ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 26. července 2010
o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 27. února 2007 přijala Rada Evropské unie společný postoj 2007/140/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) provádějící rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006).
(2)
Dne 23. dubna 2007 přijala Rada společný postoj 2007/246/SZBP (2) provádějící rezoluci Rady bezpečnosti č. OSN 1747 (2007).
(3)
Dne 7. srpna 2008 přijala Rada společný postoj 2008/652/SZBP (3) k provedení rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1803 (2008).
(4)
Dne 9. června 2010 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č.1929 (2010), která rozšířila působnost omezujících opatření uložených rezolucemi Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007) a 1803 (2008) a která zavedla další omezující opatření vůči Íránu.
(5)
Dne 17. června 2010 zdůraznila Evropská rada, že je stále více znepokojena íránským jaderným programem a uvítala přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010). Evropská rada připomněla své prohlášení ze dne 11. prosince 2009 a vyzvala Radu, aby přijala opatření k provedení opatření uvedených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) a doprovodná opatření s cílem napomoci prostřednictvím jednání k vyřešení všech existujících obav týkajících se vývoje citlivých technologií Íránem na podporu jeho jaderného a raketového programu. Tato opatření by se měla zaměřit na oblast obchodu, finanční sektor, odvětví dopravy, klíčová odvětví ropného a plynárenského průmyslu a určení dalších osob, zejména příslušníků islámských revolučních gard.
(6)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1929 č. (2010) zakazuje Íránu, jeho státním příslušníkům a subjektům registrovaným v Íránu nebo spadající do jeho pravomoci, osobám nebo subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, a subjektům, které jsou jimi vlastněny nebo ovládány, aby investovali do jakékoli podnikatelské činnosti související s těžbou uranu a výrobou či používáním jaderných materiálů a technologií.
(7)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1929 č. (2010) rozšiřuje působnost finančních a cestovních omezení uložených rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) na další osoby a subjekty, včetně osob a subjektů působících v rámci islámských revolučních gard a subjektů společnosti Islamic Republic of Iran Shipping Line (IRISL).
(8)
V souladu s prohlášením Evropské rady by se vedle osob a subjektů určených Radou bezpečnosti nebo výborem zřízeným podle odstavce 18 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) (dále jen „výbor“) měla omezení vstupu a zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů vztahovat i na další osoby a subjekty, a to za použití týchž kritérií, která použila Rada bezpečnosti OSN nebo výbor.
(9)
V souladu s prohlášením Evropské rady je vhodné zakázat dodávky, prodej nebo převod do Íránu dalších věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií vedle těch, které určila Rada bezpečnosti nebo výbor, jež by mohly přispět k íránským činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či těžkou vodou, k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo k provádění činností spojených s dalšími tématy, v souvislosti s nimiž vyjádřila Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE) své znepokojení nebo je označila za nedořešené. Tento zákaz by měl zahrnovat veškeré zboží a technologie dvojího užití uvedené v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití.
(10)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy měly zachovat zdrženlivost, pokud jde o přijímání nových krátkodobých závazků v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory obchodu s Íránem za účelem snížení nesplacených částek, zejména s cílem zabránit veškeré finanční podpoře přispívající k jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní, a měly by zakázat přijímání jakýchkoli střednědobých i dlouhodobých závazků v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory obchodu s Íránem.
(11)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) vyzývá všechny státy, aby prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu s právními předpisy a s mezinárodním právem kontrolovaly na svém území, včetně námořních přístavů a letišť, veškeré náklady pocházející z Íránu nebo směřující do něj, jestliže dotčený stát má k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) a 1929 (2010).
(12)
V rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) se také uvádí, že členské státy mohou v souladu s mezinárodním právem, zejména mořským právem, požadovat, aby se souhlasem státu vlajky byla provedena kontrola plavidel na volném moři, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad těchto plavidel obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(13)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1929 č. (2010) rovněž stanoví, že členské státy OSN zajistí a odstraní věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010), a to způsobem, který není v rozporu s jejich závazky podle platných rezolucí Rady bezpečnosti a mezinárodních úmluv.
(14)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) dále stanoví, že členské státy OSN svým státním příslušníkům zakáží poskytovat íránským plavidlům služby spojené se zásobováním palivem či další služby, nebo poskytování těchto služeb z jejich území, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že tato plavidla vezou věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(15)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu s právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména s příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, měly přijmout nezbytná opatření s cílem zabránit všem nákladním letům z Íránu, s výjimkou letů kombinované osobní a nákladní dopravy, v přístupu na letiště v jejich pravomoci.
(16)
Dále by mělo být zakázáno, aby osoby pocházejíc z členských států poskytovali íránským nákladním letadlům služby související s opravami a údržbou nebo aby byly tyto služby poskytovány z území členských států, jestliže dotčený stát má k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že tato letadla převážejí věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou zakázány podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(17)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) rovněž vyzývá všechny členské státy OSN, aby zabránily tomu, aby se na jejich území, přes ně nebo z něj poskytovaly finanční služby, včetně pojištění a zajištění, nebo převáděla finanční nebo jiná aktiva či zdroje, které by mohly přispívat k íránským jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní, nebo aby takové služby, aktiva či zdroje byly poskytovány státním příslušníkům těchto států nebo subjektům založeným podle jejich práva nebo jejich prostřednictvím či osobám nebo finančním institucím na území těchto států nebo jejich prostřednictvím.
(18)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy měly zakázat poskytování pojištění a zajištění íránské vládě, subjektům registrovaným v Íránu nebo spadajícím do pravomoci Íránu nebo osobám či subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektům, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky.
(19)
Dále je třeba zakázat prodej, nákup, zprostředkování a pomoc při emisi státních nebo příslušnými veřejnými orgány zaručených dluhopisů ve vztahu k íránské vládě, íránské centrální bance nebo íránským bankám, včetně jejich poboček a dceřiných společností, a finančním subjektům ovládaným osobami a subjekty s bydlištěm nebo sídlem v Íránu.
(20)
V souladu s prohlášením Evropské rady a v zájmu splnění cílů rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) by mělo být zakázáno zřizování nových poboček, dceřiných společností nebo zastoupení íránských bank na území členských států, jakož i zřizování nových společných podniků nebo nabývání majetkové účasti íránskými bankami v bankách spadajících do pravomoci členských států. Členské státy by dále měly přijmout vhodná opatření s cílem zakázat finančním institucím nacházejícím se na jejich území nebo podléhajícím jejich pravomoci, aby v Íránu zřizovaly zastoupení nebo dceřiné společnosti nebo bankovní účty.
(21)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) rovněž stanoví, že státy musí vyžadovat, aby jejich státní příslušníci, osoby podléhající jejich pravomoci nebo podniky registrované na jejích území nebo podléhající jejich pravomoci zachovávali obezřetnost při obchodní spolupráci se subjekty registrovanými v Íránu nebo podléhajícími pravomoci Íránu, pokud mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že by tato obchodní spolupráce mohla přispět k íránským jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní či k porušení rezolucí č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
(22)
Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1929 (2010) poukazuje na možnou souvislost mezi íránskými příjmy plynoucími z jeho odvětví energetiky a financováním íránských jaderných činností potenciálně ohrožujících nešíření a dále konstatuje, že zařízení a materiály určené k chemickým procesům v petrochemickém průmyslu mají mnoho společného se zařízením a materiály nezbytnými pro určité citlivé činnosti spojené s jaderným palivovým cyklem.
(23)
V souladu s prohlášením Evropské rady by členské státy měly zakázat, aby do Íránu bylo prodáváno, dodáváno či převáděno klíčové zařízení a technologie, které by mohly být využity v klíčových oborech odvětví ropy a zemního plynu, a rovněž by měly zakázat poskytování související technické a finanční pomoci. Členské státy by dále měly zakázat veškeré nové investice do těchto odvětví v Íránu.
(24)
Součástí postupu v případě změny příloh I a II tohoto rozhodnutí by mělo být to, že určeným osobám či subjektům budou sděleny důvody zařazení na seznam, aby tyto osoby či subjekty měly příležitost se k těmto důvodům vyjádřit. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, měla by Rada s ohledem na tyto připomínky své rozhodnutí přezkoumat a dotčenou osobu nebo subjekt o této skutečnosti informovat.
(25)
Toto rozhodnutí dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, a především právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, právo na vlastnictví a právo na ochranu osobních údajů. Toto rozhodnutí by mělo být uplatňováno v souladu s těmito právy a zásadami.
(26)
Toto rozhodnutí rovněž plně ctí závazky členských států podle Charty OSN a právně závaznou povahu rezolucí Rady bezpečnosti OSN.
(27)
K provedení některých opatření je nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OMEZENÍ VÝVOZU A DOVOZU
Článek 1
1. Zakazují se přímé nebo nepřímé dodávky, prodej nebo převod následujících věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií, včetně softwaru, ať již pocházejí z území členských států či nikoli, pro použití v Íránu či v jeho prospěch státními příslušníky členských států nebo přes území členských států, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států:
a)
věci, materiály, vybavení, zboží a technologie uvedené na seznamech skupiny jaderných dodavatelů a režimu kontroly raketových technologií;
b)
všechny další věci, materiály, vybavení, zboží a technologie určené Radou bezpečnosti OSN nebo výborem, které by mohly přispět k činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či těžkou vodou nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní;
c)
zbraně a související materiál všeho druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro tyto zbraně a související materiál, jakož i vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi. Tento zákaz se nevztahuje na nebojová vozidla vyrobená za použití materiálů, jež poskytují balistickou ochranu, nebo těmito materiály vybavená, která jsou určena pouze pro ochranu personálu EU a jejích členských států v Íránu;
d)
některé další věci, materiály, vybavení, zboží a technologie, které by mohly přispět k činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či s těžkou vodou, k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo k provádění činností souvisejících s jinými tématy, ohledně nichž vyjádřila Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE) své znepokojení nebo které označila jako nedořešené. Unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má toto ustanovení vztahovat;
e)
jiné zboží a technologie dvojího užití, jež jsou uvedeny v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009 ze dne 5. května 2009, kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu, přepravy, zprostředkování a tranzitu zboží dvojího užití (4), a na něž se nevztahuje písmeno a), kromě kategorie 5 - části 1 a kategorie 5 - části 2 v příloze I nařízení Rady (ES) č. 428/2009.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nepoužije na přímý ani nepřímý převoz věcí, které jsou uvedeny v odst. 3 písm. b) bodech i) a ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a jsou určeny pro lehkovodní reaktory, do Íránu, pro použití v Íránu či v jeho prospěch, přes území členských států, pokud byl zahájen dříve než v prosinci roku 2006.
3. Rovněž je zakázáno:
a)
poskytovat technickou pomoc nebo odbornou přípravu, investice nebo zprostředkovatelské služby související s věcmi, materiály, vybavením, zbožím a technologiemi uvedenými v odstavci 1 a s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním těchto věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií přímo nebo nepřímo ve vztahu k jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc v souvislosti s věcmi a technologiemi uvedenými v odstavci 1, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz těchto věcí a technologií, nebo v souvislosti s poskytováním technické odborné přípravy, služeb nebo pomoci přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
podílet se vědomě nebo záměrně na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazu uvedeného v písmenech a) a b).
4. Zakazuje se rovněž pořízení věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií uvedených v odstavci 1 z Íránu, ať již z tohoto území pocházejí či nikoli, příslušníky členských států, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států.
Článek 2
1. Přímé nebo nepřímé dodávky, prodej nebo převod věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií, včetně softwaru, které nejsou uvedeny v článku 1 a které by mohly přispět k činnostem spojeným s obohacováním, přepracováním či těžkou vodou nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo k pokračování v činnostech souvisejících s dalšími tématy, ohledně nichž MAAE vyjádřila své znepokojení nebo které označila jako nedořešené, do Íránu, pro použití v Íránu či v jeho prospěch státními příslušníky členských států nebo přes území členských států nebo za použití plavidel či letadel spadajících do jejich pravomoci podléhají v jednotlivých případech povolení příslušných orgánů vyvážejícího členského státu. Evropská unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má toto ustanovení vztahovat.
2. Poskytování:
a)
technické pomoci nebo odborné přípravy, investic nebo zprostředkovatelských služeb souvisejících s věcmi, materiály, vybavením, zbožím a technologiemi uvedenými v odstavci 1 a s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním těchto věcí, přímo nebo nepřímo ve vztahu k jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
finančních prostředků nebo finanční pomoci v souvislosti s věcmi a technologiemi uvedenými v odstavci 1, zahrnujících zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz těchto věcí nebo v souvislosti s poskytováním související technické odborné přípravy, služeb nebo pomoci přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi
rovněž podléhá povolení příslušného orgánu vyvážejícího členského státu.
3. Příslušné orgány členského státu neudělí povolení pro žádné dodávky, prodej nebo převod věcí, materiálů, vybavení, zboží a technologií uvedených v odstavci 1, pokud určí, že dotyčný prodej, dodávky, převod nebo vývoz nebo poskytování dotyčných služeb přispěje k činnostem uvedeným v odstavci 1.
Článek 3
1. Opatření podle čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) a čl. 1 odst. 3 se tam, kde je to vhodné, nepoužijí, pokud výbor v jednotlivém případě předem stanoví, že tyto dodávky, prodej, převod nebo poskytnutí těchto věcí nebo pomoci jednoznačně nepřispěje k vývoji íránských technologií na podporu jaderných činností Íránu, jež by mohly ohrozit nešíření, a k vývoji nosičů jaderných zbraní, včetně případů, kdy jsou tyto věci nebo pomoc určeny k potravinové pomoci, pomoci v zemědělství nebo zdravotnictví nebo k jiným humanitárním účelům, a to za předpokladu, že:
a)
smlouvy o dodávce těchto věcí nebo poskytnutí pomoci zahrnují příslušné záruky ohledně koncového uživatele; a že
b)
se Írán zavázal, že tyto věci nepoužije pro jaderné činnosti, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo pro vývoj nosičů jaderných zbraní.
2. Opatření podle čl. 1. odst. 1 písm. e) a čl. 1 odst. 3 se nepoužijí, pokud příslušný orgán v členském státě v jednotlivém případě předem stanoví, že tyto dodávky, prodej, převod nebo poskytnutí těchto věcí nebo pomoci jednoznačně nepřispěje k vývoji íránských technologií na podporu jaderných činností Íránu, jež by mohly ohrozit nešíření, a k vývoji nosičů jaderných zbraní, včetně případů, kdy jsou tyto věci nebo pomoc určeny k pomoci ve zdravotnictví nebo k jiným humanitárním účelům, a to za předpokladu, že:
a)
smlouvy o dodávce těchto věcí nebo poskytnutí pomoci zahrnují příslušné záruky ohledně koncového uživatele; a že
b)
se Írán zavázal, že tyto věci nepoužije pro jaderné činnosti, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo pro vývoj nosičů jaderných zbraní.
Příslušný členský stát informuje ostatní členské státy o veškerých zamítnutých výjimkách.
Článek 4
1. Zakazuje se prodej, dodávky nebo převod klíčového vybavení a technologií pro následující klíčové obory odvětví ropy a zemního plynu v Íránu nebo pro íránské či Íránem vlastněné podniky působící v těchto oborech mimo území Íránu, které jsou prováděny státními příslušníky členských států nebo z území členských států, ať již z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel podléhajících pravomoci členských států:
a)
rafinace;
b)
zkapalněný zemní plyn;
c)
průzkum;
d)
výroba.
Unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má toto ustanovení vztahovat.
2. Pro podniky v Íránu působící v klíčových oborech íránského odvětví ropy a zemního plynu podle odstavce 1 nebo pro íránské či Íránem vlastněné podniky působící v těchto oborech mimo území Íránu se zakazuje poskytovat:
a)
technickou pomoc nebo odbornou přípravu a další služby související s klíčovým vybavením a technologiemi ve smyslu odstavce 1;
b)
finanční prostředky nebo finanční pomoc za účelem prodeje, dodávek, převodu nebo vývozu klíčového vybavení a technologií ve smyslu odstavce 1 nebo za účelem poskytnutí související technické pomoci nebo odborné přípravy.
3. Zakazuje se podílet se vědomě nebo záměrně na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v odstavcích 1 a 2.
OMEZENÍ FINANCOVÁNÍ NĚKTERÝCH PODNIKŮ
Článek 5
Zakazují se investice na území podléhajícím pravomoci členských států ze strany Íránu, jeho státních příslušníků a podniků registrovaných v Íránu nebo podléhajících jeho pravomoci nebo osob či subjektů, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektů, které jsou jimi vlastněny nebo ovládány, do jakékoli podnikatelské činnosti související s těžbou uranu a výrobou či používáním jaderných materiálů a technologií, zejména obohacování a přepracování uranu, s činnostmi spojenými s těžkou vodu nebo technologiemi souvisejícími s balistickými raketami schopnými nést jaderné zbraně. Unie přijme opatření nezbytná k určení příslušných věcí, na které se má tento článek vztahovat.
Článek 6
Zakazuje se:
a)
poskytovat jakékoli finanční půjčky nebo úvěry podnikům v Íránu, které působí v oborech íránských odvětví ropy a zemního plynu uvedených v čl. 4 odst. 1, nebo íránským či Íránem vlastněným podnikům působícím v těchto oborech mimo území Íránu;
b)
nabývat nebo zvyšovat účast v podnicích v Íránu, které působí v oborech íránského odvětví ropy a zemního plynu uvedených v čl. 4 odst. 1, nebo íránským či Íránem vlastněným podnikům působícím v těchto oborech mimo území Íránu, včetně úplného nabytí těchto podniků a nabývání akcií a jiných účastnických cenných papírů;
c)
zřizovat jakékoli společné podniky s podniky v Íránu, které působí v odvětvích ropy a zemního plynu uvedených v čl. 4 odst. 1, a s jejich dceřinými společnostmi či afilacemi pod jejich kontrolou.
Článek 7
1. Zákazem podle čl. 4 odst. 1 není dotčeno plnění závazků týkajících se dodávek zboží, které vyplývají ze smluv uzavřených před dnem přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Zákazem podle článku 4 není dotčeno plnění závazků vyplývajících ze smluv uzavřených před dnem přijetí tohoto rozhodnutí a týkajících se investic vynaložených v Íránu před tímto dnem podniky usazenými v některém z členských států.
3. Zákazy podle čl. 6 písm. a) a b):
i)
není dotčeno plnění závazků vyplývajících ze smluv nebo dohod uzavřených před dnem přijetí tohoto rozhodnutí;
ii)
nebrání zvýšení účasti, pokud toto zvýšení účasti představuje závazek podle dohody uzavřené před dnem přijetí tohoto rozhodnutí.
OMEZENÍ FINANČNÍ PODPORY OBCHODU
Článek 8
1. Členské státy zachovají zdrženlivost, pokud jde o přijímání nových krátkodobých závazků v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory, pokud jde o obchod s Íránem, včetně udělování vývozních úvěrů, záruk nebo pojištění jejich státním příslušníkům nebo subjektům zapojeným do takového obchodu za účelem snížení jejich nesplacených částek, zejména s cílem předejít tomu, aby tato finanční podpora přispívala k jaderným činnostem, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní. Členské státy dále nepřijmou nové střednědobé a dlouhodobé závazky v oblasti veřejné a soukromé finanční podpory, pokud jde o obchod s Íránem.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny závazky přijaté před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
3. Odstavec 1 se netýká obchodu zaměřeného na potraviny, zemědělství, zdravotnictví nebo jiné humanitární účely.
KAPITOLA 2
FINANČNÍ SEKTOR
Článek 9
Členské státy nepřijmou nové závazky týkající se grantů, finanční pomoci a zvýhodněných půjček íránské vládě, a to ani prostřednictvím své účasti v mezinárodních finančních institucích, s výjimkou humanitárních a rozvojových účelů.
Článek 10
1. Ve vztahu k finančním nebo jiným aktivům či zdrojům, které by mohly přispět k jaderným činnostem Íránu potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní, a s cílem zabránit poskytování finančních služeb nebo provádění převodů na území členských států, přes ně nebo z něj, nebo poskytování finančních služeb nebo provádění převodů, do nichž jsou zapojeni státní příslušníci členských států nebo subjekty založené podle jejich práva (včetně poboček v zahraničí) nebo osoby či finanční instituce nacházející se na území členských států, členské státy důkladně monitorují veškeré činnosti finančních institucí v rámci své pravomoci, do nichž jsou zapojeny:
a)
banky se sídlem v Íránu, zejména íránská centrální banka;
b)
pobočky a dceřiné společnosti podléhající pravomoci členských států a náležející bankám se sídlem v Íránu;
c)
pobočky a dceřiné společnosti nepodléhající pravomoci členských států a náležející bankám se sídlem v Íránu;
d)
finanční subjekty, které nemají sídlo v Íránu, ale jsou ovládány osobami a subjekty se sídlem v Íránu.
2. Pro účely odstavce 1 se vyžaduje, aby finanční instituce v rámci svých činností, do nichž jsou zapojeny banky a finanční instituce uvedené v odstavci 1,
a)
nepřetržitě a obezřetně sledovaly operace na účtech, mimo jiné prostřednictvím svých programů hloubkové kontroly klienta a v rámci svých závazků v oblasti boje proti praní peněz a financování terorismu;
b)
vyžadovaly vyplnění všech informačních kolonek platebních příkazů, které se týkají příkazce a příjemce příslušné transakce, a v případě neposkytnutí těchto informací transakci odmítly;
c)
po dobu pěti let uchovávaly veškeré záznamy o transakcích a na požádání je zpřístupnily vnitrostátním orgánům;
d)
pokud mají podezření nebo se mohou důvodně domnívat, že finanční prostředky souvisejí s financováním šíření, neprodleně své podezření oznámí útvaru finančního zpravodajství nebo jinému příslušnému orgánu určenému dotčeným členským státem. Útvar finančního zpravodajství nebo jiný příslušný orgán má přímý či nepřímý přístup k aktuálním informacím z finanční a správní oblasti a z oblasti vymáhání práva, které potřebuje k řádnému plnění svých úkolů, včetně analýz hlášení o podezřelých transakcích.
3. Převody finančních prostředků do Íránu a z Íránu se provádějí takto:
a)
převody související s transakcemi, jež se týkající potravin, zdravotní péče, zdravotnického vybavení nebo jsou určeny pro humanitárních účely, se provádějí bez předchozího povolení; pokud se jedná o částku vyšší než 10 000 EUR, oznámí se převod příslušnému orgánu dotčeného členského státu;
b)
veškeré jiné převody částek nižších než 40 000 EUR se provádějí bez předchozího povolení; pokud se jedná o částku vyšší než 10 000 EUR, oznámí se převod příslušnému orgánu dotčeného členského státu;
c)
veškeré jiné převody částek vyšších než 40 000 EUR vyžadují předchozí povolení příslušným orgánem dotčeného členského státu. Povolení se považuje za udělené, pokud příslušný orgán nevznese do čtyř týdnů námitku. Příslušný členský stát informuje ostatní členské státy o všech zamítnutých povoleních.
4. Rovněž se vyžaduje, aby pobočky a dceřiné společnosti bank se sídlem v Íránu podléhající pravomoci členských států informovaly příslušné orgány členského státu, v němž jsou usazeny, o všech převodech finančních prostředků, které provedly nebo obdržely, a to do pěti pracovních dnů po provedení nebo obdržení příslušného převodu finančních prostředků.
V závislosti na ujednáních o sdílení informací příslušné orgány tyto údaje po jejich oznámení neprodleně předají dle potřeby příslušným orgánům jiných členských států, v nichž jsou usazeny strany účastnící se těchto transakcí.
Článek 11
1. Zakazuje se zřizování nových poboček, dceřiných společností nebo zastoupení íránských bank na území členských států a zřizování nových společných podniků nebo nabývání majetkové účasti v íránských bankách nebo navazování nových korespondenčních bankovních vztahů ze strany íránských bank, včetně íránské centrální banky, poboček a dceřiných společností a dalších finančních institucí uvedených v čl. 10 odst. 1 s bankami, které podléhají pravomoci členských států.
2. Finančním institucím nacházejícím se na území členských států nebo podléhajícím pravomoci členských států se zakazuje, aby v Íránu zřizovaly zastoupení nebo dceřiné společnosti nebo otevíraly bankovní účty.
Článek 12
1. Zakazuje se poskytování pojištění a zajištění íránské vládě, subjektům registrovaným v Íránu nebo podléhajícím pravomoci Íránu, nebo osobám či subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektům, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky.
2. Odstavec 1 se nepoužije na poskytování zdravotního a cestovního pojištění fyzickým osobám.
3. Zakazuje se vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazu uvedeného v odstavci 1.
Článek 13
Zakazuje se přímý nebo nepřímý prodej, nákup, zprostředkování a pomoc při emisi státních nebo příslušnými veřejnými orgány zaručených dluhopisů vydaných po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost ve vztahu k íránské vládě, íránské centrální bance nebo bankám se sídlem v Íránu, nebo pobočkám a dceřiným společnostem, ať již podléhají pravomoci členských států či nikoli a které náležejí bankám se sídlem v Íránu, nebo finančním subjektům, které nemají sídlo v Íránu ani nepodléhají pravomoci členských států, ale jsou ovládány osobami a subjekty se sídlem v Íránu, jakož i osobám či subjektům, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjektům, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány.
Článek 14
Členské státy vyžadují, aby jejich státní příslušníci, osoby podléhající jejich pravomoci a podniky registrované na jejích území nebo podléhající jejich pravomoci zachovávali obezřetnost při obchodní spolupráci se subjekty registrovanými v Íránu nebo podléhajícími pravomoci Íránu, včetně příslušníků islámských revolučních gard a společnosti IRISL, a s osobami či subjekty, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, a se subjekty, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky, s cílem zajistit, že tato obchodní spolupráce nebude přispívat k íránským jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření nebo k vývoji nosičů jaderných zbraní či k porušení rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010).
KAPITOLA 3
ODVĚTVÍ DOPRAVY
Článek 15
1. Členské státy kontrolují prostřednictvím svých vnitrostátních orgánů a v souladu se svými právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména mořským právem a příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, na svém území, včetně námořních přístavů a letišť, každý náklad pocházející z Íránu a směřující do něj, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou podle tohoto rozhodnutí zakázány.
2. Členské státy mohou v souladu s mezinárodním právem, zejména mořským právem, požadovat, aby se souhlasem státu vlajky byla provedena kontrola plavidel na volném moři, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že náklad těchto plavidel obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou podle tohoto rozhodnutí zakázány.
3. Členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy spolupracují při kontrolách podle odstavce 2.
4. Letadla a plavidla přepravující náklad do Íránu nebo z něj podléhají požadavku na poskytování dodatečných informací před příjezdem a před odjezdem ohledně veškerého zboží, které je přiváženo do členského státu nebo z něj vyváženo.
5. V případech, kdy je provedena kontrola podle odstavců 1 a 2, členské státy zajistí a odstraní (například zničením, znehodnocením, uskladněním nebo převozem do jiného státu, než je stát původu nebo určení) věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí v souladu s odstavcem 16 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č.1929 (2010). Toto zajištění a odstranění se provede na náklady dovozce, nebo pokud není možné získat úhradu těchto výdajů od dovozce, může být získána v souladu s vnitrostátními právními předpisy od jakékoli jiné osoby nebo subjektu, které jsou odpovědné za pokus o nezákonnou dodávku, prodej, převod či vývoz.
6. Je zakázáno, aby státní příslušníci členských států poskytovali plavidlům vlastněným nebo najatým Íránem, včetně charterových plavidel, služby spojené se zásobováním nebo jiné služby, nebo aby tyto služby byly poskytovány z území podléhajících pravomoci členských států, jestliže mají k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že tato plavidla vezou věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, ledaže je poskytnutí těchto služeb nezbytné pro humanitární účely, nebo dokud náklad nebyl zkontrolován a případně zajištěn či odstraněn v souladu s odstavci 1, 2 a 5.
Článek 16
Členské státy sdělí výboru veškeré dostupné informace o převodech činností nákladové divize společnosti Iran Air nebo převodech plavidel, jejichž vlastníkem nebo provozovatelem je společnost IRISL, na jiné společnosti, jež mohly být provedeny s cílem vyhnout se sankcím podle ustanovení rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010) nebo v rozporu s těmito rezolucemi, včetně přejmenování nebo přeregistrování letadel, plavidel nebo lodí.
Článek 17
Členské státy přijmou prostřednictvím svých vnitrostátních příslušných orgánů a v souladu s vnitrostátními právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména s příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, nezbytná opatření s cílem zabránit všem nákladním letům provozovaným íránskými dopravci nebo pocházejícím z Íránu, s výjimkou letů kombinované osobní a nákladní dopravy, v přístupu na letiště podléhající jejich pravomoci.
Článek 18
Je zakázáno, aby státní příslušníci členských států poskytovali íránským nákladním letadlům a služby související s opravami a údržbou nebo aby byly tyto služby poskytovány z území členských států, jestliže dotčený stát má k dispozici informace, na jejichž základě se lze důvodně domnívat, že nákladní letadla převážejí věci, jejichž dodávka, prodej, převoz či vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, ledaže je poskytnutí těchto služeb nezbytné z humanitárních či bezpečnostních důvodů nebo dokud náklad nebyl zkontrolován a případně zajištěn či odstraněn v souladu s čl. 15 odst. 1 a 5.
KAPITOLA 4
OMEZENÍ VSTUPU
Článek 19
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zamezení vstupu na své území nebo průjezdu přes ně:
a)
osobám uvedeným na seznamu v příloze rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a dalším osobám určeným Radou bezpečnosti nebo výborem podle odstavce 10 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1737 č. (2006), jakož i příslušníkům islámských revolučních gard určeným Radou bezpečnosti nebo výborem. Tyto osoby jsou uvedeny v příloze I;
b)
jiným osobám, které nejsou uvedeny v příloze I a které se podílejí na íránských jaderných činnostech, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo na vývoji nosičů jaderných zbraní nebo jsou s těmito činnostmi přímo spojeny nebo je podporují, i prostřednictvím pořizování zakázaných věcí, zboží, vybavení, materiálů a technologií, nebo osobám, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo osobám, které napomáhaly určeným osobám a subjektům vyhýbat se ustanovením rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) a 1929 (2010) nebo tohoto rozhodnutí, jakož i dalším vysoce postaveným příslušníkům islámských revolučních gard uvedeným v příloze II.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nepoužije na průjezd přes území členských států pro účely činností přímo souvisejících s věcmi, které jsou uvedeny v odst. 3 písm. b) bodech i) a ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a určeny pro lehkovodní reaktory, pokud byly zahájeny dříve než v prosinci roku 2006.
3. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k tomu, aby svým státním příslušníkům zamítly vstup na své území.
4. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, konkrétně:
i)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace;
ii)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané Organizací spojených národů nebo konané pod její záštitou;
iii)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách;
iv)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
5. Odstavec 4 se vztahuje rovněž na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
6. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 4 nebo 5.
7. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření stanovených v odstavci 1, pokud je cesta odůvodněná na základě:
i)
naléhavé humanitární potřeby, včetně náboženské povinnosti,
ii)
nutnosti dosáhnout cílů rezolucí Rady bezpečnosti č. OSN 1737 (2006) a 1929 (2010), včetně případů, kdy se uplatní článek XV statutu MAAE,
iii)
účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Evropskou unií nebo těch, kdy je hostitelem členský stát vykonávající předsednictví OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Íránu.
8. Členský stát, který si přeje udělit výjimku podle odstavce 7, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
9. Pokud členský stát podle odstavců 4, 5 a 7 povolí osobám uvedeným v příloze I nebo II vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
10. V případě udělení výjimky oznámí členské státy výboru vstup osob uvedených v příloze I na své území nebo jejich tranzit přes své území.
KAPITOLA 5
ZMRAZENÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ A HOSPODÁŘSKÝCH ZDROJŮ
Článek 20
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo náležející, vlastněné, držené či ovládané
a)
osobami a subjekty uvedenými v příloze rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), dalšími osobami a subjekty určenými Radou bezpečnosti nebo výborem podle odstavce 12 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1737 (2006) a odstavce 7 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1803 (2008), jakož i osobami a subjekty působícími v rámci islámských revolučních gard a subjekty společnosti IRISL určenými Radou bezpečnosti nebo výborem, přičemž tyto osoby nebo subjekty jsou uvedeny v příloze I,
b)
osobami a subjekty, které nejsou uvedeny v příloze I a které se podílejí na íránských jaderných činnostech, jež by mohly ohrozit nešíření, nebo na vývoji nosičů jaderných zbraní nebo jsou s těmito činnostmi přímo spojeny nebo je podporují, i prostřednictvím pořizování zakázaných věcí, zboží, vybavení, materiálů a technologií, nebo osobami či subjekty, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, nebo subjekty, které jsou těmito osobami vlastněny nebo ovládány, a to i nedovolenými prostředky, nebo osobami, které napomáhaly určeným osobám či subjektům vyhýbat se ustanovením rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) a 1929 (2010) nebo tohoto rozhodnutí, jakož i dalšími vysoce postavenými příslušníky a subjekty islámských revolučních gard a společnosti IRISL a subjekty, které jsou jimi vlastněny nebo ovládány nebo jednají jejich jménem, přičemž tyto osoby nebo subjekty jsou uvedeny v příloze II.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Výjimku lze učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné pro uspokojení základních potřeb, včetně plateb za potraviny, plateb nájemného nebo splácení hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, plateb daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b)
určeny výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c)
určeny výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů, v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů,
za předpokladu, že dotčený členský stát oznámil výboru svůj úmysl případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům a hospodářským zdrojům a do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel od výboru zamítavé rozhodnutí.
4. Výjimku lze rovněž učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, a to po oznámení dotyčného členského státu výboru a po schválení výborem,
b)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v tomto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno před dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN č.1737(2006) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení výboru ze strany dotyčného členského státu,
c)
nezbytné pro činnosti přímo související s věcmi uvedenými v odst. 3 písm. b) bodech i) a ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006) a určenými pro lehkovodní reaktory, pokud byly zahájeny dříve než v prosinci roku 2006.
5. Odstavec 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb na zmrazené účty splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, ke kterému se na tyto účty začala vztahovat omezující opatření,
pokud se na tyto úroky, výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
6. Ustanovení odstavce 1 nebrání určeným osobám nebo subjektům v provádění plateb vyplývajících ze smlouvy, která byla uzavřena dříve, než byly tyto osoby nebo subjekty zařazeny na seznam, za předpokladu, že příslušný členský stát stanovil, že:
a)
smlouva se netýká žádné zakázané věci, materiálů, vybavení, zboží, technologií, pomoci, odborné přípravy, finanční pomoci, investic, zprostředkovatelství nebo služeb uvedených v článku 1;
b)
platba není přímo nebo nepřímo obdržena osobou nebo subjektem podle odstavce 1;
a pokud příslušný členský stát oznámil výboru úmysl takové platby provést nebo je přijmout nebo případně povolit uvolnění zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za tímto účelem, a to deset dnů před tímto povolením.
KAPITOLA 6
DALŠÍ OMEZUJÍCÍ OPATŘENÍ
Článek 21
Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy nezbytná opatření za účelem zabránění specializované výuce nebo odborné přípravě íránských státních příslušníků na svých územích nebo ze strany svých státních příslušníků v oborech, které by přispěly k íránským jaderným činnostem, jež by mohly ohrozit nešíření, a k vývoji nosičů jaderných zbraní.
KAPITOLA 7
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Osobám nebo subjektům uvedeným v přílohách I a II ani jakékoli jiné osobě nebo subjektu v Íránu, včetně íránské vlády, ani jakékoli osobě nebo subjektu, která vznese nárok prostřednictvím této osoby nebo subjektu nebo v její či jeho prospěch, se nepřiznají žádné nároky, a to ani kompenzace nebo jiný nárok tohoto druhu, jako je nárok na započtení pohledávek nebo nárok v rámci záruky v souvislosti s jakoukoli smlouvou nebo transakcí, jejíž plnění bylo přímo či nepřímo, zcela či částečně dotčeno z důvodu opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) nebo 1929 (2010), včetně opatření Evropské unie nebo kteréhokoli členského státu k provedení příslušných rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo opatření stanovených tímto rozhodnutím nebo v souladu nebo spojitosti s nimi.
Článek 23
1. Rada provede změny přílohy I na základě rozhodnutí přijatých Radou bezpečnosti OSN nebo výborem.
2. Rada jednomyslně na návrh členských států nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku stanoví seznam v příloze II a přijímá jeho změny.
Článek 24
1. Pokud Rada bezpečnosti OSN nebo výbor zařadí na seznam určitou osobu nebo subjekt, Rada tuto osobu nebo subjekt zahrne do přílohy I.
2. Pokud Rada rozhodne o tom, že na určitou osobu nebo subjekt se budou vztahovat opatření uvedená v čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b), změní odpovídajícím způsobem přílohu II.
3. Rada sdělí své rozhodnutí osobě nebo subjektu uvedeným v odstavcích 1 a 2, včetně důvodů zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa jejich adresa, nebo zveřejněním oznámení, čímž jim umožní se k této záležitosti vyjádřit.
4. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a dotčenou osobu nebo subjekt o této skutečnosti informuje.
Článek 25
1. V příloze I a II jsou uvedeny důvody pro zařazení uvedených osob a subjektů na seznam, jak je stanovila Rada bezpečnosti OSN nebo výbor s ohledem na přílohu I.
2. V příloze I a II jsou rovněž uvedeny informace nezbytné k identifikaci dotčených osob nebo subjektů, poskytnuté Radou bezpečnosti OSN nebo výborem pro účely přílohy I, pokud jsou tyto informace k dispozici. Pokud jde o osoby, tyto informace mohou zahrnovat jména včetně přezdívek, datum a místo narození, státní příslušnost, čísla pasu a průkazu totožnosti, pohlaví, adresu, je-li známa, a funkci či povolání. Pokud jde o subjekty, tyto informace mohou zahrnovat název, místo a datum registrace, registrační číslo a místo podnikání. Příloha I rovněž zahrnuje datum určení Radou bezpečnosti nebo výborem.
Článek 26
1. Toto rozhodnutí se odpovídajícím způsobem přezkoumá, změní nebo zruší, zejména s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN.
2. Opatření o bankovních stycích s íránskými bankami podle článků 10 a 11 budou přezkoumána do šesti měsíců od přijetí této směrnice.
3. Opatření podle čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) se pravidelně přezkoumají, a to alespoň každých 12 měsíců. Tato opatření pro dotyčné osoby a subjekty přestávají platit, pokud Rada postupem podle článku 24 rozhodne, že již nejsou splněny podmínky pro jejich použití.
Článek 27
Společný postoj 2007/140/SZBP se zrušuje.
Článek 28
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 26. července 2010.
TARYBOS SPRENDIMAS
2010 m. liepos 26 d.
dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinama Bendroji pozicija 2007/140/BUSP
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
kadangi:
(1)
2007 m. vasario 27 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2007/140/BUSP dėl ribojančių priemonių Iranui (1), kuria įgyvendinta Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucija (JT ST rezoliucija)1737 (2006).
(2)
2007 m. balandžio 23 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2007/246/BUSP (2), kuria įgyvendinta JT ST rezoliucija 1747 (2007).
(3)
2008 m. rugpjūčio 7 d. Taryba priėmė Bendrąją poziciją 2008/652/BUSP (3), kuria įgyvendinta JT ST rezoliucija 1803 (2008).
(4)
2010 m. birželio 9 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (toliau - Saugumo Taryba) priėmė JT ST rezoliuciją 1929 (2010), kuria buvo išplėsta ribojamųjų priemonių, nustatytų JT ST rezoliucija 1737 (2006), JT ST rezoliucija 1747 (2007) ir JT ST rezoliucija 1803 (2008), taikymo sritis ir nustatytos papildomos ribojamosios priemonės Iranui.
(5)
2010 m. birželio 17 d. Europos Vadovų Taryba pabrėžė, kad jai vis didesnį susirūpinimą kelia Irano branduolinė programa, ir palankiai įvertino JT ST rezoliucijos 1929 (2010) priėmimą. Primindama 2009 m. gruodžio 11 d. deklaraciją, Europos Vadovų Taryba paprašė Tarybos patvirtinti priemones, kuriomis būtų įgyvendinamos JT ST rezoliucijoje 1929 (2010) nustatytos priemonės ir jas papildančios priemonės, siekiant derybomis išspręsti visus susirūpinimą keliančius neišspręstus klausimus, susijusius su Irano kuriamomis padidintos rizikos technologijomis, reikalingomis jo branduolinei ir raketų programoms. Šiose priemonėse daugiausia dėmesio turėtų būti skiriama prekybai, finansų sektoriui, Irano transporto sektoriui, svarbiausiems naftos ir dujų pramonės sektoriams ir papildomų subjektų, ypač Islamo revoliucijos gvardijos (IRG), įtraukimui.
(6)
JT ST rezoliucija 1929 (2010) Iranui, jo piliečiams ir Irane įsisteigusiems ar jo jurisdikcijai priklausantiems subjektams, jų vardu veikiantiems ar jų vadovaujamiems asmenims ar subjektams arba jiems nuosavybės teise priklausantiems ar jų kontroliuojamiems subjektams, uždraudžiama investuoti į bet kurios rūšies komercinę veiklą, susijusią su urano gavyba, branduolinių medžiagų ir technologijų gamyba ar naudojimu.
(7)
JT ST rezoliucija 1929 (2010) išplečiama JT ST rezoliucija 1737 (2006) nustatytų finansinių ir kelionių apribojimų taikymo sritis, įtraukiant papildomus asmenis ir subjektus, įskaitant IRG priklausančius asmenis bei subjektus ir Irano Islamo Respublikos laivybos linijoms (IIRLL) priklausančius subjektus.
(8)
Laikantis Europos Vadovų Tarybos deklaracijos, leidimo atvykti apribojimai ir lėšų bei ekonominių išteklių įšaldymas turėtų būti taikomi ne tik Saugumo Tarybos arba pagal JT ST rezoliucijos 1737 (2006) 18 punktą įsteigto komiteto (toliau - Komitetas) nurodytiems, bet ir kitiems asmenims bei subjektams, laikantis tų pačių kriterijų, kuriuos taiko Saugumo Taryba arba Komitetas.
(9)
Laikantis Europos Vadovų Tarybos deklaracijos, tikslinga uždrausti tiekti, parduoti ar perduoti Iranui ne tik Saugumo Tarybos arba Komiteto nurodytus, bet ir kitus objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, kurios galėtų prisidėti prie Irano veiklos, susijusios su sodrinimu, perdirbimu ar sunkiuoju vandeniu, prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo arba prie kitos veiklos, susijusios su kitais klausimais, dėl kurių Tarptautinė atominės energijos agentūra (TATENA) yra pareiškusi susirūpinimą ar kuriuos ji yra nurodžiusi kaip neišspręstus, arba su kitomis masinio naikinimo ginklų programomis, vykdymo. Šis draudimas turėtų būti taikomas dvejopo naudojimo prekėms ir technologijoms.
(10)
Laikydamosi Europos Vadovų Tarybos deklaracijos, valstybės narės turėtų laikytis nuosaikumo prisiimdamos naujus trumpalaikius įsipareigojimus dėl viešos ir privačios finansinės paramos teikimo prekybai su Iranu, kad būtų mažinamos neišmokėtos sumos, visų pirma turėtų vengti teikti finansinę paramą, kuria būtų prisidedama prie branduolinės veiklos, susijusios su padidinta platinimo rizika, ar prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo veiklos, ir turėtų uždrausti visus vidutinės trukmės ir ilgalaikius įsipareigojimus dėl viešos ir privačios finansinės paramos teikimo prekybai su Iranu.
(11)
JT ST rezoliucija 1929 (2010) visos valstybės raginamos, derinant veiksmus su nacionalinės valdžios institucijomis, laikantis nacionalinės teisės aktų ir atsižvelgiant į tarptautinę teisę, jų teritorijoje, įskaitant jūrų uostus ir oro uostus, tikrinti į Iraną ir iš jo gabenamus visus krovinius, jei atitinkama valstybė turi patikimos informacijos, kad krovinyje yra prekių, kurias pagal JT ST rezoliuciją 1737 (2006), JT ST rezoliuciją 1747 (2007), JT ST rezoliuciją 1803 (2008) arba JT ST rezoliuciją 1929 (2010) yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
(12)
JT ST rezoliucijoje 1929 (2010) taip pat pažymima, kad laikydamosi tarptautinės teisės, visų pirma jūrų teisės, valstybės narės gali pareikalauti patikrinti atviroje jūroje plaukiojančius laivus, jei vėliavos valstybė tam yra davusi sutikimą ir jei jos turi patikimos informacijos, kad laivais gabenami objektai, kuriuos pagal JT ST rezoliuciją 1737 (2006), JT ST rezoliuciją 1747 (2007), JT ST rezoliuciją 1803 (2008) arba JT ST rezoliuciją 1929 (2010) yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
(13)
JT ST rezoliucija 1929 (2010) taip pat nustatyta, kad JT valstybės narės turi konfiskuoti ir sunaikinti objektus, kuriuos pagal JT ST rezoliuciją 1737 (2006), JT ST rezoliuciją 1747 (2007), JT ST rezoliuciją 1803 (2008) ar JT ST rezoliuciją 1929 (2010) yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, tokiu būdu, kuris atitinka jų įsipareigojimus pagal taikytinas Saugumo Tarybos rezoliucijas ir tarptautines konvencijas.
(14)
Be to, JT ST rezoliucija 1929 (2010) nustatyta, kad JT valstybės narės turi drausti savo piliečiams ir savo teritorijoje teikti Irano laivams aprūpinimo kuru bei kitas laivų aptarnavimo paslaugas, jei jos turi patikimos informacijos, kad tokiais laivais yra gabenami objektai, kuriuos pagal JT ST rezoliuciją 1737 (2006), JT ST rezoliuciją 1747 (2007), JT ST rezoliuciją 1803 (2008) ar JT ST rezoliuciją 1929 (2010) yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
(15)
Laikydamosi Europos Vadovų Tarybos deklaracijos, valstybės narės, derindamos veiksmus su jų nacionalinėmis teisinėmis institucijomis, laikydamosi nacionalinės teisės aktų ir atsižvelgdamos į tarptautinę teisę, ypač atitinkamus tarptautinės civilinės aviacijos susitarimus, turėtų imtis būtinų priemonių, kad į jų jurisdikcijoje esančius oro uostus negalėtų būti vykdomi jokie krovininiai skrydžiai iš Irano, išskyrus mišrius keleivinius ir krovininius skrydžius.
(16)
Be to, valstybių narių piliečiams arba iš valstybių narių teritorijos turėtų būti draudžiama teikti Irano krovininiams orlaiviams technines ir techninės priežiūros paslaugas, jei atitinkama valstybė turi patikimos informacijos, kad jie gabena objektus, kuriuos pagal JT ST rezoliuciją 1737 (2006), JT ST rezoliuciją 1747 (2007), JT ST rezoliuciją 1803 (2008) ar JT ST rezoliuciją 1929 (2010) yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
(17)
JT ST rezoliucija 1929 (2010) visos JT valstybės narės taip pat raginamos užkirsti kelią finansinių paslaugų, įskaitant draudimo ir perdraudimo paslaugas, teikimui ar bet kokios rūšies finansinio ar kito turto arba išteklių, kurie galėtų būti panaudoti Irano branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, arba kuriant branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemas, pervedimui į jų teritoriją, per ją ir iš jos, arba jų piliečiams ar pagal jų įstatymus įsteigtiems subjektams, arba jų teritorijoje esantiems asmenims ar finansų įstaigoms, ir užtikrinti, kad tokių finansinių paslaugų neteiktų ir pervedimų neatliktų minėti piliečiai, subjektai, asmenys ar finansų įstaigos.
(18)
Laikydamosi Europos Vadovų Tarybos deklaracijos, valstybės narės turėtų uždrausti teikti draudimo ir perdraudimo paslaugas Irano Vyriausybei, Irane įsisteigusiems ar jo jurisdikcijai priklausantiems subjektams ir jų vardu veikiantiems ar jų vadovaujamiems asmenims ir subjektams arba jiems nuosavybės teise priklausantiems ir kontroliuojamiems subjektams, be kita ko, neteisėtomis priemonėmis.
(19)
Be to, turėtų būti uždraustas vyriausybinių ar vyriausybės garantuojamų obligacijų pardavimas Irano Vyriausybei, Irano centriniam bankui ar Irano bankams, įskaitant jų filialus ir patronuojamąsias įmones, ir asmenų bei subjektų, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta ar buveinė yra Irane, kontroliuojamiems finansų subjektams, tokių obligacijų pirkimas iš jų, tarpininkavimas jomis prekiaujant ar pagalba jas išduodant.
(20)
Laikantis Europos Vadovų Tarybos deklaracijos ir siekiant JT ST rezoliucijos 1929 (2010) tikslų, turėtų būti draudžiama atidaryti naujus Irano bankų filialus, patronuojamąsias įmones ar atstovybes valstybių narių teritorijoje ir steigti naujas bendras įmones ar Irano bankams įsigyti valstybių narių jurisdikcijai priklausančių bankų kapitalo dalį. Be to, valstybės narės turėtų imtis tinkamų priemonių, kad uždraustų jų teritorijoje esančioms ar jų jurisdikcijai priklausančioms finansų įstaigoms steigti atstovybes, patronuojamąsias įmones ar atidaryti banko sąskaitas Irane.
(21)
JT ST rezoliucijoje 1929 (2010) taip pat numatyta, kad valstybės turi reikalauti, jog jų piliečiai, jų jurisdikcijai priklausantys asmenys arba jų teritorijoje įsisteigusios ar jų jurisdikcijai priklausančios įmonės būtų budrūs palaikydami verslo santykius su Irane įsisteigusiais ar Irano jurisdikcijai priklausančiais subjektais, jei jie turi patikimos informacijos, kad toks verslas galėtų prisidėti prie Irano branduolinės veiklos, susijusios su padidinta platinimo rizika, arba prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo arba prie JT ST rezoliucijos 1737 (2006), JT ST rezoliucijos 1747 (2007), JT ST rezoliucijos 1803 (2008) ar JT ST rezoliucijos 1929 (2010) pažeidimo.
(22)
JT ST rezoliucijoje 1929 (2010) atkreiptas dėmesys į Irano pajamų, gaunamų iš energetikos sektoriaus, ir Irano branduolinės veiklos, susijusios su padidinta platinimo rizika, finansavimo galimą tarpusavio ryšį, taip pat pažymėta, kad naftos chemijos pramonėje reikalinga įranga ir medžiagos labai panašios į tas, kurių reikia tam tikrai branduolinio kuro ciklo veiklai, susijusiai su padidinta platinimo rizika.
(23)
Laikydamosi Europos Vadovų Tarybos deklaracijos, valstybės narės turėtų uždrausti parduoti, tiekti ar perduoti Iranui svarbiausią įrangą ir technologijas, taip pat teikti susijusią techninę ir finansinę paramą, kuri galėtų būti naudojama svarbiausiuose naftos ir gamtinių dujų pramonės sektoriuose. Be to, valstybės narės turėtų uždrausti visas naujas investicijas į šiuos sektorius Irane.
(24)
Šio sprendimo I ir II priedų keitimo procedūra turėtų apimti nuostatas dėl įtraukimo į sąrašą priežasčių pateikimo nurodytiems asmenims ir subjektams, kad jiems būtų suteikta galimybė pateikti pastabas. Jeigu pateikiamos pastabos arba pateikiama naujų esminių įrodymų, Taryba turėtų peržiūrėti savo sprendimą atsižvelgdama į tas pastabas ir atitinkamai apie tai informuoti asmenį arba subjektą.
(25)
Šiuo sprendimu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų visų pirma Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač teisė į veiksmingą teisinę gynybą ir teisingą bylos nagrinėjimą, teisė į nuosavybę ir teisė į asmens duomenų apsaugą. Šis sprendimas turėtų būti taikomas gerbiant tas teises ir laikantis tų principų.
(26)
Šiuo sprendimu taip pat visiškai gerbiami valstybių narių įsipareigojimai pagal Jungtinių Tautų Chartiją ir teisiškai privalomas Saugumo Tarybos rezoliucijų pobūdis.
(27)
Tam tikroms priemonėms įgyvendinti reikia tolesnių Sąjungos veiksmų,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 SKYRIUS
EKSPORTO IR IMPORTO APRIBOJIMAI
1 straipsnis
1. Valstybių narių nacionaliniams subjektams, per valstybių narių teritoriją arba su valstybių narių vėliavomis plaukiojančiais laivais ar jų orlaiviais draudžiama Iranui tiesiogiai ar netiesiogiai tiekti, parduoti ar perduoti šiuos objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, įskaitant programinę įrangą, kad šios būtų naudojamos Irane ar Iranas iš jų gautų naudą, nesvarbu, ar valstybių narių teritorija yra jų kilmės vieta:
a)
objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, išvardytas Branduolinių tiekėjų grupės ir Raketų technologijų kontrolės režimo sąrašuose;
b)
visus kitus objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, kurie, kaip nustatyta Saugumo Tarybos arba Komiteto, galėtų prisidėti prie veiklos, susijusios su sodrinimu, perdirbimu ar sunkiuoju vandeniu, arba prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo;
c)
visų rūšių ginklus ir susijusius reikmenis, įskaitant ginklus ir šaudmenis, karines transporto priemones ir įrangą, sukarintą įrangą bei tokių ginklų ir susijusių reikmenų atsargines dalis, taip pat įrangą, kuri galėtų būti panaudota vidaus represijoms. Šis draudimas netaikomas nekovinėms transporto priemonėms, pagamintoms su balistine apsauga ar su vėliau įmontuota balistine apsauga, skirtoms naudoti tik ES ir jos valstybių narių personalo Irane apsaugos tikslais;
d)
tam tikrus kitus objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, kurie galėtų būti panaudoti vykdant veiklą, susijusią su sodrinimu, perdirbimu arba sunkiuoju vandeniu, kuriant branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemas ar vykdant veiklą, susijusią su kitais klausimais, dėl kurių TATENA išreiškė susirūpinimą ar kuriuos nurodė kaip neišspręstus. Sąjunga imasi būtinų priemonių atitinkamiems objektams, kuriems turi būti taikoma ši nuostata, nustatyti;
e)
kitas dvejopo naudojimo prekes ir technologijas, išvardytas 2009 m. gegužės 5 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 428/2009, nustatančio Bendrijos dvejopo naudojimo prekių eksporto, persiuntimo, susijusių tarpininkavimo paslaugų ir tranzito kontrolės režimą (4), I priede, bet nenurodytas a punkte, išskyrus nurodytąsias Tarybos reglamento (EB) Nr. 428/2009 I priedo 5 kategorijos 1 dalyje ir 5 kategorijos 2 dalyje.
2. 1 dalyje nustatytas draudimas netaikomas JT ST rezoliucijos 1737 (2006) 3 dalies b punkto i ir ii papunkčiuose nurodytų objektų, skirtų lengvojo vandens reaktoriams, tiesioginiam ar netiesioginiam perdavimui per valstybių narių teritoriją į Iraną arba perdavimui, kad jie būtų naudojami Irane arba kad Iranas gautų iš jų naudą, kai tokia veikla pradėta iki 2006 m. gruodžio mėn.;
3. Taip pat draudžiama:
a)
tiesiogiai ar netiesiogiai teikti techninę pagalbą ar techninio pobūdžio mokymą, investicijas ar tarpininkavimo paslaugas, susijusias su 1 dalyje nurodytais objektais, medžiagomis, įranga, prekėmis ir technologijomis bei su šių objektų, medžiagų, įrangos, prekių ir technologijų tiekimu, gamyba, priežiūra ir naudojimu bet kokiam asmeniui, subjektui ar organizacijai Irane, arba naudoti šioje valstybėje;
b)
teikti finansavimą arba finansinę paramą, susijusią su 1 dalyje nurodytais objektais ir technologijomis, įskaitant visų pirma dotacijas, paskolas ir eksporto kredito draudimą, kurie būtų skirti šių objektų ir technologijų pardavimui, tiekimui, perdavimui ar eksportui arba tiesioginiam ar netiesioginiam susijusio techninio pobūdžio mokymo, paslaugų ar pagalbos teikimui bet kokiam asmeniui, subjektui ar organizacijai Irane arba naudoti šioje valstybėje;
c)
sąmoningai ar apgalvotai dalyvauti veikloje, kuria siekiama išvengti arba dėl kurios išvengiama a ir b punktuose nurodyto draudimo.
4. Valstybių narių nacionaliniams subjektams arba naudojantis su jų vėliava plaukiojančiais laivais arba jų orlaiviais taip pat draudžiama iš Irano pirkti 1 dalyje minėtus objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, nesvarbu, ar Irano teritorija yra jų kilmės vieta.
2 straipsnis
1. Valstybių narių nacionalinių subjektų, per valstybių narių teritoriją arba naudojantis jų jurisdikcijai priklausančiais laivais arba orlaiviais atliekamam objektų, medžiagų, įrangos, prekių ir technologijų, įskaitant programinę įrangą, kuriems netaikomas 1 straipsnis ir kurie galėtų prisidėti prie veiklos, susijusios su sodrinimu, perdirbimu ar sunkiuoju vandeniu, arba prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo, ar galėtų prisidėti vykdant veiklą, susijusią su kitais klausimais, dėl kurių TATENA išreiškė susirūpinimą arba kuriuos nurodė kaip neišspręstus, tiesioginiam ar netiesioginiam tiekimui, pardavimui ar perdavimui Iranui, bei kad jos būtų naudojamos Irane, bei kad Iranas iš jų gautų naudą, eksportuojančios valstybės narės kompetentingos institucijos išduoda leidimą atsižvelgdamos į kiekvieno konkretaus atvejo aplinkybes. Sąjunga imasi būtinų priemonių atitinkamiems objektams, kuriems turi būti taikoma ši nuostata, nustatyti.
2. Eksportuojančios valstybės narės kompetentingos institucijos leidimas taip pat privalomas norint teikti:
a)
tiesioginę ar netiesioginę techninę pagalbą ar techninio pobūdžio mokymą, investicijas ar tarpininkavimo paslaugas, susijusias su 1 dalyje nurodytais objektais, medžiagomis, įranga, prekėmis ir technologijomis bei su šių objektų tiekimu, gamyba, priežiūra ir naudojimu, bet kokiam asmeniui, subjektui ar organizacijai Irane, arba naudoti šioje valstybėje;
b)
finansavimą arba finansinę paramą, susijusią su 1 dalyje nurodytais objektais ir technologijomis, įskaitant visų pirma dotacijas, paskolas ir eksporto kredito draudimą, kurie būtų skirti tų objektų pardavimui, tiekimui, perdavimui ar eksportui arba tiesioginiam ar netiesioginiam susijusio techninio pobūdžio mokymo, paslaugų ar pagalbos teikimui bet kokiam asmeniui,
subjektui ar organizacijai Irane arba naudoti šioje valstybėje.
3. Valstybių narių kompetentingos institucijos neišduoda leidimo tiekti, parduoti ar perduoti 1 dalyje nurodytus objektus, medžiagas, įrangą, prekes ir technologijas, jeigu nustato, kad atitinkamas pardavimas, tiekimas, perdavimas ar eksportas arba atitinkamų paslaugų teikimas prisidėtų prie 1 dalyje nurodytos veiklos.
3 straipsnis
1. 1 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose bei 3 dalyje nustatytos priemonės netaikomos atitinkamais atvejais, jei Komitetas iš anksto bei kiekvienu konkrečiu atveju nusprendžia, kad tokių objektų tiekimas, pardavimas, perdavimas ar aprūpinimas jais arba pagalba akivaizdžiai neprisidėtų prie Irano technologijų kūrimo remiant jo branduolinę veiklą, susijusią su padidinta platinimo rizika, arba branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimą, įskaitant tuos atvejus, kai tokie objektai ar pagalba teikiami aprūpinimo maistu, žemės ūkio produktais, medicinos ar kitais humanitariniais tikslais, jeigu:
a)
tokių objektų tiekimo arba pagalbos sutartyse numatytos atitinkamos galutinio naudotojo garantijos ir
b)
Iranas įsipareigojo nenaudoti tokių objektų branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, arba kuriant branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemas.
2. 1 straipsnio 1 dalies e punkte bei 3 dalyje nustatytos priemonės netaikomos, jei atitinkamos valstybės narės kompetentinga institucija iš anksto bei kiekvienu konkrečiu atveju nusprendžia, kad tokių objektų tiekimas, pardavimas, perdavimas ar aprūpinimas jais arba pagalba akivaizdžiai neprisidėtų prie Irano technologijų kūrimo remiant jo branduolinę veiklą, susijusią su padidinta platinimo rizika, arba branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimą, įskaitant tuos atvejus, kai tokie objektai ar pagalba teikiami medicinos ar kitais humanitariniais tikslais, jeigu:
a)
tokių objektų tiekimo arba pagalbos sutartyse numatytos atitinkamos galutinio naudotojo garantijos ir
b)
Iranas įsipareigojo nenaudoti tokių objektų branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, arba kuriant branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemas.
Atitinkama valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms apie visas nepatvirtintas išimtis.
4 straipsnis
1. Valstybių narių nacionaliniams subjektams, arba iš valstybių narių teritorijos, arba naudojantis valstybių narių jurisdikcijai priklausančiais laivais ar orlaiviais draudžiama parduoti, tiekti arba perduoti svarbiausią įrangą ir technologijas šiems svarbiausiems naftos ir gamtinių dujų pramonės sektoriams Irane arba šiuose sektoriuose už Irano ribų veikiančioms Irano įmonėms ar Iranui nuosavybės teise priklausančioms įmonėms, nesvarbu, ar valstybių narių teritorija yra jų kilmės vieta:
a)
perdirbimo;
b)
suskystintų gamtinių dujų;
c)
žvalgymo;
d)
gamybos.
Sąjunga imasi būtinų priemonių atitinkamiems objektams, kuriems turi būti taikoma ši nuostata, nustatyti.
2. 1 dalyje nurodytoms svarbiausiuose Irano naftos ir dujų pramonės sektoriuose veikiančioms įmonėms Irane arba šiuose sektoriuose už Irano ribų veikiančioms Irano įmonėms ar Iranui nuosavybės teise priklausančioms įmonėms draudžiama teikti:
a)
techninę pagalbą ar mokymo ir kitas paslaugas, susijusias su svarbiausia įranga ir technologijomis, kaip apibrėžta 1 dalyje;
b)
finansavimą ar finansinę paramą svarbiausios įrangos ir technologijų pardavimui, tiekimui, perdavimui ar eksportui, kaip apibrėžta 1 dalyje, arba siekiant teikti susijusią techninę pagalbą ar mokymą.
3. Draudžiama sąmoningai ar apgalvotai dalyvauti veikloje, kuria siekiama išvengti arba dėl kurios išvengiama 1 ir 2 dalyse nurodytų draudimų.
TAM TIKRŲ ĮMONIŲ FINANSAVIMO APRIBOJIMAI
5 straipsnis
Iranui, jo piliečiams ir Irane įsisteigusiems ar jo jurisdikcijai priklausantiems subjektams, jų vardu veikiantiems ar jų vadovaujamiems asmenims ar jiems nuosavybės teise priklausantiems ar jų kontroliuojamiems subjektams draudžiama investuoti į bet kurios rūšies valstybių narių jurisdikcijai priklausančiose teritorijose vykdomą komercinę veiklą, susijusią su urano gavyba, branduolinių medžiagų ir technologijų gamyba ar naudojimu, visų pirma urano sodrinimu ir perdirbimu, visa su sunkiuoju vandeniu susijusia veikla ar technologijomis, susijusiomis su balistinėmis raketomis, galinčiomis siųsti į taikinį branduolinius ginklus. Sąjunga imasi būtinų priemonių atitinkamiems objektams, kuriems turi būti taikomas šis straipsnis, nustatyti.
6 straipsnis
Uždraudžiami šie veiksmai:
a)
suteikti finansinę paskolą ar kreditą 4 straipsnio 1 dalyje nurodytuose Irano naftos ir dujų pramonės sektoriuose veikiančioms įmonėms Irane arba šiuose sektoriuose už Irano ribų veikiančioms Irano įmonėms ar Iranui nuosavybės teise priklausančioms įmonėms;
b)
įsigyti ar padidinti kapitalo dalį 4 straipsnio 1 dalyje nurodytuose Irano naftos ir dujų pramonės sektoriuose veikiančiose įmonėse Irane arba šiuose sektoriuose už Irano ribų veikiančiose Irano įmonėse ar Iranui nuosavybės teise priklausančiose įmonėse, įskaitant visišką tokių įmonių įsigijimą ir dalyvavimo teises suteikiančių akcijų bei vertybinių popierių įsigijimą;
c)
steigti bendras įmones su 4 straipsnio 1 dalyje nurodytuose naftos ir dujų pramonės sektoriuose veikiančiomis įmonėmis Irane ir su patronuojamosiomis įmonėmis ar filialais, kuriuos jos kontroliuoja.
7 straipsnis
1. 4 straipsnio 1 dalyje nustatytas draudimas neturi įtakos su prekių pristatymu susijusių įsipareigojimų, numatytų iki šio sprendimo priėmimo dienos sudarytose sutartyse, vykdymui.
2. 4 straipsnyje nustatytas draudimas neturi įtakos įsipareigojimų, numatytų iki šio sprendimo priėmimo dienos sudarytose sutartyse ir susijusių su valstybėse narėse įsteigtų įmonių iki tos dienos padarytomis investicijomis Irane, vykdymui.
3. Atitinkamai 6 straipsnio a ir b punktuose nustatyti draudimai:
i)
neturi įtakos įsipareigojimų, numatytų iki šio sprendimo priėmimo dienos sudarytose sutartyse ar susitarimuose, vykdymui;
ii)
netrukdo pratęsti dalyvavimą, jei toks pratęsimas privalomas pagal iki šio sprendimo priėmimo dienos sudarytą susitarimą.
FINANSINĖS PARAMOS PREKYBAI APRIBOJIMAI
8 straipsnis
1. Valstybės narės laikosi nuosaikumo prisiimdamos naujus trumpalaikius įsipareigojimus dėl viešos ir privačios finansinės paramos prekybai su Iranu, įskaitant eksporto kreditų, garantijų ar draudimo teikimą savo piliečiams ar subjektams, kurie užsiima tokia prekyba, kad būtų mažinamos neišmokėtos sumos, visų pirma siekiant išvengti finansinės paramos branduolinei veiklai, susijusiai su padidinta platinimo rizika arba su branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimu. Be to, valstybės narės neprisiima naujų vidutinės trukmės ir ilgalaikių įsipareigojimų dėl viešos ir privačios finansinės paramos prekybai su Iranu.
2. 1 dalis neturi įtakos įsipareigojimams, prisiimtiems iki šio sprendimo įsigaliojimo.
3. 1 dalis netaikoma prekybai maisto, žemės ūkio ar medicinos produktais ar prekybai kitais humanitariniais tikslais.
2 SKYRIUS
FINANSŲ SEKTORIUS
9 straipsnis
Valstybės narės neprisiima naujų įsipareigojimų dėl dotacijų, finansinės paramos ir lengvatinių paskolų Irano Vyriausybei, taip pat ir joms dalyvaujant tarptautinių finansų įstaigų veikloje, išskyrus humanitariniais ir vystymosi tikslais.
10 straipsnis
1. Siekdamos užkirsti kelią finansinių paslaugų teikimui arba finansinių lėšų ar kito turto ar išteklių, kuriais gali būti paremta Irano branduolinė veikla, susijusi su padidinta platinimo rizika, arba remiamas branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimas, pervedimui į valstybių narių teritorijas, per jas ar iš jų arba pervedimui jų piliečiams, pagal jų įstatymus įsteigtiems subjektams (įskaitant filialus užsienyje), asmenims ar finansų įstaigoms valstybių narių teritorijoje arba tų piliečių, subjektų, asmenų ar finansų įstaigų vykdomam pervedimui, valstybės narės vykdo sustiprintą visos jų jurisdikcijai priklausančių finansų įstaigų veiklos stebėseną, kai ši veikla vykdoma su:
a)
bankais, kurių buveinė yra Irane, visų pirma su Irano centriniu banku;
b)
bankų, kurių buveinė yra Irane, valstybių narių jurisdikcijai priklausančiais filialais ir patronuojamosiomis įmonėmis;
c)
bankų, kurių buveinė yra Irane, valstybių narių jurisdikcijai nepriklausančiais filialais ir patronuojamosiomis įmonėmis;
d)
finansų subjektais, kurių buveinė nėra Irane, bet kuriuos kontroliuoja asmenys ir subjektai, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta ar buveinė yra Irane.
2. 1 dalyje nurodytu tikslu reikalaujama, kad finansų įstaigos, vykdydamos veiklą su 1 dalyje nurodytais bankais ir finansų įstaigomis:
a)
nuolat atidžiai stebėtų su sąskaitomis susijusią veiklą, be kita ko, vykdydamos savo deramo klientų tikrinimo programas ir laikydamosi savo įsipareigojimų, susijusių su pinigų plovimu ir terorizmo finansavimu;
b)
reikalautų, kad būtų užpildyti visi mokėjimo pavedimo informaciniai laukeliai, susiję su atitinkamo sandorio iniciatoriumi ir lėšų gavėju, ir atsisakytų įvykdyti sandorį, jei tokia informacija nepateikiama;
c)
penkerius metus saugotų visus sandorių duomenis ir nacionalinių valdžios institucijų prašymu juos pateiktų;
d)
jei jos įtaria ar turi rimtų priežasčių įtarti, kad lėšos yra susijusios su platinimo finansavimu, skubiai praneštų apie savo įtarimus finansinės žvalgybos padaliniui (FŽP) ar kitai valstybės narės paskirtai kompetentingai institucijai. FŽP arba kita atitinkama kompetentinga institucija gali tiesiogiai ar netiesiogiai laiku pasinaudoti finansine, administracine ir teisėsaugos informacija, įskaitant pranešimų apie įtartinus sandorius analizę, kurios jai reikia, kad ši funkcija būtų tinkamai vykdoma.
3. Lėšų pervedimai į Iraną ir iš Irano tvarkomi taip:
a)
pervedimai vykdant su maisto produktais, sveikatos priežiūra, medicinos įranga susijusius sandorius arba humanitariniais tikslais atliekami be išankstinio leidimo; apie pervedimą pranešama atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai, jei suma viršija 10 000 EUR;
b)
visi kiti pervedimai, kurių suma mažesnė kaip 40 000 EUR, atliekami be išankstinio leidimo; apie pervedimą pranešama atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai, jei suma viršija 10 000 EUR;
c)
atliekant visus kitus pervedimus, kurių suma didesnė kaip 40 000 EUR, būtina gauti atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos išankstinį leidimą. Laikoma, kad leidimas suteiktas per keturias savaites nebent kompetentinga institucija per šį laikotarpį priima neigiamą sprendimą. Atitinkama valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms apie visus nesuteiktus leidimus.
4. Be to, reikalaujama, kad valstybių narių jurisdikcijai priklausančių bankų, kurių buveinė yra Irane, filialai ir patronuojamosios įmonės per penkias darbo dienas nuo atitinkamo lėšų pervedimo ar gavimo praneštų valstybės narės, kurioje jie įsteigti, kompetentingai institucijai apie visas jų atitinkamai pervestas ar gautas lėšas.
Laikydamosi keitimosi informacija tvarkos, kompetentingos institucijoms, kurioms pranešta, nedelsdamos atitinkamai perduoda šiuos duomenis kitų valstybių narių, kuriose yra įsteigti tokių sandorių partneriai, kompetentingoms institucijoms.
11 straipsnis
1. Uždraudžiama valstybių narių teritorijoje atidaryti naujus Irano bankų filialus, patronuojamąsias įmones, atstovybes ir steigti naujas bendras įmones, taip pat Irano bankams, įskaitant Irano centrinį banką jo filialus bei patronuojamąsias įmones ir kitus finansų subjektus, nurodytus 10 straipsnio 1 dalyje, įsigyti valstybių narių jurisdikcijai priklausančių bankų kapitalo dalį arba užmegzti naujus korespondentinės bankininkystės santykius su šiais bankais.
2. Valstybių narių teritorijoje esančioms arba jų jurisdikcijai priklausančioms finansų įstaigoms draudžiama atidaryti atstovybes, patronuojamąsias įmones arba banko sąskaitas Irane.
12 straipsnis
1. Uždraudžiama teikti draudimo ir perdraudimo paslaugas Irano Vyriausybei, Irane įsisteigusiems ar jo jurisdikcijai priklausantiems subjektams, jų vardu veikiantiems ar jų vadovaujamiems asmenims ar subjektams, arba jiems nuosavybės teise priklausantiems ar jų kontroliuojamiems subjektams, be kita ko, neteisėtomis priemonėmis.
2. 1 dalis netaikoma sveikatos ir kelionių draudimo paslaugų teikimui atskiriems asmenims.
3. Uždraudžiama sąmoningai arba apgalvotai dalyvauti veikloje, kuria siekiama išvengti arba dėl kurios išvengiama 1 dalyje nurodyto draudimo.
13 straipsnis
Uždraudžiamas vyriausybinių ar vyriausybės garantuojamų obligacijų, išleistų po šio sprendimo įsigaliojimo, tiesioginis ar netiesioginis pardavimas toliau išvardytiems subjektams ar pirkimas iš šių subjektų ar tarpininkavimas jomis prekiaujant ir pagalba jas išduodant; šie subjektai: Irano Vyriausybė, Irano centrinis bankas, bankai, kurių buveinė yra Irane, bankų, kurių buveinė yra Irane, filialai ir patronuojamosios įmonės, tiek valstybių narių jurisdikcijai priklausantys, tiek nepriklausantys, finansų subjektai, kurių buveinė yra ne Irane ir kurie nepriklauso valstybių narių jurisdikcijai, tačiau kuriuos kontroliuoja asmenys ir subjektai, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta ar buveinė yra Irane, taip pat visi asmenys ir subjektai, veikiantys jų vardu ar jiems vadovaujant, arba šiems asmenims nuosavybės teise priklausantys ar jų kontroliuojami subjektai.
14 straipsnis
Valstybės narės reikalauja, kad jų piliečiai, jų jurisdikcijai priklausantys asmenys ir jų teritorijoje įsisteigusios ar jų jurisdikcijai priklausančios įmonės būtų budrūs užsiimdami verslu su Irane įsisteigusiais ar Irano jurisdikcijai priklausančiais subjektais, be kita ko, su IRG ir IIRLL subjektais, bei jų vardu ir jiems vadovaujant veikiančiais asmenimis ir subjektais, bei jiems nuosavybės teise priklausančiais ar jų kontroliuojamais, įskaitant neteisėtomis priemonėmis, subjektais, siekiant užtikrinti, kad toks verslas neprisidėtų prie Irano branduolinės veiklos, susijusios su padidinta platinimo rizika, vykdymo, arba prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo, arba prie JT ST rezoliucijos 1737 (2006), JT ST rezoliucijos 1747 (2007), JT ST rezoliucijos 1803 (2008) ar JT ST rezoliucijos 1929 (2010) pažeidimų.
3 SKYRIUS
TRANSPORTO SEKTORIUS
15 straipsnis
1. Derindamos veiksmus su nacionalinės valdžios institucijomis, laikydamosi nacionalinės teisės aktų ir tarptautinės teisės, visų pirma jūros teisės ir atitinkamų tarptautinių civilinės aviacijos susitarimų, valstybės narės savo teritorijoje, įskaitant oro uostuose ir jūrų uostuose, tikrina visus į Iraną ir iš jo gabenamus krovinius, jei jos turi patikimos informacijos, kad krovinyje yra objektų, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
2. Laikydamosi tarptautinės teisės, visų pirma jūrų teisės, valstybės narės gali pareikalauti patikrinti atviroje jūroje plaukiojančius laivus, jei vėliavos valstybė tam yra davusi sutikimą ir jei jos turi patikimos informacijos, kad laivais gabenami objektai, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti.
3. Valstybės narės, remdamosi savo nacionalinės teisės aktais, bendradarbiauja atliekant tikrinimus pagal 2 dalį.
4. Į Iraną ir iš jo krovinius gabenantiems orlaiviams ir laivams taikomas reikalavimas prieš atvykimą ir prieš išvykimą pateikti papildomos informacijos apie visas prekes, įgabenamas į valstybę narę ir išgabenamas iš jos.
5. Kai atliekamas 1 ar 2 dalyse nurodytas patikrinimas, valstybės narės konfiskuoja objektus, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, kaip nustatyta JT ST rezoliucijos 1929 (2010) 16 punkte, ir juos pašalina (pavyzdžiui, sunaikina, padaro netinkamais naudoti, patalpina į sandėlį arba perduoda kitai valstybei, nei kilmės ar paskirties valstybė, pašalinti). Toks konfiskavimas arba pašalinimas bus atliekamas importuotojo sąskaita arba, jeigu neįmanoma šių išlaidų susigrąžinti iš importuotojo, jos pagal nacionalinės teisės aktus gali būti išieškotos iš bet kurio kito asmens ar subjekto, atsakingo už bandymą neteisėtai tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti objektus.
6. Valstybių narių piliečiams arba iš valstybių narių jurisdikcijai priklausančios teritorijos draudžiama teikti Iranui nuosavybės teise priklausantiems arba sutarties pagrindu jo turimiems laivams, įskaitant frachtuojamus laivus, aprūpinimo kuru ar kitomis atsargomis paslaugas, ar kitas laivų aptarnavimo paslaugas, jei jie turi patikimos informacijos, kad šiais laivais gabenami objektai, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, išskyrus atvejus, kai tokias paslaugas būtina teikti humanitariniais tikslais arba tol, kol krovinys patikrinamas ir prireikus konfiskuojamas bei pašalinamas, kaip nustatyta 1, 2 ir 5 dalyse.
16 straipsnis
Valstybės narės praneša Komitetui turimą informaciją apie „Iran Air“ krovinių padalinio arba IIRLL priklausančių ar jų valdomų laivų krovinių perdavimus kitoms bendrovėms arba veiksmus, tikėtinai įvykdytus siekiant išvengti sankcijų, nustatytų JT ST rezoliucijoje 1737 (2006), JT ST rezoliucijoje 1747 (2007), JT ST rezoliucijoje 1803 (2008) ar JT ST rezoliucijoje 1929 (2010), arba pažeidžiančius šias rezoliucijas, įskaitant orlaivių ar laivų pavadinimų pakeitimą arba pakartotinę registraciją.
17 straipsnis
Valstybės narės, derindamos veiksmus su jų nacionalinėmis teisinėmis institucijomis, laikydamosi nacionalinės teisės aktų ir atsižvelgdamos į tarptautinę teisę, ypač atitinkamus tarptautinės civilinės aviacijos susitarimus, imasi būtinų priemonių, kad į jų jurisdikcijai priklausančius oro uostus negalėtų būti vykdomi jokie Irano vežėjų vykdomi krovininiai skrydžiai arba krovininiai skrydžiai iš Irano, išskyrus mišrius krovininius ir keleivinius skrydžius.
18 straipsnis
Valstybių narių piliečiams ir iš valstybių narių teritorijų draudžiama teikti Irano krovininiams orlaiviams technines ir techninės priežiūros paslaugas, jei jie turi patikimos informacijos, kad šiais krovininiais orlaiviais gabenami objektai, kuriuos pagal šį sprendimą yra draudžiama tiekti, parduoti, perduoti ar eksportuoti, išskyrus atvejus, kai tokias paslaugas būtina teikti humanitariniais ar saugos tikslais arba tol, kol krovinys patikrinamas ir prireikus konfiskuojamas bei pašalinamas, kaip nustatyta 15 straipsnio 1 ir 5 dalyse.
4 SKYRIUS
LEIDIMO ATVYKTI APRIBOJIMAI
19 straipsnis
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad užkirstų kelią atvykimui į jų teritorijas ar tranzitui per jas:
a)
JT ST rezoliucijos 1737 (2006) priede išvardytiems asmenims ir kitiems asmenims, kuriuos nurodo Saugumo Taryba arba Komitetas pagal JT ST rezoliucijos 1737 (2006) 10 punktą, bei IRG nariams, kuriuos nurodo Saugumo Taryba arba Komitetas, kaip nurodyta I priedo sąraše;
b)
kitiems asmenims, kuriems netaikomas I priedas, dalyvaujantiems Irano branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, ar branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo veikloje, tiesiogiai su ja susijusiems ar teikiantiems jai paramą, įskaitant dalyvavimą perkant uždraustus objektus, prekes, įrangą, medžiagas bei technologijas, arba jų vardu veikiantiems ar jų vadovaujamiems asmenims, arba asmenims, kurie padėjo nurodytiems asmenims ar subjektams išvengti JT ST rezoliucijos 1737 (2006), JT ST rezoliucijos 1747 (2007), JT ST rezoliucijos 1803 (2008) ir JT ST rezoliucijos 1929 (2010) ar šio sprendimo nuostatų taikymo arba jas pažeisti, taip pat kitiems IRG vadovybės nariams, kaip nurodyta II priedo sąraše.
2. 1 dalyje nustatytas draudimas netaikomas tranzitui per valstybių narių teritorijas vykdant veiklą, tiesiogiai susijusią su JT ST rezoliucijos 1737 (2006) 3 dalies b punkto i ir ii papunkčiuose nurodytais objektais, skirtais lengvojo vandens reaktoriams, kuri buvo pradėta iki 2006 m. gruodžio mėn.
3. 1 dalis neįpareigoja valstybės narės atsisakyti įleisti į savo teritoriją savo piliečių.
4. 1 dalis neturi įtakos tiems atvejams, kai valstybė narė privalo laikytis įsipareigojimo pagal tarptautinę teisę, būtent:
i)
kaip tarptautinės tarpvyriausybinės organizacijos priimančioji šalis;
ii)
kaip Jungtinių Tautų rengiamos ar globojamos tarptautinės konferencijos priimančioji šalis;
iii)
pagal daugiašalį susitarimą dėl privilegijų ir imunitetų;
iv)
pagal 1929 m. Šventojo Sosto (Vatikano Miesto Valstybės) ir Italijos Taikinimo sutartį (Laterano paktą).
5. 4 dalis taikoma taip pat ir tais atvejais, kai valstybė narė yra Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) priimančioji šalis.
6. Taryba tinkamai informuojama apie visus atvejus, kai valstybė narė taiko išimtį pagal 4 ar 5 dalis.
7. Valstybės narės gali taikyti 1 dalyje nustatytų priemonių išimtis, kai nustato, kad kelionė yra pateisinama:
i)
skubiu humanitariniu poreikiu, įskaitant religines pareigas;
ii)
būtinybe pasiekti JT ST rezoliucijos 1737 (2006) ir JT ST rezoliucijos 1929 (2010) tikslus, įskaitant TATENA statuto XV straipsnio įgyvendinimą;
iii)
dėl dalyvavimo tarpvyriausybiniuose susitikimuose, įskaitant tuos, kuriuos remia Sąjunga arba rengia ESBO pirmininkaujanti valstybė narė, kai vyksta politinis dialogas, kuriuo Irane tiesiogiai propaguojama demokratija, žmogaus teisės ir teisinė valstybė.
8. Valstybė narė, norinti taikyti 7 dalyje nurodytą išimtį, raštu praneša apie tai Tarybai. Laikoma, kad išimtis yra taikoma, išskyrus atvejus, kai vienas ar keli Tarybos nariai per dvi darbo dienas nuo pranešimo apie siūlomą išimtį gavimo raštu pareiškia prieštaravimą. Jei vienas ar keli Tarybos nariai pareiškia prieštaravimą, Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti leisti taikyti siūlomą išimtį.
9. Tais atvejais, kai pagal 4, 5 ir 7 dalis valstybė narė leidžia I ar II priede išvardytiems asmenims atvykti į jos teritoriją ar vykti per ją tranzitu, leidžiama atvykti ar vykti tranzitu tik tuo tikslu ir tiems asmenims, kuriems buvo suteiktas leidimas.
10. Jeigu buvo taikoma išimtis, valstybės narės praneša Komitetui apie I priede nurodytų asmenų atvykimą į jų teritoriją ar vykimą per ją tranzitu.
5 SKYRIUS
LĖŠŲ IR EKONOMINIŲ IŠTEKLIŲ ĮŠALDYMAS
20 straipsnis
1. Įšaldomos visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai nuosavybės teise priklauso, arba kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja:
a)
asmenys ir subjektai, nurodyti JT ST rezoliucijos 1737 (2006) priede, kiti asmenys ir subjektai, kuriuos nurodė Saugumo Taryba arba Komitetas pagal JT ST rezoliucijos 1737 (2006) 12 punktą ir JT ST rezoliucijos 1803 (2008) 7 punktą, taip pat IRG asmenys ir subjektai ir IIRLL subjektai, kuriuos nurodo Saugumo Taryba arba Komitetas, kaip nurodyta I priedo sąraše;
b)
asmenys ir subjektai, kuriems netaikomas I priedas, dalyvaujantys Irano branduolinėje veikloje, susijusioje su padidinta platinimo rizika, ar branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo veikloje, tiesiogiai su ja susiję ar teikiantys jai paramą, įskaitant dalyvavimą perkant draudžiamus objektus, prekes, įrangą, medžiagas bei technologijas, arba jų vardu veikiantys ar jų vadovaujami asmenys ar subjektai, arba jiems nuosavybės teise priklausantys ar jų kontroliuojami subjektai, įskaitant neteisėtomis priemonėmis, arba asmenys ir subjektai, kurie padėjo nurodytiems asmenims ar subjektams išvengti JT ST rezoliucijos 1737 (2006), JT ST rezoliucijos 1747 (2007), JT ST rezoliucijos 1803 (2008) ir JT ST rezoliucijos 1929 (2010) ar šio sprendimo nuostatų taikymo arba jas pažeisti, taip pat kiti IRL ir IIRLL vadovybės nariai bei subjektai ir jiems priklausantys, arba jų kontroliuojami, arba jų vardu veikiantys subjektai, kaip nurodyta II priedo sąraše.
2. 1 dalyje nurodytiems asmenims ir subjektams ar jų naudai neleidžiama tiesiogiai ar netiesiogiai naudotis jokiomis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.
3. Išimtys gali būti taikomos lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kurie:
a)
būtini pagrindiniams poreikiams patenkinti, įskaitant mokėjimą už maisto produktus, nuomą arba hipoteką, vaistus ir medicininį gydymą, mokesčius, draudimo įmokas bei komunalines paslaugas;
b)
skirti išimtinai pagrįstiems profesiniams mokesčiams sumokėti ir patirtoms išlaidoms, susijusioms su teisinių paslaugų teikimu, kompensuoti;
c)
skirti išimtinai mokesčiams arba paslaugų mokesčiams sumokėti pagal nacionalinius įstatymus už įšaldytų lėšų ir ekonominių išteklių kasdienį aptarnavimą ar laikymą;
kai atitinkama valstybė narė Komitetui praneša apie ketinimą tam tikrais atvejais leisti naudotis tokiomis lėšomis ir ekonominiais ištekliais, o Komitetas per penkias darbo dienas nuo tokio pranešimo nepriima neigiamo sprendimo.
4. Išimtys taip pat gali būti taikomos lėšoms ir ekonominiams ištekliams, kurie:
a)
būtini ypatingoms išlaidoms, atitinkamai valstybei narei apie tai pranešus Komitetui ir gavus jo pritarimą;
b)
yra teismo, administracine ar arbitražo tvarka suvaržyti arba yra teismo sprendimo objektas; šiuo atveju lėšos ir ekonominiai ištekliai gali būti naudojami to suvaržymo ar teismo sprendimo vykdymui, jeigu toks suvaržymas arba teismo sprendimas buvo priimti iki JT ST rezoliucijos 1737 (2006) priėmimo dienos ir nėra priimti 1 dalyje nurodyto asmens ar subjekto naudai, atitinkamai valstybei narei apie tai pranešus Komitetui;
c)
būtini veiklai, tiesiogiai susijusiai su JT ST rezoliucijos 1737 (2006) 3 dalies b punkto i ir ii papunkčiuose nurodytais objektais, skirtais lengvojo vandens reaktoriams, kuri buvo pradėta iki 2006 m. gruodžio mėn.
5. 2 dalis netaikoma į įšaldytas sąskaitas pervedamoms:
a)
palūkanoms iš šių sąskaitų arba kitoms dėl šių sąskaitų atsirandančioms pajamoms; arba
b)
mokėjimams, pervedamiems į įšaldytas sąskaitas pagal sutartis, susitarimus ar prievoles, sudarytas arba kilusias iki dienos, kurią toms sąskaitoms skirtos ribojamosios priemonės;
jeigu visoms tokioms palūkanoms, kitoms pajamoms ir mokėjimams toliau taikoma 1 dalis.
6. 1 dalis nekliudo nurodytam asmeniui ar subjektui pervesti mokėtiną sumą pagal sutartį, sudarytą iki tokio asmens ar subjekto įtraukimo į sąrašą, jeigu atitinkama valstybė narė nustatė, kad:
a)
sutartis nėra susijusi su 1 straipsnyje nurodytais draudžiamais objektais, medžiagomis, įranga, prekėmis, technologijomis, pagalba, mokymu, finansine parama, investicijomis, tarpininkavimu ar paslaugomis;
b)
mokėjimo tiesiogiai ar netiesiogiai negauna 1 dalyje nurodytas asmuo arba subjektas;
o atitinkama valstybė narė prieš 10 darbo dienų iki tokio leidimo suteikimo praneša Komitetui apie ketinimą atlikti ar gauti tokius mokėjimus arba leisti prireikus šiam tikslui panaikinti lėšų ar ekonominių išteklių įšaldymą.
6 SKYRIUS
KITOS RIBOJAMOSIOS PRIEMONĖS
21 straipsnis
Valstybės narės savo nacionalinės teisės aktuose nustatyta tvarka imasi būtinų priemonių užkirsti kelią tam, kad jų teritorijoje būtų vykdomas specializuotas Irano piliečių mokymas ar rengimas, susijęs su disciplinomis, kurios prisidėtų prie Irano branduolinės veiklos, susijusios su padidinta platinimo rizika, ir prie branduolinių ginklų siuntimo į taikinį sistemų kūrimo, arba kad valstybių narių piliečiai vykdytų tokį mokymą ar rengimą.
7 SKYRIUS
BENDROSIOS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
22 straipsnis
Nepatenkinami jokie nurodytų asmenų ar subjektų, įtrauktų į I arba II priedų sąrašus, arba kitų Irano asmenų ar subjektų, įskaitant Irano Vyriausybę, arba asmenų ar subjektų, pateikusių ieškinį tų asmenų ar subjektų vardu ar jų naudai, ieškiniai, įskaitant ieškinius dėl kompensavimo arba kitus tokios rūšies ieškinius, pavyzdžiui, priešpriešinius ieškinius arba ieškinius pagal garantiją, susijusius su sutartimi ar sandoriu, kurio vykdymui tiesioginį ar netiesioginį, visapusišką arba dalinį poveikį turėjo taikomos priemonės, nustatytos pagal JT ST rezoliuciją 1737 (2006), JT ST rezoliuciją 1747 (2007), JT ST rezoliuciją 1803 (2008) arba JT ST rezoliuciją 1929 (2010), įskaitant Sąjungos ar bet kurios valstybės narės priemones, nustatytas įgyvendinant atitinkamus Saugumo Tarybos sprendimus, pagal jų reikalavimus arba su jais susijusias, arba priemones, numatytas šiame sprendime.
23 straipsnis
1. Taryba atlieka I priedo pakeitimus remdamasi Saugumo Tarybos arba Komiteto sprendimais.
2. Valstybių narių arba Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymu Taryba vieningai nustato II priede pateiktą sąrašą ir priima jo pakeitimus.
24 straipsnis
1. Jeigu Saugumo Taryba arba Komitetas įtraukia į sąrašą asmenį arba subjektą, Taryba šį asmenį ar subjektą įtraukia į I priedą.
2. Jei Taryba nusprendžia asmeniui arba subjektui taikyti 19 straipsnio 1 dalies b punkte ir 20 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytas priemones, ji atitinkamai iš dalies pakeičia II priedą.
3. Apie savo sprendimą, įskaitant įtraukimo į sąrašą priežastis, 1 ir 2 dalyse nurodytam asmeniui arba subjektui Taryba praneša tiesiogiai, jei žinomas adresas, arba paskelbdama pranešimą, suteikdama tokiam asmeniui ar subjektui galimybę pateikti pastabas.
4. Jeigu pateikiamos pastabos arba pateikiama naujų esminių įrodymų, Taryba peržiūri savo sprendimą ir atitinkamai apie tai informuoja asmenį arba subjektą.
25 straipsnis
1. I ir II prieduose pateikiamos į sąrašą įtrauktų asmenų ir subjektų įtraukimo į sąrašą priežastys, kurias Saugumo Taryba arba Komitetas yra pateikę dėl I priedo.
2. Be to, I ir II prieduose pateikiama informacija, jei jos yra, būtina atitinkamų asmenų ar subjektų tapatybei nustatyti, kurią Saugumo Taryba arba Komitetas yra pateikę dėl I priedo. Tokia apie asmenis pateikiama informacija gali apimti vardą, pavardę, įskaitant slapyvardžius, gimimo datą ir vietą, pilietybę, paso ir asmens tapatybės kortelės numerius, lytį, adresą, jei žinomas, bei pareigas ar profesiją. Tokia apie subjektus pateikiama informacija gali apimti pavadinimus, registracijos vietą ir datą, registracijos numerį ir veiklos vykdymo vietą. I priede taip pat nurodoma Saugumo Tarybos arba Komiteto atlikto įtraukimo į sąrašą data.
26 straipsnis
1. Šis sprendimas prireikus peržiūrimas, iš dalies keičiamas ar panaikinamas, visų pirma atsižvelgiant į susijusius Saugumo Tarybos sprendimus.
2. 10 ir 11 straipsniuose nurodytos bankininkystės santykių su Irano bankais priemonės peržiūrimos per šešis mėnesius nuo šio sprendimo priėmimo.
3. 19 straipsnio 1 dalies b punkte ir 20 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos priemonės peržiūrimos reguliariai ir ne rečiau kaip kas 12 mėnesių. Jas nustojama taikyti atitinkamiems asmenims ir subjektams, jeigu 24 straipsnyje nurodyta tvarka Taryba nustato, kad sąlygos, dėl kurių jos taikomos, nebeegzistuoja.
27 straipsnis
Bendroji pozicija 2007/140/BUSP panaikinama.
28 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo priėmimo dieną.
Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 26 d.