NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 765/2012
ze dne 13. června 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 28. července 2011 přijal orgán Světové obchodní organizace (WTO) pro řešení sporů zprávu odvolacího orgánu a zprávu skupiny odborníků ve znění zprávy odvolacího orgánu (dále jen „zprávy“) ve věci „Evropská společenství - konečná antidumpingová opatření uložená na některé spojovací prostředky ze železa nebo oceli pocházející z Číny“ (2).
(2)
Ve zprávách bylo mimo jiné shledáno, že čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“), je v rozporu s čl. 6 odst. 10, čl. 9 odst. 2 a čl. 18 odst. 4 antidumpingové dohody WTO a s čl. XVI odst. 4 Dohody o WTO. Ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví, že jednotliví vyvážející výrobci v zemích bez tržního hospodářství, kterým nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení, budou podléhat celostátní celní sazbě, pokud tito vývozci nemohou prokázat, že splňují podmínky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení.
(3)
Odvolací orgán shledal, že čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví domněnku, že vyvážející výrobci působící v zemích bez tržního hospodářství nemají nárok na individuální zacházení a aby byli pro takové zacházení způsobilí, musejí prokázat, že splňují kritéria zkoušky pro individuální zacházení. Podle odvolacího orgánu není pro takovou domněnku v příslušných dohodách WTO stanoven žádný právní základ.
(4)
Odvolací orgán však vyjasnil, že při stanovení jediného dumpingového rozpětí a jediného antidumpingového cla pro několik vývozců bude soulad takového stanovení s čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO záviset na situacích, které by naznačovaly, že dva nebo více vývozců, ač právně odlišných, jsou v takovém vztahu, že by měli být považováni za jediný subjekt. Takové situace mohou zahrnovat: i) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; ii) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi státem a vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; a iii) kontrolu nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci. V tomto ohledu by se podmínky v navrhovaných změnách čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, které odrážejí tyto situace, měly chápat s ohledem na vysvětlení odvolacího orgánu, aniž jsou dotčeny podmínky stejného nebo podobného znění v jiných ustanoveních základního antidumpingového nařízení.
(5)
Dne 18. srpna 2011 informovala Unie orgán WTO pro řešení sporů o tom, že zamýšlí provést doporučení a rozhodnutí uvedeného orgánu v tomto sporu způsobem, který respektuje její povinnosti v rámci WTO.
(6)
Za tímto účelem je nezbytné změnit ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovoz výrobků nezávisle na jejich původu, pokud bylo zjištěno, že je dumpingový a způsobuje újmu, s výjimkou dovozu krytého závazky podle tohoto nařízení.
V nařízení o uložení antidumpingových opatření se clo stanoví pro každého dodavatele nebo není-li to proveditelné, pro danou dodavatelskou zemi. Dodavatelé, kteří jsou právně odlišní od ostatních dodavatelů nebo právně odlišní od dotyčného státu, však mohou být pro účely stanovení cla považováni za jediný subjekt. V případě použití tohoto pododstavce může být přihlédnuto k takovým faktorům, jako je existence strukturálních a podnikových vazeb mezi dodavateli a státem nebo mezi dodavateli navzájem, kontrola nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci, nebo hospodářská struktura dodavatelské země.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na všechna šetření zahájená podle nařízení (ES) č. 1225/2009 po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. června 2012.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 765/2012
2012 m. birželio 13 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 207 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
kadangi:
(1)
2011 m. liepos 28 d. Pasaulio prekybos organizacijos (toliau - PPO) ginčų sprendimo taryba (toliau - GST) patvirtino apeliacinio komiteto ataskaitą ir šia ataskaita iš dalies pakeistą kolegijos ataskaitą (toliau - ataskaitos) ginče „Europos Bendrijos - galutinės antidempingo priemonės dėl tam tikrų geležinių ar plieninių tvirtinimo detalių iš Kinijos“ (2);
(2)
ataskaitose, be kita ko, konstatuota, kad 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (3) (toliau - pagrindinis antidempingo reglamentas) 9 straipsnio 5 dalis prieštarauja PPO antidempingo susitarimo 6 straipsnio 10 daliai, 9 straipsnio 2 daliai ir 18 straipsnio 4 daliai bei PPO susitarimo XVI straipsnio 4 daliai. Pagrindinio antidempingo reglamento 9 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad tam tikriems ne rinkos ekonomikos šalių eksportuojantiems gamintojams, kurie nepripažįstami dirbančiais rinkos ekonomikos režimu pagal pagrindinio antidempingo reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punktą, taikomas visoje šalyje galiojantis muito tarifas, išskyrus atvejus, kai tokie eksportuotojai gali įrodyti, kad jie atitinka pagrindinio antidempingo reglamento 9 straipsnio 5 dalyje nustatytas individualaus režimo (toliau - IR) sąlygas;
(3)
apeliacinis komitetas nusprendė, kad pagrindinio antidempingo reglamento 9 straipsnio 5 dalyje nustatyta prezumpcija, jog ne rinkos ekonomikos šalyse veiklą vykdantys eksportuojantys gamintojai neturi teisės į IR ir kad tam, kad atitiktų IR keliamas sąlygas, jie turi pareigą įrodyti, jog jie atitinka IR nustatymo kriterijus. Apeliacinio komiteto nuomone, atitinkamuose PPO susitarimuose nenumatytas joks teisinis pagrindas tokiai prezumpcijai;
(4)
tačiau apeliacinis komitetas paaiškino, kad, nustatant vienodą dempingo skirtumą ir vienodą antidempingo muitą tam tikram eksportuotojų skaičiui, to nustatymo atitikimas PPO antidempingo susitarimo 6 straipsnio 10 daliai ir 9 straipsnio 2 daliai priklausys nuo aplinkybių, rodančių, jog du ar daugiau eksportuotojų, nors ir teisiškai atskiri, yra taip susiję, kad reikėtų juos laikyti vienu subjektu, buvimo. Tokios aplinkybės gali apimti: i) tokius korporatyvius ir struktūrinius eksportuotojų ryšius, kaip bendra kontrolė, kapitalas ir valdymas; ii) tokius korporatyvius ir struktūrinius valstybės ir eksportuotojų ryšius, kaip bendra kontrolė, kapitalas ir valdymas ir iii) valstybės kontrolę ar esminę įtaką kainodarai ir gamybai. Šiuo atžvilgiu siūlomuose pagrindinio antidempingo reglamento 9 straipsnio 5 dalies pakeitimuose išdėstytos minėtas aplinkybes atitinkančios nuostatos turėtų būti aiškinamos atsižvelgiant į apeliacinio komiteto paaiškinimus ir nedarant poveikio taip pat ar panašiai suformuluotoms kitoms pagrindinio antidempingo reglamento nuostatoms;
(5)
2011 m. rugpjūčio 18 d. Sąjunga pranešė GST ketinanti įgyvendinti GST rekomendacijas ir sprendimus šiame ginče taip, kad laikytųsi savo įsipareigojimų PPO;
(6)
tuo tikslu būtina iš dalies pakeisti pagrindinio antidempingo reglamento 9 straipsnio 5 dalies nuostatas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 9 straipsnio 5 dalis pakeičiama taip:
„5. Kiekvienu atveju atitinkamo dydžio antidempingo muitas nustatomas nediskriminaciniu pagrindu produktui, importuojamam dempingo kaina iš visų šaltinių ir darančiam žalos, išskyrus jo importą iš tų šaltinių, kurių įsipareigojimai buvo priimti pagal šio reglamento sąlygas.
Reglamente, kuriuo nustatomos antidempingo priemonės, nustatomas muitas kiekvienam tiekėjui arba, jei tai nepraktiška, - atitinkamai valstybei, iš kurios tiekiama. Vis dėlto tiekėjai, kurie teisiškai yra atskiri nuo kitų tiekėjų arba nuo valstybės, muito nustatymo tikslais gali būti laikomi vienu subjektu. Taikant šią pastraipą galima atsižvelgti į tokius veiksnius, kaip tiekėjų ir valstybės ar tiekėjų tarpusavio struktūriniai ar korporatyvūs ryšiai, valstybės kontrolė ar esminė įtaka kainodarai ir gamybai arba ekonominė valstybės, iš kurios tiekiama, santvarka.“
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos jis taikomas visiems tyrimams, pradėtiems remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1225/2009.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2012 m. birželio 13 d.