ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se opatření SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08), které Francie hodlá zavést na podporu přístavního sektoru
(oznámeno pod číslem K(2011) 4391)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/519/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (1), a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky (2) v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (3), a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 4. prosince 2008 oznámily francouzské orgány v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) režim podpory, který spočívá v daňových opatřeních doprovázejících reformu přístavního sektoru stanovenou zákonem č. 2008-660 ze dne 4. července 2008 (4). Toto oznámení bylo zaregistrováno pod číslem N 614/08.
(2)
Oznámená daňová úprava měla za cíl doprovázet převádění zařízení pro překládku v přístavech na soukromé provozovatele stanovené reformou. Tato úprava zahrnovala dvě opatření, tj. za prvé, sestupné snižování po omezenou dobu pěti let hodnoty nájemného, která slouží jako základ pro výpočet místních daní soukromých provozovatelů, kteří nabyli zařízení pro překládku v přístavech, a za druhé možnost místních orgánů, které spravují námořní přístavy, na dobu šesti let osvobodit od daně z podnikání podniky, jež se zabývají překládkou.
(3)
Dopisem ze dne 11. prosince 2008 Komise vyzvala francouzské orgány, aby poskytly doplňující informace, nejen o oznámené daňové úpravě, ale také o postupu, kterým velké námořní přístavy postoupí zařízení, vybavení a specifické instalace pro překládku v přístavech. Na základě žádosti francouzských orgánů byla lhůta pro odpověď prodloužena do 9. února 2009.
(4)
Dne 28. ledna 2009 došlo ke schůzce mezi francouzskými orgány a útvary Komise. Dopisem ze dne 10. února 2009 francouzské orgány předaly Komisi doplňující informace.
(5)
Dopisem ze dne 9. dubna 2009 (D/2165) oznámila Komise francouzským orgánům své rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Toto rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (5). Týká se oznámené daňové úpravy, ale rovněž postupu týkajícího se postoupení zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech. Na základě tohoto rozhodnutí vyzvala Komise Francii a ostatní zúčastněné strany k podání připomínek ve stanovené lhůtě.
(6)
Komise obdržela dne 11. května 2009 (A/18191) připomínky francouzských orgánů. Také obdržela ve stanovené lhůtě připomínky jedné zúčastněné strany, tj. Evropské organizace námořních přístavů (ESPO). Připomínky ESPO byly předány francouzským orgánům dopisem ze dne 16. července 2009 (D/60307), jež je připomínkovaly dopisem ze dne 27. srpna 2009 (A/28446).
(7)
Dne 30. listopadu 2009 proběhla schůzka mezi francouzskými orgány a útvary Komise. Dopisy ze dne 25. ledna 2010 (A/3263) a 24. března 2010 (A/5136) francouzské orgány Komisi předaly doplňující informace.
(8)
Dopisem ze dne 9. června 2010 (D/7519) a v rámci reformy daně z podnikání, k níž ve Francii došlo, požádala Komise francouzské orgány, aby poskytly doplňující informace. Cílem tohoto dopisu Komise bylo získat informace objasňující dopad zrušení daně z podnikání na oznámenou úpravu a postup.
(9)
Dopisem ze dne 2. července 2010 francouzské orgány zažádaly o prodloužení lhůty pro odpověď, jež jim byla stanovena. Odpověď francouzských orgánů byla Komisi doručena dopisem ze dne 4. srpna 2010 (A/11533).
(10)
Francouzské orgány tímto dopisem informovaly Komisi, že stahují své oznámení o daňovém opatření v rozsahu, jež se týkal možnosti místních orgánů, jež spravují námořní přístavy, na dobu šesti let svobodit od daně z podnikání podniky, jež se zabývají překládkou. Podle tohoto opatření bylo v zásadě možné za určitých podmínek a v období 2010 až 2015 nezahrnout do výpočtu daně z podnikání hodnotu nájmu za zařízení, vybavení a specifické instalace pro překládku v přístavech. Tato možnost již není ovšem relevantní vzhledem ke zrušení daně z podnikání a byla ostatně také zrušena finančním zákonem na rok 2010.
(11)
Oznámené daňové opatření týkající se sestupného snižování po omezenou dobu hodnoty nájemného, která slouží ke stanovení místních daní soukromých provozovatelů, kteří nabyli zařízení, vybavení a instalace pro překládku ve velkých námořních přístavech, se podle informací francouzských orgánů uvedených v jejich dopise ze dne 2. července 2010 uplatňuje rovněž na pozemkovou daň podniků, které podléhají hospodářské teritoriální kvótě (6), která nahrazuje daň z podnikání. Francouzské orgány v této souvislosti informovaly Komisi o totožnosti čtyř podniků, které z tohoto opatření profitovaly (7), a o výši daňového zvýhodnění, jež z opatření vyplývala pro každý z podniků.
(12)
Aktualizovaná kvantifikace získaných daňových zvýhodnění přinesla třem dotyčným podnikům nižší osvobození od daně, než je strop ve výši 200 000 EUR za období tří po sobě následujících let stanovený nařízením Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (8). U čtvrtého z dotyčných podniků byla situace jiná.
(13)
V této souvislosti a na základě četných kontaktů s Komisí se francouzské orgány rozhodly omezit zvýhodnění podnikům dané tímto opatřením uvedeným v bodě 11 stropem ve výši, jež odpovídá nařízení (ES) č. 1998/2006 a je v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením.
(14)
Dopisem ze dne 20. ledna 2011 informovaly francouzské orgány Komisi o přijetí článku 36 opraveného finančního zákona na rok 2010 (9) č. 2010-1658 ze dne 29. prosince 2010, který nadřazuje nařízení (ES) č. 1998/2006 nad využívání sestupného snižování daně v rámci reformy přístavního sektoru. Francouzské orgány rovněž Komisi informovaly o stažení svého oznámení týkajícího se posledního z daňových opatření reformy přístavního sektoru.
(15)
Komise bere na vědomí stažení oznámení francouzskými orgány v rozsahu týkajícím se všech oznámených daňových úprav. Toto rozhodnutí se týká pouze postupu týkajícího se postoupení zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech, jenž byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 8. dubna 2009. Toto rozhodnutí se netýká podmínek využívání zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech před nebo po postoupení.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1. Souvislosti
(16)
Dotyčné opatření se týká reformy přístavního sektoru, která je předmětem zákona o reformě přístavního sektoru (10). Cílem této reformy je zlepšit výkonnost a konkurenceschopnost francouzských námořních přístavů (Dunkerque, Le Havre, Nantes Saint Nazaire, La Rochelle, Bordeaux a Marseille).
(17)
V této souvislosti se zákon o reformě přístavního sektoru zaměřuje na:
-
novou definici poslání autonomních přístavů, jež získávají na metropolitním území Francie označení „velké námořní přístavy“ (11),
-
modernizaci správy velkých námořních přístavů,
-
organizaci koordinace mezi přístavy nalézajícími se na stejném mořském pobřeží nebo u stejné říční tepny,
-
zjednodušení a racionalizaci překládky v přístavech podle modelu hlavních evropských přístavů se zavedením integrovaných provozovatelů terminálů odpovědných za všechny úkony překládky.
(18)
Poslání velkých námořních přístavů se zkoncentruje na jejich výsadní pravomoci (ochrana, bezpečnost a přístavní policie) a na funkce spojené s územním plánováním přístavní oblasti. Oproti tomu integrovaní provozovatelé terminálů budou zodpovědní za všechny úkony překládky za účelem zvýšení efektivity těchto činností.
(19)
Francouzské orgány upřesnily, že převedení činností překládky v přístavech, jež jsou pořád vykonávány velkými námořními přístavy, na soukromé provozovatele pomocí postupu týkajícího se postoupení zařízení ve velkých námořních přístavech je třeba chápat v kontextu cíle zjednodušení a racionalizace překládky v přístavech. Rovněž uvedly, že reforma přibližuje francouzský systém evropskému modelu, v rámci kterého jsou funkce přístavního orgánu a provozovatele přístavu jasně odděleny, přičemž provozovatel je nejčastěji soukromý podnik.
2.2. Postup týkající se postoupení zařízení
(20)
Velké námořní přístavy přestanou využívat zařízení, vybavení a specifické instalace pro překládku v přístavech (dále jen „zařízení pro překládku“), jež předají soukromým podnikům podle postupu prodeje popsaného v článku 9 zákona o reformě přístavního sektoru.
(21)
Podle tohoto ustanovení (12) se postup prodeje zařízení pro překládku a postoupení věcných práv, které jsou s nimi spojeny, dělí na dvě etapy:
-
v prvé řadě velký námořní přístav jedná o způsobech převedení zařízení pro překládku s provozovateli, kteří již pravidelně využívali služeb přístavu nebo již významným způsobem investovali do terminálu,
-
pokud v dotyčném přístavu nejsou žádní provozovatelé nebo jednání nevedou ke zdárnému konci ve lhůtě tří měsíců, velký námořní přístav vyhlásí výběrové řízení v rámci transparentního a nediskriminačního postupu,
-
pokud není výběrové řízení úspěšné a v případě, že tak stanoví strategický projekt velkého námořního přístavu, může přístav ustavit dceřinou společnost, které je posléze svěřena dotyčná činnost. Po uplynutí doby pěti let je vyhlášeno nové výběrové řízení. Na základě výběrového řízení jsou uzavřeny dohody o terminálu s provozovateli, kteří byli vybráni.
(22)
Podle článku 9 zákona o reformě přístavního sektoru je za dohled nad řádným průběhem a transparentností postupu týkajícího se postoupení zařízení odpovědná nezávislá státní komise (la commission nationale d’évaluation des cessions d’outillages portuaires; státní komise pro hodnocení postoupení zařízení přístavů, dále jen „CNECOP“) (13). Její rolí je vydávat stanovisko k ocenění majetku před postoupením. V této souvislosti musí vzít v potaz hospodářskou rovnováhu a perspektivy rozvoje činnosti. Pro účely tohoto ocenění si může CNECOP vyžádat stanovisko odborníka k ocenění hodnoty majetku.
(23)
Stanoviska CNECOP jsou vydávána na základě návrhů aktu postoupení, které musí být povinnou součástí dokumentace poskytované předsedy představenstev velkých námořních přístavů v souladu s článkem 9 zákona o reformě přístavního sektoru. Tyto návrhy obsahují popis postoupeného zařízení, jeho prodejní cenu a podmínky jeho financování.
(24)
Bez předchozího stanoviska CNECOP nemůže být podepsán žádný definitivní akt postoupení. Jedná se o stanovisko (nezávazné), jež je zveřejněno na celostátní i místní úrovni.
(25)
Členy CNECOP jsou mimo jiné soudce Účetního dvora, představitel místních orgánů a kvalifikovaná osobnost vybraná na základě kompetentnosti pro oblast přístavního sektoru. Funkce člena CNECOP je neslučitelná s jinými funkcemi souvisejícími s odpovědností za vedení velkých námořních přístavů či podniků překládky, jež mají získat veřejná zařízení, nebo dohledu nad nimi, a to po celou dobu jejího funkčního období a ještě pět let po jeho skončení.
3. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(26)
Ve svém rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uváděla, že nelze vyloučit, že postoupení zařízení pro překládku v rámci postupu přímou dohodou neobsahuje prvky podpory. Komise konstatovala, že stanovisko CNECOP není v tomto ohledu závazné. Nicméně v situaci, kdy stanovisko není závazné, Komise vyjádřila pochybnosti, zda majetek bude prodáván za tržní cenu. Komise si rovněž kladla otázku týkající se nezávislosti členů CNECOP.
(27)
Při zkoumání slučitelnosti tohoto postupu týkajícího se postoupení zařízení pro překládku s vnitřním trhem došla Komise k závěru, že zřejmě nelze na tuto záležitost uplatnit žádnou z výjimek stanovených v odstavcích 2 a 3 článku 107 SFEU.
(28)
Komise se v důsledku toho rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení, aby odstranila své pochybnosti ohledně označení dotyčného postupu týkajícího se postoupení zařízení pro překládku za státní podporu a slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem.
4. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(29)
Co se týče povahy stanovisek CNECOP, francouzské orgány připomínají, že tato komise je složena ze čtyř nezávislých členů a její předseda je jedním ze soudců Účetního dvora, přičemž je jmenován jeho prvním předsedou, a vydává stanovisko k dokumentaci o postoupení veřejných zařízení, kterou jí poskytují předsedové představenstev velkých námořních přístavů. Tato dokumentace zahrnuje popis postupu přímou dohodou, seznam postoupeného majetku, návrh aktu postoupení udávající především dohodnutou prodejní cenu a předpokládané podmínky využití terminálu.
(30)
Také připomínají, že poslání CNECOP, v souladu s článkem L. 3211-18 všeobecného zákoníku o majetku veřejnoprávních osob, spočívá zejména v zajištění toho, že veřejná zařízení nebudou postoupena „ani zdarma, ani za cenu nižší, než je tržní hodnota“, odpovídaje tak požadavku na postupování veřejného majetku za tržní cenu.
(31)
Doplňují, že tato komise vydává stanovisko, jež se zveřejní, aby se předešlo každému postoupení za nižší než tržní cenu, a v tomto ohledu se zavazuje, že toto stanovisko bude zveřejněno v úředním věstníku ministerstva životního prostředí, energetiky, trvale udržitelného rozvoje a územního plánování na jeho internetové stránce, stejně jako na místní úrovni formou vyvěšení v každém velkém námořním přístavu. Francouzské orgány mimochodem potvrzují, že každému předsedovi představenstva velkého námořního přístavu - jehož ředitel má na starosti ochranu zájmů přístavu - doručí dopis, ve kterém budou znovu popsány pracovní postupy CNECOP a pravidla postoupení veřejného majetku, které musí povinně dodržovat.
(32)
V této souvislosti francouzské orgány dodávají, že je možné předsedům představenstev v souladu s článkem L. 313-6 zákoníku o finančních soudech uložit pokutu ve výši až dvojnásobku hrubé roční odměny nebo mzdy, na které mají v okamžiku protiprávního jednání nárok, z důvodů neodůvodněné výhody, již měli v úmyslu poskytnout nebo ji poskytli jiné osobě, ať už se jedná o výhody peněžité nebo věcný prospěch, způsobující újmu státní pokladně, správnímu celku nebo zúčastněnému subjektu.
(33)
Francouzské orgány se rovněž zavazují oznámit Evropské komisi ještě před podpisem aktu postoupení každé rozhodnutí předsedy představenstva velkého námořního přístavu, jež by se odchylovalo od stanoviska CNECOP.
(34)
Co se týče kompetentnosti a nezávislosti členů CNECOP, francouzské orgány předávají Komisi životopisy jejích čtyř členů, včetně jejího předsedy, a podrobně informují o kvalifikaci každého ze členů ve vztahu k pravomocem CNECOP. Podle francouzských orgánů všechny tyto osobnosti byly údajně navrženy z důvodu jejich znalosti procesu převádění a privatizace a jejich zkušenosti v oblasti přístavního sektoru, jak dokládaly jejich životopisy.
(35)
V této souvislosti francouzské orgány připomínají, že nezávislost soudců Účetního dvora vůči moci zákonodárné a výkonné je zaručena ústavou ze dne 4. října 1958 a je potvrzena rozhodnutím Ústavní rady 2001-448 DC ze dne 25. července 2001. Nezávislost členů parlamentu vůči moci výkonné je zaručena článkem 16 Deklarace práv člověka a občana ze dne 26. srpna 1789, která zakotvuje zásadu dělby moci a je obsažena v preambuli ústavy ze dne 4. října 1958.
(36)
Francouzské orgány rovněž připomínají, že v souladu s článkem 6 výnosu č. 2008-1032 ze dne 9. října 2008, který provádí zákon č. 2008-660 (14), jsou pravidla neslučitelnosti, jež představují dodatečnou záruku nezávislosti členů CNECOP, pro její členy závazná po dobu jejich funkčního období a ještě pěti let po jeho skočení. Funkce člena CNECOP je neslučitelná:
-
s mandátem člena správní rady, představenstva a dozorčí rady společnosti, jež se zabývá překládkou v přístavech a která nabyla veřejná přístavní zařízení, nebo s výkonem činnosti odměňované takovým podnikem, a
-
s mandátem člena správní rady nebo představenstva velkého námořního přístavu.
(37)
Nakonec se připomíná, že odborná kapacita CNECOP může být posílena tím, že je v souladu s článkem 7 výnosu 2008-1032 ze dne 9. října 2008 (viz výše) možné vyžádat si stanovisko odborníka za účelem přesnějšího ocenění majetku ještě před jeho postoupením podniku překládky.
(38)
Ve smyslu již uvedeného se francouzské orgány domnívají, že postupy týkající se postoupení stanovené zákonem o reformě přístavního sektoru pamatují na všechny záruky, jež jsou dostatečné pro to, aby k postoupení zařízení pro překládku v přístavech a věcných práv, které jsou s nimi spojeny, došlo za tržní hodnotu, a nebyl tedy přítomen žádný prvek státní podpory.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÉ STRANY A PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(39)
Na podporu francouzského postoje organizace ESPO prohlásila, že dotyčná reforma zavedením modelu „landlord“ přispívá ke zlepšení konkurenceschopnosti francouzských přístavů a k celkové výkonnosti evropských přístavů. Převedení činností překládky v přístavech velkými námořními přístavy na soukromé provozovatele fakticky zmodernizuje správu velkých francouzských námořních přístavů a přizpůsobí je modelu, který je v Evropské unii a ve světě nejrozšířenější.
(40)
Vzhledem ke komplexnosti takové reformy a jejím sociálním a finančním dopadům ESPO upozorňuje, že podpora členského státu reformě takového rozsahu je často jedinou možností, jak ji učinit přijatelnou pro všechny zúčastněné.
(41)
Přestože si ESPO nepřeje podrobně posuzovat, zda lze dotyčná opatření považovat za státní podporu, podotýká, že podmínky ocenění zařízení jsou dostatečné pro zajištění toho, aby k jejich postoupení došlo za tržní cenu.
(42)
Francouzské orgány berou na vědomí připomínky ESPO.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(43)
Na základě formálního vyšetřovacího řízení zahájeného v souladu s čl. 108 odst. 2 SFEU a vzhledem k argumentům, jež v této souvislosti předložily francouzské orgány a zúčastněná strana, se Komise domnívá, že dotyčné opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(44)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem“.
(45)
Ke kvalifikaci vnitrostátního opatření jako státní podpory musí být splněny následující kumulativní podmínky, a to: 1) dotčené opatření poskytuje zvýhodnění ze státních prostředků, 2) toto zvýhodnění je selektivní a 3) dotčené opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy (15).
(46)
Je nejprve třeba poznamenat, že v této souvislosti, aby bylo vyloučeno zvýhodnění, musí být všechen dotyčný veřejný majetek, tj. zařízení pro překládku v přístavech, prodán za tržní cenu.
(47)
V tomto ohledu si Komise všímá toho, že prodej zařízení pro překládku v přístavech se neuskutečňuje v rámci otevřeného, transparentního, nediskriminačního a nepodmíněného nabídkové řízení, neboť takové řízení je zahájeno pouze v případě, když přímá jednání s již přítomnými provozovateli nevedou ke zdárnému konci nebo když není přítomen žádný provozovatel (viz výše bod 21).
(48)
Komise nicméně konstatuje, že v případě přímého prodeje navrhovaný postup předpokládá ustavení státní komise pro oceňování postupovaného majetku, CNECOP. Komise si všímá toho, že CNECOP má za úkol ještě před postoupením vydat veřejné stanovisko k hodnotě majetku, jež je předmětem prodeje.
(49)
Ve svém rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise podotkla, že vzhledem k tomu, že stanovisko CNECOP není závazné, nemůže být vyloučeno, že majetek bude prodán za cenu nižší, než je cena tržní.
(50)
S přehlédnutím k pochybnostem vyjádřeným Komisí, francouzské orgány informovaly v dopisech ze dne 20. ledna 2010 a 24. března 2010 Komisi o tom, že ředitel dopravních služeb zaslal dopisy všem předsedům představenstev velkých námořních přístavů ve dnech 16. března 2009 a 18. ledna 2010, ve kterých objasnil rámec jednání o postoupení zařízení pro překládku v přístavech a upřesnil podmínky, jež musí být pro účely tohoto postoupení dodrženy.
(51)
V těchto dopisech byli předsedové představenstev velkých námořních přístavů na jedné straně informováni o tom, že CNECOP bude systematicky požadovat, aby si velké námořní přístavy nechaly vypracovat odborný posudek pro ocenění postupovaného majetku. V této souvislosti je nutné, aby ještě před předložením věci komisi CNECOP došlo k nezávislému technickému ocenění tržní hodnoty zařízení přístavu, které provede nezávislá kancelář znalců a které bude součástí dokumentace předložené komisi CNECOP.
(52)
Předsedové představenstev velkých námořních přístavů jsou na straně druhé informováni o tom že „přestože zákon nepřisuzuje stanoviskům CNECOP charakter nutného souhlasu, není možné je obejít“ a žádný akt postoupení, jež nebyl předmětem stanoviska CNECOP, nemůže být podepsán. Proto za předpokladu nesouhlasného stanoviska CNECOP je nutné buď „znovu otevřít jednání, jestliže lhůta pro předložení věci komisi CNECOP […] k tomu dává dostatek času, a případně předložit novou dokumentaci“, nebo „konstatovat neúspěch jednání a uskutečnit výběrové řízení“.
(53)
Rovněž se uvádí, že vládní komisaři pro velké námořní přístavy budou systematicky napadat výsledek každého rokování dozorčí rady přístavu, jež by obcházelo stanovisko CNECOP, a předsedům představenstev velkých námořních přístavů se připomíná, že jim hrozí sankce v případě, že při výkonu funkce poskytnou neodůvodněnou výhodu třetím osobám.
(54)
Komise se domnívá, že tyto instrukce určené předsedům představenstev velkých námořních přístavů týkající se povinnosti nechat si vypracovat nezávislé oceněné zařízení pro překládku k postoupení a závazného charakteru stanoviska CNECOP jsou dostatečné pro to, aby dotyčná zařízení nebyla prodána za cenu nižší, než je cena tržní.
(55)
Komise si všímá toho, že tato záruka je navíc posílena tím, že stanovisko CNECOP musí vejít ve známost jak na úrovni státu, což zajišťují státní orgány, tak na místní úrovni, za což mají odpovědnost dotyčné přístavy. Toto zveřejnění umožňuje v případě nutnosti napadnout podmínky postoupení dotyčných zařízení pro překládku.
(56)
Co se týče nezávislosti a kvalifikace členů CNECOP pro oceňování postupovaného majetku, předaly francouzské orgány Komisi životopisy jejích čtyř členů včetně předsedy.
(57)
Je zde zapotřebí konstatovat, že jeden z jejích členů, soudce Účetního dvora, byl navržen prvním předsedou Účetního dvora na post předsedy CNECOP a že má přímou profesní zkušenost s námořními záležitostmi. Francouzské orgány v této souvislosti připomínají, že nezávislost soudců Účetního dvora vůči moci zákonodárné a výkonné je zaručena ústavou ze dne 4. října 1958 a je potvrzena rozhodnutím Ústavní rady 2001-448 DC ze dne 25. července 2001.
(58)
Člen CNECOP, který zastupuje územní samosprávní celky má rovněž odbornou kvalifikaci s přímou vazbou na námořní přístavy. Francouzské orgány v této souvislosti připomínají, že nezávislost členů parlamentu vůči moci výkonné je zaručena článkem 16 Deklarace práv člověka a občana ze dne 26. srpna 1789, která zakotvuje zásadu dělby moci a je obsažena v preambuli ústavy ze dne 4. října 1958.
(59)
Co se týče dvou členů navržených coby kvalifikovaných osobností, je na základě jejich životopisů zřejmé, že jeden z nich je kompetentní pro oblast přístavního sektoru a druhý pro oblast převádění veřejného majetku.
(60)
Francouzské orgány rovněž zdůraznily, že v souladu s článkem 6 výnosu č. 2008-1032 ze dne 9. října 2008 (16), jsou pravidla neslučitelnosti, jež představují dodatečnou záruku nezávislosti členů CNECOP, pro její členy závazná po dobu jejich funkčního období a ještě pěti let po jeho skočení (viz bod 36).
(61)
Komise konstatuje, že tato pravidla neslučitelnosti představují v daném případě dodatečnou záruku nezávislosti členů CNECOP.
(62)
Na základě těchto skutečností a při specifických okolnostech tohoto případu je Komise toho názoru, že povinnost nechat si vypravovat posudek k ocenění tržní hodnoty zařízení od nezávislé kanceláře znalců, na základě kterého kvalifikování a nezávislí členové CNECOP vydají závazné stanovisko, je v zásadě zárukou toho, že postoupení proběhne v souladu s tržními podmínkami.
(63)
Při striktním dodržení podmínek a okolností uvedených v hlavě 6. Posouzení opatření se není nutné domnívat, že by postoupení zařízení pro překládku v přístavech, ke kterému dochází v souvislosti s přímým prodejem, mohlo poskytovat hospodářskou výhodu kupci tohoto materiálu. To se ovšem netýká případných jednotlivých transakcí, jež by striktně nedodržely uvedené podmínky.
7. ZÁVĚR
(64)
Na základě všech uvedených důvodů Komise
-
bere na vědomí stažení oznámení týkající se dvou opatření doprovázejících reformu přístavního sektoru oznámených z důvodů daňového dopadu, jež jsou uvedena v bodě 2 tohoto rozhodnutí,
-
se domnívá, že postup týkající se postoupení zařízení, vybavení a specifických instalací pro překládku v přístavech, který již byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 8. dubna 2009 a který je popsán v bodech 16 až 25 tohoto rozhodnutí, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření spočívající v převádění zařízení pro překládku v přístavech na soukromé provozovatele, které Francie hodlá zavést v rámci reformy přístavního sektoru stanovenou zákonem č. 2008-660 ze dne 4. července 2008, nepředstavuje podporu, na niž by se vztahoval čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Zavedení tohoto opatření se tímto povoluje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 29. června 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. birželio 29 d.
dėl priemonės SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08), kurią Prancūzija ketina įgyvendinti uostų sektoriuje
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 4391)
(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/519/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą (1), ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (2) pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (3) 108 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos nuostatas ir atsižvelgusi į jų pastabas,
kadangi,
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. gruodžio 4 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 3 dalį pranešė apie pagalbos schemą, kurią sudaro mokesčių priemonės, taikomos pagal 2008 m. liepos 4 d. Įstatymu Nr. 2008-660 nustatytą uostų reformą (4). Pranešimas buvo įregistruotas numeriu N 614/08.
(2)
Mokesčių mechanizmo, apie kurį pranešta, tikslas - padėti perleisti uosto aptarnavimo įrenginius privatiems veiklos vykdytojams, kaip numatyta pagal reformą. Šis mechanizmas sudarytas iš dviejų priemonių: pagal pirmąją priemonę ne ilgiau kaip penkerius metus laipsniškai mažinama nuomos vertė, kuria remiantis apskaičiuojami uosto aptarnavimo įrenginius perėmusių privačių veiklos vykdytojų vietos mokesčiai; pagal antrąją priemonę jūrų uostus valdančioms vietos valdžios institucijoms suteikiama galimybė ne ilgiau kaip šešerius metus aptarnavimo įmonių neapmokestinti verslo mokesčiu.
(3)
2008 m. gruodžio 11 d. raštu Komisija paragino Prancūzijos valdžios institucijas pateikti papildomos informacijos ne tik apie mokesčių mechanizmą, apie kurį pranešta, bet ir apie didžiųjų jūrų uostų vykdomą konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūrą. Prancūzijos valdžios institucijų prašymu atsakymo pateikimo terminas buvo pratęstas iki 2009 m. vasario 9 d.
(4)
2009 m. sausio 28 d. įvyko Prancūzijos valdžios institucijų ir Komisijos tarnybų susitikimas. 2009 m. vasario 10 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė papildomos informacijos.
(5)
2009 m. balandžio 9 d. raštu (D/2165) Komisija pranešė Prancūzijos valdžios institucijoms apie 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį. Šis sprendimas buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (5). Komisijos sprendime aptariamas mokesčių mechanizmas, apie kurį pranešta, taip pat konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūra. Šiame sprendime Komisija paragino Prancūziją ir suinteresuotąsias šalis per nustatytą laiką pateikti savo pastabas.
(6)
Prancūzijos valdžios institucijų pastabas Komisija gavo 2009 m. gegužės 11 d. (A/18191). Per nustatytą laiką ji taip pat gavo vienos suinteresuotosios šalies - Europos jūrų uostų organizacijos (toliau - ESPO) - pastabas. ESPO pastabos 2009 m. liepos 16 d. raštu (D/60307) buvo pateiktos Prancūzijos valdžios institucijoms, kurios jas pakomentavo 2009 m. rugpjūčio 27 d. raštu (A/28446).
(7)
2009 m. lapkričio 30 d. įvyko Prancūzijos valdžios institucijų ir Komisijos tarnybų susitikimas. 2010 m. sausio 25 d. raštu (A/3263) ir 2010 m. kovo 24 d. raštu (A/5136) Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė papildomos informacijos.
(8)
Atsižvelgdama į Prancūzijoje įvykdytą verslo mokesčio reformą, 2010 m. birželio 9 d. raštu (D/7519) Komisija paprašė Prancūzijos valdžios institucijų pateikti papildomos informacijos. Šiame rašte Komisija pageidavo, kad būtų paaiškintas verslo mokesčio panaikinimo poveikis mechanizmui, apie kurį pranešta, ir panaikinimo procedūrinės pasekmės.
(9)
2010 m. liepos 2 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos paprašė atidėti joms nustatytą atsakymo pateikimo terminą. Savo atsakymą Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė 2010 m. rugpjūčio 4 d. raštu (A/11533).
(10)
Šiame rašte Prancūzijos valdžios institucijos pranešė Komisijai, kad atsiima savo pranešimą apie mokesčių priemonės dalį, pagal kurią jūrų uostus valdančioms vietos valdžios institucijoms suteikiama galimybė ne ilgiau kaip šešerius metus atleisti aptarnavimo įmones nuo verslo mokesčio. Iš tikrųjų pagal šią priemonę buvo numatyta galimybė tam tikromis sąlygomis 2010-2015 m. neatsižvelgti į konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių nuomos vertę apskaičiuojant verslo mokestį. Ši galimybė tapo netikslinga panaikinus verslo mokestį, be to, ji buvo panaikinta 2010 m. finansų įstatymu.
(11)
Dėl su mokesčiais susijusios pranešimo dalies, pagal kurią ribotą laiką laipsniškai mažinama nuomos vertė, kuria remiantis nustatomi didžiųjų jūrų uostų įrankius, įrangą ir įrenginius perėmusių privačių veiklos vykdytojų vietos mokesčiai, Prancūzijos valdžios institucijos šiame 2010 m. liepos 2 d. rašte pranešė, kad šis mažinimas taip pat taikomas įmonių žemės mokesčiui, sudarančiam teritorinio verslo mokesčio (6), kuriuo pakeistas verslo mokestis, dalį. Šiuo klausimu Prancūzijos valdžios institucijos pranešė Komisijai keturių įmonių, kurioms ši priemonė taikoma (7), pavadinimus ir kiekvienos įmonės gaunamą su priemone susijusios mokestinės naudos sumą.
(12)
Apskaičiavus gaunamą mokestinę naudą paaiškėjo, kad dėl atleidimo nuo mokesčio trijų susijusių įmonių gaunama suma mažesnė negu 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (8) nustatyta viršutinė riba (200 000 EUR per trejus finansinius metus). Ketvirtosios susijusios įmonės gaunama suma buvo didesnė.
(13)
Po susirašinėjimo su Komisija Prancūzijos valdžios institucijos šiomis aplinkybėmis, remdamosi 11 konstatuojamoje dalinyje nurodyta priemone ir Reglamente (EB) Nr. 1998/2006 nustatytomis sąlygomis, nusprendė nustatyti įmonėms suteikiamos naudos viršutinę ribą.
(14)
Taigi Prancūzijos valdžios institucijos 2011 m. sausio 20 d. raštu pranešė Komisijai apie tai, kad priimtas 2010 m. gruodžio 29 d. Taisomojo 2010 m. finansų įstatymo Nr. 2010-1658 36 straipsnis (9), pagal kurį mokestis laipsniškai mažinamas, kaip numatyta vykdant uostų reformą, remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1998/2006. Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pranešė Komisijai, kad atsiima savo pranešimą dėl šios su mokesčiais susijusios uostų reformos dalies.
(15)
Komisija atsižvelgia į tai, kad Prancūzijos valdžios institucijos atsiėmė pranešimą dėl viso mokesčių mechanizmo. Šis sprendimas susijęs tik su konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūra, dėl kurios priimtas 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimas. Šiame sprendime neaptariamos konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių eksploatavimo sąlygos prieš juos perleidžiant arba juos perleidus.
2. APTARIAMOS PRIEMONĖS APRAŠYMAS
2.1. Aplinkybės
(16)
Aptariama priemonė nustatyta vykdant uostų reformą, numatytą Uostų reformos įstatyme (10). Šia reforma siekiama pagerinti Prancūzijos jūrų uostų (Diunkerko, Havro, Nanto-Sen Nazero, La Rošelio, Bordo ir Marselio) veiklos rezultatus ir konkurencingumą.
(17)
Šiomis aplinkybėmis Uostų reformos įstatymu siekiama:
-
iš naujo nustatyti savarankiškų uostų, kurie žemyninėje Prancūzijoje tampa „didžiaisiais jūrų uostais“ (11), užduotis;
-
modernizuoti didžiųjų jūrų uostų valdymą;
-
organizuoti uostų, kurie išsidėstę vienoje pakrantėje arba viena vidaus vandenų kelio kryptimi, veiklos koordinavimą;
-
supaprastinti ir racionalizuoti uosto aptarnavimo veiklą pagal pagrindinių Europos uostų modelį, sudarant sąlygas veikti integruotiems terminalų veiklos vykdytojams, atsakingiems už visas aptarnavimo operacijas.
(18)
Vykdant didžiųjų jūrų uostų užduotis didžiausias dėmesys skiriamas viešajai veiklai (saugumui, saugai ir uosto policijos veiklai) ir su uostų įrengimu susijusiai veiklai. Tačiau integruoti terminalų veiklos vykdytojai atsakingi už visas aptarnavimo operacijas, kad ši veikla būtų veiksmingesnė.
(19)
Prancūzijos valdžios institucijos patikslino, kad didžiųjų jūrų uostų dar vykdoma uosto aptarnavimo veikla privatiems veiklos vykdytojams pavedama perleidžiant įrenginius didžiuosiuose jūrų uostuose, supaprastinant ir racionalizuojant uosto aptarnavimo veiklą. Jos taip pat nurodė, kad vykdant reformą Prancūzijos sistema priartinta prie Europos modelio, pagal kurį aiškiai atskiriamos atitinkamos uosto veiklos vykdytojo ir uosto direkcijos funkcijos, o uosto veiklos vykdytojas dažniausiai yra privati įmonė.
2.2. Įrenginių perleidimo procedūra
(20)
Didieji jūrų uostai nebenaudoja konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos arba įrenginių (toliau - aptarnavimo įrenginiai), kuriuos perleidžia privačioms įmonėms taikydami Uostų reformos įstatymo 9 straipsnyje apibūdintą pardavimo procedūrą.
(21)
Pagal šią nuostatą (12) aptarnavimo įrenginių pardavimo ir su šiais įrenginiais susijusių faktinių teisių perleidimo procedūrą sudaro keli etapai:
-
pirmiausia didysis jūrų uostas su veiklos vykdytojais, kurie nuolat naudojasi uosto paslaugomis arba daug investavo į terminalą, derasi dėl aptarnavimo įrenginių perleidimo taisyklių,
-
jeigu veiklos vykdytojų nėra arba derybos nebaigiamos per tris mėnesius, didysis jūrų uostas skaidriai ir nediskriminuodamas skelbia kvietimą teikti paraiškas,
-
jeigu kvietimas teikti paraiškas baigiasi nesėkmingai ir jeigu taip numatyta didžiojo jūrų uosto strateginiame projekte, uostas gali steigti patronuojamąją įmonę, kuriai pavedama vykdyti atitinkamą veiklą. Po penkerių metų rengiamas naujas kvietimas teikti paraiškas. Pasibaigus kvietimui teikti paraiškas terminalo sutartys sudaromos su atrinktais veiklos vykdytojais.
(22)
Pagal Uostų reformos įstatymo 9 straipsnį nepriklausoma nacionalinė komisija (nacionalinė uostų įrenginių perleidimo vertinimo komisija, toliau - CNECOP) atsakinga už tai, kad būtų užtikrinta tinkama įrenginių perleidimo eiga ir skaidrumas (13). Jos pareiga - pateikti nuomonę dėl turto vertinimo prieš perleidžiant turtą. Šiomis aplinkybėmis ji turi atsižvelgti į ekonominę pusiausvyrą ir veiklos vystymo perspektyvas. Atlikdama šį vertinimą CNECOP taip pat gali prašyti eksperto pagalbos, kad būtų nustatyta turto vertė.
(23)
CNECOP nuomonės teikiamos remiantis perleidimo akto projektais, kurie privalo būti pateikiami su dokumentais, kuriuos pagal Uostų reformos įstatymo 9 straipsnį pateikia didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkai. Šiuose projektuose aprašomi perleistini įrenginiai, nurodoma jų pardavimo kaina ir įrenginių finansavimo sąlygos.
(24)
Be išankstinės CNECOP nuomonės negalima pasirašyti jokio galutinio perleidimo akto. Ši nuomonė - tai paprasta (neprivaloma) nacionaliniu ir vietos lygmenimis skelbiama nuomonė.
(25)
Vienas CNECOP narys yra Audito Rūmų pareigūnas, vienas - vietos valdžios institucijų atstovas ir vienas - kvalifikuotas asmuo, pasirinktas dėl su uostų veikla susijusios kompetencijos. Visu CNECOP kadencijos laikotarpiu ir penkerius metus pasibaigus kadencijai CNECOP nario pareigos nesuderinamos su kitomis didžiųjų jūrų uostų ar aptarnavimo įmonių, įsigyjančių valstybės įrenginius, valdymo ar priežiūros institucijose einamomis atsakingomis pareigomis.
3. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA OFICIALI TYRIMO PROCEDŪRA
(26)
2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija pažymėjo, jog negalima atmesti galimybės, kad aptarnavimo įrenginių perleidimas pagal viešojo pirkimo vedant derybas procedūrą turi valstybės pagalbos elementų. Šiuo požiūriu Komisija nustatė, kad CNECOP nuomonė nėra privaloma. Kadangi ji neprivaloma, Komisija pareiškė abejonių dėl to, ar turtas parduodamas rinkos kaina. Komisija taip pat iškėlė klausimą dėl CNECOP narių nepriklausomumo.
(27)
Nagrinėdama šios uosto aptarnavimo įrenginių perleidimo procedūros suderinamumą su vidaus rinka Komisija pažymėjo, jog šiuo etapu atrodo, kad šiuo konkrečiu atveju negali būti taikoma jokia SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta leidžianti nukrypti nuostata.
(28)
Todėl Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą, kad išsklaidytų abejones dėl aptarnavimo įrenginių perleidimo procedūros laikymo valstybės pagalba ir šios priemonės suderinamumo su vidaus rinka.
4. PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS
(29)
Aptardamos CNECOP teikiamos nuomonės pobūdį Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad CNECOP sudaro keturi nepriklausomi nariai (vienas jų yra pirmininkas, kurį iš Audito Rūmų pareigūnų skiria Audito Rūmų vyriausiasis pirmininkas) ir kad komisija teikia nuomonę dėl valstybės įrenginių perleidimo dokumentų, kuriuos jai pateikia didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkai. Tarp šių dokumentų yra vykdomos viešojo pirkimo vedant derybas procedūros aprašas, perleidžiamo turto sąrašas, perleidimo akto projektas, kuriame visų pirma nurodoma numatyta pardavimo kaina ir numatytos terminalo eksploatavimo sąlygos.
(30)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat primena, kad CNECOP užduotis pagal Bendrojo viešųjų asmenų nuosavybės kodekso L. 3211-18 straipsnį visų pirma yra užtikrinti, kad valstybės įrenginiai nebūtų perleidžiami „nei nemokamai, nei už mažesnę negu rinkos vertė kainą“; taip įgyvendinamas reikalavimas valstybės turtą perleisti rinkos kaina.
(31)
Prancūzijos valdžios institucijos priduria, kad ši komisija teikia paprastą nuomonę, kuri skelbiama viešai, kad turtas nebūtų perleidžiamas mažesne negu rinkos kaina, ir šiuo požiūriu Prancūzijos valdžios institucijos įsipareigoja, kad komisijos nuomonė būtų skelbiama Ekologijos, energijos, tvaraus vystymosi ir teritorijos planavimo ministerijos oficialiame biuletenyje šios ministerijos interneto svetainėje, o vietos lygmeniu - kiekviename didžiajame jūrų uoste. Be to, Prancūzijos valdžios institucijos tvirtina, kad jos perduos raštą kiekvienam didžiojo jūrų uosto direkcijos, kurios vadovas atsakingas už uosto interesų apsaugą, pirmininkui, ir jame primins CNECOP veiklos taisykles bei valstybės turto perleidimo taisykles, kurių šie pirmininkai privalo laikytis.
(32)
Šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijos priduria, kad pagal Finansinių bylų teismų kodekso L. 313-6 straipsnį dėl bet kokios nepagrįstos naudos, kurią direkcijų pirmininkai bandė suteikti arba suteikė kitiems, - piniginės naudos ar naudos natūra, dėl kurios padaryta žala iždui, bendruomenei ar suinteresuotajai įstaigai, - direkcijų pirmininkai baudžiami bauda, kurios suma gali siekti du metinius nusikaltimo dieną jiems nustatytus atlyginimus ar darbo užmokesčius neatskaičius mokesčių.
(33)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos įsipareigoja prieš pasirašant perleidimo aktą pranešti Europos Komisijai apie bet kokį didžiojo jūrų uosto direkcijos pirmininko sprendimą, kuriuo būtų nukrypstama nuo CNECOP nuomonės.
(34)
Aptardamos CNECOP narių kompetencijos ir nepriklausomumo klausimą Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikia keturių CNECOP narių, taip pat komisijos pirmininko, gyvenimo aprašymus ir išsamiai apibūdina kiekvieno nario kvalifikaciją atsižvelgdamos į CNECOP kompetencijos sritis. Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, visi šie asmenys buvo pasiūlyti dėl žinių, susijusių su perleidimo ir privatizavimo procesais, arba dėl patirties uostų veiklos srityje, kaip nurodyta gyvenimo aprašymuose.
(35)
Šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijos visų pirma primena, kad Audito Rūmų pareigūnų nepriklausomumas nuo įstatymų leidžiamosios valdžios ir įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1958 m. spalio 4 d. Konstitucija ir patvirtinamas 2001 m. liepos 25 d. Konstitucinės tarybos sprendimu Nr. 2001-448 DC, o parlamento narių nepriklausomumas nuo įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1789 m. rugpjūčio 26 d. Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijos, kurioje įtvirtinamas valdžių atskyrimo principas ir kuri nurodoma 1958 m. spalio 4 d. Konstitucijos preambulėje, 16 straipsniu.
(36)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad pagal 2008 m. spalio 9 d. Nutarimo Nr. 2008-1032, priimto įgyvendinant Įstatymą Nr. 2008-660 (14), 6 straipsnį pareigų nesuderinamumo taisyklės, kuriomis papildomai užtikrinamas CNECOP narių nepriklausomumas, komisijos nariams yra taikomos visu šių narių kadencijos laikotarpiu ir penkerius metus pasibaigus kadencijai; šių narių pareigos nesuderinamos su:
-
bet kokiomis uosto aptarnavimo bendroves, isigijusios valstybes uostu irenginiu, valdybos, direkcijos ar stebetoju tarybos nario pareigomis, taip pat su veiklos, už kuria moka tokia imone, vykdymu; et
-
bet kokiomis didžiojo juru uosto stebetoju tarybos arba direkcijos nario pareigomis.
(37)
Galiausiai primenama, kad CNECOP gebėjimai vykdyti ekspertizę gali būti padidinti, nes 2008 m. spalio 9 d. Nutarimo Nr. 2008-1032 7 straipsnyje numatoma galimybė prašyti eksperto pagalbos, kad prieš turtą perleidžiant aptarnavimo įmonėms turto vertė būtų nustatyta tiksliau.
(38)
Remdamosi tuo, kas išdėstyta, Prancūzijos valdžios institucijos mano, kad Uostų reformos įstatyme nurodytomis perleidimo procedūromis suteikiamos pakankamos garantijos siekiant užtikrinti, kad uosto aptarnavimo įrenginiai ir faktinės su jais susijusios teisės būtų perleisti rinkos kaina ir nebūtų jokio valstybės pagalbos elemento.
5. SUINTERESUOTOSIOS ŠALIES PASTABOS IR PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL SUINTERESUOTOSIOS ŠALIES PASTABŲ
(39)
Palaikydama Prancūzijos valdžios institucijų poziciją ESPO pabrėžia, kad aptariama reforma, pagal kurią įdiegiamas vadinamasis „landlord model“ (savininko modelis), padeda didinti Prancūzijos uostų konkurencingumą ir gerinti bendrus Europos uostų veiklos rezultatus. Didiesiems jūrų uostams uosto aptarnavimo veiklą pavedus vykdyti privatiems veiklos vykdytojams iš tikrųjų bus atnaujintas Prancūzijos didžiųjų jūrų uostų valdymas pritaikant juos prie Europos Sąjungoje ir pasaulyje plačiausiai taikomo modelio.
(40)
Atsižvelgdama į tokios reformos sudėtingumą ir jos socialinį bei finansinį poveikį ESPO pažymi, kad atitinkamos valstybės narės pagalba įgyvendinant tokio masto reformą dažnai yra vienintelis būdas užtikrinti, kad ši reforma būtų priimtina visiems dalyviams.
(41)
ESPO, nors ir nenori išsamiai vertinti, ar aptariamos priemonės yra laikomos valstybės pagalba, pažymi, jog taikant įrenginių vertinimo sąlygas užtikrinama, kad jie būtų perleisti rinkos kaina.
(42)
Prancūzijos valdžios institucijos atsižvelgė į ESPO pastabas.
6. PRIEMONĖS VERTINIMAS
(43)
Atlikusi pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį pradėtą oficialią tyrimo procedūrą ir atsižvelgdama į šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijų bei suinteresuotosios šalies pateiktus argumentus Komisija mano, kad aptariama priemonė nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(44)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(45)
Nacionalinė priemonė valstybės pagalba laikoma, jeigu įgyvendinamos visos šios sąlygos: 1) aptariama priemone iš valstybės išteklių suteikiamas pranašumas, 2) šis pranašumas yra atrankinio pobūdžio, 3) aptariama priemone iškraipoma arba gali būti iškraipoma konkurencija ir gali būti daromas poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai (15).
(46)
Pirmiausia pažymėtina, kad šiomis aplinkybėmis norint atmesti bet kokio pranašumo galimybę atitinkamas valstybės turtas, t. y. uosto aptarnavimo įrenginiai, turi būti parduodamas rinkos kaina.
(47)
Šiuo požiūriu Komisija pažymi, kad uosto aptarnavimo įrenginiai parduodami nerengiant viešo, skaidraus, nediskriminacinio ir besąlygiško konkurso, nes toks konkursas rengiamas tik jeigu tiesioginės derybos su veiklą jau vykdančiais veiklos vykdytojais nesėkmingos arba jeigu veiklos vykdytojų nėra (žr. 21 konstatuojamąją dalį).
(48)
Tačiau Komisija pažymi, kad pagal pardavimo vedant derybas procedūrą numatoma steigti nacionalinę perleidžiamo turto vertinimo komisiją (CNECOP). Komisija pažymi, kad prieš perleidžiant turtą CNECOP turi pateikti viešą nuomonę dėl parduodamo turto vertės.
(49)
2009 m. balandžio 8 d. sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija pažymėjo, jog negalima atmesti galimybės, kad turtas parduodamas mažesne negu rinkos kaina, nes CNECOP nuomonė yra neprivaloma.
(50)
Atsižvelgdamos į Komisijos abejones Prancūzijos valdžios institucijos 2010 m. sausio 20 d. raštu ir 2010 m. kovo 24 d. raštu jai pranešė, kad transporto tarnybų vadovas visiems didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams išsiuntė 2009 m. kovo 16 d. ir 2010 m. sausio 18 d. raštus, kuriuose paaiškinama perleidžiant uosto aptarnavimo įrenginius vykdomų derybų sistema ir patikslinamos sąlygos, kurių turi būti laikomasi perleidžiant šiuos įrenginius.
(51)
Šiuose raštuose didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams pranešta, kad CNECOP didžiųjų jūrų uostų visuomet prašo atlikti ekspertizę, kad būtų įvertintas perleistinas turtas. Šiuo pagrindu reikalaujama, kad prieš CNECOP prašant atlikti tokią ekspertizę nepriklausomas ekspertų biuras atliktų nepriklausomą techninį parduodamų uosto įrenginių rinkos kainos vertinimą ir kad jis būtų įtrauktas į CNECOP pateikiamus dokumentus.
(52)
Didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams taip pat pranešta, kad „nors pagal įstatymą nuomonė nėra privaloma, negalima jos nepaisyti“, ir kad negali būti pasirašytas joks turto perleidimo aktas, kuriuo nukrypstama nuo CNECOP pateiktos nuomonės. Todėl CNECOP pateikus neigiamą nuomonę turi būti „atnaujintos derybos, jeigu joms yra laiko atsižvelgiant į CNECOP prašymo atlikti ekspertizę pateikimo datą […], ir prireikus pateiktas naujas dokumentas“ arba „konstatuota, kad derybos baigėsi nesėkmingai, ir rengti kvietimą teikti paraiškas“.
(53)
Taip pat nurodoma, kad didžiųjų jūrų uostų valdybose dalyvaujantys valdžios atstovai visuomet prieštaraus bet kokiam uosto stebėtojų tarybos nutarimui, kuriuo nepaisoma CNECOP nuomonės, o didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams primenama, kad jeigu vykdydami savo pareigas jie suteiktų nepagrįstą naudą trečiosioms šalims, jiems būtų taikomos sankcijos.
(54)
Komisija mano, kad šiais didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams skirtais nurodymais, kuriais įpareigojama atlikti nepriklausomą perleistinų aptarnavimo įrenginių vertinimą ir kuriuose primenama, kad CNECOP nuomonė yra privaloma, užtikrinama, kad aptariami įrenginiai nebūtų parduoti mažesne negu rinkos kaina.
(55)
Be to, Komisija pažymi, kad pardavimas ne mažesne negu rinkos kaina įtvirtintas nustačius įpareigojimą CNECOP nuomonę skelbti ir nacionaliniu lygmeniu (ją skelbia nacionalinės valdžios institucijos), ir vietos lygmeniu (nuomonę skelbia atitinkami uostai). Jei reikia, skelbiant šią nuomonę suteikiama galimybė užginčyti aptariamų aptarnavimo įrenginių perleidimo sąlygas.
(56)
Aptardamos CNECOP narių nepriklausomumo ir kvalifikacijos vertinant perleidžiamą turtą klausimą Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė keturių CNECOP narių, iš kurių vienas - pirmininkas, gyvenimo aprašymus.
(57)
Šiuo klausimu pažymėtina, kad vieną CNECOP narių, kuris yra Audito Rūmų narys, į CNECOP pirmininkus pasiūlė Audito Rūmų vyriausiasis pirmininkas, ir šio nario profesinė patirtis tiesiogiai susijusi su jūrų sritimi. Šiuo pagrindu Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad Audito Rūmų pareigūnų nepriklausomumas nuo įstatymų leidžiamosios valdžios ir įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1958 m. spalio 4 d. Konstitucija ir patvirtinamas 2001 m. liepos 25 d. Konstitucinės tarybos sprendimu Nr. 2001-448 DC.
(58)
CNECOP narys, kuriam pavesta atstovauti regioninės ir vietos valdžios institucijoms, turi tiesiogiai su jūrų uostais susijusios patirties. Šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad parlamento narių nepriklausomumas nuo įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1789 m. rugpjūčio 26 d. Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijos, kurioje įtvirtinamas valdžių atskyrimo principas ir kuri nurodoma 1958 m. spalio 4 d. Konstitucijos preambulėje, 16 straipsniu.
(59)
Iš dviejų narių, kurie pasiūlyti kaip kvalifikuoti pareigūnai, gyvenimo aprašymų aiškiai matyti, kad vieno jų kompetencija susijusi su uostų sritimi, kito - su valstybės turto perleidimu.
(60)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pabrėžė, kad pagal 2008 m. spalio 9 d. Nutarimo Nr. 2008-1032 (16) 6 straipsnį pareigų nesuderinamumo taisyklės CNECOP nariams taikomos visą šių narių kadenciją ir penkerius metus pasibaigus kadencijai (žr. 36 konstatuojamąją dalį).
(61)
Komisija pažymi, kad šiuo atveju CNECOP narių nepriklausomumas šiomis pareigų nesuderinamumo taisyklėmis užtikrinamas papildomai.
(62)
Remdamasi šia informacija ir atsižvelgdama į konkrečias bylos aplinkybes Komisija mano, kad dėl nepriklausomam ekspertų biurui taikomo įpareigojimo atlikti įrenginių rinkos kainos vertinimą, pagal kurį kvalifikuoti ir nepriklausomi CNECOP nariai priima privalomą nuomonę, iš esmės užtikrinama, kad perleidimai bus atliekami laikantis rinkos sąlygų.
(63)
Griežtai laikantis 6 skyriuje „Priemonės vertinimas“ nustatytų sąlygų ir aplinkybių, neturi būti laikoma, kad uosto aptarnavimo įrenginius pardavus pagal derybų procedūrą gali būti suteikiamas ekonominis pranašumas šių įrenginių pirkėjams. Tačiau tai netaikoma atskirų sandorių, kuriuos vykdant nesilaikyta minėtų sąlygų, atveju.
7. IŠVADA
(64)
Atsižvelgdama į visas pateiktas pastabas Komisija:
-
pažymi, kad pranešimas apie dvi šio sprendimo 2 konstatuojamojoje dalyje nurodytas paramos priemones, apie kurias pranešta kaip apie su mokesčiais susijusią uostų reformos dalį, atsiimtas;
-
mano, kad konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūra, dėl kurios taip pat priimtas 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimas ir kuri apibūdinta šio sprendimo 16-25 konstatuojamose dalyse, nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Priemonė, kuria sudaromos sąlygos perleisti uosto aptarnavimo įrenginius privatiems veiklos valdytojams ir kurią Prancūzija ketina įgyvendinti vykdydama uostų reformą, numatytą 2008 m. liepos 4 d. įstatymu Nr. 2008-660, nėra valstybės pagalba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį.
Todėl šią priemonę įgyvendinti leidžiama.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. birželio 29 d.