SMĚRNICE RADY 2010/18/EU
ze dne 8. března 2010,
kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 155 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 153 Smlouvy o fungování Evropské unie umožňuje Unii podporovat a doplňovat činnost členských států, mimo jiné v oblasti rovnosti příležitostí mezi muži a ženami na trhu práce a rovného zacházení na pracovišti.
(2)
Sociální dialog na úrovni Unie může v souladu s čl. 155 odst. 1 Smlouvy o fungování EU vést ke smluvním vztahům včetně uzavírání dohod, pokud si to sociální partneři přejí. Sociální partneři mohou v souladu s čl. 155 odst. 2 Smlouvy o fungování EU společně žádat, aby byly dohody uzavřené jimi na úrovni Unie v záležitostech podle článku 153 Smlouvy o fungování EU provedeny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
(3)
Rámcová dohoda o rodičovské dovolené byla uzavřena evropskými mezioborovými organizacemi sociálních partnerů (EKOS, UNICE a CEEP) dne 14. prosince 1995 a byl jí udělen právní účinek směrnicí Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (1). Uvedená směrnice byla změněna a její působnost rozšířena na Spojené království Velké Británie a Severního Irska směrnicí Rady 97/75/ES (2). Směrnice 96/34/ES významně přispěla ke zlepšení možností pracujících rodičů v členských státech lépe sladit pracovní a rodinné povinnosti prostřednictvím ustanovení o dovolené.
(4)
V souladu s čl. 138 odst. 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství (3) Komise konzultovala v letech 2006 a 2007 evropské sociální partnery ohledně způsobů, jak dále zlepšit sladění pracovního, soukromého a rodinného života, a zejména stávající právní předpisy Společenství týkající se ochrany v mateřství a rodičovské dovolené, a ohledně možnosti zavést nové druhy dovolené z rodinných důvodů (např. otcovská dovolená, dovolená v případě osvojení a dovolená na péči o rodinné příslušníky).
(5)
Tři evropské mezioborové organizace sociálních partnerů všeobecného zaměření (EKOS, CEEP a BUSINESSEUROPE, původně zvaná UNICE) a evropská mezioborová organizace sociálních partnerů zastupující určitou kategorii podniků (UEAPME) informovaly Komisi dne 11. září 2008 o svém úmyslu zahájit jednání v souladu s čl. 138 odst. 4 a článkem 139 Smlouvy o založení ES (4) s cílem revidovat rámcovou dohodu o rodičovské dovolené uzavřenou v roce 1995.
(6)
Dne 18. června 2009 tyto organizace podepsaly revidovanou rámcovou dohodu o rodičovské dovolené (dále jen „revidovaná rámcová dohoda“) a zaslaly Komisi společnou žádost o předložení návrhu rozhodnutí Rady, kterým se tato revidovaná rámcová dohoda provádí.
(7)
V průběhu svých jednání evropští sociální partneři rámcovou dohodu o rodičovské dovolené z roku 1995 plně revidovali. Směrnice 96/34/ES by tedy měla být zrušena a nahrazena novou směrnicí a nikoli pouze pozměněna.
(8)
Jelikož cílů této směrnice, totiž lepšího sladění pracovního, soukromého a rodinného života pracujících rodičů a zlepšení v oblasti rovných příležitostí mezi muži a ženami na trhu práce a rovného zacházení na pracovišti v celé Unii, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(9)
Při vypracovávání návrhu směrnice Komise přihlížela k reprezentativnosti podepsaných stran revidované rámcové dohody, jejich mandátu a zákonnosti ustanovení uvedené revidované rámcové dohody a k jejímu souladu s příslušnými ustanoveními týkajícími se malých a středních podniků.
(10)
Komise uvědomila o svém návrhu Evropský parlament a Evropský hospodářský a sociální výbor.
(11)
Podle ustanovení 1 bodu 1 revidované rámcové dohody, v souladu s obecnými zásadami práva Unie v sociální oblasti, dohoda stanoví minimální požadavky.
(12)
Podle ustanovení 8 bodu 1 revidované rámcové dohody mohou členské státy uplatňovat nebo zavést příznivější ustanovení, než která jsou stanovena v dohodě.
(13)
Podle ustanovení 8 bodu 2 revidované rámcové dohody provádění dohody není důvodem pro snížení obecné úrovně ochrany poskytované pracovníkům v oblasti působnosti dohody.
(14)
Členské státy by měly stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případ porušení povinností vyplývajících z této směrnice.
(15)
Členské státy mohou sociální partnery na základě jejich společné žádosti pověřit prováděním této směrnice, pokud tyto členské státy učiní všechny nezbytné kroky k zajištění toho, že mohou kdykoli zaručit výsledky dané touto směrnicí.
(16)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (5) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Touto směrnicí se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená dne 18. června 2009 mezi evropskými mezioborovými organizacemi sociálních partnerů (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS), která je uvedena v příloze.
Článek 2
Členské státy určí sankce použitelné v případě porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 3
1. Do 8. března 2012 členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nebo zajistí, aby sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou. Neprodleně o těchto předpisech uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy mohou pro dosažení souladu s touto směrnicí využít dodatečné lhůty v délce nejvýše jednoho roku, je-li to nezbytné s přihlédnutím ke zvláštním obtížím nebo k provádění prostřednictvím kolektivní smlouvy. O této skutečnosti uvědomí do 8. března 2012 Komisi, přičemž uvedou důvody pro tuto dodatečnou lhůtu.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Směrnice 94/34/ES se zrušuje s účinkem ode dne 8. března 2012. Odkazy na směrnici 96/34/ES se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 8. března 2010.
TARYBOS DIREKTYVA 2010/18/ES
2010 m. kovo 8 d.
įgyvendinanti patikslintą BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC sudarytą Bendrąjį susitarimą dėl vaiko priežiūros atostogų, ir panaikinanti Direktyvą 96/34/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 155 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos Komisijos pasiūlymą,
kadangi:
(1)
Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnį Sąjunga gali remti ir papildyti valstybių narių veiklą, inter alia, moterų ir vyrų lygybės dėl galimybių darbo rinkoje ir požiūrio darbe srityje.
(2)
Pagal SESV 155 straipsnio 1 dalį administracijos ir darbuotojų (toliau - socialiniai partneriai) pageidavimu socialinis dialogas Sąjungos lygmeniu gali baigtis sutartiniais santykiais, įskaitant susitarimus. Pagal SESV 155 straipsnio 2 dalį socialiniai partneriai gali bendrai paprašyti, kad jų Sąjungos lygmeniu sudaryti susitarimai dėl reikalų, kuriems taikomas SESV 153 straipsnis, būtų įgyvendinti remiantis Komisijos pasiūlymu priimtu Tarybos sprendimu.
(3)
1995 m. gruodžio 14 d. įvairių Europos pramonės šakų socialiniai partneriai organizacijos (ETUC, UNICE ir CEEP) sudarė Bendrąjį susitarimą dėl tėvystės atostogų, kuris teisiškai įtvirtintas 1996 m. birželio 3 d. Tarybos direktyva 96/34/EB dėl Bendrojo susitarimo dėl tėvystės atostogų, sudaryto tarp UNICE, CEEP ir ETUC (1). Ta direktyva buvo iš dalies pakeista ir pradėta taikyti Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei pagal Tarybos direktyvą 97/75/EB (2). Direktyva 97/75/EB labai padėjo valstybėse narėse gerinant dirbančių tėvų galimybes geriau derinti su darbu ir šeima susijusias pareigas, taikant susitarimus dėl atostogų.
(4)
Vadovaudamasi Europos bendrijos steigimo sutarties (toliau - EB sutartis) 138 straipsnio 2 ir 3 dalimis (3), 2006 m. ir 2007 m. Komisija konsultavosi su Europos socialiniais partneriais dėl būdų, kaip toliau gerinti darbo, asmeninio ir šeimos gyvenimo derinimą, visų pirma galiojančius Bendrijos teisės aktus dėl motinystės apsaugos bei vaiko priežiūros atostogų ir dėl galimybės nustatyti naujas su šeimyninėmis aplinkybėmis susijusių atostogų rūšis, pavyzdžiui, tėvystės atostogas, įvaikinimo atostogas ir šeimos narių priežiūros atostogas.
(5)
2008 m. rugsėjo 11 d. trys bendrosios įvairių Europos pramonės šakų socialinių partnerių organizacijos (ETUC, CEEP ir BUSINESSEUROPE, buvusi UNICE) ir įvairių Europos pramonės šakų socialinių partnerių organizacija, atstovaujanti tam tikros kategorijos įmonėms (UEAPME), pagal EB sutarties 138 straipsnio 4 dalį ir 139 straipsnį (4) Komisijai pranešė pageidaujančios pradėti derybas, kad būtų peržiūrėtas 1995 m. sudarytas Bendrasis susitarimas dėl tėvystės atostogų.
(6)
2009 m. birželio 18 d. šios organizacijos pasirašė patikslintą Bendrąjį susitarimą dėl vaiko priežiūros atostogų (toliau - patikslintas Bendrasis susitarimas) ir bendrai paprašė Komisijos pateikti pasiūlymą dėl Tarybos sprendimo, kuriuo būtų įgyvendintas tas Bendrasis susitarimas.
(7)
Derybų metu Europos socialiniai partneriai visapusiškai patikslino 1995 m. Bendrąjį patikslintą susitarimą dėl tėvystės atostogų. Todėl Direktyva 96/34/EB turėtų būti panaikinta ir pakeista nauja direktyva, o ne tik iš dalies pakeista.
(8)
Kadangi valstybės narės negali deramai pasiekti direktyvos tikslų, t. y. visoje Sąjungoje gerinti dirbančių tėvų darbo, privatų ir šeimos gyvenimo derinimą bei skatinti moterų ir vyrų lygybę galimybių darbo rinkoje ir požiūrio darbe srityje, jie gali būti geriau pasiekti Sąjungos lygmeniu, Sąjunga gali patvirtinti priemones pagal subsidiarumo principą, kaip nustatyta Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje. Laikantis tame straipsnyje įtvirtinto proporcingumo principo, šia direktyva neviršijama to, kas būtina šiems tikslams pasiekti.
(9)
Rengdama pasiūlymą dėl direktyvos, Komisija atsižvelgė į patikslintą Bendrąjį susitarimą pasirašiusiųjų Šalių atstovaujamąjį statusą, jų įgaliojimus ir to patikslinto Bendrojo susitarimo nuostatų teisinę galią, ir siekė, kad pasiūlymas atitiktų su mažosiomis ir vidutinėmis įmonėmis susijusias atitinkamas nuostatas.
(10)
Komisija apie savo pasiūlymą pranešė Europos Parlamentui ir Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui.
(11)
Patikslinto Bendrojo susitarimo 1 straipsnio 1 dalyje, vadovaujantis Sąjungos socialinės politikos srities teisės bendraisiais principais, teigiama, kad šiuo susitarimu nustatomi būtiniausi reikalavimai.
(12)
Patikslinto Bendrojo susitarimo 8 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad valstybės narės gali taikyti ar nustatyti palankesnes nuostatas nei tos, kurios nustatytos susitarime.
(13)
Patikslinto Bendrojo susitarimo 8 straipsnio 2 dalyje teigiama, kad susitarimo nuostatų įgyvendinimas negali būti teisėtas pagrindas sumažinti bendrą taikant šį susitarimą darbuotojams suteiktos apsaugos lygį.
(14)
Valstybės narės turėtų numatyti veiksmingas, proporcingas ir atgrasančias sankcijas, kurios būtų taikomos už šioje direktyvoje numatytų įsipareigojimų pažeidimus.
(15)
Valstybės narės socialiniams partneriams, jiems bendrai paprašius, gali patikėti įgyvendinti šią direktyvą, jei tokios valstybės narės imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad visuomet jos galėtų garantuoti, jog bus pasiekti šioje direktyvoje numatyti rezultatai.
(16)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (5) 34 punktą valstybės narės skatinamos savo ir Sąjungos interesų labui parengti lenteles, kurios kuo geriau atspindėtų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, bei viešai jas paskelbti,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Šia direktyva teisiškai įtvirtinamas 2009 m. birželio 18 d. įvairių Europos pramonės šakų socialinių partnerių organizacijų (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP ir ETUC) sudarytas patikslintas Bendrasis susitarimas dėl vaiko priežiūros atostogų, kuris pateiktas priede.
2 straipsnis
Valstybės narės nustato, kokios taikomos sankcijos, kai pažeidžiamos pagal šią direktyvą priimtos nacionalinės teisės nuostatos. Sankcijos yra veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
3 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini šiai direktyvai įgyvendinti, arba užtikrina, kad socialiniai partneriai susitarimu patvirtintų būtinas priemones ne vėliau kaip iki 2012 m. kovo 8 d. Jos nedelsdamos praneša apie tai Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybėms narėms šiai direktyvai įgyvendinti gali būti skirtas ne ilgesnis kaip vienerių metų papildomas laikotarpis, jeigu tai būtina atsižvelgiant į tam tikrus sunkumus arba įgyvendinimą kolektyvine sutartimi. Apie tai jos praneša Komisijai ne vėliau kaip iki 2012 m. kovo 8 d., nurodydamos priežastis, dėl kurių joms reikalingas papildomas laikotarpis.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
4 straipsnis
Todėl Direktyva 96/34/EB panaikinama nuo 2012 m. kovo 8 d. Nuorodos į Direktyvą 96/34/EB laikomos nuorodomis į šią direktyvą.
5 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
6 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 8 d.