PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 456/2012
ze dne 30. května 2012,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1266/2007 o prováděcích předpisech ke směrnici Rady 2000/75/ES, co se týče tlumení, sledování, dozoru a omezení přesunů některých zvířat vnímavých druhů ve vztahu ke katarální horečce ovcí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí (1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c), články 11 a 12 a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1266/2007 (2) stanoví pravidla pro tlumení, sledování, dozor a omezení přesunů zvířat uvnitř uzavřených pásem a mimo ně v souvislosti s katarální horečkou ovcí. Stanoví rovněž podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů vnímavých zvířat a jejich spermatu, vajíček a embryí stanoveného směrnicí 2000/75/ES, včetně pravidel o používání očkovacích látek proti katarální horečce ovcí.
(2)
Na základě stávajících pravidel stanovených ve směrnici 2000/75/ES není použití očkovacích látek proti katarální horečce ovcí povoleno mimo ochranná pásma. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/5/EU ze dne 14. března 2012, kterou se mění směrnice Rady 2000/75/ES, pokud jde o očkování proti katarální horečce ovcí (3), činí pravidla týkající se očkování stanovená ve směrnici 2000/75/ES pružnějšími, aby se umožnilo očkování inaktivovanýmí očkovacími látkami proti katarální horečce ovcí i mimo oblasti, na které se vztahují omezení přesunů zvířat. Proto by nařízení (ES) č. 1266/2007 mělo být změněno. Kromě toho jsou změny nezbytné proto, aby se zjednodušily postupy sledování a dozoru a aby se upravily postupy stanovené nařízením (ES) č. 1266/2007 na základě posledních vědeckých stanovisek.
(3)
Pro účely shromažďování a analýzy epizootologických informací o katarální horečce ovcí stanoví nařízení (ES) č. 1266/2007, že členské státy musí poskytovat aplikaci BlueTongue NETwork (sytém BT-Net) informace o katarální horečce ovcí shromážděné v průběhu uplatňování programů pro sledování katarální horečky ovcí a dozor nad katarální horečkou ovcí.
(4)
Zkušenosti však ukazují, že je k dispozici dostatek informací v rámci jiných již existujících povinností týkajících se oznamování a hlášení nákaz v Unii. Povinnost spočívající ve výměně informací prostřednictvím systému BT-Net již tedy není nutná.
(5)
Nařízením (ES) č. 1266/2007 ve znění nařízení Komise (ES) č. 123/2009 (4) byla pro členské státy zavedena možnost vymezit za určitých podmínek „oblasti s nižším rizikem“, aby se usnadnilo preventivní očkování v těch částech jejich území, kde se virus nevyskytuje. V důsledku vstupu směrnice 2012/5/EU v platnost může být očkování proti katarální horečce ovcí prováděno i mimo uzavřená pásma, a proto již nejsou ustanovení o vymezení „oblastí s nižším rizikem“ nezbytná.
(6)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/2007 se členský stát může rozhodnout odstranit epizootologicky relevantní zeměpisnou oblast z uzavřeného pásma, a tím ji prohlásit za prostou nákazy, po dvou letech nepřítomnosti viru, která byla prokázána sledováním.
(7)
U těch částí uzavřeného pásma, kde sledování a dozor prokázaly nepřítomnost specifického sérotypu (sérotypů) viru katarální horečky ovcí alespoň po dobu jednoho roku (včetně období plné aktivity vektorů), však hrozí riziko opětovného zavlečení nákazy vstupem nakažených zvířat z jiných částí téhož uzavřeného pásma, kde se virus katarální horečky ovcí stále vyskytuje. Aby se zajistil bezpečný přechod ke statusu prostému nákazy za příznivých epizootologických podmínek, členským státům by mělo být v těchto situacích povoleno vymezit „přechodně prostou oblast“ pod podmínkou, že se provede sledování a dozor, které potvrdí nepřítomnost viru.
(8)
Podle vědeckého stanoviska komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o riziku přenosu katarální horečky ovcí při tranzitu zvířat, přijatého dne 11. září 2008 (5), existuje teoreticky možnost, že spolu se zvířaty se přesouvají i infekční pakomárci. Uvedené riziko lze omezit tím, že se vozidlo vyčistí a ošetří insekticidy nebo repelenty před nakládkou zvířat nebo že se zvířata přesouvají známými oblastmi s nízkým rizikem nebo že se přesouvají v době, kdy je riziko podle zkušeností nízké. Aby se omezily nežádoucí účinky uvedených látek pro životní prostředí a aby se zabránilo možným problémům, pokud jde o čekací doby a možná rezidua ve zvířatech, nemělo by se již požadovat ošetření zvířat schválenými insekticidy nebo repelenty, jelikož toto ošetření poskytuje jen omezenou dodatečnou bezpečnost.
(9)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 ve znění prováděcího nařízení (EU) č. 648/2011 (6) umožňuje členským státům určení, v jejichž případě by vstup neimunních zvířat mohl za určitých okolností představovat riziko pro zdraví zvířat, požadovat během přechodného období, aby přesuny těchto zvířat podléhaly určitým dodatečným podmínkám. Jelikož toto nařízení stanoví pravidla pro kritéria týkající se zařízení chráněných před vektory, uvedené přechodné ustanovení již není zapotřebí.
(10)
Vzhledem k různým úrovním výskytu viru, podmínkám okolního prostředí a různým strategiím očkování v členských státech se může epizootologická situace, pokud jde o katarální horečku ovcí, v různých oblastech Unie výrazně lišit. Zkušenosti ukázaly, že za účelem dosažení požadovaných cílů lze úspěšně provádět různé strategie dozoru. Proto by minimální harmonizované požadavky na sledování a dozor stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1266/2007 měly být zjednodušeny, aby členským státům umožňovaly větší flexibilitu při tvorbě jejich vnitrostátních programů sledování a dozoru, s přihlédnutím k vědeckému stanovisku komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o sledování katarální horečky ovcí a dozoru nad katarální horečkou ovcí (7).
(11)
Na základě výše uvedeného vědeckého stanoviska by měla být minimální velikost vzorku pro odhalení prevalence 5 % se spolehlivostí 95 % v populaci vnímavých druhů dostatečná pro dozor za účelem prokázání nepřítomnosti viru v epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti v průběhu dvou let.
(12)
Držet zvířata vnímavá ke katarální horečce ovcí po určitou dobu v zařízení zabezpečeném před vektory je důležitý požadavek pro určité podmínky pro výjimky ze zákazu přesunů stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1266/2007. Zkušenosti ukazují, že pro členské státy je obtížné stanovit vhodná kritéria pro určení zařízení zabezpečeného před vektory při pravidelných přesunech za účelem obchodu se zvířaty vnímavých druhů, jako je skot, ovce a kozy.
(13)
Za účelem zlepšení účinnosti zařízení zabezpečených před vektory a za účelem pomoci členským státům při provádění uvedeného opatření pro tlumení by měla být stanovena některá kritéria. Tato kritéria by měla být založena na zkušenostech členských států a na Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE). Za účelem sladění terminologie s terminologií OIE by se pojem „zařízení zabezpečené před vektory“, který se v současnosti používá v nařízení (ES) č. 1266/2007, měl nahradit pojmem „zařízení chráněné před vektory“.
(14)
V reakci na nové vědecké informace, které naznačují možnost transplacentárního přenosu viru katarální horečky ovcí, zejména v případě sérotypu 8 tohoto viru, byla v nařízení (ES) č. 1266/2007 ve znění nařízení (ES) č. 384/2008 (8) zavedena předběžná opatření, aby se zamezilo možnému rozšíření katarální horečky ovcí prostřednictvím březích zvířat nebo některých nově narozených zvířat.
(15)
Podle vědeckého stanoviska komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o sérotypu 8 viru katarální horečky ovcí (9) existují důkazy o transplacentárním přenosu sérotypu 8 viru katarální horečky ovcí, který byl do Unie zavlečen v roce 2006. Nebyl však prokázán transplacentární přenos jiných sérotypů viru katarální horečky ovcí v postižených oblastech, kde se nepoužívaly žádné modifikované živé očkovací látky. Vzhledem k závěrům uvedeného stanoviska by se mělo předběžné opatření, pokud jde o přesuny březích zvířat, použít pouze pro pásma uzavřená pro sérotyp 8 viru katarální horečky ovcí.
(16)
Nařízení (ES) č. 1266/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1266/2007 se mění takto:
1)
Článek 4 se nahrazuje tímto:
„Článek 4
Programy pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí
Členské státy uplatňují v souladu s minimálními požadavky stanovenými v příloze I programy pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí.“
2)
Článek 5 se zrušuje.
3)
V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Před jakýmkoli rozhodnutím o odstranění epizootologicky relevantní zeměpisné oblasti z uzavřeného pásma poskytnou členské státy Komisi odůvodněné informace, které prokazují nepřítomnost viru katarální horečky ovcí v uvedené oblasti v období dvou let, včetně dvou období plné aktivity vektorů, po zahájení uplatňování programu pro sledování katarální horečky ovcí a pro dozor nad katarální horečkou ovcí v souladu s přílohou I bodem 3.“
4)
V článku 7 se odstavec 2a nahrazuje tímto:
„2a. Členské státy mohou vymezit epizootologicky relevantní zeměpisnou oblast v uzavřeném pásmu jako „přechodně prostou oblast“ pod podmínkou, že sledování a dozor v souladu s přílohou I bodem 3 prokázaly nepřítomnost viru katarální horečky ovcí po dobu jednoho roku, včetně jednoho období plné aktivity vektorů, v uvedené části uzavřeného pásma, pokud jde o konkrétní sérotyp nebo kombinaci sérotypů katarální horečky ovcí.
Členský stát, který má v úmyslu vymezit uzavřené pásmo nebo část uzavřeného pásma jako „přechodně prostou oblast“, oznámí svůj úmysl Komisi. Toto oznámení musí být doplněno o informace uvedené v příloze I bodě 3.
Komise poskytne členským státům prostřednictvím Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat informace o seznamu „přechodně prostých oblastí“.
Přesuny zvířat uvnitř téhož uzavřeného pásma z oblasti s výskytem téhož sérotypu (týchž sérotypů) viru katarální horečky ovcí do části téhož uzavřeného pásma vymezené jako „přechodně prostá oblast“ mohou být povoleny pouze tehdy, pokud:
a)
zvířata splňují podmínky stanovené v příloze III, nebo
b)
zvířata splňují jakékoli jiné vhodné veterinární záruky založené na pozitivním výsledku posouzení rizika týkajícího se opatření proti šíření viru katarální horečky ovcí a ochrany proti napadením vektory, které si vyžádá příslušný orgán v místě původu a které schválí příslušný orgán v místě určení před přesunem těchto zvířat, nebo
c)
zvířata jsou určena pro okamžitou porážku.“
5)
V čl. 8 odst. 5 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Informace o stanovených jatkách jsou zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti.“
6)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Další podmínky pro tranzit zvířat
1. Tranzit zvířat povolí příslušný orgán, pokud:
a)
dopravní prostředky, v nichž jsou zvířata přepravována, byla po řádném vyčištění a dezinfekci v místě nakládky ošetřena schválenými insekticidy a/nebo repelenty. Toto ošetření musí být v každém případě provedeno před opuštěním uzavřeného pásma nebo před vstupem do něj;
b)
jestliže je při přesunu uzavřeným pásmem naplánována přestávka na kontrolním stanovišti delší než jeden den, jsou zvířata chráněna před jakýmkoli napadením vektory v zařízení chráněném před vektory v souladu s kritérii stanovenými v příloze II.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud k tranzitu dochází:
a)
výhradně z epizootologicky relevantních zeměpisných oblastí uzavřeného pásma nebo přes tyto oblasti během období sezónně prostého vektorů katarální horečky ovcí vymezeného v souladu s přílohou V, nebo
b)
z částí uzavřeného pásma vymezených jako „přechodně prosté oblasti“ podle čl. 7 odst. 2a nebo přes tyto části uzavřeného pásma.
3. V případě zvířat uvedených v odstavci 1 tohoto článku jsou příslušná veterinární osvědčení, která stanoví směrnice 64/432/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS nebo která jsou uvedena v rozhodnutí 93/444/EHS, opatřena touto doplňující poznámkou: „Ošetření insekticidem/repelentem … (uveďte název výrobku) dne … (uveďte datum) v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1266/2007.“ “
7)
Článek 9a se zrušuje.
8)
Přílohy I, II, III a V se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost pátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. května 2012.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 456/2012
2012 m. gegužės 30 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1266/2007 dėl Tarybos direktyvos 2000/75/EB įgyvendinimo taisyklių, susijusių su tam tikrų mėlynojo liežuvio ligai neatsparių rūšių gyvūnų kontrole, stebėsena, priežiūra ir judėjimo ribojimais
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2000 m. lapkričio 20 d. Tarybos direktyvą 2000/75/EB, nustatančią mėlynojo liežuvio ligos kontrolės ir likvidavimo reikalavimus (1), ypač į jos 9 straipsnio 1 dalies c punktą, 11 ir 12 straipsnius ir 19 straipsnio trečią pastraipą,
kadangi:
(1)
Komisijos reglamente (EB) Nr. 1266/2007 (2) nustatytos su mėlynojo liežuvio liga susijusios kontrolės, stebėsenos, priežiūros ir gyvūnų judėjimo iš ribojimų taikymo zonų ir į jas ribojimo taisyklės. Jame taip pat nustatytos Direktyvoje 2000/75/EB numatytų išvežimo draudimo, taikytino ligai neatsparių gyvūnų, jų sėklos, kiaušialąsčių ir embrionų judėjimui, išimčių suteikimo sąlygos, įskaitant mėlynojo liežuvio ligos vakcinų naudojimo taisykles;
(2)
vadovaujantis dabartinėmis Direktyvoje 2000/75/EB nustatytomis taisyklėmis, už apsaugos zonų ribų mėlynojo liežuvio ligos vakcinų naudoti neleidžiama. 2012 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2012/5/ES, kuria iš dalies keičiamos Tarybos direktyvos 2000/75/EB nuostatos dėl vakcinavimo nuo mėlynojo liežuvio ligos (3), nustatytos lankstesnės, palyginti su Direktyva 2000/75/EB, vakcinacijos taisyklės, pagal kurias vakcinacija inaktyvintomis mėlynojo liežuvio ligos vakcinomis leidžiama ir teritorijose, kuriose neribojamas gyvūnų judėjimas. Todėl Reglamentą (EB) Nr. 1266/2007 reikėtų iš dalies pakeisti. Be to, pakeitimų reikia, kad būtų supaprastinta stebėsena ir priežiūra ir kad Reglamente (EB) Nr. 1266/2007 nustatytos procedūros būtų suderintos su naujausiomis mokslinėmis nuomonėmis;
(3)
kad būtų galima rinkti ir analizuoti epidemiologinę informaciją apie mėlynojo liežuvio ligą, Reglamente (EB) Nr. 1266/2007 nustatyta, kad valstybės narės, naudodamosi sistema „BlueTongue NETwork“ („BT-NET“), turi teikti informaciją apie mėlynojo liežuvio ligą, surinktą įgyvendinant mėlynojo liežuvio ligos stebėsenos ir priežiūros programas;
(4)
tačiau patirtis rodo, kad pagal kitas veikiančias sistemas, pagal kurias teikiami pranešimai ir ataskaitos apie ligas Sąjungoje, sukaupiama pakankamai informacijos. Todėl prievolė dalytis informacija per „BT-NET“ nebereikalinga;
(5)
Reglamentu (EB) Nr. 1266/2007 su pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 123/2009 (4), valstybėms narėms suteikta galimybė laikantis tam tikrų sąlygų nustatyti mažesnės rizikos sritis, kad būtų palengvinta prevencinė vakcinacija teritorijose, kuriose viruso nėra. Įsigaliojus Direktyvai 2012/5/ES, pagal kurią vakcinacija nuo mėlynojo liežuvio ligos gali būti vykdoma ir už ribojimų taikymo zonų ribų, nuostatos, susijusios su mažesnės rizikos sričių nustatymu, prarado aktualumą;
(6)
pagal Reglamento (EB) Nr. 1266/2007 6 straipsnio 2 dalį valstybė narė, įrodžiusi, kad tam tikroje srityje per dvejus metus nuo mėlynojo liežuvio stebėsenos programos įgyvendinimo pradžios viruso nebuvo, gali nuspręsti panaikinti ribojimų taikymo zonos atitinkamos epidemiologinės geografinės srities statusą;
(7)
tačiau tose ribojimų taikymo zonos srityse, kuriose bent vienerių metų, įskaitant visą ligos sukėlėjo pernešėjų aktyvumo laikotarpį, stebėsenos ir priežiūros rezultatai rodo, kad mėlynojo liežuvio ligos viruso specifinis serotipas ar specifiniai serotipai neplito, esama pavojaus, kad liga atsinaujins dėl užsikrėtusių gyvūnų iš kitų tos ribojimų taikymo zonos sričių, kuriose mėlynojo liežuvio ligos virusas vis dar plinta. Tokiu atveju siekiant užtikrinti saugų perėjimą prie visiško ligos išnaikinimo palankiomis epidemiologinėmis sąlygomis, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama nustatyti „laikinai neužkrėstas sritis“, jeigu vykdoma stebėsena ir priežiūra, kuriomis siekiama užtikrinti, kad virusas neplinta;
(8)
kaip teigiama 2008 m. rugsėjo 11 d. priimtoje Europos maisto saugos tarnybos Gyvūnų sveikatos ir gerovės grupės mokslinėje nuomonėje „Rizika perduoti mėlynojo liežuvio ligą transportuojant gyvūnus“ (5), yra teorinė galimybė, kad užkratą pernešantys mašalai gali keliauti kartu su gyvūnais. Tokią riziką galima kontroliuoti transporto priemonę išplaunant ir apdorojant insekticidais arba repelentais prieš pakraunant gyvūnus arba prieš vežant gyvūnus per teritorijas, kur rizika užsikrėsti nedidelė, arba tuo metų laiku, kai rizika užsikrėsti yra nedidelė. Kad būtų apribotas nepageidaujamas minėtų medžiagų poveikis aplinkai ir išvengta galimų problemų, susijusių su laukimo laikotarpiais ir likučiais gyvūnuose, neturėtų būti reikalaujama apdoroti gyvūnus leidžiamais insekticidais ir repelentais, nes tai užtikrina tik ribotą papildomą saugumą;
(9)
Reglamentu (EB) Nr. 1266/2007 su pakeitimais, padarytais Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 648/2011 (6), paskirties valstybėms narėms, į kurias įvežus neturinčių imuniteto gyvūnų tokiomis aplinkybėmis galėtų kilti pavojus gyvūnų sveikatai, leidžiama reikalauti, kad pereinamuoju laikotarpiu tokių gyvūnų judėjimui būtų taikomos papildomos sąlygos. Kadangi šiame reglamente nustatomos taisyklės, reglamentuojančios nuo pernešėjų apsaugotų patalpų kriterijus, pereinamojo laikotarpio nuostatų nebereikia;
(10)
dėl nevienodo viruso plitimo lygio, aplinkos sąlygų ir valstybių narių vakcinavimo strategijų, epidemiologinė padėtis, susijusi su mėlynojo liežuvio liga, įvairiuose Sąjungos regionuose gali gerokai skirtis. Patirtis rodo, kad galima sėkmingai įgyvendinti skirtingas priežiūros strategijas ir pasiekti norimus tikslus. Todėl būtinuosius suderintus stebėsenos ir priežiūros reikalavimus, nustatytus Reglamento (EB) Nr. 1266/2007 I priede, reikėtų supaprastinti, kad valstybėms narėms būtų suteikta daugiau lankstumo rengiant nacionalines stebėsenos ir priežiūros programas, atsižvelgiant į Europos maisto saugos tarnybos Gyvūnų sveikatos ir gerovės grupės mokslinę nuomonę dėl mėlynojo liežuvio ligos stebėsenos ir priežiūros (7);
(11)
remiantis minėta moksline nuomone, minimali imtis, leidžianti su 95 % pasikliaujamuoju intervalu nustatyti 5 % viruso paplitimą tarp ligai imlių gyvūnų, turėtų būti pakankama, kad būtų galima dvejus metus stebėti, ar virusas neplinta atitinkamoje epidemiologinėje geografinėje srityje;
(12)
mėlynojo liežuvio ligai neatsparių gyvūnų laikymas tam tikrą laiką patalpose, kuriose nėra ligos sukėlėjo pernešėjų, yra svarbus reikalavimas, susijęs su tam tikromis išvežimo draudimo išimties sąlygomis, nustatytomis Reglamento (EB) Nr. 1266/2007 III priede. Patirtis rodo, kad valstybėms narėms sunku nustatyti tinkamus kriterijus, kad būtų įgyvendintos nuostatos dėl nuo ligos sukėlėjo pernešėjų apsaugotų patalpų reguliariai prekybos tikslais pervežant neatsparių rūšių gyvūnus, kaip antai galvijus, avis ir ožkas;
(13)
kad būtų padidintas patalpų, kuriose nėra ligos sukėlėjo pernešėjų, veiksmingumas ir valstybėms narėms padedama įgyvendinti šią kontrolės priemonę, reikėtų nustatyti tam tikrus kriterijus. Šie kriterijai turi būti grindžiami valstybių narių patirtimi ir Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacijos Sausumos gyvūnų sveikatos kodeksu. Siekiant suderinti terminus su Pasaulio gyvūnų sveikatos organizacijos vartojamais terminais, Reglamento (EB) Nr. 1266/2007 terminas „patalpos, kuriose nėra ligos sukėlėjo pernešėjų“ turėtų būti pakeistas terminu „patalpos, apsaugotos nuo ligos sukėlėjo pernešėjų“;
(14)
reaguojant į naują mokslinę informaciją, iš kurios matyti, kad yra mėlynojo liežuvio ligos viruso, visų pirma mėlynojo liežuvio ligos viruso 8 serotipo, transplacentinio perdavimo galimybė, Reglamentu (EB) Nr. 1266/2007 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 384/2008 (8), nustatytos atsargumo priemonės, kad būtų užkirstas kelias mėlynojo liežuvio ligos plitimui per vaikingas pateles arba kai kuriuos gyvūnų naujagimius;
(15)
vadovaujantis Europos maisto saugos tarnybos Gyvūnų sveikatos ir gerovės grupės moksline nuomone dėl mėlynojo liežuvio ligos 8 serotipo (9), esama mėlynojo liežuvio ligos viruso 8 serotipo, kuris Sąjungoje atsirado 2006 m., transplacentinio perdavimo mokslinių įrodymų. Tačiau kitų mėlynojo liežuvio ligos viruso serotipų transplacentinio perdavimo tose teritorijose, kur nenaudotos modifikuotos gyvos vakcinos, neužfiksuota. Atsižvelgiant į minėtos nuomonės išvadas, atsargumo priemonės, susijusios su vaikingų patelių pervežimu, turėtų būti taikomos tik tose zonose, kuriose taikomi ribojimai, susiję su mėlynojo liežuvio ligos viruso 8 serotipu;
(16)
todėl Reglamentas (EB) Nr. 1266/2007 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas;
(17)
šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 1266/2007 iš dalies keičiamas taip:
1)
4 straipsnis pakeičiamas taip:
„4 straipsnis
Mėlynojo liežuvio ligos stebėsenos ir priežiūros programos
Valstybės narės mėlynojo liežuvio ligos stebėsenos ir priežiūros programas įgyvendina vadovaudamosi I priede nustatytais būtinaisiais reikalavimais.“
2)
5 straipsnis išbraukiamas.
3)
6 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
„2. Prieš nuspręsdama panaikinti ribojimų taikymo zonos atitinkamos epidemiologinės geografinės srities statusą valstybė narė pateikia Komisijai pagrįstą informaciją, įrodančią, kad šioje srityje per dvejus metus, įskaitant du visus ligos sukėlėjo pernešėjų aktyvumo laikotarpius, nuo mėlynojo liežuvio stebėsenos ir priežiūros programos įgyvendinimo pagal I priedo 3 dalį pradžios mėlynojo liežuvio ligos viruso neaptikta.“
4)
7 straipsnio 2a dalis pakeičiama taip:
„2a. Valstybės narės ribojimų taikymo zonose gali nustatyti atitinkamas epidemiologines geografines sritis, kurios laikomos laikinai neužkrėstomis sritimis, jeigu vienerius metus, įskaitant visą ligos sukėlėjo pernešėjų aktyvumo laikotarpį, stebėsenos ir priežiūros, kaip nustatyta I priedo 3 dalyje, rezultatai rodo, kad toje ribojimų taikymo zonoje mėlynojo liežuvio ligos viruso tam tikro serotipo ar serotipų kombinacijos neaptikta.
Valstybė narė, ketinanti ribojimų taikymo zoną ar jos dalį laikyti laikinai neužkrėsta sritimi, apie šį ketinimą praneša Komisijai. Drauge su pranešimu teikiama I priedo 3 dalyje nurodyta informacija.
Komisija per Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinį komitetą pateikia valstybėms narėms laikinai neužkrėstų sričių sąrašą.
Toje pačioje ribojimų taikymo zonoje pervežti gyvūnus iš srities, kurioje paplitęs tas pats mėlynojo liežuvio ligos viruso serotipas ar serotipai, į tos pačios ribojimų taikymo zonos dalį, laikomą laikinai neužkrėsta sritimi, leidžiama tik tada, jei:
a)
gyvūnai atitinka III priede nustatytas sąlygas arba
b)
gyvūnai atitinka kitas gyvūnų sveikatos užtikrinimo sąlygas, pagrįstas teigiamais priemonių, skirtų kovai su mėlynojo liežuvio ligos viruso paplitimu ir apsaugai nuo ligos sukėlėjo pernešėjų, kurias reikalauja taikyti kilmės vietos kompetentinga valdžios institucija ir kurias prieš tokių gyvūnų pervežimą patvirtina paskirties vietos kompetentinga valdžios institucija, rizikos vertinimo rezultatais, arba
c)
gyvūnai skirti nedelsiant paskersti.“
5)
8 straipsnio 5 dalies trečia pastraipa pakeičiama taip:
„Kitoms valstybėms narėms ir visuomenei sudaromos sąlygos susipažinti su informacija apie paskirtąsias skerdyklas.“
6)
9 straipsnis pakeičiamas taip:
„9 straipsnis
Papildomos gyvūnų tranzito sąlygos
1. Kompetentingos valdžios institucijos leidžia pervežti gyvūnus tranzitu, jei:
a)
tinkamai išvalius ir dezinfekavus krovimo vietą gyvūnų transportavimo priemonės apdorojamos patvirtintais insekticidais ir (arba) repelentais. Apdorojimas turi būti atliekamas prieš išvykstant iš ribojimų taikymo zonos arba prieš atvykstant į ją;
b)
pervežant gyvūnus tranzitu per ribojimų taikymo zoną, kai nustatytas ilgesnis nei vienos dienos poilsis kontrolės punkte, gyvūnai apsaugomi nuo ligos sukėlėjo pernešėjų patalpose, apsaugotose nuo ligos sukėlėjo pernešėjų, vadovaujantis II priede nustatytais kriterijais.
2. 1 dalis netaikoma, jei gyvūnai tranzitu gabenami:
a)
išimtinai iš ribojimų taikymo zonos atitinkamų epidemiologinių geografinių sričių arba per jas pagal V priedą nustatytu laikotarpiu, kuriuo mėlynojo liežuvio ligos sukėlėjo pernešėjų nėra, arba
b)
iš ribojimų taikymo zonos sričių, laikomų laikinai neužkrėstomis sritimis, arba per jas pagal 7 straipsnio 2a dalį.
3. Šio straipsnio 1 dalyje minėtų gyvūnų atitinkamuose sveikatos pažymėjimuose, nustatytuose direktyvose 64/432/EEB, 91/68/EEB ir 92/65/EEB arba minėtame Sprendime 93/444/EEB, įrašoma papildoma frazė: „Apdorota insekticidu ir (arba) repelentu … [įrašyti produkto pavadinimą] … [įrašyti datą] pagal Reglamento (EB) Nr. 1266/2007 9 straipsnį.“
7)
9a straipsnis išbraukiamas.
8)
I, II, III ir V priedai iš dalies keičiami pagal šio reglamento priedą.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja penktą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. gegužės 30 d.