ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. července 2010
o vynětí výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny v italské makrozóně Sever a maloobchodního prodeje elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí v Itálii z použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb
(oznámeno pod číslem K(2010) 4740)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/403/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 5 a 6 této směrnice,
s ohledem na žádost Compagnia Valdostana delle Acque S.p.A. - Compagnie Valdôtaine des eaux S.p.A. (dále jen „CVA“) předloženou prostřednictvím elektronické pošty ze dne 15. února 2010,
po konzultaci s Poradním výborem pro veřejné zakázky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 15. února 2010 zaslala CVA elektronickou poštou Komisi žádost dle čl. 30 odst. 5 směrnice 2004/17/ES. Komise požádala elektronickou poštou ze dne 15. dubna 2010 italské orgány a společnost CVA o doplňující informace. Doplňující informace byly zaslány italskými orgány prostřednictvím elektronické pošty ve dnech 10. a 20. května 2010 a společností CVA po prodloužení původní lhůty dne 7. května 2010.
(2)
Žádost předložená společností CVA, veřejným podnikem ve smyslu směrnice 2004/17/ES, se týká těchto činností, které jsou popsány v žádosti:
a)
výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny na celém území Italské republiky;
b)
podpůrně výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny na území severní zeměpisné zóny (dále jen „Makrozóna Sever“ (2)) a
c)
maloobchodního prodeje elektřiny konečným zákazníkům na volném trhu s elektřinou na celém území Italské republiky.
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(3)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se neřídí touto směrnicí, pokud je činnost v členském státě, ve kterém má být vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se vyhodnocuje na základě objektivních kritérií, která vezmou v úvahu zvláštní vlastnosti dotčeného odvětví. K neomezenému přístupu na trh dochází, pokud členský stát provede a uplatní příslušné právní předpisy Společenství k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES, která pro odvětví elektrické energie odkazuje na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou (3). Směrnice 96/92/ES byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (4).
(4)
Itálie provedla a uplatnila nejen směrnici 96/92/ES, ale rovněž směrnici 2003/54/ES a zvolila právní a funkční oddělení u přenosových a rozvodných sítí s výjimkou nejmenších distribučních společností, které jsou vyňaty z požadavků na právní a funkční oddělení. Přístup na trh by proto v souladu s čl. 30 odst. 3 prvním pododstavcem měl být považován za neomezený na celém území Italské republiky.
(5)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by mělo být hodnoceno na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, jedním kritériem, které by mělo být vzato v úvahu, je podíl hlavních účastníků na daném trhu. Dalším kritériem je míra koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice daných trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je fungování vyrovnávacího trhu, cenová konkurence a míra, v jaké zákazníci mění dodavatele.
(6)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(7)
Na základě precedentů Komise (5) lze v odvětví elektrické energie odlišit tyto relevantní trhy výrobků: i) výroba a velkoobchodní dodávky, ii) přenos, iii) rozvod a iv) maloobchodní dodávky. Žádost CVA by tedy měla být analyzována nezávisle, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky na jedné straně a maloobchodní prodej na straně druhé.
(8)
Jak se připomíná výše v 2. bodě odůvodnění, žádost předložená společností CVA se týká výroby a velkoobchodního prodeje elektřiny na celém území Italské republiky nebo případně v makrozóně Sever.
(9)
Podle dostupných informací (6) by se mělo mít za to, že celostátní území Itálie kvůli přetížení na spojení mezi jednotlivými zónami, jejichž ceny jsou téměř dokonale korelované, tvoří čtyři zeměpisné trhy, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektrické energie: makrozóna Sever, makrozóna Střed-Jih (7), makrozóna Sicílie (8) a Sardinie. Italské orgány potvrdily, že vymezení makrozóny Sever zůstává v platnosti jako relevantní trh. Dodaly však, že probíhají změny, takže vymezení mezi zbývajícími makrozónami není zatím jasné, a dokud neproběhnou rozsáhlá šetření, není v současné době konečné posouzení stavu hospodářské soutěže na těchto zeměpisných trzích možné. Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že se mimochodem všechny elektrárny CVA nacházejí v makrozóně Sever, se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES toto rozhodnutí omezí na zkoumání situace v oblasti hospodářské soutěže na území makrozóny Sever, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektrické energie. Přestože makrozóna Sever tvoří relevantní trh sám o sobě, nemůže být nicméně považována za zcela oddělenou od okolních zemí a ostatních regionů.
(10)
Jak vyplývá z ustálené praxe (9) v rozhodnutích Komise podle článku 30, Komise dospěla k závěru, že pokud jde o výrobu elektřiny, „je jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích celkový podíl na trhu tří největších výrobců“. Podle italských orgánů činil v makrozóně Sever v roce 2009 podíl tří největších výrobců 49,7 %. Tato míra koncentrace zahrnující celkový podíl na trhu tří největších výrobců je nižší než míra (52,2 %) uvedená v rozhodnutí 2008/585/ES ohledně Rakouska a je rovněž nižší než míra (58 % hrubé produkce) uvedená v rozhodnutí 2008/741/ES v případě Polska a mnohem nižší než příslušné míry uvedené v rozhodnutích 2006/422/ES a 2007/706/ES týkající se Finska (73,6 %) a Švédska (86,7 %). Je však třeba poznamenat, že míra koncentrace je vyšší než odpovídající procentní podíl, který uvádějí rozhodnutí Komise 2006/211/ES a 2007/141/ES pro Spojené království, tj. 39 %. Tato míra je nicméně považována za uspokojivě nízkou, a lze ji tedy považovat za projev určitého stupně přímého vystavení hospodářské soutěži v oblasti výroby a velkoobchodních dodávek elektřiny v makrozóně Sever.
(11)
Itálie navíc rovněž vykazuje významné hodnoty dovozu elektrické energie, kdy v roce 2008 její vývoz dosáhl více než 42 997 GWh. Itálie je čistým dovozcem a dovezená elektřina se na pokrytí jejích celkových potřeb podílela zhruba 13,43 % (10). Jak potvrdily italské orgány (11), dovoz má pozitivní účinek na hospodářskou soutěž, a to zejména v makrozóně Sever. Přestože je tento účinek podmíněn technickým omezením vzájemného propojení s jinými zeměmi, očekává se, že s ohledem na zavedení nových právních předpisů (12) se situace dále zlepší. Dovoz elektřiny ze zahraničí tedy vytváří určitý tlak na cenové chování předních výrobců elektrické energie v makrozóně Sever. Tyto faktory by se proto měly považovat za projev určitého stupně přímého vystavení hospodářské soutěži z jiných členských států EU v oblasti výroby a velkoobchodních dodávek elektřiny v makrozóně Sever.
(12)
Ze sdělení Komise ze dne 11. března 2010„Zpráva o pokroku při vytváření vnitřního trhu s plynem a elektřinou“ (13) vyplynulo, že tři největší producenti stále kontrolují více než 75 % výrobní kapacity ve 14 členských státech. Zpráva nicméně řadí italský trh s elektřinou do kategorie „mírně koncentrovaných“ trhů (14), ve které má Herfindahl-Hirschmanův index (HHI) nižší hodnoty ve srovnání s ostatními kategoriemi. Vzhledem k tomu, že konkurenční tlak je v makrozóně Sever pociťován ještě mnohem více než ve zbytku zón, může být míra koncentrace považována za projev přímého vystavení hospodářské soutěži v oblasti výroby elektřiny a velkoobchodního prodeje v makrozóně Sever.
(13)
Za doplňkový ukazatel by se také mělo považovat fungování vyrovnávacích mechanismů, byť představují malý podíl na celkovém množství elektřiny vyrobené a/nebo spotřebované v členském státě. Podle dostupných informací fungování vyrovnávacího mechanismu (zejména tržní ceny a dobře vyvinutý intradenní trh) nepředstavuje samo o sobě překážku tomu, aby byla výroba elektřiny přímo vystavena hospodářské soutěži.
(14)
Pokud jde o maloobchodní dodávky elektřiny, lze rozdělit relevantní trhy výrobků na: (A) maloobchodní dodávky velkým průmyslovým zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí a (B) maloobchodní dodávky menším zákazníkům z řad podniků, obchodníků a domácností napojeným na nízkonapěťovou soustavu. Tyto trhy budou dále analyzovány samostatně.
(15)
Jak potvrdily italské orgány, trh pro maloobchodní dodávky elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí je celostátního rozsahu.
(16)
Podle dostupných informací (15) celkové tržní podíly všech tří největších maloobchodních prodejců elektřiny pro konečné zákazníky napojené na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí činí 43,89 %, což je uspokojivě nízká úroveň (16) a měla by být považována za projev přímého vystavení hospodářské soutěži.
(17)
Vzhledem k vlastnostem daného výrobku (elektřina) a nedostatku či nedostupnosti vhodných náhradních výrobků nebo služeb má při hodnocení stavu hospodářské soutěže na trzích s elektřinou větší význam cenová konkurence a tvorba cen. Počet zákazníků, kteří mění dodavatele, může proto sloužit jako ukazatel cenové konkurence, a tedy nepřímo jako „přirozený ukazatel účinnosti hospodářské soutěže. Mění-li dodavatele pouze málo zákazníků, je pravděpodobné, že trh nefunguje správně, ačkoli by se neměly opomíjet výhody plynoucí z možnosti opětovného uzavírání dohod s dosavadními dodavateli.“ (17)
(18)
Podle posledních dostupných údajů (18) dosahuje míra změn dodavatele na odběrní místo v roce 2008 úrovně 32,50 % v případě velkých průmyslových zákazníků a úrovně 32,80 % v případě středně velkých průmyslových subjektů v Itálii. Třebaže je nižší než míra změny dodavatele např. v Rakousku, kde míra změny dodavatele u velkých a největších průmyslových zákazníků činila 41,5 % (19), přesto je míra změny dodavatele v Itálii stále značná, přičemž ji využívá téměř jedna třetina velkých a středně velkých průmyslových zákazníků. Maloobchodní trh pro konečné zákazníky napojené na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí navíc nepodléhá regulovaným cenám. Situace v Itálii je proto uspokojivá, pokud jde o změnu dodavatele a regulaci cen pro koncového uživatele, a měla by se považovat za ukazatel přímého vystavení hospodářské soutěži.
(19)
Co se týče relevantního zeměpisného trhu pro maloobchodní dodávky, byl tradičně považován za trh celostátního rozsahu. Ve své přihlášce CVA používá celostátní trh jako trh relevantní pro maloobchodní dodávky elektrické energie.
(20)
Na základě předpokladu, že zeměpisný trh je celostátního rozsahu, a na základě údajů, které jsou v současné době dostupné (20), se zdá, že míra koncentrace trhu pro maloobchodní dodávky elektřiny na italském trhu je velmi vysoká. Kumulovaný podíl na trhu tří největších maloobchodních dodavatelů pro zákazníky napojené na nízkonapěťovou soustavu činí 79,44 %, z toho největší společnost má sama o sobě podíl 71,11 %. V této souvislosti by mělo být přihlédnuto k ustálené judikatuře (21), podle které jsou až na výjimečné případy „velké podíly na trhu samy o sobě důkazem existence dominantního postavení. To je situace, kdy podíl na trhu představuje 50 %“.
(21)
Mimoto je maloobchodní trh v Itálii rozdělen do tří podkategorií, z nichž první dvě podléhají regulovaným cenám:
a)
služba zvýšené ochrany pro zákazníky v domácnostech a malé společnosti (s méně než 50 zaměstnanci a obratem nejvýše 10 milionů EUR) napojené na nízkonapěťovou soustavu, kteří nepodepsali smlouvu o nákupu na volném trhu. Provozování této služby je vyhrazeno pro společnost Acquirente Unico SpA (dále jen „Jediný kupující“);
b)
chráněná služba pro všechny zákazníky, kteří nejsou způsobilí pro službu zvýšené ochrany a kteří nemají smlouvu pro nákupy na volném trhu. Tato služba je dodávána poskytovateli vybranými Jediným kupujícím prostřednictvím výběrového řízení; a
c)
volný trh, tedy zbývající část maloobchodního trhu
(22)
Tyto trhy by však neměly být považovány za nezávislé relevantní trhy pro účely tohoto rozhodnutí, jelikož zákazníci mohou přecházet z jedné podkategorie do druhé a jelikož ceny v rámci všech tří podkategorií jsou tržně orientované (22). Podle výroční zprávy AEEG z roku 2009 však na takzvaný „trh vlastní spotřeby“, který zahrnuje „službu zvýšené ochrany“ a „chráněnou službu“, připadá zhruba 36 % celého maloobchodního trhu. Podle stejné zprávy se navíc služba zvýšené ochrany vyznačuje velmi silnou přítomností (84,3 %) jednoho konkrétního dodavatele, který působí také na volném trhu. Podle italských orgánů jsou náklady na změnu dodavatele vnímány zákazníky jako vysoké a vnímané výhody změny dodavatele jsou považovány za nízké. To ve spojení s nízkými cenami v podkategorii služby zvýšené ochrany způsobuje novým operátorům velké obtíže při získávání dostatečné zákaznické základny v této podkategorii. To má v podstatě za následek konkurenční výhodu operátorů působících v podkategorii služby zvýšené ochrany, kteří působí rovněž na volném trhu, vzhledem k tomu, že zákazníci, kteří chtějí přejít od služby zvýšené ochrany na volný trh nebo naopak, tak činí, aniž by změnili dodavatele.
(23)
Nicméně na základě údajů předaných příslušnými italskými orgány (23) lze mít pro účely tohoto rozhodnutí za to, že zeměpisný trh pro maloobchodní prodej elektřiny v Itálii není celostátního rozsahu, za jaký je tradičně považován a jak předpokládá žadatel, nýbrž je rozsahu místního, s územím, které nejčastěji nepřekračuje úroveň obce.
(24)
Při nedostatku informací o míře hospodářské soutěže na každém z takto definovaných místních trhů pro maloobchodní dodávky elektřiny koncovým uživatelům napojeným na nízkonapěťovou soustavu a s ohledem na výše uvedené pochybnosti o míře hospodářské soutěže na maloobchodním trhu pro zákazníky napojené na nízkonapěťovou soustavu posuzované celkově na vnitrostátní úrovni, jak je uvedeno v 19. až 22. bodě odůvodnění, nelze mít za to, že jsou splněny podmínky pro udělení výjimky podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES v případě maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu v Itálii.
(25)
Směrnice 2004/17/ES proto nadále zůstává v platnosti v případě, kdy zadavatelé udělují zakázky určené pro umožnění maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu, které mají být poskytovány v Itálii, a v případě, jsou-li pořádány veřejné soutěže s ohledem na výkon této činnosti v Itálii.
IV. ZÁVĚRY
(26)
Pokud jde o výrobu a velkoobchodní prodej elektřiny v makrozóně Sever, lze tudíž situaci shrnout takto: celkový podíl tří největších výrobců na trhu je relativně nízký a podstatné množství dovážené elektrické energie má v této zóně na hospodářskou soutěž pozitivní účinky. Jak je uvedeno v 13. bodu odůvodnění, fungování vyrovnávacího mechanismu nepředstavuje překážku přímému vystavení hospodářské soutěži v oblasti výroby elektřiny. Lze mít tedy za to, že všechny výše uvedené faktory jsou projevem přímého vystavení hospodářské soutěži v makrozóně Sever.
(27)
Na základě faktorů posouzených v 8. až 13. bodě odůvodnění je podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES splněná, pokud jde o výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny v makrozóně Sever.
(28)
Dále vzhledem k tomu, že se podmínka neomezeného přístupu na trh považuje za splněnou, neměla by se směrnice 2004/17/ES uplatňovat v případě, že zadavatelé udělují zakázky určené pro umožnění výroby a velkoobchodních dodávek elektřiny v makrozóně Sever, ani v případě, jsou-li pořádány veřejné soutěže s ohledem na výkon této činnosti v této zeměpisné oblasti.
(29)
Pokud jde o maloobchodní prodej elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí v Itálii, lze tudíž situaci shrnout takto: celkový podíl tří největších maloobchodních společností na trhu je nízký a míra změny dodavatele podle odběrního místa je uspokojivá a neexistuje kontrola cen pro koncového uživatele. Tyto závěry jsou rovněž v souladu se stanoviskem příslušných italských orgánů, dle kterého byl tento trh vystaven hospodářské soutěži po několik let a výsledná míra hospodářské soutěže je uspokojivá.
(30)
Na základě faktorů posouzených v 15. až 18. bodě odůvodnění je podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES splněná, pokud jde o maloobchodní dodávky elektrické energie konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí na celém území Italské republiky.
(31)
Dále vzhledem k tomu, že se podmínka neomezeného přístupu na trh považuje za splněnou, neměla by se směrnice 2004/17/ES uplatňovat v případě, že zadavatelé udělují zakázky určené pro umožnění maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí v Itálii, ani v případě, jsou-li pořádány veřejné soutěže s ohledem na výkon této činnosti v této zeměpisné oblasti.
(32)
Na základě faktorů posouzených v 19. až 25. bodě odůvodnění a vzhledem k pochybnostem o existenci dostatečné hospodářské soutěže na vnitrostátní úrovni, pokud jde o maloobchodní dodávky konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu, a mimoto při nedostatku podrobnějších informací o všech jednotlivých relevantních místních trzích, jak jsou definovány italskými orgány, není možné mít za to, že jsou splněny podmínky pro udělení výjimky podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES v případě maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu v Itálii. Směrnice 2004/17/ES se tedy nadále uplatňuje v případě, kdy zadavatelé zadají zakázky určené pro umožnění maloobchodních dodávek elektřiny konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu v Itálii nebo když pořádají veřejné soutěže na výkon této činnosti v Itálii. Vzhledem k tomu, že budou nadále platit statistické povinnosti podle článku 67, může být nezbytné zajistit, aby dotyční zadavatelé přijali vhodná opatření, jako je oddělené řízení a/nebo účetnictví, aby bylo možné podávat přesné zprávy o zadávání zakázek na výkon příslušných činností, které nebyly vyňaty podle tohoto rozhodnutí.
(33)
Rovněž se připomíná, že se zakázkami zahrnujícími více činností se nakládá v souladu s článkem 9 směrnice 2004/17/ES. Za stávající situace to znamená, že pokud zadavatel provádí „smíšené“ zadávání zakázek, tj. zadávání zakázek určených na podporu provádění jak činností vyňatých z použití směrnice 2004/17/ES, tak činností nevyňatých, je třeba přihlížet k činnostem, pro které je zakázka především zamýšlena. V případě tohoto smíšeného zadávání zakázek, kde je účelem především podpora maloobchodního prodeje konečným zákazníkům napojeným na nízkonapěťovou soustavu, se použije ustanovení směrnice 2004/17/ES. Jestliže je objektivně nemožné stanovit, pro které činnosti je zakázka především zamýšlena, zadává se zakázka v souladu s pravidly stanovenými v odstavcích 2 a 3 článku 9.
(34)
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci z období února až května 2010, jak je zřejmé z informací předložených Italskou republikou, společností CVA, ze sdělení z roku 2005 a 2010 a jejich technických příloh a z dokumentu útvarů Komise z roku 2007 a ze závěrečné zprávy a z výroční zprávy AEEG z roku 2009. Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by nebyly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES pro velkoobchodní dodávky elektřiny v makrozóně Sever a maloobchodní dodávky konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 2004/17/ES se nevztahuje na zakázky zadané zadavateli, které jim mají umožnit provádět tyto činnosti:
a)
výrobu a velkoobchodní dodávky elektřiny v makrozóně Sever;
b)
maloobchodní dodávky elektřiny konečným zákazníkům napojeným na soustavu středního, vysokého a velmi vysokého napětí na celém území Italské republiky.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 14. července 2010.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. liepos 14 d.
kuriuo elektros energijos gamybai ir didmeninei prekybai Italijos Šiaurės makrozonoje ir mažmeniniam elektros energijos pardavimui galutiniams vartotojams, prijungtiems prie Italijos vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos elektros energijos tinklo, leidžiama netaikyti Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 4740)
(Tekstas autentiškas tik italų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2010/403/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2004/17/EB dėl subjektų, vykdančių veiklą vandens, energetikos, transporto ir pašto paslaugų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos derinimo (1), ypač į jos 30 straipsnio 5 ir 6 dalis,
atsižvelgdama į bendrovės Compagnia Valdostana delle Acque S.p.A. (toliau - CVA) 2010 m. vasario 15 d. el. paštu pateiktą paraišką,
pasikonsultavusi su Valstybės Viešųjų sutarčių patariamuoju komitetu,
kadangi:
I. FAKTAI
(1)
2010 m. vasario 15 d. CVA Komisijai el. paštu pateikė prašymą pagal Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 5 dalį. 2010 m. balandžio 15 d. Komisija el. paštu Italijos valdžios institucijų ir CVA paprašė pateikti papildomos informacijos. Italijos valdžios institucijos papildomos informacijos el. paštu pateikė 2010 m. gegužės 10 ir 20 d., o pratęsus pradinį terminą 2010 m. gegužės 7 d. papildomos informacijos pateikė CVA.
(2)
CVA, kuri yra valstybinė įmonė pagal Direktyvoje 2004/17/EB pateiktą apibrėžimą, prašymą pateikė dėl šių prašyme apibūdintų veiklos rūšių:
a)
elektros energijos gamybos ir didmeninės prekybos visoje Italijos Respublikos teritorijoje;
b)
kitu atveju - elektros energijos gamybos ir didmeninės prekybos Šiaurinėje geografinėje zonoje (toliau - Šiaurės makrozona (2)); ir
c)
mažmeninio elektros energijos pardavimo galutiniams vartotojams laisvojoje elektros energijos rinkoje, apimančioje visą Italijos Respublikos teritoriją.
II. TEISĖS SISTEMA
(3)
Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnyje nustatyta, kad sutartims, kurių paskirtis - suteikti galimybę vykdyti vieną iš direktyvos taikymo sričiai priklausančių veiklos rūšių, ši direktyva netaikoma, jeigu valstybėje narėje, kurioje tokia veikla vykdoma, ją tiesiogiai veikia konkurencija rinkose, į kurias patekti nėra jokių apribojimų. Tiesioginė konkurencija vertinama remiantis objektyviais kriterijais, atsižvelgiant į konkrečius sektoriaus ypatumus. Patekimas į rinką laikomas neribojamu, jei valstybė narė įgyvendino ir taiko atitinkamus Bendrijos teisės aktus, kuriais atveriamas tas sektorius ar jo dalis. Šie teisės aktai išvardyti Direktyvos 2004/17/EB XI priede, kuriame elektros energijos sektoriui nurodoma 1996 m. gruodžio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/92/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių (3). Direktyva 96/92/EB pakeista 2003 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/54/EB dėl elektros energijos vidaus rinkos bendrųjų taisyklių, panaikinančia Direktyvą 96/92/EB (4).
(4)
Italija įgyvendino ir taiko ne tik Direktyvą 96/92/EB, bet ir Direktyvą 2003/54/EB - ji pasirinko teisinį ir funkcinį elektros energijos perdavimo ir paskirstymo tinklų atskyrimą, išskyrus mažiausias bendroves, kurioms funkcinio atskyrimo reikalavimai netaikomi. Todėl, taip pat remiantis 30 straipsnio 3 dalies pirmąja pastraipa, reikėtų laikyti, kad visoje Italijos Respublikos teritorijoje galimybės patekti į rinką neribojamos.
(5)
Tiesioginį konkurencijos poveikį reikėtų vertinti pagal įvairius rodiklius, iš kurių nė vienas per se nėra lemiamas. Vertinant rinkas, kurioms skirtas šis sprendimas, vienas iš kriterijų, į kuriuos reikia atsižvelgti, yra pagrindinių rinkos dalyvių užimama atitinkamos rinkos dalis. Kitas kriterijus - koncentracijos tose rinkose laipsnis. Turint omenyje atitinkamų rinkų ypatumus, reikėtų atsižvelgti ir į kitus kriterijus, kaip antai balansavimo rinkos veikimą, kainų konkurenciją ir vartotojų polinkį keisti tiekėją.
(6)
Šiuo sprendimu nepažeidžiamas konkurencijos taisyklių taikymas.
III. VERTINIMAS
(7)
Remiantis ankstesne Komisijos patirtimi (5), elektros energijos sektoriuje galima išskirti šias svarbias produktų rinkas: i) gamybos ir didmeninio tiekimo; ii) perdavimo; iii) paskirstymo; iv) mažmeninio tiekimo. Todėl CVA paraišką reikėtų nagrinėti dviem skirtingais aspektais: elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo atžvilgiu ir mažmeninio tiekimo atžvilgiu.
(8)
Kaip minėta 2 konstatuojamojoje dalyje, CVA prašymas susijęs su elektros energijos gamyba ir didmeniniu tiekimu visoje Italijos Respublikos teritorijoje arba, kitu atveju, Šiaurės makrozonoje.
(9)
Remiantis turima informacija (6), reikėtų manyti, kad Italijos teritorija dėl įvairias zonas, kuriose kainos beveik visiškai sutampa, jungiančių jungiamųjų linijų nepakankamo pralaidumo skirstoma į keturias regionines geografines elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo rinkas: Šiaurės makrozoną, Vidurio Pietų makrozoną (7), Sicilijos makrozoną (8) ir Sardiniją. Italijos valdžios institucijos patvirtino, kad Šiaurės makrozona, kurios konkrečios ribos yra nustatytos, tebėra svarbi rinka, bet pridūrė, kad šiuo metu tebevykstant pokyčiams kitų makrozonų ribos vis dar neaiškios - neatlikus išsamių tyrimų, šiose geografinėse rinkose konkurencijos padėties patikimai įvertinti kol kas neįmanoma. Remiantis tuo, kas išdėstyta, ir atsižvelgiant į tai, kad visos CVA elektrinės yra Šiaurės makrozonoje, šiame sprendime vertinant Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas bus nagrinėjama tik Šiaurės makrozonoje susiklosčiusi elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo konkurencinė padėtis. Nors Šiaurės makrozona yra svarbi rinka, jos negalima laikyti visiškai atsieta nuo kaimyninių valstybių ir kitų regionų.
(10)
Kadangi taip nuspręsta remiantis nusistovėjusia praktika (9), susijusia su pagal 30 straipsnį priimamais Komisijos sprendimais, Komisija laikėsi nuomonės, kad elektros energijos gamybos atžvilgiu „vienas konkurencijos laipsnio nacionalinėse rinkose rodiklis yra trijų didžiausių gamintojų bendra rinkos dalis“. Italijos valdžios institucijos teigė, kad 2009 m. trijų didžiausių Šiaurės makrozonos elektros energijos gamintojų užimama rinkos dalis buvo 49,7 %. Toks koncentracijos lygis, įskaitant trijų didžiausių gamintojų bendrą rinkos dalį, yra mažesnis už Sprendime 2008/585/EB dėl Austrijos nurodytą 52,2 % lygį, taip pat mažesnis už Sprendime 2008/741/EB dėl Lenkijos nurodytą 58 % bendrosios produkcijos lygį ir kur kas mažesnis už atitinkamus sprendimuose 2006/422/EB ir 2007/706/EB dėl Suomijos (73,6 %) ir Švedijos (86,7 %) nurodytus lygius. Tačiau pažymima, kad toks lygis yra aukštesnis už atitinkamą sprendimuose 2006/211/EB ir 2007/141/EB dėl Jungtinės Karalystės nurodytą lygį (39 %). Vis dėlto manoma, kad šis lygis yra pakankamai žemas, todėl jis rodo, kad Šiaurės makrozonos elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo rinkose esama tam tikros tiesioginės konkurencijos.
(11)
Be to, Italija daug elektros importuoja - 2008 m. importuota daugiau kaip 42 997 GWh. Italija importuoja daugiau, nei pati eksportuoja, o importuota elektros energija patenkinama apie 13,43 % visų jos poreikių (10). Italijos valdžios institucijos patvirtino (11), kad importas teigiamai veikia konkurenciją, ypač Šiaurės makrozonoje. Nors šį poveikį lemia jungčių su kitomis valstybėmis techniniai apribojimai, tikimasi, kad įsigaliojus naujajam įstatymui (12) padėtis toliau gerės. Todėl dėl elektros energijos importo iš kitų šalių iš dalies varžoma pagrindinių Šiaurės makrozonos gamintojų kainų nustatymo elgsena. Taigi šie veiksniai turėtų būti laikomi tam tikros tiesioginės kitų ES valstybių narių konkurencijos Šiaurės makrozonos elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo rinkose rodikliu.
(12)
2010 m. Komisijos komunikate „Dujų ir elektros energijos vidaus rinkos kūrimo pažangos ataskaita“ (13) nurodyta, kad trys didžiausi gamintojai vis dar valdo daugiau kaip 75 % 14 valstybių narių elektros energijos gamybos pajėgumo. Tačiau toje ataskaitoje Italijos elektros energijos rinka priskirta „vidutinės koncentracijos“ rinkų kategorijai (14), kurios Herfindahlio ir Hirchmano indeksas (HHI), palyginti su kitomis kategorijomis, yra mažesnis. Kadangi konkurencinis spaudimas Šiaurės makrozonoje yra dar didesnis nei kitose Italijos zonose, galima manyti, kad tokio lygio koncentracija rodo tiesioginę konkurenciją Šiaurės makrozonos elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo rinkose.
(13)
Be to, papildomu rodikliu reikėtų laikyti balansavimo mechanizmų veikimą, nors jie yra susiję su nedidele visos elektros energijos, gaminamos ir (arba) suvartojamos valstybėje narėje, dalimi. Remiantis turima informacija, balansavimo mechanizmo veikimas (visų pirma rinka grindžiamas kainų nustatymas ir gerai išvystyta dienos rinka) netrukdo tiesioginei konkurencijai elektros energijos gamybos rinkoje.
(14)
Kalbant apie mažmeninį tiekimą, atitinkamą produktų rinką galima papildomai suskaidyti į: A) mažmeninį tiekimą pramonės vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, ir B) mažmeninį tiekimą smulkesniems pramonės bei verslo vartotojams ir namų ūkiams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo. Kiekviena iš šių rinkų toliau nagrinėjama išsamiau.
(15)
Italijos valdžios institucijos patvirtino, kad mažmeninio elektros energijos tiekimo galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, rinka yra nacionalinė.
(16)
Remiantis turima informacija (15), trijų didžiausių mažmenininkų, tiekiančių elektros energijos galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, bendra rinkos dalis sudaro 43,89 %; šis rodiklis yra pakankamai žemas (16), todėl jį galima laikyti tiesioginės konkurencijos rodikliu.
(17)
Atsižvelgiant į aptariamo produkto (elektros energijos) ypatumus ir į tai, kad tinkamų pakaitinių produktų arba paslaugų yra mažai arba visai nėra, vertinant konkurencinę padėtį elektros energijos rinkose, didesnę reikšmę įgyja kainų konkurencija ir kainų nustatymas. Todėl tiekėją keičiančių vartotojų skaičius gali rodyti kainų konkurenciją ir dėl to netiesiogiai yra „natūralus konkurencijos efektyvumo rodiklis. Jeigu kitą tiekėją pasirenkančių vartotojų yra mažai, vadinasi, rinka greičiausiai veikia netinkamai, net ir įvertinus tai, kad nereikėtų atmesti galimybės sudaryti naują, naudingesnį sandorį su senuoju tiekėju“ (17).
(18)
Remiantis naujausia turima informacija (18), Italijoje pagal galimybes keičiančių tiekėją didelių pramonės vartotojų dalis 2008 m. sudarė 32,50 %, o vidutinių pramonės įmonių - 32,80 %. Nors tiekėją keičiančių vartotojų dalis yra mažesnė nei, pvz., Austrijoje, kurioje tiekėją keitė 41,5 % didelių ir labai didelių pramonės vartotojų (19), Italijoje tiekėją keitė nemažai vartotojų, įskaitant beveik trečdalį didelių ir vidutinių pramonės vartotojų. Be to, mažmeninio elektros pardavimo galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, rinkos kainos nėra reguliuojamos. Todėl su tiekėjo keitimu ir galutiniams vartotojams taikomų kainų kontrole susijusi padėtis Italijoje yra pakankamai gera ir turėtų būti laikoma tiesioginės konkurencijos rodikliu.
(19)
Aptariama mažmeninio elektros energijos tiekimo geografinė rinka paprastai laikoma nacionaline rinka. CVA paraiškoje nurodė, kad atitinkama mažmeninio elektros energijos tiekimo rinka yra nacionalinė.
(20)
Remiantis prielaida, kad geografinė rinka yra nacionalinė, ir šiuo metu turima informacija (20) atrodo, kad Italijos mažmeninio elektros energijos tiekimo rinkos koncentracijos lygis yra labai aukštas. Trijų didžiausių mažmenininkų, tiekiančių elektros energiją prie žemos įtampos tinklo prijungtiems vartotojams, bendra rinkos dalis sudaro 79,44 %, kurios 71,11 % priklauso didžiausiai bendrovei. Šiomis aplinkybėmis reikėtų prisiminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką (21)„labai didelės rinkos dalys pačios savaime, išskyrus išimtinėmis aplinkybėmis, yra dominuojančios padėties buvimo įrodymas. Tai tokia padėtis, kai rinkos dalis yra 50 %“.
(21)
Be to, Italijos mažmeninė rinka papildomai dalijama į tris pakategorius, iš kurių dviem pirmiesiems taikomos reguliuojamos kainos:
a)
didesnės apsaugos paslaugos namų ūkiams ir mažoms bendrovėms (kuriose dirba mažiau kaip 50 darbuotojų ir kurių apyvarta neviršija 10 mln. EUR), prijungtiems prie žemos įtampos tinklo ir nepasirašiusiems pirkimo laisvojoje rinkoje sutarties. Išimtinę teisę teikti šią paslaugą turi bendrovė Acquirente Unico SpA (toliau - vienintelis pirkėjas);
b)
saugios paslaugos visiems vartotojams, kuriems negali būti teikiamos didesnės apsaugos paslaugos ir kurie nėra sudarę pirkimo laisvojoje rinkoje sutarties. Šias paslaugas teikia vienintelio pirkėjo konkurso būdu išrinkti tiekėjai; ir
c)
laisvoji rinka - likusi mažmeninės rinkos dalis.
(22)
Tačiau šiame sprendime minėtų rinkų nereikėtų laikyti nepriklausomomis svarbiomis rinkomis, nes vartotojai gali pereiti iš vieno pakategorio į kitą ir visų trijų pakategorių kainos yra grindžiamos rinkos kainomis (22). 2009 m. AEEG metinėje ataskaitoje nurodyta, kad vadinamoji „uždaroji rinka“, apimanti „didesnės apsaugos paslaugas“ ir „saugias paslaugas“, sudaro apie 36 % visos mažmeninės rinkos. Be to, toje pačioje ataskaitoje minima, kad didesnės apsaugos paslaugas daugiausia (84,3 %) teikia vienas konkretus tiekėjas, kuris taip pat veikia laisvojoje rinkoje. Pasak Italijos valdžios institucijų, vartotojai mano, kad tiekėjo keitimo išlaidos yra per didelės, o numanoma nauda - maža. Dėl šios priežasties ir dėl mažų didesnės apsaugos paslaugų kainų naujiems šio pakategorio subjektams labai sunku susikurti pakankamą klientų bazę. Taigi konkurencinį pranašumą iš esmės įgyja tie subjektai, kurie teikia didesnės apsaugos paslaugas ir kartu veikia laisvojoje rinkoje, nes vartotojai, norintys vietoj didesnės apsaugos paslaugų rinktis laisvosios rinkos paslaugas arba atvirkščiai, tai darydami, dažnai nekeičia tiekėjo.
(23)
Tačiau, remiantis iš atitinkamų Italijos valdžios institucijų gauta informacija (23), šiame sprendime galima daryti išvadą, kad Italijos mažmeninio elektros energijos pardavimo geografinė rinka nėra nacionalinio masto, kaip paprastai manoma ir kaip mano pareiškėjas, - tai yra vietos rinka, kurios teritorija dažniausiai apsiriboja savivaldybėmis.
(24)
Kadangi trūksta informacijos apie konkurencijos lygį kiekvienoje taip apibrėžtoje mažmeninio elektros energijos tiekimo galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, vietos rinkoje, taip pat atsižvelgiant į išdėstytas abejones dėl konkurencijos lygio prie žemos įtampos tinklo prijungtų vartotojų mažmeninėje rinkoje, vertinamoje bendrai nacionaliniu lygmeniu, kaip aptarta 19-22 konstatuojamosiose dalyse, neįmanoma daryti išvados, kad sąlygos, pagal kurias mažmeniniam elektros energijos tiekimui Italijos galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, galima taikyti išimtį pagal Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalį, yra tenkinamos.
(25)
Todėl Direktyva 2004/17/EB toliau taikoma, kai perkantieji subjektai sudaro sutartis, skirtas suteikti galimybę Italijoje mažmeniniu būdu tiekti elektros energiją galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, ir kai jie rengia projektų konkursus dėl tokios veiklos vykdymo Italijoje.
IV. IŠVADOS
(26)
Elektros energijos gamybos ir didmeninės prekybos padėtį Šiaurės makrozonoje galima apibendrinti taip: trijų didžiausių gamintojų užimama bendra rinkos dalis yra palyginti maža, o didelis elektros energijos importas šioje zonoje teigiamai veikia konkurenciją. Kaip išdėstyta 13 konstatuojamojoje dalyje, balansavimo mechanizmo veikimas tiesioginei konkurencijai elektros energijos gamybos rinkoje nekliudo. Todėl galima manyti, kad visi aprašytieji veiksniai rodo tiesioginę konkurenciją Šiaurės makrozonoje.
(27)
Atsižvelgiant į 8-13 konstatuojamosiose dalyse išnagrinėtus veiksnius, reikėtų manyti, kad Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje nustatyta tiesioginės konkurencijos sąlyga Šiaurės makrozonos elektros energijos gamybos ir didmeninio tiekimo rinkose yra tenkinama.
(28)
Be to, kadangi pripažįstama, kad neribojamo patekimo į rinką sąlyga tenkinama, Direktyva 2004/17/EB neturėtų būti taikoma, kai perkantieji subjektai sudaro sutartis, skirtas suteikti galimybę Šiaurės makrozonoje gaminti ir didmeniniu būdu tiekti elektros energiją, ir kai jie rengia projektų konkursus dėl tokios veiklos vykdymo toje geografinėje teritorijoje.
(29)
Elektros energijos mažmeninio pardavimo Italijos galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, padėtį galima apibendrinti taip: trijų didžiausių mažmeninės prekybos bendrovių užimama bendra rinkos dalis yra maža, tiekėjo keitimo laipsnis, vertinant pagal atsijungusių vartotojų skaičių, - patenkinamas, o kainos galutiniams vartotojams nekontroliuojamos. Šios išvados taip pat atitinka kompetentingų Italijos valdžios institucijų nuomonę, kad ši rinka kelerius metus yra veikiama konkurencijos, todėl dabartinis konkurencijos lygis yra pakankamas.
(30)
Atsižvelgiant į 15-18 konstatuojamosiose dalyse išnagrinėtus veiksnius, reikėtų manyti, kad visoje Italijos Respublikos teritorijoje Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalyje nustatyta tiesioginės konkurencijos sąlyga elektros energijos mažmeninio tiekimo galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, rinkoje tenkinama.
(31)
Be to, kadangi pripažįstama, kad neribojamo patekimo į rinką sąlyga tenkinama, Direktyva 2004/17/EB neturėtų būti taikoma, kai perkantieji subjektai sudaro sutartis, skirtas suteikti galimybę Italijoje mažmeniniu būdu tiekti elektros energiją galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, nei kai jie rengia projektų konkursus dėl tokios veiklos vykdymo toje geografinėje teritorijoje.
(32)
Atsižvelgiant į 19-25 konstatuojamosiose dalyse išnagrinėtus veiksnius ir abejones, ar mažmeninio elektros energijos tiekimo galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, rinkoje konkurencija nacionaliniu lygmeniu yra pakankama, taip pat kadangi nėra išsamios informacijos apie kiekvieną Italijos valdžios institucijų nustatytą svarbią vietos rinką neįmanoma daryti išvados, kad sąlygos, pagal kurias mažmeniniam elektros energijos tiekimui Italijos galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, galima taikyti išimtį pagal Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalį, yra tenkinamos. Taigi Direktyva 2004/17/EB toliau taikoma, kai perkantieji subjektai sudaro sutartis, kurių paskirtis - suteikti galimybę Italijoje mažmeniniu būdu tiekti elektros energiją galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, ir kai jie rengia projektų konkursus dėl tokios veiklos vykdymo Italijoje. Kadangi statistiniai įpareigojimai pagal 67 straipsnį bus toliau taikomi, gali reikėti užtikrinti, kad atitinkami perkantieji subjektai imtųsi tinkamų priemonių, pvz., atskirtų vadovavimą ir (arba) apskaitą, kad galėtų teikti teisingas ataskaitas apie viešuosius pirkimus, surengtus siekiant vykdyti atitinkamą veiklą, kuriai pagal šį sprendimą išimtis netaikoma.
(33)
Taip pat primenama, kad sutartys dėl kelių rūšių veiklos bus vertinamos pagal Direktyvos 2004/17/EC 9 straipsnį. Šiomis aplinkybėmis tai reiškia, kad, kai perkantysis subjektas surengia „mišrius“ viešuosius pirkimus, t. y. pirkimus, kuriais siekiama paremti tiek veiklą, kuriai netaikoma Direktyva 2004/17/EB, tiek veiklą, kuriai ji taikoma, atsižvelgiama į pagrindinę veiklą, dėl kurios pasirašyta sutartis. Jei rengiant tokius mišrius viešuosius pirkimus, kurių pirminis tikslas - paremti mažmeninį elektros energijos pardavimą galutiniams vartotojams, prijungtiems prie žemos įtampos tinklo, taikomos Direktyvos 2004/17/EB nuostatos. Jei objektyviai neįmanoma nustatyti, dėl kurios rūšies veiklos iš esmės siekiama sudaryti sutartį, sutartis sudaroma pagal 9 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas taisykles.
(34)
Šis sprendimas pagrįstas teisine ir faktine padėtimi 2010 m. vasario-gegužės mėn., remiantis Italijos Respublikos ir CVA pateikta informacija, 2005 ir 2010 m. komunikatais bei jų techniniais priedais ir 2007 m. tarnybų dokumentu, Galutine ataskaita ir 2009 m. AEEG metine ataskaita. Jis gali būti peržiūrėtas, jeigu, labai pasikeitus teisinei arba faktinei padėčiai, nebebūtų tenkinamos Direktyvos 2004/17/EB 30 straipsnio 1 dalies taikymo didmeniniam elektros energijos tiekimui Šiaurės makrozonoje ir jos mažmeniniam tiekimui galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo, sąlygos,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Direktyva 2004/17/EB netaikoma perkančiųjų subjektų sudaromoms sutartims, skirtoms suteikti galimybę vykdyti šią veiklą:
a)
elektros energijos gamybą ir didmeninį tiekimą Šiaurės makrozonoje;
b)
mažmeninį elektros energijos tiekimą galutiniams vartotojams, prijungtiems prie vidutinės, aukštos ir labai aukštos įtampos tinklo visoje Italijos Respublikos teritorijoje.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 14 d.