsou zahrnuty do swapu úvěrového selhání;
c)
zda strategie zajišťování je dynamická, nebo statická.
3. Je odpovědností držitele pozice, aby zajistil, že jeho pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy zůstane vždy přiměřená a že doba trvání pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy je co nejúžeji spjata, za převládajících tržních zvyklostí a likvidity, s dobou trvání zajišťovaných expozic nebo dobou, po kterou má dotyčná osoba v úmyslu expozici držet. Pokud jsou expozice zajištěné pozicí ve swapech úvěrového selhání zlikvidovány nebo splaceny, musí být buď nahrazeny rovnocennými expozicemi, nebo se pozice ve swapech úvěrového selhání musí snížit nebo jiným způsobem odstranit.
4. Za předpokladu, že pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy byla v době sjednání krytá, nemá se za to, že se stane nekrytou, pokud jediným důvodem k tomu, aby se stala nekrytou, je kolísání tržní hodnoty zajištěných expozic nebo hodnoty swapu úvěrového selhání na státní dluhopisy.
5. Ve všech případech, kdy strany převezmou pozici ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy v důsledku svých závazků jako členů ústřední protistrany, která vypořádává transakce se swapy úvěrového selhání na státní dluhopisy, a v důsledku fungování pravidel uvedené ústřední protistrany, se taková pozice považuje za nedobrovolnou pozici, a ne za pozici, kterou strana sjednala, a proto se nepovažuje za nekrytou pozici podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012.
Článek 20
Způsob výpočtu nekryté pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy
1. Výpočet pozice fyzické nebo právnické osoby ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy představuje její čistou pozici.
2. Při výpočtu hodnoty způsobilých rizik zajištěných nebo zajišťovaných prostřednictvím pozice ve swapech úvěrového selhání na státní dluhopisy se rozlišuje mezi statickou a dynamickou strategií zajištění. V případě statického zajištění, jako jsou přímé expozice vůči státu nebo subjektům veřejného sektoru daného státu, se jako metrická míra použije tzv. „jump to default“ měření ztráty, jestliže subjekt, vůči němuž má držitel pozice expozici, přestane splácet. Výsledná hodnota se potom porovná s čistou pomyslnou hodnotou pozice ve swapech úvěrového selhání.
3. Při výpočtu hodnoty rizik upravených o tržní hodnotu, pro něž je zapotřebí dynamická strategie zajištění, musí být výpočty provedeny na základě úpravy o riziko spíše než na pomyslném základě, přičemž se zohlední rozsah, v jakém by se expozice během svého trvání mohla zvýšit nebo snížit, a relativní volatilita zajišťovaných aktiv a závazků a referenčních státních dluhopisů. Úprava podle hodnoty beta se použije, jestliže se aktiva nebo závazky, pro které se pozice ve swapech úvěrového selhání používá jako zajištění, liší od referenčního aktiva swapu úvěrového selhání.
4. Nepřímé expozice vůči rizikům, například prostřednictvím indexů, fondů, jednotek ke speciálním účelům, a pozicím ve swapech úvěrového selhání se zohlední úměrně k rozsahu, v němž jsou referenční aktivum, závazek nebo swap úvěrového selhání zastoupeny v indexu, fondu nebo jiném mechanismu.
5. Hodnota způsobilého portfolia aktiv nebo závazků, které mají být zajištěny, se odečte od hodnoty čisté pozice swapů úvěrového selhání, která je držena. Pokud je výsledné číslo kladné, pozice se považuje za nekrytou pozici ve swapech úvěrového selhání podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 236/2012.
KAPITOLA VI
PRAHOVÉ HODNOTY PRO OZNAMOVACÍ POVINNOST TÝKAJÍCÍ SE ČISTÝCH KRÁTKÝCH POZIC VE STÁTNÍCH DLUHOPISECH PODLE ČL. 7 ODST. 3
Článek 21
Prahové hodnoty pro oznamovací povinnost týkající se čistých krátkých pozic ve vydaných státních dluhopisech
1. Příslušnou mírou pro prahovou hodnotu, kdy se relevantnímu příslušnému orgánu učiní oznámení o čistých krátkých pozicích ve vydaných státních dluhopisech státního emitenta, je procento celkové výše nesplacených vydaných státních dluhopisů za každého státního emitenta.
2. Prahovou hodnotou pro oznámení je peněžitá výše. Tato peněžitá výše se stanoví použitím procentuální prahové hodnoty na nesplacené státní dluhopisy státního emitenta a zaokrouhlí se nahoru na nejbližší milion EUR.
3. Peněžitá výše, která je výsledkem použití procentuální prahové hodnoty, se čtvrtletně reviduje a aktualizuje, aby byly zohledněny změny v celkové výši nesplacených vydaných státních dluhopisů každého státního emitenta.
4. Peněžitá výše, která je výsledkem použití procentuální prahové hodnoty, a celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů se vypočítá v souladu se způsobem výpočtu čistých krátkých pozic ve státních dluhopisech.
5. Počáteční výše a další přírůstkové hodnoty týkající se státních emitentů se stanoví na základě těchto faktorů:
a)
pro prahové hodnoty není nutné oznamování čistých krátkých pozic minimální hodnoty týkající se kteréhokoli státního emitenta;
b)
celkové výše nesplacených státních dluhopisů státního emitenta a průměrné velikosti pozic držených účastníky trhu týkajících se státních dluhopisů státního emitenta;
c)
likvidity trhu se státními dluhopisy každého státního emitenta, včetně případně likvidity trhu s futures týkajících se uvedených státních dluhopisů.
6. S přihlédnutím k faktorům v odstavci 5 je příslušnou prahovou hodnotou pro oznamovací povinnost týkající se počáteční výše za každého státního emitenta procento, které se rovná 0,1 % nebo 0,5 % celkové výše nesplacených vydaných státních dluhopisů. Příslušné procento, které se použije pro každého emitenta, se stanoví podle kritérií uvedených v odstavci 5 tak, že se každému státnímu emitentu přiřadí jedna ze dvou procentních prahových hodnot použitých pro výpočet peněžité výše, která bude relevantní pro oznámení.
7. Dvě počáteční kategorie prahových hodnot ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost jsou
a)
počáteční prahová hodnota ve výši 0,1 %, která se použije, pokud celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů dosahuje 0 až 500 miliard EUR;
b)
prahová hodnota ve výši 0,5 %, která se použije, pokud celková výše nesplacených vydaných státních dluhopisů převyšuje 500 miliard EUR nebo pokud pro konkrétní státní dluhopisy existuje likvidní trh s futures.
8. Další přírůstkové hodnoty se stanoví ve výši 50 % počátečních prahových hodnot a činí
a)
každých 0,05 % nad počáteční prahovou hodnotu pro oznamovací povinnost ve výši 0,1 % počínaje hodnotou 0,15 %;
b)
každých 0,25 % nad počáteční prahovou hodnotu ve výši 0,5 % počínaje hodnotou 0,75 %.
9. Státní emitent přejde do skupiny s odpovídající prahovou hodnotou, pokud na trhu se státními dluhopisy státního emitenta došlo ke změnám a tato změna za použití faktorů stanovených v odstavci 5 trvá nejméně jeden kalendářní rok.
KAPITOLA VII
PARAMETRY A ZPŮSOBY VÝPOČTU PRAHOVÉ HODNOTY LIKVIDITY PRO POZASTAVENÍ OMEZENÍ PRODEJE STÁTNÍCH DLUHOPISŮ NA KRÁTKO PODLE ČL. 13 ODST. 4
Článek 22
Způsoby výpočtu a stanovení prahové hodnoty likvidity pro pozastavení omezení prodeje státních dluhopisů na krátko
1. Mírou likvidity vydaných státních dluhopisů, kterou použije každý příslušný orgán, je obrat, definovaný jako celková nominální hodnota dluhových nástrojů, s nimiž se obchoduje, v poměru ke koši referenčních nástrojů s rozdílnými splatnostmi.
2. Pokud měsíční obrat klesne pod pátý percentil měsíčního objemu obchodovaného v předcházejících dvanácti měsících, je možné dočasně pozastavit omezení nekrytého prodeje státních dluhopisů na krátko.
3. Za účelem provedení těchto výpočtů použije každý příslušný orgán reprezentativní údaje, které jsou snadno dostupné z jednoho nebo více obchodních systémů, z mimoburzovního obchodování nebo z obou míst, a poté o použitých údajích informuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy.
4. Dříve než příslušné orgány vykonají pravomoc pozastavit omezení týkající se prodeje státních dluhopisů na krátko, ujistí se, že významný pokles likvidity není výsledkem sezonních dopadů na likviditu.
KAPITOLA VIII
VÝZNAMNÝ POKLES HODNOTY FINANČNÍCH NÁSTROJŮ JINÝCH NEŽ LIKVIDNÍCH AKCIÍ PODLE ČLÁNKU 23
Článek 23
Významný pokles hodnoty finančních nástrojů jiných než likvidních akcií
1. V případě akcie jiné než likvidní akcie se výrazným poklesem hodnoty za jediný den obchodování v porovnání s uzavírací cenou předchozího dne obchodování rozumí
a)
pokles ceny akcie o 10 % nebo více, pokud je akcie v hlavním vnitrostátním akciovém indexu a je podkladovým finančním nástrojem pro derivátovou smlouvu, která byla přijata k obchodování v obchodním systému;
b)
pokles ceny akcie o 20 % nebo více, pokud je cena akcie 0,50 EUR nebo vyšší, nebo ekvivalent této částky v národní měně;
c)
pokles ceny akcie o 40 % nebo více ve všech ostatních případech.
2. Zvýšení výnosu o 7 % nebo více po celé délce výnosové křivky za jediný den obchodování týkající se příslušného státního emitenta se v případě státního dluhopisu považuje za významný pokles hodnoty.
3. Zvýšení výnosu o 10 % nebo více u korporátního dluhopisu za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty korporátního dluhopisu.
4. Pokles ceny nástroje peněžního trhu o 1,5 % nebo více za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty nástroje peněžního trhu.
5. Pokles ceny fondu obchodovaného na burze o 10 % nebo více za jediný den obchodování se považuje za významný pokles hodnoty fondu obchodovaného na burze, včetně fondů obchodovaných na burze, které jsou SKIPCP. Fond obchodovaný na burze, který využívá pákový efekt, se upraví o příslušný pákový poměr, aby odrážel 10 % pokles ceny ekvivalentního fondu přímo obchodovaného na burze, který nevyužívá pákový efekt. Reverzní fond obchodovaný na burze se upraví o faktor v hodnotě -1, aby odrážel 10 % pokles ceny ekvivalentního fondu přímo obchodovaného na burze, který nevyužívá pákový efekt.
6. Pokud se v obchodním systému obchoduje s derivátem, včetně finančních rozdílových smluv, a jeho jediným podkladovým finančním nástrojem je finanční nástroj, u něhož je významný pokles hodnoty uveden v tomto článku a čl. 23 odst. 5 nařízení (EU) č. 236/2012, má se za to, že k výraznému poklesu hodnoty derivátového nástroje došlo, pokud došlo k významnému poklesu uvedeného podkladového finančního nástroje.
KAPITOLA IX
NEPŘÍZNIVÉ UDÁLOSTI NEBO NEPŘÍZNIVÝ VÝVOJ PODLE ČLÁNKU 30
Článek 24
Kritéria a faktory, které je třeba zohlednit při určení toho, kdy dochází k nepříznivým událostem nebo nepříznivému vývoji a ohrožení
1. Pro účely článků 18 až 21 nařízení (EU) č. 236/2012 zahrnují nepříznivé události nebo nepříznivý vývoj, které mohou vést k vážnému ohrožení finanční stability nebo důvěry v trh v dotyčném členském státě nebo v jednom nebo více jiných členských státech podle článku 30 nařízení (EU) č. 236/2012, jakoukoli činnost, výsledek, skutečnost nebo událost, které vedou nebo by odůvodněně mohly vést k těmto skutečnostem:
a)
vážným finančním, měnovým nebo rozpočtovým problémům, které mohou vést k finanční nestabilitě týkající se členského státu nebo bankovních a jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii, kdy může dojít k ohrožení řádného fungování finančních trhů a jejich integrity nebo stability finančního systému Unie;
b)
změně ratingu nebo selhání kteréhokoli členského státu nebo bank a jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii, které způsobuje nebo by mohlo způsobit závažnou nejistotu ohledně jejich solventnosti;
c)
podstatnému tlaku na prodej nebo neobvyklé volatilitě způsobující významné klesající spirály ve veškerých finančních nástrojích, které se týkají bank nebo jiných finančních institucí považovaných za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva působící v Unii a případně státní emitenti;
d)
jakémukoli relevantnímu poškození fyzických struktur významných finančních emitentů, tržní infrastruktury, systémů clearingu a vypořádání a dohledu, které může nepříznivě ovlivnit trhy, zejména jsou-li takové škody způsobené přírodní katastrofou nebo teroristickým útokem;
e)
jakémukoli relevantnímu narušení veškerého platebního styku nebo postupu vypořádání, zejména souvisí-li s mezibankovními operacemi, které způsobuje nebo může způsobit pochybení v platbách nebo vypořádáních nebo zpoždění při platebním styku v Unii, zejména pokud toto může vést k šíření finanční nebo ekonomické zátěže v bankách a jiných finančních institucích, které se považují za významné v rámci globálního finančního systému, jako jsou pojišťovny, poskytovatelé tržní infrastruktury a společnosti spravující aktiva, nebo v členském státě.
2. Pro účely článku 27 Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zohlední při zvažování kritérií stanovených v odstavci 1 možnost jakéhokoli přelévání do jiných systémů nebo k jiným emitentům nebo jejich nákazy, a zejména existenci všech typů nezávisle se projevujících jevů.
3. Pro účely čl. 28 odst. 2 písm. a) se ohrožením řádného fungování finančních trhů a jejich integrity nebo stability celého nebo části finančního systému v Unii rozumí
a)
jakékoli ohrožení v podobě vážné finanční, měnové nebo rozpočtové nestability týkající se členského státu nebo finančního systému v členském státě, které může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého nebo části finančního systému v Unii;
b)
možnost selhání kteréhokoli členského státu nebo nadnárodního emitenta;
c)
jakékoli vážné poškození fyzických struktur významných finančních emitentů, tržní infrastruktury, systémů clearingu a vypořádání a dohledu, které může vážně ovlivnit přeshraniční trhy, zejména jsou-li takové škody způsobené přírodní katastrofou nebo teroristickým útokem, kdy toto může vážně ohrozit řádné fungování a integritu finančních trhů nebo stabilitu celého nebo části finančního systému v Unii;
d)
jakékoli vážné narušení veškerého platebního styku nebo postupu vypořádání, zejména souvisí-li s mezibankovními operacemi, které způsobuje nebo může způsobit významná pochybení v platbách nebo při vypořádání nebo zpoždění v rámci přeshraničního platebního styku v Unii, zejména pokud toto může vést k šíření finanční nebo ekonomické zátěže v celém nebo části finančního systému v Unii.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. listopadu 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 5. července 2012.
KOMISIJOS DELEGUOTASIS REGLAMENTAS (ES) Nr. 918/2012
2012 m. liepos 5 d.
kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 236/2012 dėl skolintų vertybinių popierių pardavimo ir tam tikrų kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių aspektų nuostatos, susijusios su apibrėžtimis, grynųjų trumpųjų pozicijų apskaičiavimu, padengtais valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais, informacijos pranešimo ribomis, likvidumo ribomis apribojimams sustabdyti, dideliu finansinių priemonių vertės sumažėjimu ir neigiamais įvykiais
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2012 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 236/2012 dėl skolintų vertybinių popierių pardavimo ir tam tikrų kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių aspektų (1), ypač į jo 2 straipsnio 2 dalį, 3 straipsnio 7 dalį, 4 straipsnio 2 dalį, 7 straipsnio 3 dalį, 13 straipsnio 4 dalį, 23 straipsnio 7 dalį ir 30 straipsnį,
kadangi:
(1)
Reglamentu (ES) Nr. 236/2012 nustatomos tam tikros priemonės, susijusios su skolintų vertybinių popierių pardavimu ir kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais. Reglamento (ES) Nr. 236/2012 42 straipsnyje, vadovaujantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsniu, Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais būtų papildomos to reglamento nuostatos. Šiuo deleguotuoju aktu papildomos ir iš dalies keičiamos tam tikros neesminės nuostatos;
(2)
šio reglamento nuostatos yra glaudžiai susijusios, nes informacijos pranešimo bei skelbimo reikalavimų ribos ir nepadengtų kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių nustatymas priklauso nuo apibrėžčių ir trumpųjų pozicijų apskaičiavimo metodų, o nuostatos dėl finansinių priemonių didelio vertės sumažėjimo ir likvidumo sumažėjimo valstybės skolos vertybinių popierių rinkose yra glaudžiai susijusios su neigiamų įvykių nustatymu. Siekiant užtikrinti šių nuostatų dėl skolintų vertybinių popierių pardavimo, kurios turėtų įsigalioti vienu metu, tarpusavio nuoseklumą, tikslinga visas nuostatas, kurių reikalaujama Reglamentu (ES) Nr. 236/2012, pateikti viename reglamente;
(3)
Reglamente (ES) Nr. 236/2012 apibrėžtos tam tikros sąvokos. Papildomo aiškumo ir teisinio tikrumo sumetimais tikslinga numatyti papildomas nuostatas dėl 2 straipsnio 1 dalyje pateiktų apibrėžčių, visų pirma, kada laikoma, kad fiziniam arba juridiniam asmeniui priklauso finansinė priemonė taikant skolintų vertybinių popierių pardavimo apibrėžtį, ir reikia papildomai patikslinti, kada laikoma, kad fizinis arba juridinis asmuo „turi“ akciją arba skolos finansinę priemonę taikant Reglamentą (ES) Nr. 236/2012. Apibrėžtis patikslinti nuspręsta tam, kad numatytas Reglamento (ES) Nr. 236/2012 poveikis būtų nuosekliai užtikrintas, nepaisant valstybių narių teisės metodų skirtumų. Vertybinių popierių nuosavybės ir turėjimo sąvokos valstybėse narėse šiuo metu nėra suderintos, bet Reglamento (ES) Nr. 236/2012 nuostatos turi būti taikomos tik skolintų vertybinių popierių pardavimui ir netrukdo būsimiems teisiniams pokyčiams, pvz., derinant teisės aktus;
(4)
Reglamente (ES) Nr. 236/2012 įtvirtinti apribojimai ir prievolės, kaip antai informacijos pranešimo ir skelbimo reikalavimai, fiziniams ar juridiniams asmenims, turintiems ar įgyjantiems akcijų ir valstybės skolos vertybinių popierių grynąsias trumpąsias pozicijas. Akcijų ir valstybės skolos vertybinių popierių ilgąsias ir trumpąsias pozicijas galima turėti ir vertinti įvairiai. Todėl, siekiant užtikrinti nuoseklų požiūrį ir įgyvendinti su akcijų ir valstybės skolos vertybinių popierių trumposiomis pozicijomis susijusių priemonių tikslus, būtina papildomai patikslinti, kaip turėtų būti apskaičiuojamos grynosios trumposios pozicijos. Skolintų vertybinių popierių pardavimo sandoris gali būti susijęs su atskiromis priemonėmis arba valstybės skolos vertybinių popierių krepšeliais, taigi būtina patikslinti, kaip į šiuos skaičiavimus įtraukiami skolintų vertybinių popierių krepšelių pardavimo sandoriai. Siekiant užtikrinti grynųjų trumpųjų pozicijų skaičiavimo patikimumą, ilgąsias akcijų pozicijas būtina griežčiau apibrėžti negu trumpąsias pozicijas. Kadangi kai kurių finansinių priemonių vertė priklauso nuo pagrindinių priemonių kainos pasikeitimų, būtina nurodyti, kaip į tai atsižvelgti. Nurodyta korekcijos pagal delta koeficientą metodika, nes tai yra visuotinai pripažįstama praktika;
(5)
grynosios trumposios pozicijos apskaičiuojamos vertinant fizinio ar juridinio asmens turimas ilgąsias ir trumpąsias pozicijas. Tačiau ilgąsias ir trumpąsias pozicijas gali turėtų įvairūs grupės subjektai arba jos gali būti skirtinguose fondų valdytojo valdomuose fonduose. Dideles grynąsias trumpąsias pozicijas galima paslėpti paskirstant jas tarp grupės subjektų ar tarp skirtingų fondų. Siekiant apriboti galimybes apeiti taisykles ir užtikrinti, kad būtų tiksliai ir išsamiai pranešama apie trumpąsias pozicijas, būtinos išsamesnės nuostatos dėl to, kaip reikia apskaičiuoti grupės subjektų ir fondų valdytojų grynąsias trumpąsias pozicijas. Kad šios nuostatos būtų veiksmingos, būtina apibrėžti investavimo strategijos sąvoką siekiant paaiškinti, kurias grupės subjektų trumpąsias pozicijas ir kurias fondų trumpąsias pozicijas reikėtų agreguoti. Be to, būtina apibrėžti valdymo veiklą siekiant paaiškinti, kurias fondų trumpąsias pozicijas reikėtų agreguoti. Siekiant užtikrinti, kad pranešimai būtų teikiami, būtina patikslinti, kurie grupės subjektai arba skirtingų fondų subjektai turi atlikti skaičiavimus ir teikti pranešimus;
(6)
Reglamentu (ES) Nr. 236/2012 ribojamos galimybės sudaryti nepadengtus valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorius, bet leidžiama sudaryti padengtus valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorius teisėto rizikos draudimo tikslais. Daugeliu atvejų turtą ir įsipareigojimus galima apdrausti nuo rizikos pasinaudojant valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriais, bet dažnai gali būti sunku atskirti teisėtą draudimą nuo spekuliacijos. Todėl reikia išsamiai papildomai patikslinti atvejus, kada valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorius galima laikyti padengtais. Kai reikia nuosekliai nurodyti kiekybinę koreliacijos priemonę, reikėtų taikyti tokią paprastą, plačiai pripažįstamą ir suprantamą priemonę kaip Pearsono koreliacijos koeficientas, apskaičiuotas kaip dviejų kintamųjų kovariacija, padalyta iš jų standartinių nuokrypių sandaugos. Praktikoje sugretinti turtą ir įsipareigojimus visiškam rizikos draudimui užtikrinti yra sunku dėl skirtingų skirtingo turto bei įsipareigojimų požymių ir jų verčių nestabilumo. Reglamentu (ES) Nr. 236/2012 reikalaujama proporcingo požiūrio į priemones ir nepadengto kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio nustatymą, todėl būtina patikslinti, kaip proporcingas požiūris turėtų būti taikomas turtui ir įsipareigojimams, apdraustiems sudarius padengtą kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorį. Kadangi Reglamente (ES) Nr. 236/2012 nenurodytas konkretus koreliacijos, kuri būtina padengtai valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijai, laipsnis, būtina patikslinti, kad koreliacija turėtų būti prasminga;
(7)
Reglamente (ES) Nr. 236/2012 reikalaujama, kad fizinis arba juridinis asmuo, turintis grynąją trumpąją poziciją, susijusią su valstybės skolos vertybiniais popieriais, praneštų atitinkamai kompetentingai institucijai, kai ši pozicija viršija nustatytą ribą. Todėl reikia tinkamai apibrėžti šią ribą. Apie mažiausias vertes, kurios neturi didelio poveikio atitinkamai valstybės skolos vertybinių popierių rinkai, pranešti nereikėtų, ir nustatant ribą, inter alia, reikėtų atsižvelgti į kiekvienos obligacijų rinkos likvidumą ir likusių valstybės skolos vertybinių popierių atsargas bei šios priemonės tikslus;
(8)
kai įsigalios šis reglamentas, dar nebus duomenų, reikalingų informacijos apie grynąsias trumpąsias pozicijas, susijusias su išleistais valstybės skolos vertybiniais popieriais, pranešimo riboms apskaičiuoti. Todėl du kriterijai, kuriais vadovaujantis būtų nustatytos pirminės pranešimo ribos paskelbimo dieną, turėtų būti, pirma, valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistų likusių valstybės skolos vertybinių popierių bendroji suma ir, antra, ateities sandorių su tokiais valstybės skolos vertybiniais popieriais likvidžios rinkos buvimas. Peržiūrėtas ribas reikėtų patvirtinti, kai bus reikiamų duomenų apie visus kriterijus;
(9)
jei valstybės skolos vertybinių popierių rinkoje likvidumas sumažėja tiek, kad nebesiekia tam tikros ribos, apribojimai investuotojams, sudarantiems nepadengtą skolintų valstybės skolos vertybinių popierių pardavimo sandorį, gali būti laikinai panaikinti siekiant paskatinti tos rinkos likvidumą. Prekybos vietoje labai sumažėjus finansinės priemonės vertei, kompetentingos institucijos gali uždrausti ar apriboti galimybę parduoti tą skolintą finansinę priemonę arba kitaip apriboti sandorius, susijusius su šia finansine priemone. Ši nuostata taikoma labai įvairioms finansinėms priemonėms, ir būtina, atsižvelgiant į finansinių priemonių skirtumus ir jų rinkų nepastovumą, nustatyti ribą kiekvienai finansinių priemonių klasei;
(10)
šiame reglamente nenustatyta riba, kuri būtų taikoma labai sumažėjus į biržos prekybos sąrašus įtrauktų KIPVPS investicinio vieneto kainai, išskyrus fondus, kurių akcijomis prekiaujama biržoje ir kurie yra KIPVPS, nes nors prekybos vietoje kaina gali laisvai keistis, jai taikoma taisyklė, įtvirtinta 2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2009/65/EB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (KIPVPS) (2), derinimo, pagal kurią užtikrinama, kad kainos nenutoltų nuo KIPVPS grynojo turto vertės. Be šiame reglamente nustatytų ribų, išvestinėms finansinėms priemonėms didelio vertės sumažėjimo ribų nenustatyta;
(11)
šiame reglamente patikslinti ir atitinkamų kompetentingų institucijų, ir Europos vertybinių popierių ir rinkų institucijos (EVPRI), įsteigtos ir besinaudojančios įgaliojimais pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1095/2010 (3), intervenciniai įgaliojimai, kai yra neigiamų įvykių ar pokyčių. Siekiant užtikrinti nuoseklų požiūrį ir kartu suteikti galimybę imtis tinkamų veiksmų nenumatytų neigiamų įvykių ar pokyčių atveju, reikalingas tokių įvykių sąrašas;
(12)
dėl teisinio tikrumo priežasčių būtina, kad šis reglamentas įsigaliotų tą pačią dieną kaip Komisijos deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 919/2012 (4),
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente nustatytos išsamios taisyklės, kuriomis, kaip toliau nurodyta, papildomi šie Reglamento (ES) Nr. 236/2012 straipsniai:
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 2 straipsnio 2 dalis papildomai patikslinant nuosavybės ir skolintų vertybinių popierių pardavimo sandorio apibrėžtis;
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 7 dalis papildomai patikslinant grynosios trumposios pozicijos apskaičiavimo atvejus ir metodą ir turėjimo apibrėžtį;
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 2 dalis papildomai patikslinant nepadengtas valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pozicijas ir grupėms bei fondo valdymo veiklai taikomus skaičiavimo metodus;
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 7 straipsnio 3 dalis papildomai patikslinant pranešimo apie dideles trumpąsias valstybės skolos vertybinių popierių pozicijas ribą;
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 13 straipsnio 4 dalis papildomai patikslinant likvidumo ribą skolintų valstybės skolos vertybinių popierių pardavimo apribojimams sustabdyti;
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 23 straipsnio 7 dalis papildomai patikslinant, koks finansinių priemonių, išskyrus likvidžias akcijas, vertės sumažėjimas laikomas dideliu;
-
Reglamento (ES) Nr. 236/2012 30 straipsnis papildomai patikslinant kriterijus ir veiksnius, į kuriuos reikia atsižvelgti, nustatant, ar vyksta Reglamento (ES) Nr. 236/2012 18-21 ir 27 straipsniuose nurodyti neigiami įvykiai arba pokyčiai ir kyla to reglamento 28 straipsnio 2 dalies a punkte nurodyta grėsmė.
2 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) grupė- juridiniai subjektai, kurie yra kontroliuojamos įmonės, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/109/EB (5) 2 straipsnio 1 dalies f punkte, ir pavieniai fiziniai ar juridiniai asmenys, kontroliuojantys tokią įmonę;
b) viršvalstybinis emitentas- emitentas, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 236/2012 2 straipsnio 1 dalies d punkto i, iv, v ir vi papunkčiuose.
II SKYRIUS
PAPILDOMAS APIBRĖŽČIŲ PATIKSLINIMAS PAGAL 2 STRAIPSNIO 2 DALĮ IR 3 STRAIPSNIO 7 DALIES a PUNKTĄ
3 straipsnis
Sąvokos „nuosavybė“ patikslinimas ir skolintos finansinės priemonės pardavimo apibrėžtis
1. Apibrėžiant skolintos finansinės priemonės pardavimo sąvoką, kada laikoma, kad fiziniam ar juridiniam asmeniui priklauso finansinė priemonė, kai yra teisinė arba tikroji tos priemonės nuosavybė, kai taikoma, nustatoma, vadovaujantis tos skolintos akcijos ar skolos finansinės priemonės pardavimui taikoma teise. Kai fiziniai arba juridiniai asmenys yra tikrieji akcijos arba skolos finansinės priemonės savininkai, ta akcija ar skolos finansinė priemonė laikoma priklausančia galutiniam tikrajam savininkui, taip pat tuo atveju, kai akciją ar skolos finansinę priemonę turi paskirtasis asmuo. Taikant šį straipsnį, tikrasis savininkas yra investuotojas, prisiimantis ekonominę finansinės priemonės įsigijimo riziką.
2. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 2 straipsnio 1 dalies b punkto i, ii ir iii papunkčius, „skolintos finansinės priemonės pardavimas“, kaip apibrėžta Reglamento (ES) Nr. 236/2012 2 straipsnio 1 dalies b punkte, nėra:
a)
finansinių priemonių, perleidžiamų sudarant vertybinių popierių skolinimo ar atpirkimo sandorį, pardavimas, jei vertybiniai popieriai bus grąžinti ar perleidėjas pareikalauja grąžinti vertybinius popierius ir atsiskaitymas įvyksta, suėjus terminui;
b)
fizinio ar juridinio asmens vykdomas finansinės priemonės pardavimas, kai šis fizinis ar juridinis asmuo įsigijo finansinę priemonę prieš pardavimą, bet jos negavo pardavimo metu, jeigu finansinė priemonė bus pristatyta laiku, kad atsiskaitymas įvyktų, suėjus terminui;
c)
fizinio ar juridinio asmens vykdomas finansinės priemonės pardavimas, kai šis fizinis ar juridinis asmuo sudarė pasirinkimo sandorį ar panašiu būdu įgijo teisę į šią finansinę priemonę, jeigu finansinė priemonė bus pristatyta laiku, kad atsiskaitymas įvyktų, suėjus terminui.
4 straipsnis
Turėjimas
Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 2 dalies a punktą, laikoma, kad fizinis ar juridinis asmuo turi akciją ar skolos finansinę priemonę šiomis aplinkybėmis:
a)
fiziniam ar juridiniam asmeniui priklauso akcija ar skolos finansinė priemonė pagal 3 straipsnio 1 dalį;
b)
yra vykdytinas reikalavimas perleisti akcijos ar skolos finansinės priemonės nuosavybę fiziniam ar juridiniam asmeniui pagal atitinkamam pardavimui taikytinus teisės aktus.
III SKYRIUS
GRYNOSIOS TRUMPOSIOS POZICIJOS PAGAL 3 STRAIPSNIO 7 DALIES b PUNKTĄ
5 straipsnis
Su akcijomis susijusios grynosios trumposios pozicijos - ilgosios pozicijos
1. Į akcijos turėjimą turint ilgąją poziciją akcijų krepšelyje šios akcijos atžvilgiu taip pat atsižvelgiama tiek, kokia tos akcijos dalis yra tame krepšelyje.
2. Bet kokia pozicija, susijusi su kita finansine priemone (ne akcija), suteikianti finansinį pranašumą didėjant akcijos kainai, kaip nustatyta Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 2 dalies b punkte, yra bet kokia akcinio kapitalo pozicija, susijusi su viena ar daugiau finansinių priemonių, išvardytų I priedo 1 dalyje.
Pirmoje pastraipoje minėta pozicija priklauso nuo akcijos, kurios grynąją trumpąją poziciją reikia apskaičiuoti, vertės ir suteikia finansinį pranašumą didėjant jos kainai ar vertei.
6 straipsnis
Su akcijomis susijusios grynosios trumposios pozicijos - trumposios pozicijos
1. Į skolintos akcijos pardavimą vykdant skolintų akcijų krepšelio pardavimą šios akcijos atžvilgiu taip pat atsižvelgiama tiek, kokia tos akcijos dalis yra tame krepšelyje.
2. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 1 dalies a punktą ir 3 straipsnio 3 dalį, kai finansinės priemonės, įskaitant išvardytąsias I priedo 1 dalyje, pozicija suteikia finansinį pranašumą mažėjant akcijos kainai ar vertei, į šią poziciją atsižvelgiama apskaičiuojant trumpąją poziciją.
7 straipsnis
Su akcijomis susijusios grynosios trumposios pozicijos - bendrosios nuostatos
Apskaičiuojant grynąsias trumpąsias pozicijas pagal 5 ir 6 straipsnius atsižvelgiama į šiuos kriterijus:
a)
nesvarbu, ar susitarta dėl atsiskaitymo pinigais, ar dėl pagrindinio turto fizinio pateikimo;
b)
trumposios pozicijos, susijusios su finansinėmis priemonėmis, dėl kurių atsiranda teisė į neišleistas akcijas, pasirašymo teisėmis, konvertuojamosiomis obligacijomis ir kitomis panašiomis priemonėmis, nelaikomos trumposiomis pozicijomis apskaičiuojant grynąją trumpąją poziciją.
8 straipsnis
Su valstybės skolos vertybiniais popieriais susijusios grynosios trumposios pozicijos - ilgosios pozicijos
1. Taikant šį straipsnį ir II priedą, kainodara yra pajamingumas arba, jei atitinkamo turto ar įsipareigojimų vieneto pajamingumo nėra arba pajamingumas yra netinkamas atitinkamo turto ir įsipareigojimų palyginimo rodiklis, kainodara yra kaina. Į valstybės skolos finansinės priemonės turėjimą turint ilgąją poziciją įvairių valstybės skolos vertybinių popierių emitentų išleistų valstybės skolos vertybinių popierių krepšelyje tos skolos finansinės priemonės atžvilgiu taip pat atsižvelgiama tiek, kokia tos skolos finansinės priemonės dalis yra tame krepšelyje.
2. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 2 dalies b punktą, bet kokia pozicija, susijusi su kita finansine priemone (ne valstybės skolos vertybiniais popieriais), suteikianti finansinį pranašumą didėjant valstybės skolos vertybinių popierių kainai, yra bet kokia pozicija, susijusi su viena ar daugiau finansinių priemonių, išvardytų I priedo 2 dalyje, tačiau visada jų vertė priklauso nuo valstybės skolos vertybinių popierių, kuriems reikia apskaičiuoti grynąją trumpąją poziciją, vertės ir suteikia finansinį pranašumą didėjant valstybės skolos vertybinių popierių kainai ar vertei.
3. Visais atvejais, kai valstybės skolos vertybinių popierių emitento valstybės skolos vertybinių popierių grynosios pozicijos yra labai susijusios su trumposios pozicijos valstybės skolos vertybinių popierių kainodara pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 5 dalį ir 4 bei 5 dalis, į visas tokias susijusio valstybės skolos vertybinių popierių emitento valstybės skolos vertybinių popierių grynąsias pozicijas atsižvelgiama apskaičiuojant ilgąją poziciją. Už Sąjungos ribų esančių emitentų išleistoms valstybės skolos finansinės priemonėms ši nuostata netaikoma.
4. Likvidžios rinkos kainos turto atveju kito valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistos skolos finansinės priemonės kainodaros ir konkretaus valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistos skolos finansinės priemonės kainodaros glaudi sąsaja vertinama istoriškai, vadovaujantis 12 mėnesių iki valstybės skolos vertybinių popierių pozicijos kasdieniais sukauptais svertiniais duomenimis. Jei nėra likvidžios turto rinkos arba jei istorinis turto kainos laikotarpis yra trumpesnis nei 12 mėnesių, naudojami panašios trukmės alternatyvūs duomenys.
5. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 5 dalį, skolos finansinė priemonė ir išleistas valstybės skolos vertybinis popierius laikomi labai susijusiais, kai Pearsono koreliacijos koeficientas yra bent 80 % tarp kito valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistos skolos finansinės priemonės kainodaros ir konkretaus valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleisto valstybės skolos vertybinio popieriaus kainodaros per atitinkamą laikotarpį.
6. Jei ilgainiui pozicija tampa nebe labai susijusi vertinant pagal 12 mėnesių duomenis, apskaičiuojant ilgąją poziciją nebeatsižvelgiama į anksčiau labai susijusio valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistus valstybės skolos vertybinius popierius. Tačiau pozicijos ir toliau laikomos labai susijusiomis, kai valstybės skolos vertybinio popieriaus sąsajos lygis sumažėja laikinai ir ne ilgiau nei 3 mėnesius nesiekia 4 dalyje nustatytos ribos, jei per šį 3 mėnesių laikotarpį koreliacijos koeficientas yra bent 60 %.
7. Apskaičiuojant grynąsias trumpąsias pozicijas nesvarbu, ar susitarta dėl atsiskaitymo pinigais, ar dėl pagrindinio turto fizinio pateikimo.
9 straipsnis
Su valstybės skolos vertybiniais popieriais susijusios grynosios trumposios pozicijos - trumposios pozicijos
1. Į skolintų valstybės skolos vertybinių popierių pardavimą vykdant valstybės skolos vertybinių popierių krepšelio pardavimą šio valstybės skolos vertybinio popieriaus atžvilgiu taip pat atsižvelgiama tiek, kokia to valstybės skolos vertybinio popieriaus dalis yra tame krepšelyje.
2. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 1 dalies a punktą ir 3 straipsnio 3 dalį, kai finansinės priemonės, įskaitant išvardytąsias 8 straipsnio 2 dalyje, pozicija suteikia finansinį pranašumą mažėjant valstybės skolos vertybinio popieriaus kainai ar vertei, į šią poziciją atsižvelgiama apskaičiuojant trumpąją poziciją.
3. Į bet kokius su valstybės skolos vertybinių popierių emitentu susijusius valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorius atsižvelgiama apskaičiuojant tokių valstybės skolos vertybinių popierių grynąsias trumpąsias pozicijas. Valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pardavimas laikomas ilgosiomis pozicijomis, o valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pirkimas - trumposiomis pozicijomis.
4. Jei valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija yra naudojama apdrausti kitai rizikai, kuri nėra susijusi su tuo valstybės skolos vertybiniu popieriumi, apdraustos rizikos vertė negali būti laikoma ilgąja pozicija apskaičiuojant, ar fizinis ar juridinis asmuo turi grynąją trumpąją poziciją, susijusią su valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistu valstybės skolos vertybiniu popieriumi.
5. Apskaičiuojant grynąsias trumpąsias pozicijas nesvarbu, ar susitarta dėl atsiskaitymo pinigais, ar dėl pagrindinio turto fizinio pateikimo.
10 straipsnis
Su akcijomis susijusių grynųjų trumpųjų pozicijų apskaičiavimo metodas
1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 4 dalį apskaičiuojant su akcijomis susijusią grynąją trumpąją poziciją, taikomas II priede aprašytas korekcijos pagal delta koeficientą modelis akcijoms.
2. Fizinis ar juridinis asmuo, apskaičiuodamas su tomis pačiomis akcijomis susijusią ilgąją ir trumpąją pozicijas, taiko tuos pačius metodus.
3. Apskaičiuojant grynąsias trumpąsias pozicijas atsižvelgiama į sandorius su visomis finansinėmis priemonėmis prekybos vietoje ar kitur, suteikiančius finansinį pranašumą keičiantis akcijos kainai ar vertei.
11 straipsnis
Su valstybės skolos vertybiniais popieriais susijusių grynųjų trumpųjų pozicijų apskaičiavimas
1. Pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 5 dalį valstybės skolos vertybinių popierių grynosios trumposios pozicijos apskaičiuojamos atsižvelgiant į sandorius su visomis finansinėmis priemonėmis, suteikiančius finansinį pranašumą keičiantis valstybės skolos vertybinio popieriaus kainai ar pajamingumui. Taikomas II priede pateiktas korekcijos pagal delta koeficientą modelis valstybės skolos vertybiniams popieriams.
2. Pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 6 dalį pozicijos apskaičiuojamos kiekvienam valstybės skolos vertybinių popierių emitentui, kurio atžvilgiu fizinis ar juridinis asmuo turi trumpąją poziciją.
IV SKYRIUS
ŠIAME REGLAMENTE NUSTATYTOS IŠSAMIOS TAISYKLĖS, KURIOMIS, KAIP TOLIĖMIS SUSIJUSIOS GRYNOSIOS TRUMPOSIOS POZICIJOS PAGAL 3 STRAIPSNIO 7 DALIES c PUNKTĄ
12 straipsnis
Su keliais fondais ar valdomais portfeliais susijusios valdymo veiklos pozicijų apskaičiavimo metodas
1. Tam tikro emitento grynoji trumpoji pozicija apskaičiuojama remiantis Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 7 dalies a ir b punktais kiekvienam atskiram fondui, neatsižvelgiant į jo teisinį statusą, ir kiekvienam valdomam portfeliui.
2. Taikant 12 ir 13 straipsnius vartojamų terminų apibrėžtys:
a) investavimo strategija- strategija, kurią valdymo subjektas įgyvendina tam tikro emitento atžvilgiu ir kuria siekiama turėti grynąją trumpąją ar grynąją ilgąją poziciją vykdant sandorius su įvairiomis to emitento išleistomis ar su juo susijusiomis finansinėmis priemonėmis;
b) valdymo veikla- fondų valdymas neatsižvelgiant į jų teisinį statusą ir portfelių valdymas pagal klientų suteiktus įgaliojimus vadovaujantis individualiai su kiekvienu klientu sutartomis sąlygomis, kai portfelio dalis yra viena ar daugiau finansinių priemonių;
c) valdymo subjektas- juridinis asmuo ar subjektas, įskaitant padalinį, skyrių ar departamentą, kuris pagal įgaliojimus savo nuožiūra valdo fondus ar portfelius.
3. Valdymo subjektas agreguoja savo valdomų fondų ir portfelių, kuriems taikoma ta pati su tam tikru emitentu susijusi investavimo strategija, grynąsias trumpąsias pozicijas.
4. Taikydamas pirmiau aprašytą metodą, valdymo subjektas:
a)
atsižvelgia į trečiosios šalies pavedimu valdomų fondų ir portfelių pozicijas;
b)
neatsižvelgia į trečiajai šaliai jo pavestų valdyti fondų ir portfelių pozicijas.
Pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 5-11 straipsnius valdymo subjektas praneša ir prireikus atskleidžia informaciją apie grynąją trumpąją poziciją pagal 3 ir 4 dalis, pasiekus ar viršijant tam tikrą informacijos pranešimo ar atskleidimo ribą.
5. Jei vienas juridinis asmuo vykdo valdymo veiklą kartu su kita ne valdymo veikla, 1-3 dalyse aprašytą metodą jis taiko tik valdymo veiklai ir praneša ir atskleidžia informaciją apie atitinkamas grynąsias trumpąsias pozicijas.
6. Jei toks vienas juridinis asmuo turi su ne valdymo veikla susijusių trumpųjų pozicijų savo sąskaita, jis pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 7 dalies a ir b punktus apskaičiuoja su tam tikru emitentu susijusią grynąją trumpąją poziciją ir praneša ir atskleidžia informaciją apie atitinkamas grynąsias trumpąsias pozicijas.
13 straipsnis
Grupės juridinių asmenų, turinčių su tam tikru emitentu susijusių ilgųjų ar trumpųjų pozicijų, pozicijų apskaičiavimo metodas
1. Grynoji trumpoji pozicija vadovaujantis Reglamento (ES) Nr. 236/2012 3 straipsnio 7 dalies a ir b punktais apskaičiuojama kiekvienam grupės juridiniam asmeniui. Atitinkamas juridinis asmuo ar jo vardu grupė, kuriai jis priklauso, praneša ir atskleidžia informaciją apie su tam tikru emitentu susijusią grynąją trumpąją poziciją, pasiekus ar viršijant informacijos pranešimo ar atskleidimo ribą. Kai vienas ar daugiau grupę sudarančių juridinių asmenų yra valdymo subjektai, fondų ir portfelių valdymo veiklai jie taiko 12 straipsnio 1-4 dalyse aprašytą metodą.
2. Agreguojamos ir tarpusavyje užskaitomos visų grupę sudarančių juridinių asmenų grynosios trumposios ir ilgosios pozicijos, išskyrus valdymo veiklą vykdančių valdymo subjektų pozicijas. Grupė praneša ir prireikus atskleidžia informaciją apie su tam tikru emitentu susijusią grynąją trumpąją poziciją, pasiekus ar viršijant nustatytą informacijos pranešimo ar atskleidimo ribą.
3. Kai grynoji trumpoji pozicija pasiekia ar viršija informacijos pranešimo ribą pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 5 straipsnį arba informacijos atskleidimo ribą pagal 6 straipsnį, grupės juridinis asmuo pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 5-11 straipsnius praneša ir atskleidžia informaciją apie trumpąją poziciją, susijusią su tam tikru emitentu, apskaičiuojamą pagal 1 dalį, jei pagal 2 dalį apskaičiuota grupės lygmens grynoji trumpoji pozicija nesiekia ar neviršija informacijos pranešimo ar atskleidimo ribos. Šiuo tikslu paskirtas juridinis asmuo praneša ir prireikus atskleidžia informaciją apie grynąją trumpąją poziciją grupės lygmeniu, susijusią su tam tikru emitentu ir apskaičiuotą pagal 2 dalį, kai:
i)
nė vienas grupei priklausantis juridinis asmuo nesiekia ar neviršija informacijos pranešimo ar atskleidimo ribos;
ii)
informacijos pranešimo ar atskleidimo ribą siekia ar viršija vienu metu ir pati grupė, ir bet koks tai grupei priklausantis juridinis asmuo.
V SKYRIUS
PADENGTI VALSTYBĖS KREDITO ĮSIPAREIGOJIMŲ NEĮVYKDYMO APSIKEITIMO SANDORIAI PAGAL 4 STRAIPSNIO 2 DALĮ
14 straipsnis
Atvejai, kurie nėra nepadengtos valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pozicijos
1. Valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį nelaikoma nepadengta pozicija šiais atvejais:
a)
kalbant apie rizikos draudimą, taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalies b punktą, valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį nelaikoma nepadengta pozicija ir yra draudimas nuo turto ar įsipareigojimų vertės sumažėjimo rizikos, susijusios su valstybės skolos vertybinių popierių, kuriems sudaromas kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris, vertės sumažėjimo rizika, kai šis turtas ar įsipareigojimai yra susiję su viešojo ar privačiojo sektoriaus subjektais toje pačioje valstybėje narėje;
b)
valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija, kai turtas ar įsipareigojimai yra susiję su viešojo ar privačiojo sektoriaus subjektais toje pačioje valstybėje narėje, kurioje yra įsisteigęs kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio valstybės subjektas, pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį nelaikoma nepadengta pozicija, kai ji:
i)
yra susijusi su valstybe nare, įskaitant bet kokią valstybės narės ministeriją, agentūrą ar specialiosios paskirties įmonę, arba, kai valstybė narė yra federacinė valstybė, - su vienu iš federacijos narių;
ii)
naudojama siekiant apdrausti turtą ar įsipareigojimus, vykdančius koreliacijos testą pagal 18 straipsnį;
c)
valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija, kai turtas ar įsipareigojimai yra susiję su valstybės skolos vertybinių popierių emitentu, kuriame kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio valstybės subjektas yra garantas ar akcininkas, pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį nelaikoma nepadengta pozicija, kai ji:
i)
yra susijusi su valstybe nare;
ii)
naudojama siekiant apdrausti turtą ar įsipareigojimus, vykdančius koreliacijos testą pagal 18 straipsnį.
2. Taikant 1 dalies a punktą, draudžiamo turto ar įsipareigojimo vertė yra susijusi su valstybės skolos vertybinių popierių, dėl kurių sudaromas sandoris, verte, kaip nustatyta 18 straipsnyje.
15 straipsnis
Atvejai, kurie nėra nepadengtos valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pozicijos, kai skolininkas yra įsteigtas daugiau nei vienoje valstybėje narėje arba turtas ar įsipareigojimai yra daugiau nei vienoje valstybėje narėje
1. Kai turto ar įsipareigojimų skolininkas (ar kita sandorio šalis) yra įsteigtas daugiau nei vienoje valstybėje narėje, valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį nelaikoma nepadengta pozicija, kai visais atvejais įvykdomas koreliacijos testas pagal šio reglamento 18 straipsnį, šiais atvejais:
a)
kai patronuojančioji bendrovė yra vienoje valstybėje narėje, o patronuojamoji įmonė - kitoje valstybėje narėje ir patronuojamajai įmonei suteikta paskola. Kai patronuojančioji bendrovė akivaizdžiai ar neakivaizdžiai skolina patronuojamajai įmonei, valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pirkimą galima vykdyti patronuojančiosios, o ne patronuojamosios įmonės valstybėje narėje;
b)
kai yra patronuojančioji kontroliuojančioji bendrovė, kuri turi arba kontroliuoja įvairiose valstybėse narėse veikiančią patronuojamąją įmonę. Jei patronuojančioji bendrovė išleidžia obligaciją, bet apdrausto turto ir įplaukų savininkė yra patronuojamoji įmonė, galima vykdyti patronuojamosios įmonės valstybės narės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pirkimą;
c)
siekiant apdrausti riziką, susijusią su bendrove vienoje valstybėje narėje, kuri investavo į valstybės skolos vertybinius popierius kitoje valstybėje narėje, atsižvelgiant į tai, koks didelis poveikis būtų padarytas tai įmonei, jei labai sumažėtų tos kitos valstybės narės skolos vertybinių popierių vertė, su sąlyga, kad bendrovė įsteigta abiejose valstybėse narėse. Jei ši rizika ir kitos valstybės narės skola yra labiau susijusios nei ši rizika ir valstybės narės, kurioje yra įsteigta bendrovė, skola, galima vykdyti tos kitos valstybės narės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pirkimą.
2. Valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį nelaikoma nepadengta pozicija, kai visais atvejais įvykdomas koreliacijos testas pagal šio reglamento 18 straipsnį, šiais atvejais:
a)
kai draudžiamo turto ar įsipareigojimų skolininkas (ar sandorio šalis) yra bendrovė, vykdanti veiklą visoje Sąjungoje, arba kai apdrausta pozicija yra susijusi su Sąjunga ar valstybėmis narėmis, kurių valiuta yra euro, galima užtikrinti rizikos draudimą taikant tinkamą Europos ar euro zonos valstybės obligacijų kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių indeksą;
b)
kai draudžiamo turto ar įsipareigojimų sandorio šalis yra viršvalstybinis emitentas, sandorio šalies riziką galima apdrausti naudojant tinkamai parinktą su subjekto garantais ar akcininkais susijusių valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių krepšelį.
16 straipsnis
Nepadengtų valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pozicijų pagrindimas
Valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių poziciją įgyjantis fizinis ar juridinis asmuo kompetentingai valdžios institucijai paprašius:
a)
pateikia tai kompetentingai institucijai pagrindimą, kuris iš 15 straipsnyje minėtų atvejų įvykdytas įgyjant poziciją;
b)
bet kuriuo metu, kol turi tą valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorį, įrodo tai kompetentingai institucijai, kad tos valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pozicijos atžvilgiu laikosi 18 straipsnyje nustatyto koreliacijos testo ir 19 straipsnyje nustatytų proporcingumo reikalavimų.
17 straipsnis
Nuo rizikos apdraustas turtas ir įsipareigojimai
Jei yra įvykdytos Reglamento (ES) Nr. 236/2012 15 ir 18 straipsniuose nustatytos sąlygos, turtą ir įsipareigojimus galima apdrausti nuo rizikos vykdant valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorius ir tai yra šie atvejai:
a)
atitinkamo emitento išleistų valstybės skolos vertybinių popierių ilgoji pozicija;
b)
bet kokia pozicija ar portfelis, panaudojami esant rizikos draudimo pozicijoms, susijusioms su kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriuose nurodytu valstybės skolos vertybinių popierių emitentu;
c)
bet koks turtas ar įsipareigojimai, susiję su viešojo sektoriaus subjektais valstybėje narėje, su kurios valstybės skolos vertybiniais popieriais vykdomas kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris. Tai apima bet kokią poziciją centrinės, regioninės ir vietos valdžios bei viešojo sektoriaus subjektų atžvilgiu arba bet kokią poziciją, kurią garantuoja bet kuris iš minėtųjų subjektų; tai gali apimti finansinius sandorius, turto ar finansinių įsipareigojimų portfelį, palūkanų normų ar valiutų apsikeitimo sandorius, kai valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai naudojami kaip sandorio šalies rizikos valdymo priemonė siekiant apsidrausti nuo su finansiniais ar užsienio prekybos sandoriais susijusios rizikos;
d)
pozicijos, susijusios su privačiojo sektoriaus subjektais, įsteigtais valstybėje narėje, su kurios valstybės skolos vertybiniais popieriais vykdomas kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris. Tai apima (bet tuo neapsiriboja) paskolas, sandorio šalies kredito riziką (įskaitant potencialią poziciją, kai būtinas su tokia pozicija susijęs reguliuojamasis kapitalas), gautinas sumas ir garantijas. Turtas ir įsipareigojimai apima (bet tuo neapsiriboja) finansinius sandorius, turto ar finansinių įsipareigojimų portfelį, palūkanų normų ar valiutų apsikeitimo sandorius, kai valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai naudojami kaip sandorio šalies rizikos valdymo priemonė siekiant apsidrausti nuo su finansiniais ar prekybos finansavimo sandoriais susijusios rizikos;
e)
netiesioginės pozicijos bet kurio iš minėtųjų subjektų atžvilgiu, įgytos esant pozicijoms, susijusioms su indeksais, fondais arba specialiosios paskirties įmonėmis.
18 straipsnis
Koreliacijos testai
1. Šiame skyriuje minimas koreliacijos testas laikomas įvykdytu bet kuriuo iš šių atvejų:
a)
kiekybinis koreliacijos testas laikomas įvykdytu, kai turto ar įsipareigojimų kainos ir valstybės skolos vertybinių popierių kainos, apskaičiuojamos istoriškai vadovaujantis bent 12 mėnesių prekybos dienų laikotarpio iki valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijos įgijimo dienos duomenimis, Pearsono koreliacijos koeficientas yra bent 70 %;
b)
kokybinis koreliacijos testas laikomas įvykdytu, kai yra prasminga koreliacija, t. y. koreliacija yra pagrįsta tinkamais duomenimis, o ne tik laikinos priklausomybės įrodymu. Koreliacija apskaičiuojama vadovaujantis 12 mėnesių prekybos dienų laikotarpio iki valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijos įgijimo dienos istoriniais duomenimis, pasvertais atsižvelgiant į artimiausią praėjusį laikotarpį. Jei matyti, kad to laikotarpio sąlygos buvo panašios į sąlygas, kai įgyjama valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija, arba rizikos draudimo laikotarpio sąlygas, naudojamas kitas laikotarpis. Jei nėra likvidžios turto rinkos kainos ar jei istorinis turto kainos laikotarpis yra nepakankamai ilgas, naudojami alternatyvūs duomenys.
2. 1 dalyje nustatytas koreliacijos testas laikomas įvykdytu, jei galima įrodyti, kad:
a)
draustina rizika yra susijusi su įmone, kurios savininkas ar didžiausias akcininkas yra valstybės skolos vertybinių popierių emitentas ar kurios skolas garantuoja valstybės skolos vertybinių popierių emitentas;
b)
draustina rizika yra susijusi su valstybės narės regionine, vietos ar miesto valdžios institucija;
c)
draustina rizika yra susijusi su įmone, kurios pinigų srautai labai priklauso nuo sutarčių su valstybės skolos vertybinių popierių emitentu ar projekto, kurį finansuoja, daugiausia finansuoja ar užsako valstybės skolos vertybinių popierių emitentas, kaip antai infrastruktūros projekto.
3. Atitinkamai kompetentingai institucijai paprašius, atitinkama šalis pateikia pagrindimą, kad koreliacijos testas įvykdytas, kai buvo įgyta valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija.
19 straipsnis
Proporcingumas
1. Nustatant, ar valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijos dydis yra proporcingas draustinos rizikos lygiui, kai visiškas rizikos draudimas yra neįmanomas, visiškos atitikties nereikalaujama ir pagal 2 dalį leistinas ribotas perteklinis draudimas. Kompetentingai institucijai paprašius, atitinkama šalis pateikia pagrindimą, kodėl buvo neįmanoma užtikrinti visiškos atitikties.
2. Jei tai pagrįsta dėl draustino turto ir įsipareigojimų pobūdžio ir jų ryšio su valstybės skolos vertybinių popierių emitento įsipareigojimų verte vykdant kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorį, tam tikros vertės rizika yra draudžiama valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio didesne verte. Tačiau tai leistina tik tuo atveju, kai yra įrodyta, jog valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio didesnė vertė yra būtina siekiant užtikrinti, kad ji atitiktų tam tikros su portfeliu susijusios rizikos dalies vertę, atsižvelgiant į šiuos veiksnius:
a)
nominaliosios pozicijos dydį;
b)
su valstybės skolos vertybinių popierių emitento įsipareigojimais susijusių pozicijų jautrumo santykį vykdant kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorį;
c)
ar rizikos draudimo strategija yra dinamiška, ar statiška.
3. Būtent pozicijos turėtojas turi užtikrinti, kad jo turima valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija visuomet liktų proporcinga ir kad valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijos trukmė kiek įmanoma labiau atitiktų vyraujančias tendencijas rinkoje bei rinkos likvidumą, atsižvelgiant į draustinos rizikos trukmę ar laikotarpį, kurį subjektas ketina išlaikyti poziciją. Jei pozicijos, kurių rizika yra draudžiama kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija, likviduojamos ar išperkamos, jos privalo būti pakeistos tokiomis pat pozicijomis arba kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija turi būti sumažinta ar kitaip panaikinta.
4. Jei valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija ją įgyjant buvo padengta, ji nelaikoma nepadengta, jei vienintelė pozicijos nepadengimo priežastis yra apdraustų pozicijų rinkos vertės ar valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio vertės svyravimas.
5. Visomis aplinkybėmis, kai valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio poziciją šalys pripažįsta savo įsipareigojimų kaip pagrindinės sandorio šalies, atliekančios valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių tarpuskaitą, narių pasekme ir tos pagrindinės sandorio šalies taisyklių įgyvendinimo rezultatu, tokia pozicija laikoma nesavanoriška ir nelaikoma pozicija, kurią šalis įgijo, todėl pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį ji nelaikoma nepadengta pozicija.
20 straipsnis
Nepadengtos valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių pozicijos apskaičiavimo metodas
1. Fizinio ar juridinio asmens valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija apskaičiuojama kaip jo grynoji pozicija.
2. Apskaičiuojant reikalavimus atitinkančios draustinos rizikos ar rizikos, draustinos įgyjant valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio poziciją, vertę, daromas skirtumas tarp statiškos ir dinamiškos rizikos draudimo strategijų. Draudžiant riziką statiškai, pavyzdžiui, draudžiant tiesioginę riziką, susijusią su valstybės skolos vertybinių popierių emitentu ar jo viešojo sektoriaus įstaigomis, jei subjektas, su kuriuo yra susijęs pozicijos turėtojas, neįvykdo įsipareigojimų, taikoma priemonė yra nuostolio netikėto įsipareigojimų neįvykdymo atveju priemonė. Gauta vertė tuomet lyginama su valstybės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijos grynąja tariamąja verte.
3. Apskaičiuojant pagal rinkos vertę koreguotos rizikos, kuriai reikia dinamiškos rizikos draudimo strategijos, vertę, skaičiuoti reikia remiantis pagal riziką koreguota, o ne tariamąja verte, atsižvelgiant į tai, kiek rizika gali padidėti ar sumažėti jos galiojimo laikotarpiu, ir į draudžiamo turto ir įsipareigojimų bei atitinkamų valstybės skolos vertybinių popierių santykinį kintamumą. Korekcija pagal beta koeficientą taikoma tuo atveju, jei turtas ar įsipareigojimas, kurio rizika yra draudžiama įgyjant kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio poziciją, skiriasi nuo turto, su kuriuo sudaromas kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris.
4. Į netiesiogines pozicijas, įgytas, pavyzdžiui, esant pozicijoms, susijusioms su indeksais, fondais, specialiosios paskirties įmonėmis, ar kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijoms, atsižvelgiama tiek, kokia atitinkamo turto, įsipareigojimo ar kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio dalis yra susijusi su indeksu, fondu ar kitu mechanizmu.
5. Reikalavimus atitinkančio draustino turto ar įsipareigojimų portfelio vertė išskaičiuojama iš įgytos grynosios kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicijos vertės. Jei gautas rezultatas yra teigiamas, pozicija pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 4 straipsnio 1 dalį laikoma nepadengta kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio pozicija.
VI SKYRIUS
INFORMACIJOS APIE SU VALSTYBĖS SKOLOS VERTYBINIAIS POPIERIAIS SUSIJUSIAS GRYNĄSIAS TRUMPĄSIAS POZICIJAS PRANEŠIMO RIBOS PAGAL 7 STRAIPSNIO 3 DALĮ
21 straipsnis
Informacijos apie su išleistais valstybės skolos vertybiniais popieriais susijusias grynąsias trumpąsias pozicijas pranešimo ribos
1. Riba, kurią pasiekus reikia pranešti atitinkamai kompetentingai institucijai apie su valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistais valstybės skolos vertybiniais popieriais susijusias grynąsias trumpąsias pozicijas, yra kiekvieno valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistų likusių valstybės skolos vertybinių popierių bendrosios sumos procentinė dalis.
2. Informacijos pranešimo riba yra pinigų suma. Ši pinigų suma yra nustatoma valstybės skolos vertybinių popierių emitento likusiems valstybės skolos vertybiniams popieriams taikant procentinę ribą ir suapvalinant ją iki artimiausio milijono eurų.
3. Procentinę ribą atitinkanti pinigų suma peržiūrima ir atnaujinama kas ketvirtį siekiant atsižvelgti į kiekvieno valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistų likusių valstybės skolos vertybinių popierių bendrosios sumos pokyčius.
4. Procentinę ribą atitinkanti pinigų suma peržiūrima ir likusių išleistų valstybės skolos vertybinių popierių bendroji suma apskaičiuojama taikant su valstybės skolos vertybiniais popieriais susijusių grynųjų trumpųjų pozicijų apskaičiavimo metodą.
5. Pradinės sumos ir papildomi ribiniai lygiai, susiję su valstybės skolos vertybinių popierių emitentais, nustatomi vadovaujantis šiais veiksniais:
a)
nustatytos ribos nėra tokios, kad reikėtų pranešti apie mažiausios vertės su valstybės skolos vertybinių popierių emitentais susijusias grynąsias trumpąsias pozicijas;
b)
bendroji valstybės skolos vertybinių popierių emitento išleistų likusių valstybės skolos vertybinių popierių suma ir rinkos dalyvių turimų pozicijų, susijusių su to valstybės skolos vertybinių popierių emitento valstybės skolos vertybiniais popieriais, dydžio vidurkis;
c)
kiekvieno valstybės skolos vertybinių popierių emitento valstybės skolos vertybinių popierių rinkos likvidumas, jei tinka, įskaitant ir ateities sandorių su tais valstybės skolos vertybiniais popieriais rinkos likvidumą.
6. Atsižvelgiant į 5 dalyje išvardytus veiksnius, atitinkamos informacijos pranešimo ribos pradinei sumai kiekvienam valstybės skolos vertybinių popierių emitentui yra procentinė dalis, kuri sudaro 0,1 % arba 0,5 % likusių išleistų valstybės skolos vertybinių popierių bendrosios sumos. Kiekvienam emitentui taikytina procentinė dalis nustatoma taikant 5 dalyje išvardytus kriterijus, kad kiekvienam valstybės skolos vertybinių popierių emitentui būtų priskirta viena iš dviejų procentinių ribų, taikomų apskaičiuojant pinigų sumas, nuo kurių priklauso informacijos pranešimo reikalavimas.
7. Dvi pradinių ribų kategorijos šio reglamento įsigaliojimo dieną yra:
a)
0,1 % pradinė riba, taikoma, kai likusių išleistų valstybės skolos vertybinių popierių bendroji suma yra nuo 0 iki 500 milijardų eurų;
b)
0,5 % riba, taikoma, kai likusių išleistų valstybės skolos vertybinių popierių bendroji suma yra daugiau nei 500 milijardų eurų arba kai yra ateities sandorių su konkrečiais valstybės skolos vertybiniais popieriais likvidi rinka.
8. Papildomi ribiniai lygiai yra 50 % pradinių ribų ir sudaro:
a)
kaskart po 0,05 % virš 0,1 % pradinės informacijos pranešimo ribos, pradedant skaičiuoti nuo 0,15 % lygio;
b)
kaskart po 0,25 % virš 0,5 % pradinės ribos, pradedant skaičiuoti nuo 0,75 % lygio.
9. Valstybės skolos vertybinių popierių emitentas pereina į atitinkamą ribų grupę, kai įvyksta pokyčių valstybės skolos vertybinių popierių emitento valstybės skolos vertybinių popierių rinkoje ir, atsižvelgiant į 5 dalyje išvardytus veiksnius, tie pokyčiai laikosi bent vienus kalendorinius metus.
VII SKYRIUS
LIKVIDUMO RIBOS APSKAIČIAVIMO PARAMETRAI IR METODAI, TAIKYTINI SIEKIANT SUSTABDYTI SKOLINTŲ VALSTYBĖS SKOLOS VERTYBINIŲ POPIERIŲ PARDAVIMO APRIBOJIMUS PAGAL 13 STRAIPSNIO 4 DALĮ
22 straipsnis
Likvidumo ribos apskaičiavimo ir nustatymo metodai, taikytini siekiant sustabdyti skolintų valstybės skolos vertybinių popierių pardavimo apribojimus
1. Visų kompetentingų institucijų taikytinas išleistų valstybės skolos vertybinių popierių likvidumo rodiklis yra apyvarta, kuri yra skolos finansinių priemonių, kuriomis prekiaujama, bendroji nominalioji vertė, palyginti su skirtingų išpirkimo terminų priemonių krepšeliu.
2. Nesutartų pasiskolinti valstybės skolos vertybinių popierių pardavimo apribojimus galima laikinai sustabdyti, kai mėnesio apyvarta nesiekia ankstesnių dvylikos mėnesių mėnesinės prekybos apimties penktojo procentilio ribos.
3. Šiems skaičiavimams atlikti kiekviena kompetentinga institucija naudoja vienos ar daugiau prekybos vietų turimus reprezentatyvius nebiržinės arba biržinės ir nebiržinės prekybos duomenis ir paskui praneša EVPRI apie panaudotus duomenis.
4. Prieš pasinaudodamos įgaliojimu panaikinti skolintų valstybės skolos vertybinių popierių pardavimo apribojimus, kompetentingos institucijos įsitikina, kad likvidumas labai sumažėjo ne dėl sezoninio poveikio likvidumui.
VIII SKYRIUS
FINANSINIŲ PRIEMONIŲ, IŠSKYRUS LIKVIDŽIAS AKCIJAS, DIDELIS VERTĖS SUMAŽĖJIMAS PAGAL 23 STRAIPSNĮ
23 straipsnis
Finansinių priemonių, išskyrus likvidžias akcijas, didelis vertės sumažėjimas
1. Akcijų, išskyrus likvidžias akcijas, atveju didelis vertės sumažėjimas per vieną prekybos dieną, palyginti su ankstesnės prekybos dienos rinkos uždarymo kaina, yra:
a)
akcijos kainos sumažėjimas 10 % ar daugiau, kai akcija įtraukta į pagrindinį nacionalinį akcijų indeksą ir yra pagrindinė finansinė priemonė sandoryje su išvestine finansine priemone, kuria leidžiama prekiauti prekybos vietoje;
b)
akcijos kainos sumažėjimas 20 % ar daugiau, kai akcijos kaina yra 0,50 EUR (ar ekvivalentas vietos valiuta) ar didesnė;
c)
akcijos kainos sumažėjimas 40 % ar daugiau visais kitais atvejais.
2. Tam tikro valstybės skolos vertybinių popierių emitento pajamingumo padidėjimas 7 % ar daugiau pajamingumo kreivėje per vieną prekybos dieną laikomas Vyriausybės obligacijų dideliu vertės sumažėjimu.
3. Įmonių obligacijų pajamingumo padidėjimas 10 % ar daugiau per vieną prekybos dieną laikomas įmonių obligacijų dideliu vertės sumažėjimu.
4. Pinigų rinkos finansinės priemonės kainos sumažėjimas 1,5 % ar daugiau per vieną prekybos dieną laikomas pinigų rinkos finansinės priemonės dideliu vertės sumažėjimu.
5. Fondų, kurių akcijomis prekiaujama biržoje, kainos sumažėjimas 10 % ar daugiau per vieną prekybos dieną laikomas fondų, kurių akcijomis prekiaujama biržoje, įskaitant fondus, kurių akcijomis prekiaujama biržoje ir kurie yra KIPVPS, dideliu vertės sumažėjimu. Svertą naudojančiam fondui, kurio akcijomis prekiaujama biržoje, taikoma sverto santykio korekcija siekiant atsižvelgti į tokio pat tiesioginio sverto nenaudojančio fondo, kurio akcijomis prekiaujama biržoje, kainos sumažėjimą 10 % Atvirkštiniam fondui, kurio akcijomis prekiaujama biržoje, taikomas -1 koeficientas, siekiant atsižvelgti į tokio pat tiesioginio sverto nenaudojančio fondo, kurio akcijomis prekiaujama biržoje, kainos sumažėjimą 10 %.
6. Jei prekybos vietoje prekiaujama išvestine finansine priemone, įskaitant finansines sutartis dėl kainų skirtumų, ir ji turi tik vieną pagrindinę finansinę priemonę, kurios didelis vertės sumažėjimas yra nustatytas šiame straipsnyje ir Reglamento (ES) Nr. 236/2012 23 straipsnio 5 dalyje, šios išvestinės finansinės priemonės vertė laikoma labai sumažėjusia, kai labai sumažėja tos pagrindinės finansinės priemonės vertė.
IX SKYRIUS
NEIGIAMI ĮVYKIAI AR POKYČIAI PAGAL 30 STRAIPSNĮ
24 straipsnis
Kriterijai ir veiksniai, į kuriuos reikia atsižvelgti nustatant, ar kyla neigiamų įvykių ar pokyčių grėsmė
1. Taikant Reglamento (ES) Nr. 236/2012 18-21 straipsnius, neigiami įvykiai ar pokyčiai, pagal Reglamento (ES) Nr. 236/2012 30 straipsnį galintys sukelti didelę grėsmę finansiniam stabilumui arba pasitikėjimui rinka konkrečioje valstybėje narėje arba vienoje ar daugiau kitų valstybių narių, apima bet kokį veiksmą, rezultatą, faktą ar įvykį, kuris sukelia arba pagrįstai galima tikėtis, kad sukels:
a)
didelių finansinių, pinigų arba biudžeto problemų, kurios gali lemti finansinį nestabilumą valstybėje narėje arba banke ir kitose finansų įstaigose, kurios yra svarbios visai finansų sistemai, kaip antai draudimo bendrovės, rinkos infrastruktūros paslaugų teikėjai ir turto valdymo bendrovės, veikiančios Sąjungoje, kai tai gali kelti pavojų tinkamam Sąjungos finansų rinkų veikimui ir vientisumui ar finansų sistemos stabilumui;
b)
reitingavimo veiksmą ar įsipareigojimų nevykdymą valstybėje narėje arba bankuose ir kitose finansų įstaigose, kurios yra svarbios visai finansų sistemai, kaip antai draudimo bendrovės, rinkos infrastruktūros paslaugų teikėjai ir turto valdymo bendrovės, veikiančios Sąjungoje, kai tai sukelia ar pagrįstai galima tikėtis, kad sukels didelį netikrumą dėl jų mokumo;
c)
didelį spaudimą parduodant ar neįprastą kintamumą, sukeliantį bet kokių finansinių priemonių, susijusių su bankais ir kitomis finansų įstaigomis, kurios yra svarbios visai finansų sistemai, kaip antai draudimo bendrovės, rinkos infrastruktūros paslaugų teikėjai ir turto valdymo bendrovės, veikiančios Sąjungoje, bei tam tikrais atvejais - su valstybės skolos vertybinių popierių emitentu, didelį vertės sumažėjimą;
d)
bet kokią žalą svarbių finansų emitentų fizinei įrangai, rinkos infrastruktūroms, tarpuskaitos ir atsiskaitymų sistemoms bei priežiūros institucijoms, kai tai gali turėti neigiamą poveikį rinkoms, visų pirma, kai tokia žala padaryta dėl gaivalinės nelaimės ar teroristų išpuolio;
e)
sutrikimą mokėjimų sistemoje ar atsiskaitymų procese, visų pirma vykdant tarpbankines operacijas, kai tai sukelia ar gali sukelti svarbius mokėjimų ar atsiskaitymų sutrikimus ar vėlavimą Sąjungos mokėjimo sistemose, ypač kai dėl to gali būti padarytas neigiamas finansinis ar ekonominis poveikis bankui ir kitoms finansų įstaigoms, kurios yra svarbios visai finansų sistemai, kaip antai draudimo bendrovės, rinkos infrastruktūros paslaugų teikėjai ir turto valdymo bendrovės, ar valstybei narei.
2. Siekdama taikyti 27 straipsnį ir svarstydama 1 dalyje nustatytus kriterijus, EVPRI atsižvelgia į tai, kad gali būti padarytas šalutinis poveikis arba perduotas užkratas kitoms sistemoms ar emitentams, ir ypač į tai, kad reiškiniai savaime gali turėti neigiamą poveikį.
3. Taikant 28 straipsnio 2 dalies a punktą, grėsmė metodiškam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba visos Sąjungos finansų sistemos arba jos dalies stabilumui yra:
a)
grėsmė, susijusi su dideliu finansiniu, pinigų arba biudžeto nestabilumu valstybėje narėje arba valstybės narės finansų sistemoje, kai dėl to kyla didelis pavojus metodiškam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba visos Sąjungos finansų sistemos arba jos dalies stabilumui;
b)
valstybės narės arba viršvalstybinio emitento įsipareigojimų neįvykdymo galimybė;
c)
didelė žala svarbių finansų emitentų fizinei įrangai, rinkos infrastruktūroms, tarpuskaitos ir atsiskaitymų sistemoms bei priežiūros institucijoms, kai tai gali turėti didelį poveikį tarpvalstybinėms rinkoms, visų pirma, kai tokia žala padaryta dėl gaivalinės nelaimės ar teroristų išpuolio, kai dėl to kyla didelis pavojus metodiškam finansų rinkų veikimui ir vientisumui arba visos Sąjungos finansų sistemos arba jos dalies stabilumui;
d)
didelis sutrikimas mokėjimų sistemoje ar atsiskaitymų procese, visų pirma vykdant tarpbankines operacijas, kai tai sukelia ar gali sukelti svarbius mokėjimų ar atsiskaitymų sutrikimus ar vėlavimą Sąjungos tarpvalstybinėse mokėjimo sistemose, ypač kai dėl to gali būti padarytas neigiamas finansinis ar ekonominis poveikis visai Sąjungos finansų sistemai arba jos daliai.
25 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2012 m. lapkričio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. liepos 5 d.