NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 267/2010
ze dne 24. března 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi k použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
-
stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
-
sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
-
společné krytí určitých druhů rizik,
-
likvidace pojistných událostí,
-
kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
-
sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2)
Podle nařízení (EHS) č. 1534/91 přijala Komise nařízení (ES) č. 358/2003 ze dne 27. února 2003 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (3). Platnost nařízení (ES) č. 358/2003 končí dnem 31. března 2010.
(3)
Nařízení (ES) č. 358/2003 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací. Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech. Tato situace se nezměnila. Ačkoliv nařízení (ES) č. 358/2003 udělilo výjimku pro sestavování vzoru všeobecných pojistných podmínek a pro kontrolu a uznávání zabezpečovacích opatření, toto nařízení by tak nemělo činit, jelikož při přezkumu Komise týkajícím se fungování nařízení (ES) č. 358/2003 bylo zjištěno, že již není nutné zahrnout tyto dohody do nařízení o blokové výjimce pro dané odvětví. Jelikož tyto dvě kategorie dohod nejsou specifické pro odvětví pojišťovnictví, a jak prokázal přezkum, mohou vyvolat určité obavy z narušení hospodářské soutěže, je vhodnější, aby se na ně vztahovalo vlastní hodnocení.
(4)
Na základě veřejné konzultace, která byla zahájena dne 17. dubna 2008, přijala Komise dne 24. března 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování nařízení (ES) č. 358/2003 (dále jen „zpráva“) (4). Ve zprávě a připojeném pracovním dokumentu (dále jen „pracovní dokument“) byly navrženy předběžné změny nařízení (ES) č. 358/2003. Dne 2. června 2009 uspořádala Komise veřejnou schůzku se zúčastněnými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví, spotřebitelských organizací a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, která se týkala zjištění a návrhů obsažených ve zprávě a pracovním dokumentu.
(5)
Toto nařízení by mělo zajišťovat účinnou ochranu hospodářské soutěže, přinést výhody spotřebitelům a poskytnout přiměřenou právní jistotu podnikům. Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu zkušenosti Komise v této oblasti a výsledky konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby nařízení Komise o blokové výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, jež smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, nebo jiné podmínky, jež musí být splněny.
(7)
Je však vhodné zachovat přístup přijatý v nařízení (ES) č. 358/2003, které položilo důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně podílu na trhu, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmí být v těchto dohodách obsažena.
(8)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Zároveň se také nelze domnívat, že dohody, které nemohou využívat tohoto nařízení, spadají pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy je nutné vzít v úvahu řadu činitelů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9)
Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při kompilaci informací (což může zahrnovat rovněž určité statistické výpočty), jež umožňuje výpočet průměrných nákladů na pokrytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity, umožňuje zlepšit znalost rizik a usnadňuje výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností. To může zase usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele. Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic. Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů. Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly. Hrubé pojistné může být ve skutečnosti nižší než částky, které udávají výsledky dotyčných kompilací, tabulek nebo studií, jelikož pojistitelé mohou využít výnosy svých investic k snížení hrubého pojistného. Dotyčné kompilace, tabulky nebo studie by mimoto měly být nezávazné a sloužit pouze pro orientační účely. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na výměnu informací, která není nezbytná k dosažení cílů stanovených v tomto bodě odůvodnění.
(10)
Čím užší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím volněji mohou pojišťovny rozlišovat hrubé pojistné při jeho výpočtu. Je tudíž vhodné vyjmout společné kompilace minulých nákladů na rizika pod podmínkou, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, které by vyhovovalo z pojistně-matematického hlediska.
(11)
Přístup ke společným kompilacím, tabulkám a výsledkům studií je navíc nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném nebo produktovém trhu, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh. Přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií může mít obdobně význam pro organizace spotřebitelů nebo organizace zákazníků. Pojišťovnám, které na dotyčném trhu dosud nepůsobí, a organizacím spotřebitelů nebo zákazníků musí být umožněn přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí. Tyto podmínky mohou zahrnovat například závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila, a mohou zahrnovat rovněž členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za kompilace. Výjimka z povinnosti poskytnout přístup organizacím spotřebitelů a organizacím zákazníků by měla být možná z důvodu veřejné bezpečnosti, například pokud informace souvisejí s bezpečnostními systémy jaderných elektráren nebo nedostatky systémů pro předcházení povodním.
(12)
Spolehlivost společných kompilací, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá. Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé kompilace, což pojistitelé s nízkým podílem na trhu nemohou a u nových účastníků trhu je ještě méně pravděpodobné, že by mohli takovéto statistické údaje vytvářet. Zahrnutí informací od všech pojistitelů na trhu, včetně velkých pojistitelů, do takovýchto společných kompilací, tabulek a studií v zásadě podporuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh. Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné kompilace, tabulky a studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(13)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou být za určitých omezených okolností nezbytné, aby zúčastněné podniky skupiny mohly poskytovat soupojištění nebo souzajištění rizik, pro něž by v případě neexistence této skupiny mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí. Tyto typy skupin obvykle nevedou k omezení hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nejsou tudíž touto smlouvou zakázány.
(14)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou pojistitelům a zajistitelům umožnit poskytování pojištění nebo zajištění rizik i v případě, že spojení přesahuje to, co je nezbytné k zajištění krytí tohoto rizika. Takovéto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je slaďování pojistných podmínek či dokonce výše krytí a pojistného. Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou výjimky využít.
(15)
U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda za účelem poskytování zvláštního typu dotyčného pojištění mohou společně existovat dvě nebo více skupin. Dohoda o spojení nabízející soupojištění nebo souzajištění takových nových rizik může být tudíž po určitou dobu vyňata bez prahové hodnoty podílu na trhu. Tři roky by měly představovat přiměřené období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda je konkrétní skupina nezbytná, či nikoli.
(16)
Rizika, která dříve neexistovala, by se měla považovat za nová rizika. Riziko však lze za výjimečných okolností považovat za nové riziko, pokud je na základě objektivní analýzy zjištěno, že se charakter rizika změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika.
(17)
U rizik, která nejsou nová, mohou takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, za určitých omezených okolností využívat výhod, pokud odůvodní výjimku podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit zúčastněným podnikům získat nezbytné zkušenosti v dotyčné oblasti pojištění nebo mohou umožňovat úspory nákladů nebo snížení hrubého pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek. Jakákoli výjimka by se však měla omezovat na dohody, které zúčastněným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž s ohledem na podstatnou část dotyčných produktů. Spotřebitelům mohou skupiny přinést výhody pouze v případě, existuje-li dostatečná hospodářská soutěž na relevantních trzích, na nichž skupiny působí. Tuto podmínku je nutno považovat za splněnou, pokud podíl určité skupiny na trhu je nižší než prahová hodnota, a lze tudíž předpokládat, že tato skupina je vystavena skutečné nebo potenciální hospodářské soutěži ze strany podniků, které se neúčastní této skupiny.
(18)
Toto nařízení by proto mělo udělit výjimku každé skupině soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí určité prahové hodnoty. Prahová hodnota pro soupojišťovací skupiny by měla být nižší, jelikož soupojišťovací skupiny mohou sdílet jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné. Za účelem posouzení, zda skupina splňuje podmínku týkající se podílu na trhu, je nutno sečíst celkový podíl zúčastněných podniků na trhu. Podíl na trhu každého zúčastněného podniku vychází z celkového hrubého příjmu daného zúčastněného podniku z pojistného, jak v rámci skupiny, tak mimo ni na stejném relevantním trhu. Tyto výjimky by se však měly uplatnit pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, jež mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi zúčastněnými podniky ve skupině. V takovýchto případech je nezbytná individuální analýza s cílem určit, zda jsou či nejsou splněny podmínky stanovené v tomto nařízení.
(19)
S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé mohou obsahovat významná investiční rozhodnutí, by doba platnosti tohoto nařízení měla být stanovena na sedm let.
(20)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (5), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahují výjimky uvedené v tomto nařízení, nicméně má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(21)
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může odejmout možnost využívat toto nařízení podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 na území členského státu nebo na jeho části; pokud v konkrétním případě dohoda, na kterou se vztahuje výjimka upravená tímto nařízením, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, na území členského státu nebo na jeho části a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(22)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam proti soutěžní účinky vyplývající z existence vazeb mezi skupinou soupojištění nebo souzajištění a/nebo jejími zúčastněnými podniky a ostatními skupinami a/nebo jejich zúčastněnými podniky na stejném relevantním trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2)
„zúčastněnými podniky“ se rozumí podniky, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené podniky;
3)
„spojenými podniky“ se rozumí
a)
podniky, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
iii)
má právo spravovat záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c)
podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d)
podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním či více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých mohou dva či více z posledně uvedených podniků společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e)
podniky, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden či více s nimi spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4)
„soupojišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, vyjma soupojišťovacích dohod ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí tohoto zbývajícího rizika, které
a)
se dohodly na tom, že upíší na jméno a na účet všech účastníků skupiny pojištění uvedené kategorie rizik nebo
b)
svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z pojišťoven, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
5)
„souzajišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, případně s pomocí jedné nebo více zajišťoven, vyjma dohod o souzajištění ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí zbývajícího rizika, za účelem
a)
vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
b)
okrajově za účelem přijetí na jméno a na účet všech účastníků zajištění téže kategorie rizik;
6)
„novými riziky“ se rozumí
a)
rizika, která dříve neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu, nebo
b)
ve výjimečných případech rizika, u kterých bylo na základě objektivní analýzy zjištěno, že se jejich charakter změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika;
7)
„hrubým pojistným“ se rozumí cena, která je účtována kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ KOMPILACE, TABULKY A STUDIE
Článek 2
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví pokud jde o
a)
společnou kompilaci a šíření informací nezbytných pro tyto účely:
i)
výpočet průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále jen „kompilace“),
ii)
vytváření tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace (dále jen „tabulky“);
b)
společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zúčastněných podniků na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen „studie“) a šíření výsledků těchto studií.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) se použije pod podmínkou, že kompilace nebo tabulky
a)
se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikl základ, který by byl statisticky vyhodnotitelný a na základě kterého by mohly být číselně vyjádřeny, mimo jiné
i)
počty pojistných událostí během uvedeného období,
ii)
počty jednotlivých rizik pojištěných v každém roce ve vybraném sledovaném období,
iii)
úhrn provedených nebo splatných plateb, pokud jde o pojistné události vzniklé v uvedeném období,
iv)
souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b)
zahrnují co nejpodrobnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval z pojistně-matematického hlediska;
c)
v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený z rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v článku 2 se použije pod podmínkou, že výsledné kompilace, tabulky nebo studie
a)
neoznačují dotyčnou pojišťovnu nebo kteréhokoliv pojištěnce;
b)
po svém dokončení a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c)
neobsahují žádný údaj o výši hrubého pojistného;
d)
jsou zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek kterékoli pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu produktu, k nimž se tyto kompilace, tabulky nebo studie vztahují;
e)
jsou s výjimkou případu, kdy je nezveřejnění objektivně opodstatněno důvody veřejné bezpečnosti, zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek organizacím spotřebitelů nebo organizacím zákazníků, které si vyžádají přístup k těmto kompilacím, tabulkám nebo studiím, a to za konkrétních a přesných podmínek z řádně opodstatněného důvodu.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimky uvedené v článku 2 se nepoužijí, pokud zúčastněné podniky přijmou závazek nebo se zavážou vzájemně či zavážou jiné podniky nepoužívat kompilace nebo tabulky, jež se liší od těch, které jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 2 písm. b).
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 5
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma či více podniky v odvětví pojišťovnictví, pokud jde o vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění.
Článek 6
Použití výjimky a prahové hodnoty podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, výjimka uvedená v článku 5 se použije v období tří let ode dne prvního zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti odstavce 1, výjimka uvedená v článku 5 se použije po dobu platnosti tohoto nařízení pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí
a)
20 % relevantního trhu v případě soupojišťovacích skupin;
b)
25 % relevantního trhu v případě souzajišťovacích skupin.
3. Při výpočtu podílu zúčastněného podniku na relevantním trhu se vezme v úvahu
a)
podíl zúčastněného podniku na trhu v rámci dotyčné skupiny;
b)
podíl zúčastněného podniku v rámci jiné skupiny na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny, jejímž členem je zúčastněný podnik, a
c)
podíl zúčastněného podniku na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny mimo jakoukoli skupinu.
4. Pro účely použití prahových hodnot podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu, včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b)
podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku.
5. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 20 % prahová hodnota.
6. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, avšak následně vzroste nad 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
7. Výhodu z odstavců 5 a 6 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
8. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
9. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, avšak následně vzroste nad 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 30 % prahová hodnota.
10. Výhodu z odstavců 8 a 9 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 7
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v článku 5 se použije pod podmínkou, že
a)
každý zúčastněný podnik má právo vystoupit ze skupiny s přiměřenou výpovědní lhůtou, aniž by podléhal jakýmkoliv sankcím;
b)
pravidla skupiny nezavazují žádný zúčastněný podnik skupiny pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny riziko druhu, který skupina kryje, ani neomezují žádný zúčastněný podnik skupiny, aby pojišťoval nebo zajišťoval, celkově nebo částečně, takové riziko mimo skupinu;
c)
pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo zúčastněných podniků na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Unie;
d)
dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e)
dohoda nepřiděluje trhy nebo zákazníky a
f)
zúčastněné podniky souzajišťovací skupiny se nedohodnou na hrubém pojistném, které účtují v přímém pojištění.
KAPITOLA IV
KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2010 do 30. září 2010 nevztahuje na dohody již platné ke dni 31. března 2010 a které nesplňují podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 358/2003.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2010.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. března 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 267/2010
2010 m. kovo 24 d.
dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 101 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikrų rūšių susitarimams, sprendimams ir suderintiems veiksmams draudimo sektoriuje
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1991 m. gegužės 31 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1534/91 dėl Sutarties 85 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms susitarimų, sprendimų ir suderintų veiksmų rūšims draudimo sektoriuje (1), ypač į jo 1 straipsnio 1 dalies a, b, c ir e punktus,
paskelbusi šio reglamento projektą,
pasikonsultavusi su Konkurenciją ribojančios veiklos ir dominuojančių padėčių patariamuoju komitetu,
kadangi:
(1)
Reglamentu (EEB) Nr. 1534/91 Komisijai suteikiami įgaliojimai priimant reglamentą taikyti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (2) 101 straipsnio 3 dalį tam tikrų rūšių susitarimams, sprendimams ir suderintiems veiksmams draudimo sektoriuje, kurių tikslas yra bendradarbiauti šiose srityse:
-
bendrų draudimo įmokų rizikos priedų tarifų, pagrįstų bendrai surinktais statistiniais duomenimis arba gautais žalos atlyginimo reikalavimais, nustatymas,
-
bendrų tipinių draudimo liudijimo sąlygų nustatymas,
-
bendras tam tikrų rūšių rizikos draudimas,
-
žalos atlyginimo reikalavimų tenkinimas,
-
saugos priemonių tikrinimas ir patvirtinimas,
-
padidintos rizikos rūšių registrų sudarymas ir informacijos apie tokių rūšių riziką rinkimas.
(2)
Remdamasi Reglamentu (EEB) Nr. 1534/91 Komisija 2003 m. vasario 27 d. priėmė Reglamentą (EB) Nr. 358/2003 dėl Sutarties 81 straipsnio 3 dalies taikymo tam tikroms susitarimų, sprendimų ir suderintų veiksmų rūšims draudimo sektoriuje (3). Reglamentas (EB) Nr. 358/2003 nustoja galioti 2010 m. kovo 31 d.
(3)
Reglamentu (EB) Nr. 358/2003 nesuteikiama išimtis susitarimams dėl žalos atlyginimo reikalavimų tenkinimo, taip pat dėl padidintos rizikos rūšių registrų ir informacijos apie tokią riziką. Komisija manė, kad ji neturėjo pakankamai patirties, sprendžiant konkrečius atvejus, kad galėtų pasinaudoti Reglamento (EEB) Nr. 1534/91 suteiktomis galiomis šiose srityse. Ši padėtis nepasikeitusi. Be to, nors Reglamentu (EB) Nr. 358/2003 suteikta išimtis tipinių draudimo liudijimo sąlygų nustatymui ir saugos priemonių patikrinimui ir patvirtinimui, šiuo reglamentu to neturėtų būti daroma, nes Komisijos atlikta Reglamento (EB) Nr. 358/2003 veikimo peržiūra parodė, kad tokių susitarimų į konkretiems sektoriams skirtus bendrosios išimties reglamentus įtraukti daugiau nereikia. Kai šių dviejų rūšių susitarimai nėra specifiniai draudimo sektoriaus susitarimai ir, kaip paaiškėjo iš peržiūros, gali kelti tam tikrą susirūpinimą dėl konkurencijos, būtų tinkamiau, jei jiems būtų taikomas savęs vertinimo reikalavimas.
(4)
Pasibaigus 2008 m. balandžio 17 d. pradėtoms viešosioms konsultacijoms Komisija 2009 m. kovo 24 d. priėmė ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai dėl Reglamento (EB) Nr. 358/2003 (4) (toliau - ataskaita) veikimo. Ataskaitoje ir prie jos pridėtame darbiniame dokumente (toliau - darbinis dokumentas) pasiūlyti preliminarūs Reglamento (EB) Nr. 358/2003 pakeitimai. 2009 m. birželio 2 d. Komisija surengė viešą susitikimą su suinteresuotosiomis šalimis, įskaitant draudimo sektoriaus, vartotojų organizacijų ir nacionalinių konkurencijos institucijų atstovus, dėl ataskaitos ir darbinio dokumento išvadų ir rekomendacijų.
(5)
Šis reglamentas turėtų užtikrinti veiksmingą konkurencijos apsaugą ir kartu teikti naudos vartotojams, o įmonėms - tinkamą teisinį saugumą. Siekiant šių tikslų būtina atsižvelgti į Komisijos patirtį šioje srityje ir konsultacijų, sudariusių sąlygas priimti šį reglamentą, rezultatus.
(6)
Pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1534/91 reikalaujama, kad Komisijos išimties reglamente būtų apibrėžtos susitarimų, sprendimų ir suderintų veiksmų, kuriems jis taikomas, rūšys, nurodyti apribojimai arba sąlygos, kurios gali ar kurių negali būti susitarimuose, sprendimuose ir suderintuose veiksmuose, ir nurodytos sąlygos, kurios privalo būti įtrauktos į susitarimus, sprendimus ir suderintus veiksmus, arba kitos sąlygos, kurios turi būti tenkinamos.
(7)
Vis dėlto tikslinga toliau tęsti Reglamente (EB) Nr. 358/2003 nustatytą praktiką sutelkti dėmesį į susitarimų, kuriems iki tam tikro rinkos dalies lygmens taikoma išimtis, rūšių apibrėžtis ir apribojimų arba sąlygų, kurių negali būti tokiuose susitarimuose, nustatymą.
(8)
Šiuo reglamentu nustatyta bendroji išimtis turėtų būti taikoma tik tiems susitarimams, dėl kurių galima pakankamai tvirtai manyti, kad jie atitinka Sutarties 101 straipsnio 3 dalies sąlygas. Kad būtų galima reglamentu nustatyti Sutarties 101 straipsnio 3 dalies taikymą, nėra būtina apibrėžti tuos susitarimus, kurie gali patekti į Sutarties 101 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Kartu nedaroma prielaida, kad susitarimai, kuriems netaikomas šis reglamentas, patenka į Sutarties 101 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, arba, kad jie neatitinka Sutarties 101 straipsnio 3 dalies sąlygų. Individualiai vertinant susitarimus pagal Sutarties 101 straipsnio 1 dalį turi būti atsižvelgiama į keletą veiksnių, ypač į atitinkamos rinkos struktūrą.
(9)
Draudimo įmonių arba jų asociacijų bendradarbiavimas renkant informaciją (tam gali prireikti statistinio pobūdžio apskaičiavimų), pagal kurią galima apskaičiuoti vidutines konkrečios rūšies rizikos draudimo praeityje sąnaudas, o gyvybės draudimo atveju sudarant mirtingumo arba susirgimų, nelaimingų atsitikimų ir invalidumo dažnumo lenteles, leidžia daugiau sužinoti apie riziką ir padeda atskiroms bendrovėms įvertinti riziką. Tai savo ruožtu gali palengvinti patekimą į rinką ir duoti naudos vartotojams. Tas pat pasakytina ir apie bendrus tikėtino pašalinių aplinkybių, kurios gali daryti įtaką žalos atlyginimo reikalavimų dažnumui ar apimčiai arba pajamoms iš įvairių rūšių investicijų, poveikio tyrimus. Tačiau yra būtina užtikrinti, kad tokiam bendradarbiavimui išimtis būtų taikoma tik tada, kai tai reikalinga šiems tikslams pasiekti. Todėl yra tinkama konkrečiai nustatyti, kad susitarimams dėl komercinių įmokų išimtis nėra taikoma. Iš tikrųjų, komercinės įmokos gali būti mažesnės už atitinkamuose duomenų rinkiniuose, lentelėse ar tyrimuose nurodytas sumas, nes draudimo bendrovės gali panaudoti pajamas iš investicijų, kad sumažintų įmokas. Be to, atitinkami duomenų rinkiniai, lentelės ar tyrimų rezultatai turi būti neįpareigojantys, o tik rekomendacinio pobūdžio. Šis reglamentas neturėtų būti taikomas keitimuisi informacija, kuri nebūtina šioje konstatuojamojoje dalyje nustatytiems tikslams pasiekti.
(10)
Be to, kuo siauresnės kategorijos, į kurias sugrupuojami praeities konkrečios rizikos draudimo sąnaudų statistiniai duomenys, tuo daugiau veikimo laisvės draudimo įmonės turi diferencijuodamos apskaičiuojamas komercines įmokas. Todėl yra tinkama praeities rizikos sąnaudų bendriems duomenų rinkiniams taikyti išimtį su sąlyga, kad pateikiamų turimų statistinių duomenų išsamumas ir diferencijuotumas atitinka aktuarinius poreikius.
(11)
Be to, galimybė pasinaudoti tokiais bendrais duomenų rinkiniais, lentelėmis ir tyrimų rezultatais yra būtina tiek atitinkamoje geografinėje ar produkto rinkoje veikiančioms, tiek ir ketinančioms patekti į tokią rinką draudimo įmonėms. Vartotojų organizacijos ar klientų organizacijos taip pat gali būti suinteresuotos galimybe pasinaudoti tokiais duomenų rinkiniais, lentelėmis ir tyrimų rezultatais. Draudimo įmonėms, kurios dar neveikia atitinkamoje rinkoje, ir vartotojų ar klientų organizacijoms turi būti suteikta galimybė pasinaudoti tokiais duomenų rinkiniais, lentelėmis ir tyrimų rezultatais pagrįstomis, prieinamomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis, lyginant su toje rinkoje jau veikiančiomis draudimo įmonėmis. Tokios sąlygos galėtų būti, pavyzdžiui, rinkoje dar nedalyvaujančios draudimo bendrovės įsipareigojimas teikti statistinę informaciją apie reikalavimus dėl žalos atlyginimo, jei ji ateityje įeitų į rinką, ir narystė už duomenų rinkinių rengimą atsakingoje draudikų asociacijoje. Turėtų būti galima reikalavimo suteikti galimybę pasinaudoti atitinkama informacija išimtis, pagrįsta visuomenės saugumo sumetimais, pavyzdžiui, jeigu informacija susijusi su atominių elektrinių saugumo sistemomis arba potvynių prevencijos sistemų trūkumais.
(12)
Bendri duomenų rinkiniai, lentelės ir tyrimai tampa patikimesni didėjant statistinių duomenų, kuriais jie grindžiami, apimčiai. Didelę rinkos dalį užimantys draudikai gali savo viduje surinkti pakankamai statistinių duomenų, kad galėtų parengti patikimus duomenų rinkinius, tuo tarpu mažą rinkos dalį užimantys draudikai to padaryti negali ir dar mažiau tikėtina, kad nauji rinkos dalyviai gebėtų surinkti tokius statistinius duomenis. Visų rinkoje esančių draudimo bendrovių, įskaitant didžiąsias, informacijos įtraukimu į bendrus duomenų rinkinius, lenteles ir tyrimus iš principo skatinama konkurencija, nes taip padedama mažoms draudimo bendrovėms ir supaprastinamas patekimas į rinką. Dėl šios draudimo sektoriaus specifikos negalima išimčių tokiems bendriems duomenų rinkiniams, lentelėms ir tyrimams sieti su užimamos rinkos dalies riba.
(13)
Kai kuriais ribotais atvejais bendro draudimo ar bendro perdraudimo grupės gali būti reikalingos, kad grupėje dalyvaujančios įmonės galėtų drausti ar perdrausti nuo rizikos, dėl kurios, jei grupės nebūtų, jie galėtų pasiūlyti tik nepakankamą draudimo apsaugą. Paprastai dėl tokių rūšių grupių veiklos konkurencija nėra ribojama pagal Sutarties 101 straipsnio 1 dalį ir ja nėra draudžiamos.
(14)
Bendro draudimo ar bendro perdraudimo grupės gali sudaryti sąlygas draudimo ir perdraudimo bendrovėms teikti rizikos draudimo ar perdraudimo paslaugas, net jei grupės veikla apima daugiau nei reikalinga užtikrinti tokios rizikos draudimą. Tačiau dėl tokių grupių gali būti varžoma konkurencija, pavyzdžiui, dėl draudimo liudijimo sąlygų ir netgi draudimo bei įmokų sumų standartizavimo. Todėl reikia nustatyti, kokiomis aplinkybėmis tokioms grupėms gali būti taikoma išimtis.
(15)
Tikrai naujų rūšių rizikos atveju neįmanoma iš anksto žinoti, kokia turi būti draudimo įmokų apimtis, kad padengtų riziką, ir ar galėtų kartu veikti dvi ar daugiau grupių, teikdamos konkrečios rūšies draudimo paslaugas. Todėl susitarimui dėl grupės, kuris skirtas tokių naujų rūšių rizikos bendram draudimui ar bendram perdraudimui, gali būti laikinai taikoma išimtis nenustatant rinkos dalies ribos. Trejų metų laikotarpis turėtų būti pakankamas statistinei žalos atlyginimo reikalavimų informacijai surinkti, kad būtų galima nuspręsti, ar grupė reikalinga.
(16)
Anksčiau neegzistavusių rūšių rizika turi būti laikoma naujų rūšių rizika. Tačiau išskirtinėmis aplinkybėmis rizikos rūšis gali būti laikoma nauja rūšimi, jeigu rizikos pobūdis, remiantis objektyvia analize, pasikeitė tiek, kad neįmanoma iš anksto žinoti, koks turi būti draudimo įmokų dydis, kad padengtų tą riziką.
(17)
Nenaujos rizikos atveju bendro draudimo ir bendro perdraudimo grupės, dėl kurių ribojama konkurencija, tam tikromis ribotomis aplinkybėmis gali būti naudingos ir pateisinti išimtį pagal Sutarties 101 straipsnio 3 dalį, net jeigu jas galėtų pakeisti dvi ar daugiau konkuruojančių draudimo įmonių. Pavyzdžiui, jose dalyvaujančioms įmonėms gali būti sudarytos sąlygos įgyti reikiamos patirties atitinkamame draudimo sektoriuje arba sumažinti sąnaudas, arba sumažinti komercines įmokas dėl bendro perdraudimo palankiomis sąlygomis. Vis dėlto bet kokia išimtis turėtų būti taikoma tik susitarimams, kurie nesuteikia susijusioms įmonėms galimybės panaikinti konkurencijos didelės atitinkamų produktų dalies atžvilgiu. Vartotojams grupės gali būti naudingos tik tada, kai veikla, kuria verčiasi grupė, vykdoma esant pakankamai konkurencijai atitinkamose rinkose. Ši sąlyga turėtų būti laikoma įvykdyta, jei grupės rinkos dalis yra mažesnė nei nustatyta riba ir todėl galima daryti prielaidą, jog egzistuoja faktinė arba potenciali konkurencija su grupėje nedalyvaujančiomis įmonėmis.
(18)
Todėl šiuo reglamentu turėtų būti suteikiama išimtis visoms bendro draudimo ar bendro perdraudimo grupėms, kurios egzistuoja ilgiau nei trejus metus arba kurios nėra sukurtos naujai rizikai apdrausti, su sąlyga, kad bendra rinkos dalis, tenkanti dalyvaujančioms įmonėms neviršija tam tikrų ribų. Leistina riba bendro draudimo grupėms turėtų būti žemesnė todėl, kad bendro draudimo grupės gali nustatyti vienodas draudimo liudijimų sąlygas ir komercines įmokas. Siekiant įvertinti, ar grupė atitinka rinkos dalies sąlygą, reikėtų sudėti visas dalyvaujančių įmonių užimamas rinkos dalis. Kiekvienos dalyvaujančios įmonės rinkos dalis pagrįsta dalyvaujančių įmonių bendrosiomis pajamomis iš įmokų tiek grupės viduje, tiek už jos ribų toje pačioje atitinkamoje rinkoje. Tačiau šios išimtys turėtų galioti tik tuomet, jei atitinkama grupė atitinka kitas šiame reglamente išdėstytas sąlygas, kuriomis siekiama sumažinti grupėje dalyvaujančių įmonių konkurencijos suvaržymus iki minimumo. Tokiais atvejais būtų reikalinga individuali analizė siekiant nustatyti, ar laikomasi šiame reglamente nustatytų sąlygų.
(19)
Siekiant supaprastinti susitarimų, pagal kuriuos gali būti priimami sprendimai dėl didelių investicijų, sudarymą, šio reglamento galiojimas turėtų būti nustatytas septyneriems metams.
(20)
Komisija gali panaikinti šio reglamento taikymą pagal 2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų Sutarties 81 ir 82 straipsniuose, įgyvendinimo (5) 29 straipsnio 1 dalį, jeigu ji konkrečiu atveju nustato, kad susitarimas, kuriam taikomos šiuo reglamentu numatytos išimtys, vis dėlto turi poveikį, nesuderinamą su Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi.
(21)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnio 2 dalį valstybės narės konkurencijos institucijos gali panaikinti šio reglamento taikymą tos valstybės narės teritorijoje arba jos dalyje, jeigu ji konkrečiu atveju nustato, kad susitarimas, kuriam taikytinos šiame reglamente numatytos išimtys, vis dėlto turi poveikį, nesuderinamą su Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi tos valstybės narės teritorijoje arba jos dalyje, kai tokia teritorija turi visus atskiros geografinės rinkos požymius.
(22)
Nustatant, ar šio reglamento taikymas turi būti atšauktas pagal Reglamento (EB) Nr. 1/2003 29 straipsnį, ypač svarbu, koks antikonkurencinis poveikis gali atsirasti dėl bendro draudimo grupės arba bendro perdraudimo grupės ir (arba) jose dalyvaujančių įmonių ir kitų grupių ir (arba) jose dalyvaujančių įmonių ryšių toje pačioje atitinkamoje rinkoje,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
SĄVOKŲ APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šio reglamento sąvokų apibrėžtys:
1.
susitarimas - susitarimas, įmonių asociacijos sprendimas arba suderintas veiksmas;
2.
dalyvaujančios įmonės - įmonės, kurios yra susitarimo šalys, ir jų atitinkamos susijusios įmonės;
3.
susijusios įmonės -
a)
įmonės, kuriose susitarimo šalis tiesiogiai arba netiesiogiai:
i)
turi daugiau kaip pusę balsavimo teisių; arba
ii)
gali skirti daugiau nei pusę stebėtojų tarybos, valdybos ar įmonei teisiškai atstovaujančių organų narių; arba
iii)
turi teisę tvarkyti įmonės reikalus;
b)
įmonės, kurios per susitarimo šalį tiesiogiai arba netiesiogiai turi a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus;
c)
įmonės, kuriose b punkte nurodytos įmonės tiesiogiai arba netiesiogiai turi a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus;
d)
įmonės, kuriose susitarimo šalis kartu su viena ar daugiau a, b arba c punkte nurodytų įmonių arba kuriose dvi ar daugiau iš tų įmonių kartu turi a punkte išvardytas teises ar įgaliojimus;
e)
įmonės, kuriose a punkte nurodytos teisės ar įgaliojimai bendrai priklauso:
i)
susitarimo šalims arba atitinkamoms a-d punktuose nurodytoms su jomis susijusioms įmonėms, arba
ii)
vienai ar daugiau susitarimo šalių arba vienai ar daugiau a-d punktuose nurodytų su jomis susijusių įmonių ir vienai ar daugiau trečiųjų šalių;
4.
bendro draudimo grupės - tiesiogiai arba per tarpininkus ar įgaliotuosius atstovus draudimo įmonių įsteigtos grupės (išskyrus ad hoc bendro draudimo susitarimus draudimo įmokų rinkoje, pagal kuriuos tam tikrą rizikos dalį draudžia pagrindinis draudikas, o likusią rizikos dalį draudžia kiti tą dalį padengti raginami draudikai), kurios:
5.
bendro perdraudimo grupės - tiesiogiai arba per tarpininkus ar įgaliotuosius atstovus, galbūt padedant vienai ar daugiau perdraudimo įmonių, draudimo įmonių įsteigtos grupės (išskyrus ad hoc bendro draudimo susitarimus draudimo įmokų rinkoje, pagal kuriuos tam tikrą rizikos dalį draudžia pagrindinis draudikas, o likusią rizikos dalį draudžia kiti draudikai, kurie raginami padengti tą dalį), kurių tikslas:
6.
nauja rizika - tai:
a)
rizika, kuri anksčiau neegzistavo ir kuriai apdrausti reikia visiškai naujo draudimo produkto, kuris nėra esamo draudimo produkto papildymas, pagerinimas ar pakeitimas; arba
b)
išskirtiniais atvejais rizika, kurios pobūdis, remiantis objektyvia analize, pasikeitė tiek, kad neįmanoma iš anksto žinoti, koks turi būti draudimo įmokų dydis, kad padengtų tą riziką;
7.
komercinė įmoka - draudimo liudijimo pirkėjo mokama kaina.
II SKYRIUS
BENDRI DUOMENŲ RINKINIAI, LENTELĖS IR TYRIMAI
2 straipsnis
Išimtis
Remiantis Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi ir atsižvelgiant į šio reglamento nuostatas Sutarties 101 straipsnio 1 dalis netaikoma dviejų ar daugiau draudimo sektoriaus įmonių sudarytiems susitarimams dėl:
a)
bendro informacijos, kuri reikalinga toliau nurodytais tikslais, rinkimo ir platinimo:
i)
vidutinių konkrečios rizikos draudimo sąnaudų praeityje skaičiavimui (toliau - duomenų rinkiniai);
ii)
jei tai draudimas su kapitalizacijos elementu, mirtingumo lentelių, taip pat ligų, nelaimingų atsitikimų ir invalidumo dažnumą iliustruojančių lentelių (toliau - lentelės) rengimui;
b)
bendrų tyrimų, kuriais analizuojamas nuo suinteresuotųjų įmonių nepriklausančių aplinkybių tikėtinas poveikis ateities žalos atlyginimo reikalavimų, susijusių su tam tikra rizika ar rizikos rūšimi, dažnumui ar mastui arba skirtingų rūšių investicijų pelningumui (toliau - tyrimai), vykdymo ir tokių tyrimų rezultatų platinimo.
3 straipsnis
Išimties taikymo sąlygos
1. 2 straipsnio a punkte numatyta išimtis taikoma su sąlyga, kad duomenų rinkiniai ar lentelės:
a)
yra grindžiami per keletą stebėjimo laikotarpiui pasirinktų rizikos metų surinktais su tokia pačia arba palyginama rizika susijusiais pakankamos apimties duomenimis, kuriuos būtų galima statistiškai tvarkyti ir gauti, be kitų elementų, duomenis apie:
i)
reikalavimų dėl žalos atlyginimo, gautų per tą laikotarpį, skaičių;
ii)
atskirų rizikos, nuo kurios buvo apdrausta kiekvienais stebėjimo laikotarpio rizikos metais, rūšių skaičių;
iii)
bendrą sumą, išmokėtą arba mokėtiną pagal per tą laikotarpį pateiktus žalos atlyginimo reikalavimus;
iv)
bendrą apdrausto kapitalo sumą kiekvienais rizikos metais per stebėjimui pasirinktą laikotarpį;
b)
juose pateikiama turimų statistinių duomenų analizė, kurios išsamumas atitinka aktuarinius poreikius;
c)
juose jokia forma nepateikiama nenumatytų išlaidų elementų, iš rezervų gaunamų pajamų, administracinių ar komercinių sąnaudų arba fiskalinių ar parafiskalinių įmokų ir neatsižvelgiama nei į pajamas iš investicijų, nei į numatomą pelną.
2. 2 straipsnyje numatytos išimtys taikomos su sąlyga, kad duomenų rinkiniai, lentelės ar tyrimų rezultatai:
a)
juose neatskleidžiamos susijusios draudimo įmonės ir bet kokios apdraustosios šalys;
b)
sudaromi ir platinami nurodant, kad yra neįpareigojantys;
c)
juose neatskleidžiamas komercinių įmokų dydis;
d)
yra prieinami pagrįstomis, prieinamomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis bet kokiai draudimo įmonei, prašančiai jų kopijos, įskaitant draudimo įmones, neveikiančias toje geografinėje ar produkto rinkoje, su kuria šie duomenų rinkiniai, lentelės ar tyrimai yra susiję;
e)
yra prieinami pagrįstomis, prieinamomis ir nediskriminacinėmis sąlygomis vartotojų organizacijoms arba klientų organizacijoms, konkrečiai ir tiksliai prašančioms suteikti galimybę susipažinti su jais esant tinkamai pagrįstai priežasčiai, išskyrus kai konfidencialumą pateisina objektyvūs visuomenės saugumo sumetimai.
4 straipsnis
Susitarimai, kuriems netaikomos išimtys
2 straipsnyje numatytos išimtys netaikomos, kai dalyvaujančios įmonės tarpusavyje įsipareigoja ar įpareigoja kitas įmones nenaudoti duomenų rinkinių ar lentelių, kurie skiriasi nuo 2 straipsnio a dalyje nurodytų duomenų rinkinių ar lentelių, arba nenukrypti nuo 2 straipsnio b dalyje minimų tyrimų rezultatų.
III SKYRIUS
TAM TIKRŲ RŪŠIŲ RIZIKOS BENDRAS DRAUDIMAS
5 straipsnis
Išimtis
Remiantis Sutarties 101 straipsnio 3 dalimi ir atsižvelgiant į šio reglamento nuostatas, Sutarties 101 straipsnio 1 dalis netaikoma dviejų arba daugiau draudimo sektoriaus įmonių susitarimams dėl draudimo įmonių grupių arba draudimo įmonių ir perdraudimo įmonių grupių steigimo ir veikimo, bendrai apdraudžiant tam tikros rūšies riziką bendro draudimo ar perdraudimo forma.
6 straipsnis
Išimties taikymas ir rinkos dalies ribos
1. Bendro draudimo ar bendro perdraudimo grupėms, sukurtoms tik tam, kad draustų nuo naujos rizikos, 5 straipsnyje numatyta išimtis galioja trejus metus nuo pirmojo grupės įsteigimo datos, nepriklausomai nuo grupės rinkos dalies.
2. Bendro draudimo ar bendro perdraudimo grupėms, nepatenkančioms į 1 dalies taikymo sritį, 5 straipsnyje numatyta išimtis taikoma tol, kol galioja šis reglamentas su sąlyga, kad bendra rinkos dalis, priklausanti dalyvaujančioms įmonėms, neviršija:
a)
bendro draudimo grupių atveju 20 % bet kurios atitinkamos rinkos dalies;
b)
bendro perdraudimo grupių atveju 25 % bet kurios atitinkamos rinkos dalies.
3. Apskaičiuojant dalyvaujančių įmonių rinkos dalį atitinkamoje rinkoje, atsižvelgiama į:
a)
konkrečioje grupėje dalyvaujančių įmonių rinkos dalį;
b)
dalyvaujančios įmonės rinkos dalį kitoje grupėje, veikiančioje toje pačioje atitinkamoje rinkoje, kaip ir konkreti grupė, kuriai dalyvaujanti įmonė priklauso; ir
c)
toje pačioje atitinkamoje rinkoje, kaip ir konkreti grupė, veikiančios dalyvaujančios įmonės, rinkos dalį už bet kurios grupės ribų.
4. Taikant 2 dalyje numatytas rinkos dalies ribas, laikomasi šių taisyklių:
a)
rinkos dalis skaičiuojama bendrųjų pajamų iš įmokų pagrindu; jeigu duomenų apie bendrąsias pajamas iš įmokų nėra, nustatant atitinkamos įmonės rinkos dalį galima remtis kita patikima rinkos informacija pagrįstais skaičiavimais, įskaitant suteiktą draudimo apsaugą ar apdraustos rizikos vertę;
b)
rinkos dalis apskaičiuojama remiantis praėjusių kalendorinių metų duomenimis.
5. Jei 2 dalies a punkte paminėta rinkos dalis iš pradžių neviršija 20 %, o vėliau padidėja, bet neviršija 25 %, 5 straipsnyje numatyta išimtis toliau taikoma dvejus kalendorinius metus iš eilės nuo tų metų, kai užimama rinkos dalis pirmą kartą viršijo 20 % ribą.
6. Jei 2 dalies a punkte paminėta rinkos dalis iš pradžių neviršija 20 %, o vėliau viršija 25 %, 5 straipsnyje numatyta išimtis toliau taikoma vienerius kalendorinius metus nuo tų metų, kai užimama rinkos dalis pirmą kartą viršijo 25 % ribą.
7. 5 ir 6 dalyse numatytos nuostatos negali būti taikomos kartu, kad nebūtų viršytas dvejų kalendorinių metų laikotarpis.
8. Jei 2 dalies b punkte paminėta rinkos dalis iš pradžių neviršija 25 %, o vėliau padidėja, bet neviršija 30 %, 5 straipsnyje numatyta išimtis toliau taikoma dvejus kalendorinius metus iš eilės nuo tų metų, kai užimama rinkos dalis pirmą kartą viršijo 25 % ribą.
9. Jei 2 dalies b punkte paminėta rinkos dalis iš pradžių neviršija 25 %, o vėliau viršija 30 %, 5 straipsnyje numatyta išimtis toliau taikoma vienerius kalendorinius metus nuo tų metų, kai užimama rinkos dalis pirmą kartą viršijo 30 % ribą.
10. 8 ir 9 dalyse numatytos nuostatos negali būti taikomos kartu, kad nebūtų viršytas dvejų kalendorinių metų laikotarpis.
7 straipsnis
Išimties taikymo sąlygos
5 straipsnyje numatyta išimtis taikoma su sąlyga, kad:
a)
kiekviena dalyvaujanti įmonė, per pagrįstą pranešimo laikotarpį pranešdama apie pasitraukimą, turi teisę pasitraukti iš grupės, nepatirdama jokių sankcijų;
b)
grupės taisyklės nė vienos dalyvaujančios įmonės neįpareigoja visiškai ar iš dalies drausti ar perdrausti per grupę bet kokios rūšies riziką, kuriai grupė teikia draudimo apsaugą; taisyklės taip pat nė vienos dalyvaujančios įmonės įpareigoja, kad ši ne per grupę visiškai ar iš dalies nedraustų ar neperdraustų bet kokios rūšies rizikos, kuriai grupė teikia draudimo apsaugą;
c)
grupės taisyklės neapriboja grupės ar joje dalyvaujančių įmonių veiklos rizikos tam tikroje geografinėje Sąjungos dalyje draudimu ar perdraudimu;
d)
susitarimu neribojama gamybos ar pardavimo apimtis;
e)
susitarimu nepaskirstomos rinkos ar klientai; ir
f)
bendro perdraudimo grupės nariai nederina komercinių įmokų, taikomų tiesioginiam draudimui.
IV SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
8 straipsnis
Pereinamasis laikotarpis
Sutarties 101 straipsnio 1 dalyje nustatytas draudimas nuo 2010 m. balandžio 1 d. iki 2010 m. rugsėjo 30 d. netaikomas 2010 m. kovo 31 d. jau galiojantiems susitarimams, kurie neatitinka šiame reglamente numatytų išimties suteikimo sąlygų, bet atitinka išimties suteikimo sąlygas, numatytas Reglamentu (EB) Nr. 358/2003.
9 straipsnis
Galiojimo laikotarpis
Šis reglamentas įsigalioja 2010 m. balandžio 1 d.
Jis galioja iki 2017 m. kovo 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 24 d.