ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. listopadu 2011
o státní podpoře C 28/10, kterou poskytlo Portugalsko v rámci režimu pojištění krátkodobých vývozních úvěrů
(oznámeno pod číslem C(2011) 7756)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/532/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se týká státní podpory, kterou zavedlo Portugalsko ve formě režimu pojištění krátkodobých vývozních úvěrů (dále jen „režim“).
1. PROCESNÍ ASPEKTY
(2)
Dne 12. ledna 2009 oznámilo Portugalsko režim pojištění krátkodobých vývozních úvěrů podle oddílu 5.1 sdělení Komise „Dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize“ (2) (dále jen „dočasný rámec“).
(3)
Ačkoliv byl režim původně oznámen jako pojištění krátkodobých vývozních úvěrů pro země OECD, vztahuje se rovněž na transakce v rámci domácího obchodu.
(4)
Jelikož portugalské orgány potvrdily, že se režim používá od ledna 2009, Komise Portugalsko dopisem ze dne 19. dubna 2010 informovala o převedení režimu do registru neoznámené podpory.
(5)
Dopisem ze dne 27. října 2010 Komise Portugalsko informovala o zahájení vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU v souvislosti s tímto režimem.
(6)
Dopisem ze dne 29. listopadu 2010 zaslaly portugalské orgány své připomínky k dopisu Komise ze dne 27. října 2010. Připojily dopisy dvou pojistitelů úvěrů (CESCE a COSEC) ze dne 22. listopadu 2010 a 23. listopadu 2010.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo dne 9. dubna 2011 zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k režimu vyjádřily. Nebyly obdrženy žádné připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1. CÍL
(8)
Portugalské orgány tvrdily, že současná hospodářská krize znamená vyšší riziko u obchodních operací. To má zase za následek konzervativnější postoj pojistitelů úvěrů, což se projevuje ve výši pojistného krytí pro rizika spojená s obchodními operacemi.
(9)
Cílem režimu je napravit selhání trhu projevující se v nedostupnosti pojištění úvěrů a pomoci obnovit důvěru v trh s pojištěním úvěrů.
(10)
Těchto cílů je dosahováno tím, že vývozcům a společnostem, jež se dočasně potýkají s nedostupností pojistného krytí úvěrů na soukromém trhu pro transakce s kupujícími ze zemí OECD nebo pro transakce v rámci domácího obchodu, je poskytováno pojistné krytí úvěrů.
(11)
Podle portugalských orgánů se odvětví pojišťovnictví od roku 2008 značně zmenšilo, což má za následek nedostupnost pojistného krytí. Ke dni 30. září 2010 se celková hodnota pojištěného portfolia snížila v období od 31. prosince 2009 do 31. prosince 2009 o 32,84 % a v období od 31. prosince 2008 do 30. září 2010 o dalších 22,4 %. Celková hodnota pojistného portfolia v roce 2010 klesla na 15,9 miliardy EUR z hodnoty ve výši 30,6 miliardy EUR na konci roku 2008. Počet pojištěných podniků se snížil z 3 709 na konci roku 2008 na 2 290 v září 2010. Dopisy pojistitelů byly předloženy s cílem zdůvodnit nutnost zachování režimu do konce roku 2010, a to navzdory tvrzením v dopisech, že maximální výše pojistného krytí poskytnutého na základě režimu nebude dosaženo. Tyto dopisy objasňovaly potřebu režimu odkazem na vyšší riziko u pojištění vývozních úvěrů v důsledku celkové hospodářské situace v době překonávání krize, s následným růstem cen a snižováním krytí poskytovaného v některých odvětvích soukromými pojistiteli.
2.2. PRÁVNÍ ZÁKLAD
(12)
Vnitrostátním právním základem režimu je legislativní nařízení č. 175/2008 ze dne 26. srpna 2008, kterým se zřizuje Finova, a legislativní nařízení č. 211/1998 ze dne 16. července 1998, kterým se stanoví pravidla použitelná na vzájemné záruční společnosti (ve znění legislativního nařízení č. 19/2001 ze dne 30. ledna 2001 a č. 309-A/2007 ze dne 7. září 2007).
2.3. PROVÁDĚJÍCÍ SUBJEKT
(13)
Režim provádí tito soukromí pojistitelé úvěrů, kteří působí na portugalském trhu: COSEC, CESCE, Coface a Credito y Caución.
2.4. PŘÍJEMci
(14)
Podle informací, které portugalské orgány poskytly dne 26. listopadu 2010, se do října 2010 k režimu přihlásilo 399 příjemců.
(15)
V následujících tabulkách je uvedeno rozdělení úvěrových limitů poskytnutých do října 2010:
(16)
Využití podle zprostředkujících pojistitelů:
Pojišťovna
Příjemci
Úvěrový limit v EUR
Počet
(%)
Hodnota
(%)
COSEC
273
68,42
151 693 571
71,68
Credito y Caución
43
10,78
28 259 171
13,35
CESCE
55
13,78
24 747 850
11,69
Coface
28
7,02
6 929 700
3,27
Celkem
399
100
211 630 292
100
(17)
Rozdělení na domácí transakce a vývozní transakce podle velikosti trhu v říjnu 2010 (v EUR):
Skutečně využitý úvěrový limit 1 (4)
Hodnota (v EUR)
(%)
Transakce domácího obchodu
137 175 542
73,20
Vývozní transakce
50 221 841
26,80
Celkem
187 397 383
100
(18)
Rozdělení podle velikosti příjemců:
Velikost příjemce
Příjemci
Úvěrový limit v EUR
Počet
(%)
Hodnota (v EUR)
(%)
Velké podniky
126
31,58
101 135 009
47,79
Střední podniky
158
39,60
71 507 618
33,79
Mikropodniky/malé podniky
115
28,82
38 987 665
18,42
Celkem
399
100
211 630 292
100
2.5. PODMÍNKY UPLATNĚNÍ REŽIMU
(19)
Režim se vztahuje na obchodní rizika (například platební neschopnost a přetrvávající neplacení) spojená s vývozními transakcemi se zeměmi OECD a rizika související s transakcemi v rámci domácího obchodu pro období trvající méně než dva roky.
(20)
Veřejné pojištění funguje jako finanční nástroj pro sdílení rizik se soukromými pojistiteli („připojištění“). Poskytuje se pouze jako doplněk k pojištění sjednanému se soukromým pojistitelem.
(21)
Veřejné pojištění se podle portugalských orgánů poskytuje za zcela stejných podmínek jako soukromé pojištění. Částka pokrytá veřejným pojištěním proto nemůže být vyšší než částka pokrytá soukromým pojistitelem. Příslušné pojistné se však rovná 60 % pojistného, které účtuje soukromý pojistitel. Příslušná průměrná sazba na základě režimu představovala 0,21 % obratu, zatímco tržní sazba, kterou účtují soukromí pojistitelé, představovala v roce 2009 průměrně 0,36 % obratu. I průměrné tržní sazby (ve výši 0,23 % v roce 2007 a 0,24 % v roce 2008) byly od roku 2009 vyšší než příslušná průměrná sazba v rámci režimu.
(22)
V případě výskytu pojistné události jsou částky náhrady rozděleny mezi stát a soukromého pojistitele, který poskytuje základní pojištění, a to úměrně podílu celkového zaručeného krytí, tj. podílu kvóty. Poskytování náhrady vyřizuje soukromý pojistitel.
2.6. DOBA TRVÁNÍ
(23)
Režim byl oznámen dne 12. ledna 2009 na dobu od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2010. Komisi nebylo oznámeno prodloužení režimu.
2.7. ROZPOČET
(24)
Podle informací, které Komisi poskytly portugalské orgány, činí maximální výše záruky pro jednoho příjemce 1,5 milionu EUR.
(25)
Podle informací, které Komisi poskytly portugalské orgány, činí celkový rozpočet režimu pro domácí i vývozní transakce 2 miliardy EUR (5).
3. ROZHODNUTÍ KOMISE O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(26)
V rozhodnutí ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení uvedla Komise předběžné posouzení a vyslovila pochybnosti ohledně slučitelnosti režimu s vnitřním trhem. Pochybnosti vyslovené v uvedeném rozhodnutí se týkaly:
-
uplatňování režimu na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, při němž je cena záruky nižší než úroveň, která se obvykle vyžaduje podle sdělení Komise o krátkodobém pojištění vývozních úvěrů (6) (dále jen „sdělení“). Komise vyslovila pochybnosti, zda bylo protiplnění nezbytné a přiměřené k dosažení cíle vzhledem k možnému narušení hospodářské soutěže, které to má za následek,
-
uplatňování režimu na domácí transakce. Komise vyslovila pochybnosti, pokud jde o slučitelnost opatření, a opět zpochybnila cenu, která byla stanovena za poskytnutou záruku.
4. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(27)
Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení portugalské orgány uvedly, že tvrzení Komise, že společnosti, na něž se režim vztahuje, mají výhodu, která by jinak nebyla dostupná, není v souladu s cíli stanovenými v dočasném rámci. Aby prokázaly selhání trhu, portugalské orgány odkazují na poměr ztráty, který v roce 2008 dosáhl rekordní výše 102 %, navzdory skutečnosti, že se počet podniků, na něž se pojištění vztahovalo, na konci roku 2009 snížil o 29,41 % v porovnání s koncem roku 2008 a do konce září 2010 o dalších 12,53 %. Hodnota pojištěného portfolia klesla na konci roku 2009 v porovnání s koncem roku 2008 o 32,84 % a do září 2010 o dalších 22,36 %. Portugalsko rovněž tvrdí, že i ostatní členské státy přijaly podobné režimy.
(28)
Pokud jde o selektivní povahu výhody, Portugalsko uvedlo, že režim není selektivní, nýbrž že představuje opatření obecné povahy, které nemá za následek diskriminaci v rámci odvětví ani mezi odvětvími. Portugalsko rovněž namítá, že Komise nestanovila, co představuje obecné opatření. Podle Portugalska neexistenci diskriminace prokazuje: i) uplatňování režimu rovněž na společnosti z ostatních členských států, které působí v Portugalsku; ii) schválení žádostí o účast v režimu všech čtyř pojistitelů působících v Portugalsku, přičemž všichni jsou přinejmenším částečně ve vlastnictví zahraničních subjektů; iii) nezměnění potřeb v oblasti financování během krize; iv) významný příjemce podpory na základě režimu, kterým byl v říjnu 2010 segment operací týkajících se vnitrostátního trhu (73,2 %); v) možnost všech podniků působících v Portugalsku využít režim, a to nezávisle na tom, zda povaha jejich činností souvisí s obchodováním se zbožím (režim využila odvětví jako „stavebnictví“, „doprava“ a „ostatní služby - kromě obchodu“, a to s částkami ve výši 2 155 000 EUR, 471 500 EUR resp. 4 580 000 EUR), ačkoliv vývozní úvěry vzhledem ke své povaze souvisí především s transakcemi se zbožím. Model připojištění není mimoto podle Portugalska zdrojem diskriminace, jelikož žádnému podniku nebrání v tom, aby si takovéto pojištění sjednal se soukromým pojistitelem. Orgány veřejné správy se zcela spoléhají na posouzení rizik provedené soukromými pojistiteli. Rovněž maximální limit stanovený pro jednotlivé pojištění nebrání podle portugalských orgánů v přístupu velkým podnikům, které režim využívají (47,79 % s ohledem na hodnotu operací v porovnání s 33,79 % u středních podniků a 18,42 % u malých podniků, avšak pouze 31,58 %, pokud jde o počet příjemců, na rozdíl od 39,60 % u středních podniků a 28,82 % u malých podniků). Tento maximální limit má zajistit, aby byly použité státní prostředky úměrné sledovaným cílům a aby bylo riziko náležitě rozloženo, a současně umožnit přístup k režimu většímu počtu podniků. Skutečnost, že maximální částka stanovená pro režim nebyla využita, představuje podle portugalských orgánů důkaz o neexistenci diskriminace velkých podniků. Portugalsko zpochybňuje taktéž souvislost mezi judikaturou, kterou Komise uvedla v 36. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, a diskriminací. Portugalsko lituje, že Komise nestanovila kritéria, která musí opatření splňovat, aby se považovalo za opatření obecné povahy.
(29)
Portugalsko odůvodnilo nižší ceny v rámci režimu v porovnání se soukromým pojištěním tím, že lze zaznamenat negativní výběr, jelikož se podniky rozhodují pro zajištění méně rizikových operací v rámci režimu a rizikovější operace ponechávají pro krytí soukromým pojištěním. V tomto ohledu by odůvodnění Komise nebylo podle portugalských orgánů relevantní v oblasti vývozních úvěrů, kde se riziko nezvyšuje s výší úvěru, jak je tomu u bankovních úvěrů. Podle portugalských orgánů prokazuje nízké riziko rovněž skutečnost, že se k říjnu 2010 objem pohledávek nahromaděných v režimu zvýšil pouze o 0,26 % celkové hodnoty sjednaného pojištění. Ceny stanovené za státní záruku mimoto podle portugalských orgánů odpovídají tržním cenám před krizí, a proto neposkytují příjemcům výhodu.
(30)
Podle portugalských orgánů režim nezpůsobuje narušení hospodářské soutěže mezi členskými státy, jelikož i) se vztahuje rovněž na vnitrostátní operace; ii) náklady na pojištění se v jednotlivých členských státech liší, jak prokazují různé ceny pojištění, a ii) tento druh služby není na trhu dostupný.
5. PŘIPOMÍNKY OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(31)
Po zveřejnění rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie dne 9. dubna 2011 neobdržela Komise žádné připomínky třetích stran.
6. POSOUZENÍ
6.1. HODNOCENÍ OPATŘENÍ JAKO STÁTNÍ PODPORY
(32)
V čl. 107 odst. 1 SFEU se uvádí:
Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(33)
Aby byl použitelný čl. 107 odst. 1 SFEU, je třeba, aby bylo možno opatření přičíst státu, aby bylo provedeno ze státních prostředků, ovlivňovalo obchod mezi členskými státy a narušovalo hospodářskou soutěž na vnitřním trhu tím, že poskytuje určitým podnikům selektivní výhodu.
Státní prostředky
(34)
Jak je objasněno v rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, pojištění je poskytováno přímo státem a případné ztráty vyplývající z režimu ovlivňují státní rozpočet. Režim proto zahrnuje státní prostředky. Použití státních prostředků Portugalsko nezpochybnilo.
Selektivní výhoda pro pojistitele
(35)
Komise analyzovala trhy s pojištěním vývozních úvěrů ve svých rozhodnutích o režimech pojištění krátkodobých vývozních úvěrů (7). Sazby pojistného na trhu s pojištěním krátkodobých vývozních úvěrů jsou ve smlouvách obvykle stanoveny na dobu nejméně jednoho roku. Jakákoli změna ceny nabízeného krytí je proto účinná až s určitou časovou prodlevou. Tržní praxe je mimoto taková, že se nabídka pojištění úvěrů upravuje zvyšováním či snižováním výše nabízeného úvěru, a nikoli změnou sazby, která se za pojištění účtuje. Tato praxe byla zaznamenána rovněž od počátku finanční krize, jak dokládají dopisy o odmítnutí krytí, které zaslalo Portugalsko, a dopisy o odmítnutí krytí v jiných případech režimů pojištění krátkodobých vývozních úvěrů (8). Dopisy pojistitelů o odmítnutí krytí obvykle vývozcům jako alternativu nenabízejí vyšší cenu krytí u určitých kupujících. Z důkazů vyplývá, že v důsledku finanční krize soukromí pojistitelé významně snížili nabízené krytí a často je úplně zrušili. Výše uvedené skutečnosti potvrzují další údaje, které poskytly tržní subjekty (9). Hospodářská soutěž mezi pojistiteli je proto založena především na množství úvěrů, nikoli na cenách. Prostřednictvím opatření stát reagoval na poptávku, kterou neuspokojovaly stávající soukromé hospodářské subjekty. Na konkurenčním trhu bez zásahu státu by však na poptávku reagoval nový hospodářský subjekt, který by poskytl dodatečné pojistné krytí. Cílem zásahu státu bylo proto chránit tržní postavení soukromých hospodářských subjektů, které již působí na portugalském trhu.
(36)
Pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je produkt, jehož prostřednictvím pojistitel přebírá obchodní a politické riziko nedodržení závazku kupujícího v rámci obchodní transakce. Převzetí obchodních rizik souvisejících s obchodními transakcemi nabízejí rovněž banky, a to prostřednictvím dokumentárního akreditivu a faktoringu. Pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, které nabízejí úvěrové pojišťovny, a dokumentární akreditiv nabízený bankami představují náhrady na straně poptávky na trhu pro ochranu před obchodními riziky plynoucími z obchodních transakcí. V případě neexistence zásahu státu by se mohli vývozci přinejmenším v určité míře uchýlit k dokumentárnímu akreditivu, který nabízejí banky (10). Vzhledem k možné nahraditelnosti mezi pojištěním krátkodobých vývozních úvěrů nabízeným pojistiteli a dokumentárním akreditivem nabízeným bankami znamená opatření výhodu ve prospěch odvětví pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, jelikož přispívá k zachování podílu pojistitelů vývozních úvěrů na trhu pro ochranu před obchodními a politickými riziky obchodních transakcí. Jelikož banky nejsou způsobilé pro využití režimu, na jehož základě je veřejné pojištění nabízeno pouze jako doplněk k pojištění, které poskytují soukromí pojistitelé, je tato výhoda selektivní.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že opatření poskytuje pojistitelům selektivní výhodu.
Selektivní výhoda pro vývozce a tuzemské obchodní společnosti
(38)
Vývozci a obchodní společnosti přihlášené k režimu platí pojistné, které je nižší než tržní pojistné. To má za následek posílení postavení společností využívajících režim v porovnání se společnostmi, které pojistné krytí potenciálně získají pouze u soukromých pojistitelů za tržní cenu. Má se za to, že samotné posílení postavení některých účastníků trhu v porovnání s jejich konkurenty ve srovnatelné situaci prostřednictvím opatření určitého režimu představuje výhodu (11). V daném případě by posílení postavení těchto příjemců nebylo ve stejné míře možné bez zásahu státu.
(39)
Jak potvrdilo Portugalsko, toto krytí není na trhu k dispozici (přinejmenším ve stejném rozsahu) pro rizika, na něž se režim vztahuje. Společnosti využívající režim mají proto dvojí výhodu v podobě přístupu k pojistnému krytí, jež by jinak nebylo dostupné: mají prospěch nejen z nižšího pojistného, než je tržní cena, nýbrž rovněž z existence dodatečného pojištění.
(40)
Portugalský režim je ve skutečnosti selektivní.
(41)
Prvním náznakem, že režim je selektivní, je skutečnost, že společnostmi, které opatření využívají, jsou téměř výhradně společnosti obchodující se zbožím, zatímco společnosti, které poskytují služby, jej využívají mnohem méně. V rámci formálního vyšetřovacího řízení portugalské orgány uvedly, že neexistují žádné právní překážky, které by společnostem, jež nevykonávají obchodní činnosti, znemožňovaly režim využít, a že režim využila odvětví jako „stavebnictví“, „doprava“ a „jiné služby - kromě obchodu“. Portugalsko však rovněž připouští, že se pojištění vývozních úvěrů vzhledem ke své povaze týká především transakcí se zbožím. Na společnosti, které poskytují dopravní a jiné služby, připadala k říjnu 2010 pouze 2,4 % pojištění poskytnutého na základě režimu. Vzhledem k tomu, že na podniky, které poskytují služby, připadalo pouze 8 z celkového počtu 361 podniků využívajících režim a přibližně 1,25 % úvěrových limitů, je zřejmé, že dotyčné opatření v zásadě podporuje společnosti obchodující se zbožím.
(42)
Existují další prvky, které prokazují, že režim je ve skutečnosti selektivní.
(43)
Za prvé, navzdory tvrzení portugalských orgánů, že režim má obecnou povahu, jelikož příjemci jsou stanoveni pomocí objektivních kritérií, která nevedou k diskriminaci subjektů z ostatních členských států, podmínky stanovené v rámci režimu poskytují při výběru příjemců určitý prostor pro uvážení. Režim používá model „připojištění“, na jehož základě jsou pro režim způsobilé pouze společnosti, které mají sjednaný úvěrový limit u soukromého pojistitele, zatímco společnosti, jimž soukromí pojistitelé úvěrů zcela odmítnou poskytnout krytí, nejsou pro „připojištění“ způsobilé. Režim ponechává zcela na soukromých společnostech, aby posoudily způsobilost pro pojištění. V případě neexistence jednotných a objektivních kritérií pro stanovení rizika spojeného s transakcemi, které provádí každý vývozce nebo obchodník, poskytuje režim soukromým subjektům určitou volnost při posuzování úvěruschopnosti společností, které mohou požádat o pojistné krytí. Soudní dvůr měl za to, že aby se opatření považovalo za neselektivní, mělo by být založeno na kritériu uplatnění, které je objektivní, bez jakéhokoli zeměpisného nebo odvětvového zohlednění, a mělo by být v souladu s cílem opatření (12). V daném případě vede neexistence objektivních kritérií pro rozhodování o poskytnutí soukromého pojistného krytí k možné diskriminaci mezi příjemci, kteří jsou ve srovnatelné skutkové situaci (13).
(44)
Za druhé, i kdyby se kritéria pro přístup k režimu považovala za objektivní, Soudní dvůr rozhodl, že samotná existence objektivních kritérií nevylučuje selektivní povahu opatření, pokud má dotyčné opatření za následek zvýhodnění určitých podniků na úkor jiných. Soudní dvůr uvedl, že „skutečnost, že podpora není zaměřena na jednoho či více konkrétních příjemců, kteří jsou stanoveni předem, nýbrž že se na ni vztahuje řada objektivních kritérií, na jejichž základě může být v rámci předem stanovených celkových přidělených rozpočtových prostředků poskytnuta neomezenému počtu příjemců, kteří nejsou zprvu jednotlivě identifikováni, nemůže postačovat k tomu, aby byla zpochybněna selektivní povaha opatření, a tudíž je hodnoceno jakožto státní podpory ve smyslu článku 92 Smlouvy [čl. 107 odst. 1 SFEU]. Tato situace nanejvýš znamená, že dotyčné opatření nepředstavuje jednotlivou podporu. Nevylučuje to však, aby bylo veřejné opatření považováno za systém podpory představující selektivní (a tudíž zvláštní) opatření, pokud vzhledem ke kritériím, jimiž se řídí jeho uplatňování, zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby na úkor ostatních“ (14). Podle Soudního dvora proto nelze zásahy státu posuzovat podle jejich účelu nebo cílů, nýbrž podle jejich účinků (15). V daném případě je režim ve skutečnosti selektivní.
(45)
Za třetí, aby bylo opatření obecné povahy, musí být nejen založeno na objektivních a horizontálních kritériích, nýbrž nesmí být rovněž omezeno časově nebo s ohledem na oblast působnosti. Navzdory tvrzení Portugalska, že režim má obecnou povahu, je tento režim omezen z hlediska času i oblasti působnosti, včetně samotné povahy modelu připojištění, jak bylo objasněno v 43. bodě odůvodnění.
(46)
Kritéria režimu nejsou rovněž v souladu s cílem a logikou opatření (16). I kdyby soukromí pojistitelé uplatňovali režim objektivně, na základě režimu jsou způsobilé pouze společnosti, u nichž během krize došlo k snížení jejich pojistného krytí. Společnosti, jimž soukromí pojistitelé úvěrové limity zcela zrušili, jsou z režimu vyloučeny. Navzdory cíli režimu, kterým je odstranit údajnou nedostupnost pojištění na soukromém trhu, se režim nevztahuje na společnosti, které jsou omezením možnosti soukromého pojištění na trhu zasaženy nejvíce. V tomto ohledu není návrh opatření vhodný k odstranění zjištěného selhání trhu.
(47)
Na základě výše uvedených úvah jsou výhody, které jsou poskytnuty vývozcům a obchodním společnostem přihlášeným k režimu, selektivní.
Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže
(48)
Co se týká ovlivnění obchodu, režim se vztahuje na vývozní transakce a domácí transakce s obchodovatelným zbožím.
(49)
Zahrnutím domácích transakcí může režim potenciálně ovlivnit obchod mezi členskými sáty v míře, která by mohla značně narušit obchodní toky, například přesměrováním ekonomických činností od vývozu k domácím transakcím.
(50)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, podle judikatury Soudního dvora poukazuje samotná skutečnost, že konkurenceschopnost určitého podniku by byla posílena vůči soutěžícím podnikům získáním hospodářské výhody, kterou by jinak při svém běžném podnikání nezískal, na riziko narušení hospodářské soutěže (17).
(51)
Jelikož se režim vztahuje na vývoz, přičemž jsou zahrnuty ostatní členské státy, opatření jednoznačně ovlivňuje obchodní toky mezi členskými státy, jelikož příjemcům usnadňuje vykonávání vývozní činnosti.
(52)
Režim ovlivňuje obchod rovněž tím, že zahrnuje domácí transakce. Podle ustálené judikatury je nutno mít za to, že pokud podpora poskytnutá určitým členským státem posílí postavení společnosti vůči ostatním soutěžícím společnostem při obchodování v rámci Unie, ovlivňuje tato podpora obchod. V tomto ohledu může k určení toho, zda má podpora skutečný nebo potenciální dopad na hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, sloužit skutečnost, že určité hospodářské odvětví bylo na úrovni EU liberalizováno. Navíc není nutné, aby se společnost, která je příjemcem podpory, sama podílela na obchodu v rámci Unie. Podpora poskytnutá členským státem určité společnosti může přispět k zachování či zvýšení činnosti na domácím trhu s tím, že společnosti usazené v ostatních členských státech mají méně možností proniknout na trh dotyčného členského státu. Posílení určitého podniku, který se až dosud na obchodu v rámci Unie nepodílel, jej může uvést do situace, která mu umožní proniknout na trh jiného členského státu (18).
(53)
V daném případě opatření zvýhodňuje společnosti, které působí v různých odvětvích, jež jsou otevřena obchodu v rámci Evropské unie. I zvýhodnění domácích transakcí společností, které působí pouze na portugalském trhu, tudíž ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(54)
Účelem opatření je mimoto podporovat komerční obchodní činnosti společností usazených v Portugalsku na rozdíl od podniků usazených v ostatních členských státech. Opatření proto může narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
Závěr
(55)
Tento režim proto představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Podporu lze považovat za slučitelnou se společným trhem, pokud splní jednu z výjimek stanovených ve Smlouvě.
6.2. SLUČITELNOST PODPORY PRO POJISTITELE
(56)
Komise ve svém sdělení stanovila podmínky, za nichž lze podporu pro pojistitele ve formě státem podporovaných režimů pojištění krátkodobých vývozních úvěrů považovat za slučitelnou. V souvislosti s finanční krizí stanoví podmínky pro použití sdělení dočasný rámec.
(57)
V bodě 2.5 sdělení v pozměněném znění (19) jsou „obchodovatelná rizika“ vymezena jako obchodní a politická rizika veřejných i neveřejných dlužníků, kteří mají sídlo v zemích uvedených v příloze (20) sdělení. Finanční výhody poskytnuté pojistitelům vývozních úvěrů, kteří uzavřou transakci považovanou za obchodovatelné riziko či poskytnou krytí pro takovouto transakci, jsou obvykle zakázány.
(58)
V bodě 3.1 sdělení je uvedeno, že faktory, které mohou narušovat hospodářskou soutěž ve prospěch veřejných nebo veřejně podporovaných pojistitelů vývozních úvěrů, kteří kryjí obchodovatelná rizika, zahrnují právní a faktické státní záruky půjček nebo ztrát. Záruky tohoto druhu umožňují pojistitelům vypůjčit si s úrokovou sazbou nižší, než je úroková sazba běžná na trhu, anebo jim umožní vypůjčit si finanční prostředky vůbec. Kromě toho státní záruky zbavují pojistitele nutnosti zajistit se na soukromém trhu.
(59)
Co se týká zemí, které nejsou uvedeny v příloze sdělení, tato rizika jsou „neobchodovatelná“ ve smyslu sdělení a na veřejnou podporu určenou na jejich krytí se sdělení nevztahuje.
(60)
V bodě 4.2 sdělení je stanoveno, že „obchodovatelná rizika“ nemohou být kryta pojištěním vývozních úvěrů s podporou členských států. V bodě 4.4 sdělení je však uvedeno, že za určitých okolností mohou být tato rizika dočasně pojištěna veřejnými nebo veřejně podporovanými pojistiteli vývozních úvěrů. Zejména se v něm uvádí, že se rizika dlužníků, kteří mají sídlo v zemích uvedených v příloze sdělení, považují za dočasně neobchodovatelná pouze tehdy, pokud lze prokázat, že není dostupné soukromé pojistné krytí pro rizika, která jsou obecně považována za obchodovatelná. Členské státy, které chtějí využít tuto únikovou doložku, musí poskytnout zprávu o trhu a poskytnout důkazy předložené dvěma velkými, známými mezinárodními pojistiteli vývozních úvěrů a jedním vnitrostátním pojistitelem úvěrů, přičemž zmíněná zpráva i důkazy prokazují, že krytí rizik není na soukromém trhu pojištění k dispozici. Veřejně podporovaný pojistitel vývozních úvěrů musí mimoto pokud možno sjednotit pojistné sazby pro takováto neobchodovatelná rizika s pojistnými sazbami, které si za srovnatelná rizika účtují soukromí pojistitelé vývozních úvěrů, a poskytnout popis podmínek, které veřejný pojistitel vývozních úvěrů hodlá použít ke krytí daných rizik.
(61)
V zájmu urychlení postupu zjednodušil dočasný rámec do 31. prosince 2010 důkazy, které musí členské státy předložit, aby prokázaly nedostupnost krytí. Za tímto účelem musely členské státy poskytnout důkazy předložené jedním velkým známým mezinárodním soukromým pojistitelem vývozních úvěrů a vnitrostátním pojistitelem úvěrů nebo alespoň čtyřmi zavedenými vývozci na domácím trhu. Platnost dočasného rámce byla prodloužena do 31. prosince 2011 (21).
Nedostupnost krytí
(62)
Portugalsko předložilo řadu dopisů od vývozců, které prokazují, že jim u mnoha transakcí bylo odmítnuto krytí. Komise však v dopisech, které poskytly portugalské orgány, nenašla dostatečný důkaz o nedostupnosti krytí. Důvody uvedené v těchto dopisech jsou buď důvěrné, nebo se v nich výslovně uvádí, že důvodem odmítnutí je nedostatečná likvidita či špatná finanční situace zákazníka, což je běžná obchodní praxe na řádně fungujícím pojistném trhu. Portugalsko ve své odpovědi na rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytlo údaje, které prokazují snížení počtu podniků, jež uzavřely pojištění (na konci roku 2009 činil pokles v porovnání s předchozím rokem 29,41 % a do září 2010 došlo k poklesu o dalších 12,53 %), a rovněž snížení hodnoty pojištěného portfolia (32,84 % pokles na konci roku 2009 v porovnání s předchozím rokem a do září 2010 pokles o dalších 22,36 %). Ze dvou dopisů soukromých pojistitelů, které Portugalsko poskytlo s odkazem na nedostupnost krytí na soukromém trhu, se v jednom z nich (dopis CESCE ze dne 22. listopadu 2010) uvádí, že se kvůli poklesu na nákupních trzích snížily rovněž potřeby podniků v oblasti financování. Údajné snížení pojištěných objemů proto není dostatečným důkazem nedostupnosti krytí na trhu.
(63)
Je-li na soukromém trhu krytí skutečně nedostupné a stane-li se dostupným v případě, že částečné krytí poskytne stát, mohlo by to být známkou toho, že pojistitelé obdrželi státní podporu. Jelikož se trh přizpůsobuje především s ohledem na množství úvěrů, nikoli ceny (jak je objasněno v 35. bodě odůvodnění), dostupnost úvěrů vyplývající ze státní podpory umožňuje hospodářským subjektům, které již působí na trhu, udržet si své postavení.
Sladění sazeb pojistného se sazbami účtovanými soukromými pojistiteli úvěrů
(64)
Sazby účtované v rámci režimu představují 60 % sazby, kterou stejnému zákazníkovi účtuje za krytí soukromý pojistitel. V rozporu s tvrzeními Portugalska lze riziko převedené v rámci režimu na stát považovat za vyšší než riziko, které kryje soukromý pojistitel samostatně. Je nutno připomenout, že se riziko nezaplacení zvyšuje s tím, jak se zvyšuje pojištěná částka. V případě vyšší částky pojistného krytí by proto vývozce souhlasil s uzavřením více obchodních transakcí s daným kupujícím. Celkový objem transakcí by mohl přesáhnout schopnost kupujícího splatit dotyčnou částku.
(65)
Portugalské orgány se domnívají, že riziko dodatečných transakcí je nižší vzhledem k tomu, že se vývozce, který získal omezené pojistné krytí, pojistí nejprve s ohledem na nejrizikovější kupující; při vyšším krytí by se vývozce postupně pojišťoval s ohledem na méně rizikové kupující. Toto tvrzení však přehlíží skutečnost, že úvěrové limity jsou poskytnuty pro jednotlivého kupujícího, a vývozce tudíž nemá možnost použít celý poskytnutý limit výhradně pro nejméně věrohodné kupující.
(66)
Tvrzení portugalských orgánů, že dodatečné pojištěné transakce jsou méně rizikové než transakce pojištěné soukromým pojistitelem, by mimoto vedlo k závěru, že soukromí pojistitelé akceptují při dané výši pojistného vyšší riziko, přičemž při stejné výši pojistného odmítají pojistit transakce s nižším rizikem. Pokud by bylo toto tvrzení pravdivé, pojistil by racionálně jednající soukromý pojistitel více transakcí, což by zvýšilo jeho příjmy z pojistného a současně snížilo riziko. Jinými slovy, tvrzení portugalských orgánů by naznačovalo neracionální chování soukromých pojistitelů, kteří by souhlasili s pojištěním rizikovější části portfolia místo méně rizikové části. Toto tvrzení proto nelze uznat.
(67)
V důsledku vyššího rizika, na něž se opatření vztahuje, je stát vystaven vyšší očekávané konečné ztrátě než soukromý pojistitel, když poskytuje počáteční krytí a stanoví jeho cenu samostatně. V případě režimu připojištění, kdy je rozhodnutí o zvýšení krytí přijato až poté, co bylo stanoveno pojistné pro počáteční limit úvěrového pojištění, musí cena připojištění odrážet vyšší riziko možného nadměrného krytí. Tvrzení portugalských orgánů, podle něhož podniky provádějí negativní výběr, což zajišťuje, že rizikovější operace jsou kryty soukromým pojištěním, není doloženo žádnými konkrétními údaji ani známou tržní praxí. Nejběžnější forma soukromého pojištění vývozních úvěrů (pojištění na základě celkového obratu) vyžaduje, aby v rámci pojištění bylo pokryto celé portfolio prodejů na úvěr. Pojištěná společnost proto nemůže pojišťovat svá rizika selektivně. Komise se domnívá, že by cena doplňkového pojištění měla zohledňovat vyšší úroveň převzatého rizika. Cena by proto měla být vyšší než cena, kterou za základní krytí účtují soukromí pojistitelé.
(68)
V daném případě jsou sazby účtované v rámci režimu nižší než stávající sazby na trhu s pojištěním vývozních úvěrů, což Portugalsko potvrdilo ve své odpovědi na rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Tato cena je rovněž nižší než tržní sazby v letech 2007 a 2008. Z tohoto důvodu není potvrzeno ani tvrzení portugalských orgánů, podle něhož cena odpovídá tržním sazbám před krizí. Cena by měla mimoto zohledňovat úroveň převzatého rizika. Cena by proto měla být ve skutečnosti vyšší než tržní cena.
(69)
Na základě výše uvedených skutečností není režim vztahující se na pojistitele slučitelný se sdělením a dočasným rámcem.
6.3. SLUČITELNOST PODPORY PRO VÝVOZCE A TUZEMSKÉ OBCHODNÍ SPOLEČNOSTI
6.3.1. Slučitelnost opatření zaměřeného na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů
(70)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jež je použitelné za běžných tržních podmínek, a ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, které je použitelné v době vážné poruchy v hospodářství, umožňují považovat podpory za určitých podmínek za slučitelné s vnitřním trhem.
(71)
Komise připomíná, že podle judikatury je nutno čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU vykládat restriktivně a musí se jednat o nápravu poruchy v celém hospodářství některého členského státu (22).
(72)
V souladu se zásadami stanovenými v dočasném rámci (bod 5.1), jehož platnost byla prodloužena do 31. prosince 2012, musí opatření podpory splňovat níže uvedená kritéria, aby byla považována za slučitelná:
a.
Vhodnost
Podpora musí být dobře cílená, aby účinně splnila cíl, kterým je náprava vážné poruchy v hospodářství. Tak tomu není v případě, není-li opatření k odstranění poruchy vhodné.
b.
Nezbytnost
Opatření podpory musí být svou výší a formou nezbytné k dosažení cíle. Musí se tudíž jednat o minimální částku, která je nezbytná k dosažení cíle, a opatření musí mít formu, která je k nápravě poruchy nejvhodnější. Jinými slovy, pokud by k nápravě vážné poruchy v celém hospodářství postačovala nižší částka podpory nebo opatření ve formě, která méně narušuje hospodářskou soutěž, nebylo by dotyčné opatření nezbytné. Tato analýza je potvrzena v ustálené judikatuře Soudního dvora (23).
c.
Přiměřenost
Kladné účinky opatření je nutno náležitě uvážit s ohledem na narušení hospodářské soutěže, aby bylo narušení omezeno na minimum nezbytné k dosažení cílů těchto opatření. V čl. 107 odst. 1 SFEU jsou zakázána veškerá selektivní veřejná opatření, která mohou narušit obchod mezi členskými státy. Jakékoli odchylka podle ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jež povoluje státní podporu, musí zajistit, aby byla tato podpora omezena na to, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.
Vhodnost
(73)
Jak je objasněno v 46. bodě odůvodnění, návrh režimu vylučuje společnosti, které jsou krizí zasaženy nejvíce, a režim proto není vhodný k odstranění údajného selhání trhu v podobě nedostupnosti soukromého krytí.
Nezbytnost a přiměřenost: sladění sazeb pojistného se sazbami účtovanými soukromými pojistiteli úvěrů
(74)
Jak je uvedeno v 62. bodě odůvodnění, ačkoliv informace, které poskytlo Portugalsko, naznačují napětí na soukromém trhu s pojištěním úvěrů, neprokazují nedostupnost krytí. Nelze proto zjistit nezbytnost zásahu státu.
(75)
Jak je objasněno v 21. a 64. bodě odůvodnění, sazby účtované v rámci režimu představují 60 % sazeb, které témuž zákazníkovi účtují za krytí soukromí pojistitelé.
76)
Jak je vysvětleno v 65. až 67. bodě odůvodnění, v případě režimu připojištění, kdy je rozhodnutí o zvýšení krytí přijato až poté, co bylo stanoveno pojistné pro počáteční limit úvěrového pojištění, musí cena připojištění zohledňovat vyšší riziko možného nadměrného krytí.
(77)
Cíle, kterým je poskytnutí údajně nedostupného pojistného krytí, by mohlo být dosaženo rovněž prostřednictvím režimu s cenou stanovenou tak, aby odrážela riziko, které převzal stát. Stanovení ceny v rámci režimu na základě nižšího pojistného, než je pojistné, které by za obdobná rizika účtoval trh, není přiměřené cíli režimu.
(78)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem nelze část režimu týkající se pojištění vývozních úvěrů považovat za slučitelnou podporu pro vývozce podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a dočasného rámce.
(79)
Co se týká čl. 107 odst. 3 písm. c), stejně jako v analýze slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 písm. b) platí všechna tvrzení ohledně vhodnosti, nezbytnosti a přiměřenosti. Podpora pro pojistitele vývozních úvěrů na základě režimu proto mění podmínky obchodu v míře, jež je v rozporu se společným zájmem.
6.3.2. Slučitelnost režimu s ohledem na operace týkající se pojištění domácího obchodu
(80)
Pokud jde o uplatnění režimu na domácí transakce, pojištění domácího obchodu pod tržní cenu může obchodní transakce odchýlit od vývozu ve prospěch domácích transakcí a může mít významný dopad na dovoz. Za běžných tržních podmínek je proto státní podpora ve prospěch operací v rámci domácího obchodu přísně zakázána. Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. c) a b) SFEU však umožňují považovat za určitých podmínek podpory za slučitelné s vnitřním trhem. V této souvislosti stanoví kritéria pro slučitelnost opatření podpory v podobě pojištění krátkodobých vývozních úvěrů sdělení a dočasný rámec. Sdělení a dočasný rámec se však nevztahují na transakce v rámci domácího obchodu.
(81)
Portugalsko však režim oznámilo podle dočasného rámce v souvislosti se současnou finanční krizí. Je proto nutno zjistit, zda by vzhledem k dalekosáhlým důsledkům současné hospodářské krize bylo možno režim považovat za slučitelný přímo podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU. Pokud ne, je poté nutno analyzovat, zda lze opatření považovat za slučitelné podle čl. 107 odst. 3 písm. c).
(82)
Co se týká slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, toto ustanovení Komisi umožňuje prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(83)
Komise znovu opakuje, že ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU je nutno uplatňovat restriktivně a že se musí jednat o nápravu poruchy, která se týká celého hospodářství některého členského státu (24). Komise rovněž připomíná, že (jak je uvedeno v 73. bodě odůvodnění) opatření musí splňovat zásady vhodnosti, nezbytnosti a přiměřenosti.
(84)
Opatření bylo zavedeno v souvislosti se současnou finanční krizí a je časově omezené.
(85)
Komise obdržela dopisy od vývozců a soukromých pojistitelů, které poukazují na snížení pojistného krytí u domácích transakcí. Portugalské orgány tvrdí, že poměr ztráty vzrostl na 102 %. Toto tvrzení však není přesvědčivé, jelikož růst vykazuje stálou tendenci od roku 2004, jak prokazují připomínky podané portugalskými orgány. Toto trvalé zvyšování poměru ztráty již před propuknutím finanční krize může naznačovat nikoli selhání trhu v oblasti financování domácího obchodu, nýbrž spíše strukturální problém na trhu. Komise proto nenašla žádné důkazy, že režim je vhodný k nápravě vážné poruchy v hospodářství, a má za to, že režim nelze prohlásit za slučitelný podle dočasného rámce nebo na základě čl. 107 odst. 3 písm. b).
(86)
Pokud jde o slučitelnost opatření podle sdělení a čl. 107 odst. 3 písm. c), cílem režimu je odstranit nedostupnost krytí na pojistném trhu. Jelikož se však jedná o režim připojištění, který při výběru příjemce ponechává soukromým pojistitelům určitý prostor pro uvážení, vylučuje režim potenciálně z krytí společnosti, které jsou ve srovnatelné skutkové situaci jako společnosti, na něž se režim vztahuje, byly však krizí zasaženy více. V případě těchto vyloučených společností by bylo pojistné krytí zcela zrušeno na rozdíl od pouze částečného zrušení. Opatření mimoto příjemcům poskytuje nejen dodatečné krytí, nýbrž rovněž výhodu v podobě ceny, jelikož pojistné je nižší než tržní sazby. Jak již bylo uvedeno, sazby účtované v rámci režimu představují 60 % sazeb, které témuž zákazníkovi za krytí účtuje soukromý pojistitel, přičemž skutečnost, že limit krytí je zvýšen na dvojnásobek původního limitu, znamená vyšší riziko, které není v pojistném zohledněno. Výše ceny v rámci režimu není odůvodněná s ohledem na nutnost odstranit nedostupnost pojistného krytí. Vzhledem k možnému narušení hospodářské soutěže není režim přiměřený k dosažení uvedeného cíle.
(87)
Komise proto dospěla k závěru, že státní podpora poskytnutá operacím týkajícím se pojištění domácího obchodu nesplňuje podmínky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. b) nebo c) SFEU a není slučitelná s vnitřním trhem.
7. ZÁVĚR
(88)
Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že režim poskytuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, kterou nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem.
8. NAVRÁCENÍ PODPORY
(89)
V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (25) je stanoveno, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Navráceny musí být pouze podpory, které nejsou slučitelné s vnitřním trhem.
(90)
Cíl navrácení podpory spočívá v obnovení situace, která existovala před poskytnutím podpory. Tohoto cíle je dosaženo, jakmile je neslučitelná podpora vrácena příjemci, kteří tak ztratí výhodu, kterou měli vůči svým soutěžitelům. Částka, která má být vrácena, musí umožnit vyloučení hospodářské výhody poskytnuté příjemcům.
(91)
Za účelem přesného vyčíslení výše podpory je vzhledem ke skutečnosti, že pro odměnu za státní krytí není k dispozici odpovídající tržní cena, nutno stanovit náležitou referenční hodnotu. Jak je uvedeno v první odrážce bodu 4.2 sdělení Komise o zárukách (26), lze „grantový ekvivalent“ záruky za půjčku v daném roce vypočítat stejným způsobem jako grantový ekvivalent zvýhodněné půjčky. Výši podpory lze proto vypočítat jako rozdíl mezi teoretickou tržní sazbou a sazbou získanou na základě státní záruky po odečtení zaplaceného pojistného.
(92)
Pokud jde o podporu pro pojistitele, výhoda má podobu zachování podílu pojistitelů na trhu. V případě neexistence podpory mohl pojistné krytí poskytovat jiný účastník trhu. Jak je objasněno v 35. bodě odůvodnění, hospodářská soutěž na trhu je založena především na množství úvěrů, nikoli na cenách. Tržní praxe je mimoto taková, že se stanoví průměrná cena za celé portfolio, které je poté pojištěno u téhož pojistitele (27), aby se zamezilo účelovému využívání ze strany pojištěných společností. K účelovému využívání by mohlo dojít, pokud by pojištěná společnost platila průměrnou cenu pouze za zákazníky s vysokým rizikem a nepojistila by zákazníky s nižším rizikem, nebo zákazníky s nízkým rizikem pojistila u jiného pojistitele. Pokud by proto vývozcům poskytl krytí pro veškeré požadované úvěrové limity jiný účastník trhu, a to i za vyšší cenu, vývozci by pravděpodobně přesunuli veškeré své pojistné smlouvy k alternativnímu poskytovateli pojištění. Výhodou v peněžním vyjádření je ziskové rozpětí dosažené u objemu pojištěného jednotlivým soukromým pojistitelem snížené o náklady spojené s tímto objemem. Tyto prvky převedené na zisky, kterých dosáhli soukromí pojistitelé účastnící se režimu za období, během něhož stát poskytoval připojištění, by v případě neexistence režimu zaznamenal jiný účastník trhu. Podpora ve prospěch pojistitelů je proto vyčíslena jako zisky, kterých pojistitelé účastnící se režimu dosáhli za období, během něhož byl režim zaveden, v důsledku pojištění jednotlivých vývozců a domácích obchodních společností přihlášených k režimu. Výhoda pro zákazníky, kteří se přihlásili k režimu, by měla být vypočítána na úrovni jednotlivého pojistitele účastnícího se režimu a v případě, že zisk přesahuje částku de minimis, by měla být vrácena.
(93)
Co se týká vývozců, příjemci by měli za státní krytí zaplatit odměnu podle tržních podmínek. Výši podpory je proto nutno vypočítat jako rozdíl mezi skutečnou tržní sazbou upravenou o změnu v úrovni rizika. Komise vypracovala metodu pro výpočet částky, jež má být navrácena (která je vysvětlena v příloze tohoto rozhodnutí), a to na základě přiměřených předpokladů a běžné tržní praxe. Podle této metody činí teoretická tržní cena za krytí poskytnuté státem 110 % ceny (vyjádřené jako sazba pojistného) účtované soukromým pojistitelem v případě každého jednotlivého vývozce. Jelikož cena účtovaná v rámci režimu činí 60 % pojistného účtovaného soukromým pojistitelem, rovná se částka, jež má být získána zpět v případě jednotlivých transakcí, částce, kterou stát účtoval v rámci režimu, vynásobené 5/6.
(94)
Částka uvedená v 93. bodě odůvodnění představuje částku, která má být vrácena, k níž se připočítají úroky narostlé ode dne, kdy byla podpora poskytnuta příjemcům (datum vydání jednotlivých záruk), do dne jejího skutečného navrácení. Úroky z částky, která má být navrácena, se vypočítají jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (28), ve znění nařízení (ES) č. 271/2008 (29).
(95)
Toto rozhodnutí musí být provedeno neprodleně, zejména s ohledem na navrácení veškerých jednotlivých podpor poskytnutých na základě režimu s výjimkou podpor, které splňují podmínky stanovené v nařízeních přijatých podle článků 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 (30) nebo v jiném schváleném režimu podpory, a to do výše maximální intenzity podpory nebo limitů podpory de minimis vztahujících se na tento druh podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora obsažená v režimu pojištění krátkodobých vývozních úvěrů na základě použití legislativního nařízení č. 175/2008 ze dne 26. srpna 2008, kterým se zřizuje Finova, a legislativního nařízení č. 211/1998 ze dne 16. července 1998, kterým se stanoví pravidla použitelná na vzájemné záruční společnosti (ve znění legislativního nařízení č. 19/2001 ze dne 30. ledna 2001 a č. 309-A/2007 ze dne 7. září 2007), kterou Portugalsko poskytlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté na základě režimu uvedeného v článku 1, které v době poskytnutí podpory splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém podle článku 1 nařízení (ES) č. 994/98 nebo v jiném schváleném režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem, a to do výše maximální intenzity podpory nebo limitů podpory de minimis vztahujících se na tento druh podpory.
Článek 3
1. Portugalsko získá od příjemců zpět neslučitelnou podporu uvedenou v článku 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 ve znění nařízení (ES) č. 271/2008.
4. Portugalsko okamžitě zruší režim uvedený v článku 1 a s účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí zruší rovněž veškeré dosud neprovedené platby podpory na základě režimu uvedeného v článku 1.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Portugalsko Komisi tyto informace:
a)
seznam příjemců, kteří obdrželi podporu na základě režimu uvedeného v článku 1, a celkové částky podpory obdržené jednotlivými příjemci;
b)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má každý příjemce navrátit;
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Portugalsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise předloží Portugalsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již příjemci vrátili.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 23. listopadu 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. lapkričio 23 d.
dėl valstybės pagalbos C 28/10, kurią Portugalija suteikė trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemai
(pranešta dokumentu C(2011) 7756)
(Tekstas autentiškas tik portugalų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2014/532/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
paraginusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1),
kadangi:
(1)
Šis sprendimas priimamas dėl valstybės pagalbos, kurią Portugalija suteikė trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemai (toliau - schema).
1. PROCEDŪRINIAI ASPEKTAI
(2)
2009 m. sausio 12 d. Portugalija pranešė apie trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemą pagal Komisijos komunikato „Bendrijos laikinoji valstybės pagalbos priemonių sistema siekiant padidinti galimybes gauti finansavimą dabartinės finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis“ (2) (toliau - laikinoji sistema) 5.1 skirsnį.
(3)
Nors apie schemą iš pradžių buvo pranešta kaip apie trumpalaikį eksporto kredito draudimą, skirtą eksportui į OECD šalis, ji taip pat taikoma vidaus prekybos sandoriams.
(4)
Kadangi Portugalijos valdžios institucijos patvirtino, kad schema buvo įgyvendinama nuo 2009 m. sausio mėn., Komisija 2010 m. balandžio 19 d. raštu pranešė Portugalijai, kad schema perkelta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą.
(5)
2010 m. spalio 27 d. raštu Komisija pranešė Portugalijai apie tyrimą, pradėtą dėl šios schemos pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 2 dalį.
(6)
2010 m. lapkričio 29 d. raštu Portugalijos valdžios institucijos nusiuntė savo pastabas dėl Komisijos 2010 m. spalio 27 d. rašto. Jos pridėjo du kredito draudikų (CESCE ir COSEC) raštus, kurių datos atitinkamai yra 2010 m. lapkričio 22 d. ir 2010 m. lapkričio 23 d.
(7)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas 2011 m. balandžio 9 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl šios schemos. Pastabų nebuvo.
2. PRIEMONĖS APRAŠYMAS
2.1. TIKSLAS
(8)
Portugalijos valdžios institucijos tvirtino, kad dėl dabartinės finansų krizės padidėjo komercinės veiklos rizika. Dėl to kredito draudikų požiūris buvo vis konservatyvesnis ir atitinkamai mažėjo komercinės veiklos rizikai taikomos draudimo apsaugos dydis.
(9)
Schemos tikslas yra pašalinti rinkos nepakankamumą, atsiradusį dėl negalėjimo gauti kredito draudimo, ir padėti atkurti pasitikėjimą kredito draudimo rinka.
(10)
Šių tikslų siekiama teikiant kredito draudimą eksportuotojams ir bendrovėms, kurios laikinai negali privačioje rinkoje eksporto draudimu drausti savo sandorių su pirkėjais OECD šalyse ar vidaus prekybos sandorių.
(11)
Pasak Portugalijos valdžios institucijų, nuo 2008 m. labai sumažėjo draudimo sektorius, todėl atitinkamai sumažėjo galimybių apsidrausti. 2010 m. rugsėjo 30 d. duomenimis, bendra draudimo portfelio vertė nuo 2009 m. gruodžio 31 d. iki 2009 m. gruodžio 31 d. sumažėjo 32,84 %, o nuo 2009 m. gruodžio 31 d. iki 2010 m. rugsėjo 30 d. - dar 22,4 %. Bendra draudimo portfelio vertė sumažėjo nuo 30,6 mlrd. EUR 2008 m. pabaigoje iki 15,9 mlrd. EUR 2010 m. Apsidraudusių įmonių sumažėjo nuo 3 709 2008 m. pabaigoje iki 2 290 2010 m. rugsėjo mėn. Be to, pateikti draudikų raštai siekiant pagrįsti būtinybę taikyti schemą iki 2010 m. pabaigos, nors tuose raštuose buvo tvirtinama, kad didžiausios draudimo sumos pagal taikomą schemą nebuvo įmanoma pasiekti. Tuose raštuose paaiškintas sistemos būtinumas, remiantis dėl bendros ekonominės padėties atsigavimo po krizės laikotarpiu padidėjusia eksporto kredito draudimo rizika, kai tam tikruose sektoriuose padidėjo privačių draudikų teikiamų draudimo paslaugų kainos ir sumažėjo jų mastas.
2.2. TEISINIS PAGRINDAS
(12)
Schemos nacionalinis teisinis pagrindas yra 2008 m. rugpjūčio 26 d. įstatyminis potvarkis Nr. 175/2008 dėl FINOVA įsteigimo ir 1998 m. liepos 16 d. įstatyminis potvarkis Nr. 211/1998, kuriame nustatytos savitarpio garantijų draugijoms taikomos taisyklės (su pakeitimais, padarytais 2001 m. sausio 30 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 19/2001 ir 2007 m. rugsėjo 7 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 309-A/2007).
2.3. ĮGYVENDINANČIOJI INSTITUCIJA
(13)
Schemą įgyvendina Portugalijos rinkoje veikiantys privatūs kredito draudikai: COSEC, CESCE, COFACE ir Credito y Caución.
2.4. PAGALBOS GAVĖJAI
(14)
Remiantis Portugalijos valdžios institucijų 2010 m. lapkričio 26 d. suteikta informacija, taikoma schema iki 2010 m. spalio mėn. pasinaudojo 399 pagalbos gavėjai.
(15)
Tolesnėse lentelėse išskaidyti suteikto kredito draudimo limitai 2010 m. spalio mėn.
(16)
Naudojimasis pagalba per draudimo tarpininkus
Draudimo bendrovė
Pagalbos gavėjai
Kredito draudimo limitas (EUR)
Skaičius
(%)
Vertė
(%)
COSEC
273
68,42
151 693 571
71,68
Credito y Caución
43
10,78
28 259 171
13,35
CESCE
55
13,78
24 747 850
11,69
COFACE
28
7,02
6 929 700
3,27
Iš viso
399
100
211 630 292
100
(17)
Išskaidymas pagal rinkos dydį į vidaus prekybos ir eksporto sandorius 2010 m. spalio mėn. (EUR)
Kredito draudimo limitas, kuriuo veiksmingai pasinaudota (4)
Vertė (EUR)
(%)
Vidaus prekybos sandoriai
137 175 542
73,20
Eksporto sandoriai
50 221 841
26,80
Iš viso
187 397 383
100
(18)
Išskaidymas pagal pagalbos gavėjų įmonių dydį:
Pagalbos gavėjo įmonės dydis
Pagalbos gavėjai
Kredito draudimo limitas (EUR)
Skaičius
(%)
Vertė (EUR)
(%)
Didelės įmonės
126
31,58
101 135 009
47,79
Vidutinės įmonės
158
39,60
71 507 618
33,79
Labai mažos ir mažosios įmonės
115
28,82
38 987 665
18,42
Iš viso
399
100
211 630 292
100
2.5. SCHEMOS TAIKYMO NUOSTATOS IR SĄLYGOS
(19)
Schema dengia trumpiau kaip dvejiems metams sudarytų prekybos su OECD šalimis eksporto sandorių riziką (pavyzdžiui, nemokumą ir mokėjimo įsipareigojimų nevykdymą) ir su vidaus prekybos sandoriais susijusią riziką.
(20)
Valstybinis draudimas veikia kaip rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schema. Ji suteikiama tik kaip papildomas draudimas kartu su privataus draudiko teikiamu draudimu.
(21)
Pasak Portugalijos valdžios institucijų, valstybinis draudimas teikiamas tokiomis pačiomis sąlygomis kaip privatus draudimas. Todėl valstybinio draudimo dengiama suma negali viršyti privataus draudiko dengiamos sumos, tačiau taikoma draudimo įmoka sudaro 60 % privataus draudiko nustatytos įmokos. Vidutinis tarifas pagal šią schemą 2009 m. sudarė 0,21 % apyvartos, o privačių draudikų taikomas rinkos tarifas - vidutiniškai 0,36 % apyvartos. NET ir vidutiniai rinkos tarifai - 0,23 % ir 0,24 % atitinkamai 2007 ir 2008 m. - buvo didesni nei vidutinis tarifas pagal taikomą schemą 2009 m. ir vėliau.
(22)
Įvykus draudžiamajam įvykiui, bet kokias mokėtinas sumas pasidalija valstybė ir privatus draudikas, suteikęs bazinį draudimą, proporcingai bendro garantuoto draudimo daliai, t. y. kvotinei proporcinei daliai. Mokėjimo išieškojimo procedūrą administruoja privatus draudikas.
2.6. TRUKMĖ
(23)
2009 m. sausio 12 d. buvo pranešta apie šią schemą, kuri turėjo būti taikoma nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. Apie jos taikymo pratęsimą Komisijai nepranešta.
2.7. BIUDŽETAS
(24)
Remiantis Portugalijos valdžios institucijų Komisijai suteikta informacija, didžiausia garantijos suma vienam pagalbos gavėjui yra 1,5 mln. EUR.
(25)
Remiantis Portugalijos valdžios institucijų Komisijai suteikta informacija, schemai (tiek vidaus prekybos, tiek eksporto sandoriams) skirtas bendras 2 mlrd. EUR biudžetas (5).
3. KOMISIJOS SPRENDIMAS DĖL OFICIALIOS TYRIMO PROCEDŪROS
(26)
2010 m. spalio 27 d. sprendime, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra, Komisija išdėstė savo preliminarų vertinimą ir abejones dėl to, ar aptariama schema yra suderinama su vidaus rinka. Komisija savo sprendime išreiškė abejones dėl:
-
schemos taikymo trumpalaikiam eksporto kredito draudimui, kurio garantijos kaina buvo mažesnė už kainą, kuri paprastai nustatoma pagal Komisijos komunikatą dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo (6) (toliau - komunikatas). Komisija abejojo, ar toks atlygis yra būtinas ir proporcingas tikslui pasiekti, turint omenyje galimus su tuo susijusius konkurencijos iškraipymus,
-
schemos taikymo vidaus prekybos sandoriams. Komisija abejojo, ar tokia priemonė yra suderinama su vidaus rinka, ir dėl teikiamos garantijos kainos.
4. PORTUGALIJOS PASTABOS
(27)
Savo pastabose dėl pradėtos oficialios tyrimo procedūros Portugalijos valdžios institucijos teigė, jog Komisijos tvirtinimas, kad bendrovės pagal schemą gauna naudos, kurios negautų kitokiomis aplinkybėmis, neatitinka laikinojoje sistemoje nustatytų tikslų. Norėdamos įrodyti rinkos nepakankamumą, Portugalijos valdžios institucijos rėmėsi draudimo nuostolingumu, kuris 2008 m. pasiekė rekordinį 102 % dydį, nors apdraustų įmonių 2009 m. pabaigoje buvo 29,41 % mažiau negu 2008 m. pabaigoje, o iki 2010 m. rugsėjo mėn. pabaigos jų sumažėjo dar 12,53 %. Draudimo portfelio vertė nuo 2008 m. pabaigos iki 2009 m. pabaigos sumažėjo 32,84 %, o iki 2010 m. rugsėjo mėn. - dar 22,36 %. Portugalija taip pat teigė, kad panašias schemas taikė ir kitos valstybės narės.
(28)
Dėl atrankinio pranašumo Portugalija tvirtina, kad schema nėra atrankinė; pasak jos, ši schema yra bendro pobūdžio priemonė, kurią taikant nėra jokios diskriminacijos tame pačiame sektoriuje arba tarp sektorių. Portugalija taip pat išreiškė apgailestavimą, kad Komisija nėra pateikusi bendro pobūdžio priemonės apibrėžimo. Pasak Portugalijos, diskriminacijos nebuvimą įrodo: i) schemos taikymas ir kitų valstybių narių bendrovėms, užsiimančios veikla Portugalijoje; ii) prašymus leisti pasinaudoti schema priima visi keturi Portugalijoje veikiantys draudikai ir visi jie bent iš dalies priklauso užsienio subjektams; iii) finansavimo poreikiai per krizę nepasikeitė; iv) pagrindinis pagalbos gavėjas pagal schemą 2010 m. spalio mėn. buvo su šalies rinka susijusios veiklos segmentas (73,2 %); v) schema gali naudotis visos Portugalijoje veikiančios įmonės nepriklausomai nuo to, ar jų veikla yra susijusi su prekyba prekėmis (statybos, transporto ir kitų paslaugų, išskyrus prekybą, sektoriuose pagal schemą atitinkamai suteiktos 2 155 000 EUR, 471 500 EUR ir 4 580 000 EUR pagalbos sumos), nors eksporto kreditai iš esmės yra daugiausia susiję su prekybos prekėmis sandoriais. Be to, pasak Portugalijos, papildomo draudimo modelis nebūtų diskriminacijos priežastis, nes pagal jį nė vienai įmonei neužkertamas kelias derėtis dėl tokio draudimo su privačiu draudiku. Valdžios institucijos visiškai pasikliauja privačių draudikų atliekamu rizikos vertinimu. Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, nustatytas didžiausias draudimo limitas netrukdo draustis didelėms įmonėms, kurios pasinaudojo šia schema (iki 47,79 % operacijų vertės, palyginti su 33,79 % vidutinėms ir 18,42 % mažosioms įmonėms, bet tik iki 31,58 % pagal gavėjų skaičių, palyginti su 39,60 % vidutinėms ir 28,82 % mažosioms įmonėms). Tas didžiausias limitas nustatytas siekiant užtikrinti, kad valstybės ištekliai būtų naudojami proporcingai siekiamiems tikslams, kad rizika būtų tinkamai padalyta ir kad schema galėtų pasinaudoti kiek įmanoma daugiau įmonių. Pasak Portugalijos valdžios institucijų, tai, kad didžiausia galima pagalbos suma pagal šią schemą nebuvo pasinaudota, įrodo, kad didelės įmonės nebuvo diskriminuojamos. Galiausiai Portugalija suabejojo dėl Teismo praktikos, nurodytos Komisijos sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą 36 punkte, ryšio su diskriminacija. Ji išreiškė apgailestavimą, kad Komisija nenustatė kriterijų, kuriuos turėtų atitikti bendro pobūdžio priemonė.
(29)
Mažesnes kainas, palyginti su privataus draudimo kainomis, pagal šią schemą Portugalija pateisino, pasak jos, vykdomą neigiamą atranką: įmonės pagal šią schemą rinkosi drausti mažiau rizikingą veiklą, o rizikingesnė veikla buvo draudžiama privačiu draudimu. Todėl, pasak Portugalijos valdžios institucijų, Komisijos argumentai netinka eksporto kredito sektoriui, kuriame rizika nedidėja proporcingai kredito sumos dydžiui, priešingai negu teikiant bankų kreditus. Portugalijos valdžios institucijų teigimu, tai, kad rizika yra maža, patvirtina ir faktas, kad draudimo išmokų pagal schemą bendra suma iki 2010 m. spalio mėn. tepadidėjo tik 0,26 % bendros sudarytų draudimo sutarčių vertės. Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, valstybės garantijos kaina atitinka rinkos kainą iki krizės, tad garantijos gavėjai dėl jos neįgyja pranašumo.
(30)
Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, valstybių narių tarpusavio konkurencija šia schema neiškraipoma, nes: i) schema taikoma ir veiklai šalyje; ii) draudimo sąnaudos įvairiose valstybėse narėse skiriasi, kaip galima spręsti iš skirtingų draudimo kainų; ir iii) tos rūšies paslaugos rinkoje neteikiamos.
5. KITŲ SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(31)
2011 m. balandžio 9 d. Oficialiajame leidinyje paskelbus Komisijos sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, Komisija negavo jokių trečiųjų šalių pastabų.
6. VERTINIMAS
6.1. VERTINIMAS, AR PRIEMONĖ YRA VALSTYBĖS PAGALBA
(32)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.“
(33)
Kad būtų taikoma SESV 107 straipsnio 1 dalis, turi būti valstybės iš savo išteklių taikoma priemonė, kuri veiktų valstybių narių tarpusavio prekybą ir iškreiptų konkurenciją vidaus rinkoje, nes tam tikroms įmonėms ji suteiktų atrankinį pranašumą.
Valstybės ištekliai
(34)
Kaip paaiškinta 2010 m. spalio 27 d. Komisijos sprendime, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra, draudimą tiesiogiai teikia valstybė ir bet kokie pagal šią schemą patiriami nuostoliai padengiami iš valstybės biudžeto. Todėl šiai schemai naudojami valstybės ištekliai, Portugalija tam neprieštarauja.
Draudikams teikiamas atrankinis pranašumas
(35)
Komisija ištyrė eksporto kredito draudimo rinkas savo sprendimuose dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemų (7). Trumpalaikio eksporto kredito draudimo rinkoje įmokų tarifai paprastai nustatomi sutartyse bent vienų metų laikotarpiui. Todėl bet koks siūlomo draudimo kainų pasikeitimas įvyksta tik po tam tikro laiko. Be to, rinkoje yra įprasta derinti kredito draudimo pasiūlą didinant arba mažinant siūlomo kredito sumas, o ne keičiant draudimo įmokų tarifus. Pastebėta, kad tokios praktikos laikomasi ir prasidėjus dabartinei finansų krizei, kaip matyti iš Portugalijos siųstų raštiškų atsisakymų drausti ir kitais atvejais siųstų raštiškų atsisakymų drausti pagal kitas trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemas (8). Draudikai, teikdami raštiškus atsisakymus drausti, paprastai nesiūlo eksportuotojams alternatyvos - draudimo už didesnę kainą nuo su tam tikrais pirkėjais susijusios rizikos. Yra įrodymų, kad dėl finansų krizės privatūs draudikai labai sumažino draudimo pasiūlą, o daugeliu atvejų visai liovėsi teikti draudimo paslaugas. Kiti rinkos subjektų pateikti duomenys visa tai patvirtina (9). Taigi, konkurencija tarp draudikų daugiausia priklauso nuo draudimo sandorių skaičiaus, o ne nuo kainų. Taikydama šią priemonę valstybė patenkino paklausą, kurios netenkino veikiantys privatūs draudikai. Tačiau konkurencingoje rinkoje be valstybės intervencijos koks nors naujas draudikas būtų pasinaudojęs esama paklausa ir pradėjęs teikti papildomas draudimo paslaugas. Taip dėl valstybės intervencijos buvo apsaugota Portugalijos rinkoje jau veikiančių privačių draudikų padėtis toje rinkoje.
(36)
Trumpalaikis eksporto kredito draudimas yra toks produktas, kai draudikas perima prekybos sandoryje dalyvaujančio pirkėjo įsipareigojimų neįvykdymo komercinę ir politinę riziką. Bankai taip pat siūlosi perimti prekybos sandorių komercinę riziką teikdami dokumentinius akredityvus ir faktoringą be regreso teisės. Eksporto kredito draudimo bendrovių siūlomas trumpalaikis eksporto kredito draudimas ir bankų siūlomi dokumentiniai akredityvai yra galimi pakaitalai paklausos atžvilgiu apsaugos nuo prekybos sandorių komercinės rizikos rinkoje. Be valstybės intervencijos galbūt eksportuotojai būtų bent iš dalies pasinaudoję bankų siūlomais dokumentiniais akredityvais (10). Turint omenyje draudikų siūlomo trumpalaikio eksporto kredito draudimo ir bankų siūlomų dokumentinių akredityvų galimą tarpusavio pakeičiamumą, nagrinėjama priemone teikiamas pranašumas trumpalaikio eksporto kredito draudimo sektoriui, nes padedama išlaikyti eksporto kredito draudikų rinkos dalį apsaugos nuo su prekybos sandoriais susijusios komercinės ir politinės rizikos rinkoje. Bankai negali naudotis šia schema, pagal kurią valstybės draudimas siūlomas tik kaip papildomas draudimas kartu su privačių draudikų teikiamu draudimu, ir tai reiškia, kad teikiamas atrankinis pranašumas.
(37)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemone draudikams suteiktas atrankinis pranašumas.
Eksportuotojams ir vidaus prekybos bendrovėms teikiamas atrankinis pranašumas
(38)
Nagrinėjama schema besinaudojančių eksportuotojų ir prekybos bendrovių mokama įmoka yra mažesnė už rinkos draudimo įmoką. Taip sustiprinama schema besinaudojančių bendrovių padėtis, palyginti su bendrovėmis, kurios draustųsi tik privačių draudikų siūlomu draudimu už rinkos kainą. Manoma, kad vien šis kai kurių rinkos dalyvių padėties sustiprinimas pagal schemą taikomomis priemonėmis kitų panašioje padėtyje esančių konkurentų nenaudai rodo, kad jiems teikiamas pranašumas (11). Nagrinėjamu atveju tų pagalbos gavėjų padėties nebūtų buvę įmanoma tiek pat sustiprinti be valstybės intervencijos.
(39)
Be to, kaip patvirtino Portugalija, rinkoje (bent iš dalies) nėra įmanoma draustis nuo rizikos, kuriai skirta schema. Todėl schema besinaudojančios bendrovės įgyja dvejopą pranašumą naudodamosi draudimu, kuriuo kitais atvejais negalėtų draustis: jos ne tik moka mažesnę negu rinkoje įmoką, bet ir gauna naudos iš to, kad gali draustis papildomai.
(40)
Portugalijos taikoma schema yra de facto atrankinė.
(41)
Pirmas požymis, kad schema yra atrankinė, yra tai, kad ši priemonė yra naudinga beveik vien tik prekyba prekėmis užsiimančioms bendrovėms, o paslaugas teikiančios bendrovės ja naudojasi kur kas mažiau. Dėl oficialios tyrimo procedūros Portugalijos valdžios institucijos pažymi, kad nėra teisinių kliūčių komercine veikla neužsiimančioms bendrovėms naudotis šia schema ir kad ji yra naudinga statybos, transporto ir kitų paslaugų, išskyrus prekybą, sektoriams. Tačiau Portugalija taip pat pripažįsta, kad eksporto kredito draudimas iš esmės daugiausia skirtas prekybos prekėmis sandoriams. Transporto ir kitas paslaugas teikiančioms bendrovėms 2010 m. spalio mėn. teko tik 2,4 % viso pagal schemą suteikto draudimo. Atsižvelgiant į tai, kad paslaugas teikiančių įmonių buvo tik 8 (iš viso schema pasinaudojo 361 įmonė) ir joms teko apie 1,25 % viso kredito draudimo limito, yra aišku, kad pagalbą pagal šią priemonę gavo beveik vien tik prekyba prekėmis užsiimančios bendrovės.
(42)
Kad schema yra de facto atrankinė, galima spręsti ir iš kitų duomenų.
(43)
Pirma, nepaisant Portugalijos valdžios institucijų teigimo, kad schema yra bendro pobūdžio, nes pagalbos gavėjai nustatomi pagal objektyvius kriterijus nediskriminuojant subjektų iš kitų valstybių narių, iš tiesų nustatytos schemos taikymo sąlygos palieka tam tikrą laisvę spręsti, kas gali gauti pagalbą. Schema atitinka rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) modelį, pagal kurį tik bendrovės, kurios kredito limitą jau yra apdraudusios pas privatų draudiką, gali naudotis schema, o bendrovės, kurių privatūs kredito draudikai nesutinka drausti be išlygų, negali naudotis šiuo modeliu. Pagal šią schemą tik privačios bendrovės sprendžia, kas gali būti apdraustas. Kadangi nėra vienodų ir objektyvių kriterijų, skirtų su kiekvieno eksportuotojo arba prekiautojo sandoriais susijusiai rizikai nustatyti, pagal šią schemą privatūs draudikai turi tam tikrą laisvę vertinti bendrovių, turinčių teisę prašyti draudimo, kreditingumą. Teisingumo Teismas nustatė, kad priemonė nėra atrankinė, jeigu jos taikymo kriterijus yra objektyvus, be jokio geografinio ar sektorinio vertinimo ir atitinka priemonės tikslą (12). Kadangi nagrinėjamu atveju nėra objektyvių kriterijų, pagal kuriuos būtų sprendžiama, kam teikti privatų draudimą, gali būti diskriminuojami panašioje faktinėje padėtyje esantys galimi pagalbos gavėjai (13).
(44)
Antra, net jeigu kriterijus, pagal kuriuos leidžiama naudotis šia schema, būtų galima laikyti objektyviais, Teismo sprendimu, vien tik objektyvių kriterijų buvimo nepakanka įrodyti, kad priemonė nėra atrankinė, jeigu pagal ją tam tikroms įmonėms suteikiamas pranašumas prieš kitas įmones. Todėl Teismas nusprendė, kad „vien to, kad pagalba neskirta vienam ar daugiau konkrečių iš anksto nustatytų gavėjų, tačiau ji gali būti teikiama tik pagal nustatytus objektyvius kriterijus iš bendro tam skirto biudžeto, kuris nustatytas iš anksto, neribotam skaičiui gavėjų, kurie nėra konkrečiai iš anksto nustatyti, nepakanka, kad būtų galima abejoti atrankiniu priemonės pobūdžiu ir atitinkamai valstybės pagalbos buvimu, kaip apibrėžta Sutarties 92 straipsnyje [SESV 107 straipsnio 1 dalis]. Minėta aplinkybė gali reikšti tik tai, kad atitinkama priemonė nėra individuali pagalba. Tačiau ji nereiškia, kad valstybės priemonės negalima laikyti pagalbos sistema, kurią sudaro atrankinė, taigi konkrečiai taikoma, priemonė, jeigu pagal jos taikymo kriterijus tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai teikiamas pranašumas prieš kitas įmones arba kitų prekių gamybą.“ (14) Todėl, Teisingumo Teismo sprendimu, apie valstybės intervencijas reikėtų spręsti ne iš jų priežasčių ar tikslų, o iš jų poveikio (15). Nagrinėjama schema yra de facto atrankinė.
(45)
Trečia, bendro pobūdžio priemonė turi būti ne tik pagrįsta objektyviais ir visiems taikomais kriterijais - jos taikymo laikotarpis ir sritys taip pat turi būti neribojami. Nors Portugalija tvirtina, kad jos schema yra bendro pobūdžio, ši schema yra taikoma ribotą laiką ir konkrečiai apibrėžtoje srityje, taip pat iš esmės atitinka rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) modelį, kaip paaiškinta 43 konstatuojamojoje dalyje.
(46)
Galiausiai schemos taikymo kriterijai neatitinka priemonės tikslo ir logikos (16). NET jeigu privatūs draudikai schemą taikytų objektyviai, ja galėtų naudotis tik tos bendrovės, kurių draudimo apsauga per krizę sumažėjo. Ja negali naudotis bendrovės, kurioms privatūs draudikai visiškai atsisakė teikti kredito draudimo limitą. Todėl, nors šia schema tariamai siekiama pašalinti draudimo apsaugos privačioje rinkoje trūkumą, ja negali naudotis bendrovės, kurios labiausiai nukentėjo sumažėjus galimybėms draustis privataus draudimo rinkoje. Vertinant šiuo požiūriu, priemonė iš esmės netinka nustatytam rinkos nepakankamumui pašalinti.
(47)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, schema besinaudojantiems eksportuotojams ir prekybos bendrovėms teikiamas atrankinis pranašumas.
Poveikis prekybai ir konkurencijos iškraipymas
(48)
Vertinant schemos poveikį prekybai, pažymėtina, kad ji skirta eksporto sandoriams ir vidaus prekybos prekėmis sandoriams.
(49)
Kadangi schema taikoma vidaus prekybos sandoriams, ji gali daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai ir pastebimai iškraipyti prekybos srautus, pavyzdžiui, ekonominėje veikloje gali sumažėti eksporto ir padaugėti vidaus prekybos sandorių.
(50)
Vertinant konkurencijos iškraipymą, remiantis Teisingumo Teismo praktika, konkurencija gali būti iškraipyta vien dėl to, kad dėl įmonei teikiamos ekonominės naudos, kurios ji nebūtų galėjusi gauti įprastomis veiklos sąlygomis, sustiprėja tos įmonės konkurencinė padėtis kitų įmonių konkurenčių atžvilgiu (17).
(51)
Kadangi schema taikoma eksportui, įskaitant eksportą į kitas valstybes nares, ji aiškiai daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybos srautams, nes palengvina pagalbos gavėjų eksporto veiklą.
(52)
Schema taip pat daro poveikį prekybai, nes ji taikoma ir vidaus prekybos sandoriams. Pagal nusistovėjusią Teismo praktiką, kai valstybės narės suteikta pagalba sustiprina bendrovės padėtį, palyginti su kitomis Sąjungos vidaus prekyboje konkuruojančiomis bendrovėmis, reikia manyti, kad pagalba turėjo įtakos šiai prekybai. Šiuo požiūriu aplinkybė, kad ekonomikos sektorius buvo liberalizuotas Sąjungos lygmeniu, reiškia realų ar potencialų pagalbos poveikį konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai. Be to, nebūtina, kad bendrovė pagalbos gavėja pati dalyvautų Sąjungos vidaus prekyboje. Kai valstybė narė bendrovei suteikia pagalbą, šios bendrovės veiklos mastai šalies rinkoje gali būti išlaikyti arba išaugti, ir dėl to kitose valstybėse narėse įsikūrusių bendrovių galimybės patekti į šios valstybės narės rinką gali sumažėti. Be to, pagalba įmonei, kuri iki šiol nedalyvavo Sąjungos vidaus prekyboje, gali sudaryti sąlygas jai patekti į kitos valstybės narės rinką (18).
(53)
Nagrinėjamu atveju priemonė yra naudinga įvairiuose sektoriuose, kuriuose prekiaujama visos Europos Sąjungos mastu, veikiančioms bendrovėms. Todėl net ir tų bendrovių, kurios veikia tik Portugalijos rinkoje, vidaus prekybos sandoriams teikiamas pranašumas daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(54)
Be to, nagrinėjamos priemonės tikslas yra remti tik Portugalijoje įsisteigusių bendrovių, o ne kitose valstybėse narėse įsisteigusių įmonių komercinę prekybos veiklą. Todėl šia priemone gali būti iškraipyta konkurencija vidaus rinkoje.
Išvada
(55)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, nagrinėjama priemonė yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalyje pateiktą apibrėžtį. Šią pagalbą galima laikyti suderinama su bendrąja rinka, jeigu ji atitinka kurią nors Sutartyje nustatytą išimtį.
6.2. PAGALBOS DRAUDIKAMS SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA
(56)
Komisija komunikate nustatė sąlygas, kurias atitinkanti pagalba draudikams pagal valstybės remiamas trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemas laikoma suderinama su bendrąja rinka. Prasidėjus finansų krizei, laikinojoje sistemoje buvo nustatytos šio komunikato taikymo sąlygos.
(57)
Komunikato su pakeitimais (19) 2.5 punkte „parduotina rizika“ apibrėžta kaip komercinė ir politinė rizika, tenkanti valstybiniams ir nevalstybiniams skolininkams, įsteigtiems to komunikato priede (20) išvardytose šalyse. Paprastai draudžiama teikti finansinį pranašumą eksporto kredito draudikams, kurie sudaro arba apdraudžia su parduotina rizika susijusį sandorį.
(58)
Komunikato 3.1 punkte nustatyta, kad veiksniais, kurie gali iškraipyti konkurenciją tarp privačių ir valstybinių arba valstybės remiamų eksporto kredito draudikų, draudžiančių parduotiną riziką, laikomos de jure ir de facto valstybės garantijos dėl skolinimosi ir nuostolių. Tokios garantijos leidžia draudikams skolintis su palūkanomis, mažesnėmis už normalias rinkos palūkanas, arba sudaro sąlygas jiems kitaip skolintis pinigus. Be to, jos panaikina būtinumą draudikams save persidrausti privačioje rinkoje.
(59)
Šalių, kurios neįtrauktos į komunikato priedą, atveju tokia rizika yra neparduotina, kaip apibrėžta komunikate, ir komunikatas netaikomas valstybės paramai draudžiantis nuo tokios rizikos.
(60)
Komunikato 4.2 punkte nustatyta, kad parduotina rizika negali būti apdrausta valstybių narių remiamu eksporto kredito draudimu. Tačiau komunikato 4.4 punkte nustatyta, kad tam tikromis sąlygomis šią riziką laikinai gali padengti valstybiniai arba valstybės remiami eksporto kredito draudikai. Jame visų pirma nustatyta, kad rizika dėl skolininkų, veikiančių komunikato priede išvardytose šalyse, yra laikoma laikinai neparduotina tik jeigu galima įrodyti, kad nuo rizikos, kuri paprastai laikoma parduotina, neįmanoma apsidrausti privačiu draudimu. Šia atsakomybę ribojančia išlyga norinčios pasinaudoti valstybės narės turi pateikti rinkos ataskaitą ir iš dviejų didelių tarptautiniu mastu pripažintų eksporto kredito draudikų bei nacionalinio kredito draudiko gautus įrodymus, kad privačioje draudimo rinkoje rizika negali būti padengta. Be to, valstybės remiamas eksporto kredito draudikas turi, kiek įmanoma, suvienodinti savo draudimo įmokų tarifus tokiai neparduotinai rizikai su tarifais, kitur nustatytais privačių eksporto kredito draudikų atitinkamos rūšies rizikai, ir nurodyti sąlygas, kurias valstybinis eksporto kredito draudikas ketina taikyti tokiai rizikai.
(61)
Siekiant paspartinti procedūrą, laikinojoje sistemoje iki 2010 m. gruodžio 31 d. supaprastinta valstybių narių įrodymų, kad rizika negali būti padengta, teikimo tvarka. Šiuo tikslu valstybės narės turėjo pateikti didelio tarptautiniu mastu pripažinto privataus eksporto kredito draudiko ir nacionalinio kredito draudiko arba, kitu atveju, bent keturių patikimų eksportuotojų šalies rinkoje įrodymus. Laikinosios sistemos taikymas buvo pratęstas iki 2011 m. gruodžio 31 d. (21)
Draudimo nebuvimas
(62)
Portugalija pateikė kelis eksportuotojų raštus, kuriuose įrodyta, kad buvo atsisakyta apdrausti kai kuriuos jų sandorius. Nepaisant to, Komisija Portugalijos valdžios institucijų pateiktuose raštuose nerado pakankamai įrodymų, kad trūksta galimybių apsidrausti. Tuose raštuose nurodytos atsisakymo suteikti draudimą priežastys yra konfidencialios arba juose aiškiai nurodyta, kad drausti atsisakyta dėl nepakankamo kliento likvidumo ir prastos finansinės būklės (tai yra įprasta verslo praktika tinkamai veikiančioje draudimo rinkoje). Portugalija savo atsakyme į 2010 m. spalio 27 d. Komisijos sprendimą, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra, pateikė duomenų, įrodančių, kad mažėjo besidraudžiančių įmonių (iki 2009 m. pabaigos nuo praėjusių metų jų sumažėjo 29,41 %, o iki 2010 m. rugsėjo mėn. - dar 12,53 %), taip pat mažėjo draudimo portfelio vertė (32,84 % iki 2009 m. pabaigos nuo praėjusių metų ir dar 22,36 % iki 2010 m. rugsėjo mėn.). Tačiau viename iš dviejų Portugalijos pateiktų raštų, kuriuos atsiuntė privatūs draudikai ir kuriuose teigiama, kad trūksta galimybių apsidrausti privačioje rinkoje (CESCE 2010 m. lapkričio 22 d. rašte), teigiama, kad įmonių finansavimo poreikiai taip pat sumažėjo, nes sumažėjo jų produkcijos pirkimo rinkos. Todėl tariamas draudimo mastų sumažėjimas nėra pakankamas įrodymas, kad rinkoje trūksta galimybių apsidrausti.
(63)
Be to, jeigu privačioje rinkoje iš tiesų nėra galimybių apsidrausti, tačiau jų atsiranda po to, kai dalį draudimo paklausos patenkina valstybė, tai gali reikšti, kad draudikams suteikta valstybės pagalba. Kadangi tokia rinka prisitaiko daugiausia keičiant draudimo sandorių skaičių, o ne kainas, kaip paaiškinta 35 konstatuojamojoje dalyje, ūkinės veiklos vykdytojai, iki tol dalyvavę rinkoje, gaudami kreditą pagal valstybės pagalbos priemonę, gali išlaikyti savo poziciją.
Draudimo įmokų tarifų derinimas su privačių kredito draudikų taikomais tarifais
(64)
Pagal nagrinėjamą schemą taikomi draudimo įmokų tarifai sudaro 60 % tarifo, kurį tam pačiam klientui nustatytų privatus draudikas. Be to, priešingai tam, ką teigia Portugalija, pagal nagrinėjamą schemą valstybei perduodamą riziką galima laikyti didesne nei privataus draudiko atskirai patiriama rizika. Svarbu nepamiršti, kad įsipareigojimų neįvykdymo rizika didėja proporcingai apdraustos sumos dydžiui. Todėl eksportuotojas, apdraudęs didesnę sumą, sutiktų sudaryti daugiau komercinių sandorių su tuo pačiu pirkėju. Bendra sandorių apimtis galėtų viršyti pirkėjo mokumo ribas.
(65)
Portugalijos valdžios institucijų nuomone, su papildomais sandoriais siejama rizika yra mažesnė, turint omenyje tai, kad eksportuotojas, turintis ribotas galimybes apsidrausti, pirmiausia draustųsi nuo rizikos, siejamos su rizikingiausiais pirkėjais; kuo daugiau galimybių apsidrausti turėtų eksportuotojas, tuo daugiau jis draustųsi nuo rizikos, susijusios su mažiau rizikingais pirkėjais. Tačiau remiantis šiuo argumentu nepaisoma, kad kredito draudimo limitai nustatomi konkrečiai kiekvienam pirkėjui, todėl eksportuotojas negali nuspręsti skirti viso jam suteikto draudimo limito mažiausiai kreditingiems pirkėjams.
(66)
Be to, remiantis Portugalijos valdžios institucijų argumentu, kad papildomi draudžiami sandoriai yra mažiau rizikingi negu privataus draudiko draudžiami sandoriai, būtų galima daryti išvadą, kad privatūs draudikai už atitinkamo dydžio draudimo įmoką sutinka su didesne rizika, tačiau atsisako už tokią pačią įmoką drausti mažiau rizikingus sandorius. Jeigu šis argumentas būtų teisingas, privatus draudikas pagrįstai apdraustų daugiau sandorių ir dėl to padidėtų jo pajamos iš draudimo įmokų ir sumažėtų rizika. Kitaip tariant, jeigu Portugalijos valdžios institucijų argumentas būtų teisingas, privatūs draudikai elgtųsi neracionaliai: jie sutiktų vietoj mažiau rizikingos draudimo portfelio dalies drausti didesnės rizikos dalį. Todėl šis argumentas negali būti teisingas.
(67)
Dėl didesnės rizikos taikant šią priemonę galutinė valstybės patiriamų nuostolių suma galėtų būti didesnė negu privataus draudiko nuostolių suma teikiant bazinį draudimą ir nustatant jo kainą konkrečiam draudėjui. Todėl taikant rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schemą, kai sprendimas padidinti draudimo apsaugą priimamas tik po to, kai yra nustatyta įmoka už pradinį kredito draudimo limitą, tokio rizikos pasidalijimo kaina turi atitikti didesnę su galimu pertekliniu draudimu susijusią riziką. Portugalijos valdžios institucijų argumento, kad įmonių elgesį lemtų neigiama atranka ir taip būtų užtikrintas rizikingesnės veiklos draudimas privačiu draudimu, nepatvirtina nei konkretūs duomenys, nei žinoma rinkos praktika. Pagal dažniausios formos privatų trumpalaikį kredito draudimą (visos apyvartos draudimas) turi būti apdraustas visas kredituojamų pardavimų portfelis. Todėl besidraudžianti bendrovė negali rinktis, nuo kurios rizikos apsidrausti. Komisijos nuomone, papildomo draudimo kaina turėtų atitikti didesnę prisiimamą riziką. Todėl kaina turėtų būti didesnė negu privačių draudikų bazinio draudimo kaina.
(68)
Nagrinėjamu atveju pagal schemą nustatyti tarifai yra mažesni už dabartinius eksporto kredito draudimo rinkoje taikomus tarifus; Portugalija tai patvirtino savo atsakyme į 2010 m. spalio 27 d. Komisijos sprendimą, kuriuo pradėta oficiali tyrimo procedūra. Tos kainos taip pat yra mažesnės už 2007 ir 2008 m. rinkos kainas. Todėl Portugalijos valdžios institucijų argumentas, kad nustatytos kainos atitinka iki krizės buvusius rinkos tarifus, taip pat nėra pagrįstas. Be to, kaina turėtų atitikti ir prisiimamos rizikos dydį. Todėl kaina iš tikrųjų turėtų būti didesnė negu rinkos kaina.
(69)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, draudikams taikoma schema yra nesuderinama su komunikatu ir laikinąja sistema.
6.3. PAGALBOS EKSPORTUOTOJAMS IR VIDAUS PREKYBOS BENDROVĖMS SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA
6.3.1. Trumpalaikiam eksporto kredito draudimui skirtos priemonės suderinamumas su vidaus rinka
(70)
Pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, kuris taikomas įprastomis rinkos sąlygomis, ir 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kuris taikomas didelių ekonomikos sutrikimų laikotarpiais, pagalbą tam tikromis sąlygomis galima laikyti suderinama su vidaus rinka.
(71)
Komisija primena, kad pagal Teismo praktiką SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkto taikymas turi būti ribojamas ir jis turi būti taikomas tada, kai problema yra būdinga visai valstybės narės ekonomikai (22).
(72)
Pagal laikinosios sistemos, kurios taikymas pratęstas iki 2012 m. gruodžio 31 d., 5.1 punkte nustatytus principus pagalbos priemones galima laikyti suderinamomis su bendrąja rinka, jeigu jos atitinka toliau nurodytus kriterijus.
a.
Tinkamumas.
Pagalba turi būti tinkamai orientuota, kad būtų veiksmingai pasiektas tikslas - atitaisytas didelis ekonomikos sutrikimas. Pagalba nebūtų tinkamai orientuota, jeigu priemonė nebūtų tinkama tam sutrikimui atitaisyti.
b.
Būtinumas.
Pagalbos priemonės dydis ir forma turi būti tokie, kokių reikia nustatytam tikslui pasiekti. Taigi jos dydis neturi viršyti minimumo, kuris yra būtinas tikslui pasiekti, o forma turi būti tinkamiausia sutrikimui atitaisyti. Kitaip tariant, jeigu dideliam visos ekonomikos sutrikimui atitaisyti pakaktų mažesnės pagalbos sumos arba mažiau iškraipančios priemonės, atitinkama priemonė nebūtų būtina. Šią analizę patvirtina nusistovėjusi Teisingumo Teismo praktika (23).
c.
Proporcingumas.
Teigiamas priemonių poveikis turi būti tinkamai suderintas su konkurencijos iškraipymais; jie turi būti ne didesni, negu reikia priemonių tikslams pasiekti. SESV 107 straipsnio 1 dalimi uždraustos visos atrankinės valstybių priemonės, galinčios iškraipyti valstybių narių tarpusavio prekybą. Taikant bet kokią valstybės pagalbos draudimo išimtį pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą būtina užtikrinti, kad tokia pagalba būtų ne didesnė negu yra būtina jos nustatytam tikslui pasiekti.
Tinkamumas
(73)
Kaip paaiškinta 46 konstatuojamojoje dalyje, schema iš esmės netaikoma bendrovėms, kurios patyrė daugiausia žalos dėl krizės, todėl ji nėra tinkama tariamam rinkos nepakankamumui dėl privataus draudimo trūkumo pašalinti.
Būtinumas ir proporcingumas: draudimo įmokų tarifų derinimas su privačių kredito draudikų taikomais tarifais
(74)
Kaip minėta 62 konstatuojamojoje dalyje, nors Portugalijos pateikta informacija rodo, kad privataus kredito draudimo rinkoje yra problemų, tačiau neįrodyta, kad toje rinkoje trūksta galimybių apsidrausti. Todėl negalima nustatyti, kad valstybės intervencija yra būtina.
(75)
Kaip paaiškinta 21 ir 64 konstatuojamosiose dalyse, pagal nagrinėjamą schemą taikomi draudimo įmokų tarifai sudaro 60 % tarifo, kurį tam pačiam klientui nustatytų privatūs draudikai.
(76)
Kaip paaiškinta 65-67 konstatuojamosiose dalyse, taikant rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schemą, kai sprendimas padidinti draudimo apsaugą priimamas tik po to, kai nustatoma įmoka už pradinį kredito draudimo limitą, tokio rizikos pasidalijimo kaina turi atitikti didesnę su galimu pertekliniu draudimu susijusią riziką.
(77)
Tikslą suteikti tariamai nesamą draudimo apsaugą taip pat galima pasiekti taikant schemą, pagal kurią nustatytos kainos atitiktų susijusią valstybės prisiimamą riziką. Todėl pagal schemą nustatytos kainos taikant draudimo įmoką, kuri yra mažesnė negu rinkos draudimo įmoka už tokią pačią riziką, nėra proporcingos šios schemos tikslui.
(78)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, schemos eksporto kredito draudimo dalies negalima laikyti su bendrąja rinka suderinama pagalba eksportuotojams pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą ir laikinąją sistemą.
(79)
Taikant 107 straipsnio 3 dalies c punktą visi argumentai dėl tinkamumo, būtinumo ir proporcingumo yra vienodai svarbūs suderinamumo analizei pagal 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Todėl pagalba eksporto kredito draudikams pagal schemą trikdo prekybos sąlygas taip, kad prieštarauja bendram interesui.
6.3.2. Schemos taikymo vidaus prekybos draudimo veiklai suderinamumas su vidaus rinka
(80)
Kalbant apie schemos taikymą vidaus prekybos sandoriams, reikia pažymėti, kad dėl vidaus prekybos draudimo už mažesnę negu rinkos kainą gali sumažėti eksporto sandorių ir padaugėti vidaus prekybos sandorių, ir tai gali labai paveikti importą. Todėl normaliomis rinkos sąlygomis teikti valstybės pagalbą vidaus prekybos veiklai yra griežtai draudžiama. Tačiau pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c ir b punktus tam tikromis aplinkybėmis pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Todėl komunikate ir laikinojoje sistemoje nustatyti trumpalaikio eksporto kredito draudimo pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka kriterijai. Tačiau tie dokumentai netaikomi vidaus prekybos sandoriams.
(81)
Nepaisant to, Portugalija pranešė apie schemos taikymą dabartinės finansų krizės sąlygomis pagal laikinąją sistemą. Todėl būtina nustatyti, ar, turint omenyje dabartinės ekonomikos krizės plataus masto pasekmes, schemą galima laikyti suderinama tiesiogiai taikant SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Jeigu ne, tada būtina ištirti, ar priemonę galima laikyti suderinama pagal 107 straipsnio 3 dalies c punktą.
(82)
Vertinant suderinamumą pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, Komisija pagal tą nuostatą gali paskelbti pagalbą suderinama su vidaus rinka, jeigu ji skirta „valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“.
(83)
Komisija pakartoja, kad SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkto taikymas turi būti ribojamas ir jis turi būti taikomas tada, kai problema yra būdinga visai valstybės narės ekonomikai (24). Ji taip pat pakartoja, kad priemonė, kaip nustatyta 73 konstatuojamojoje dalyje, turi atitikti tinkamumo, būtinumo ir proporcingumo principus.
(84)
Priemonė buvo pradėta taikyti dabartinės finansų krizės sąlygomis ir taikoma ribotą laikotarpį.
(85)
Komisija gavo eksportuotojų ir privačių draudikų laiškų, kuriuose nurodyta, kad sumažėjo vidaus prekybos sandorių draudimo apsauga. Portugalijos valdžios institucijų teigimu, draudimo nuostolingumas padidėjo iki 102 %. Tačiau ši pastaba nėra įtikinama, kadangi, kaip matyti iš Portugalijos valdžios institucijų pateiktų pastabų, draudimo nuostolingumas nuolat didėjo nuo 2004 m. Tas nuolatinis draudimo nuostolingumo didėjimas dar iki finansų krizės pradžios gali reikšti ne vidaus prekybos finansavimo rinkos nepakankamumą, o struktūrinę rinkos problemą. Todėl Komisija negavo įrodymų, kad schema yra tinkama dideliam ekonomikos sutrikimui atitaisyti, ir mano, kad schemos negalima laikyti suderinama su bendrąja rinka pagal laikinąją sistemą arba SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą.
(86)
Kalbant apie priemonės suderinamumą pagal komunikatą ir 107 straipsnio 3 dalies c punktą, schemos tikslas yra pašalinti draudimo trūkumo draudimo rinkoje problemą. Tačiau kadangi ji yra rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schema, pagal kurią privatūs draudikai turi tam tikrą laisvę rinktis pagalbos gavėjus, taikant šią schemą draudimo galėtų negauti bendrovės, kurių tikroji padėtis yra panaši į draudžiamų bendrovių, tačiau kurios patyrė daugiau žalos dėl krizės. Tokios bendrovės būtų netekusios ne tik dalies, bet ir visos draudimo apsaugos. Be to, taikant šią priemonę pagalbos gavėjams teikiama ne tik papildoma draudimo apsauga, bet ir palankesnės kainos, nes draudimo įmokos yra mažesnės už rinkos tarifus. Kaip jau minėta, pagal schemą taikomi draudimo įmokų tarifai sudaro 60 % tarifo, kurį tam pačiam klientui nustatytų privatus draudikas, o tai, kad draudimo limitas dukart viršija pradinį limitą, rodo, kad draudimo įmoka neatitinka didesnės rizikos. Pagal schemą nustatomų kainų dydis nėra pagrįstas, turint omenyje poreikį išspręsti draudimo apsaugos nebuvimo problemą. Atsižvelgiant į galimus konkurencijos iškraipymus, schema nėra proporcinga tikslui, kurio ja siekiama.
(87)
Todėl Komisija daro išvadą, kad vidaus prekybos draudimo veiklai teikiama valstybės pagalba neatitinka sąlygų pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b arba c punktą ir yra nesuderinama su vidaus rinka.
7. IŠVADA
(88)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad pagal nagrinėjamą schemą teikiama valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, kurios negalima laikyti suderinama su vidaus rinka.
8. IŠIEŠKOJIMAS
(89)
Pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (25) 14 straipsnio 1 dalį, kai, esant neteisėtai pagalbai, priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš pagalbos gavėjo. Turi būti išieškota tik pagalba, kuri yra nesuderinama su vidaus rinka.
(90)
Išieškojimo tikslas yra atkurti padėtį, kuri buvo prieš suteikiant pagalbą. Šis tikslas bus pasiektas, kai pagalbos gavėjai grąžins nesuderinamą pagalbą ir taip panaikins pranašumą, kuriuo naudojosi prieš savo konkurentus. Išieškotina suma turėtų būti tokio dydžio, kad išnyktų pagalbos gavėjams suteiktas ekonominis pranašumas.
(91)
Tam, kad būtų galima tiksliai apskaičiuoti pagalbos dydį, kadangi nėra tikslios valstybės teikiamo draudimo apsaugos rinkos kainos, būtina nustatyti pagrįstą orientacinį rodiklį. Kaip nustatyta Komisijos pranešimo dėl garantijų (26) 4.2 punkto pirmoje įtraukoje, paskolos garantijos grynųjų pinigų dotacijos ekvivalentas konkrečiais metais gali būti apskaičiuotas taip, kaip lengvatinės paskolos subsidijos ekvivalentas. Taigi pagalbos dydis gali būti apskaičiuotas kaip skirtumas tarp teorinio rinkos tarifo ir tarifo, kuris buvo nustatytas dėl valstybės garantijos, atėmus visas sumokėtas įmokas.
(92)
Teikiant pagalbą draudikams, jie įgyja pranašumą, nes išlaiko savo rinkos dalį. Jei nebūtų buvusi teikiama pagalba, draudimą būtų galėjęs suteikti kitas rinkos dalyvis. Visų pirma, kaip paaiškinta 35 konstatuojamojoje dalyje, konkurencija rinkoje daugiausia priklauso nuo draudimo sandorių skaičiaus, o ne nuo kainų. Be to, rinkoje yra įprasta nustatyti vidutinę kainą visam portfeliui, kurį tada apdraudžia tas pats draudikas (27), kad besidraudžianti bendrovė negalėtų rinktis jai palankesnių draudimo sąlygų. Tai galėtų būti įmanoma, jeigu besidraudžianti bendrovė sumokėtų vidutinę kainą tik už labai rizikingus klientus, tačiau nesidraustų nuo su mažiau rizikingais klientais siejamos rizikos arba pastariesiems klientams pasirinktų kitą draudiką. Todėl jeigu kitas rinkos dalyvis būtų apdraudęs eksportuotojus už visą jų prašomą kredito draudimo limitą, net ir už didesnę kainą, eksportuotojai tikriausiai būtų su visu draudimu perėję pas šį kitą draudimo teikėją. Teikiamas piniginis pranašumas yra iš kiekvieno privataus draudiko suteikto draudimo apimties gauto pelno dydis atėmus su ta draudimo apimtimi susijusias išlaidas. Jeigu nebūtų buvę pagalbos schemos, šiais elementais, kurie buvo paversti schemoje dalyvavusių privačių draudikų pelnu, gautu tuo laikotarpiu, kuriuo valstybė taikė rizikos pasidalijimo su privačiais draudikais (papildomo draudimo) schemą, būtų pasinaudojęs kitas rinkos dalyvis. Todėl pagalbos draudikams dydis nustatomas kaip draudikų, kuriems taikoma schema, jos taikymo laikotarpiu gautas pelnas draudžiant pavienius eksportuotojus ir vidaus prekybos bendroves, kurie naudojosi schema. Schema besinaudojantiems klientams suteiktą pranašumą reikėtų apskaičiuoti pagal kiekvieną schemoje dalyvavusį konkretų draudiką; tais atvejais, kai pelnas viršija de minimis sumą, jį reikėtų išieškoti.
(93)
Kalbant apie eksportuotojus, pagalbos gavėjams derėjo atlyginti už valstybės draudimo teikiamą apsaugą rinkos sąlygomis. Todėl pagalbos dydis turėtų būti apskaičiuotas kaip skirtumas tarp tikrojo rinkos tarifo, pakoreguoto pagal skirtingus rizikos dydžius. Komisijas sukūrė išieškotinos sumos apskaičiavimo metodą (kuris paaiškintas šio sprendimo priede), pagrįstą patikimomis prielaidomis ir įprasta rinkos praktika. Pagal šį metodą valstybės draudimo teikiamos apsaugos teorinė rinkos kaina yra lygi 110 % privataus draudiko kiekvienam konkrečiam eksportuotojui nustatytos kainos (pagal draudimo įmokos tarifą). Kadangi pagal schemą taikoma kaina yra lygi 60 % privačiam draudikui mokamų draudimo įmokų, kiekvieno sandorio atveju išieškotina suma yra lygi pagal schemą valstybės nustatytai sumai, padaugintai iš 5/6.
(94)
93 konstatuojamojoje dalyje nurodyta suma yra išieškotina suma, prie jos pridėjus faktiškai nuo tos sumos susikaupusias palūkanas nuo tos dienos, kai pagalba buvo suteikta pagalbos gavėjams (atskirų garantijų suteikimo datos), iki jos faktinio išieškojimo. Turi būti apskaičiuotos sudėtinės pagalbos susigrąžinimo palūkanos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (28) su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 271/2008 (29), V skyrių.
(95)
Šis sprendimas turi būti įgyvendintas nedelsiant, visų pirma siekiant išieškoti visą individualią pagal schemą suteiktą pagalbą, išskyrus pagalbą, kuri atitinka reglamentuose, priimtuose pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 994/98 (30) 1 ir 2 straipsnius, nustatytas sąlygas, arba pagalbą pagal bet kokią kitą patvirtintą pagalbos schemą, kuri neviršija didžiausio pagalbos intensyvumo arba šios rūšies pagalbai taikomų de minimis ribų,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba pagal trumpalaikio eksporto kredito draudimo schemą, suteikta taikant 2008 m. rugpjūčio 26 d. įstatyminį potvarkį Nr. 175/2008 dėl FINOVA įsteigimo ir 1998 m. liepos 16 d. įstatyminį potvarkį Nr. 211/1998, kuriame nustatytos savitarpio garantijų draugijoms taikomos taisyklės (su pakeitimais, padarytais 2001 m. sausio 30 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 19/2001 ir 2007 m. rugsėjo 7 d. įstatyminiu potvarkiu Nr. 309-A/2007), Portugalijos neteisėtai suteikta pažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta individuali pagalba, kuri jos suteikimo metu atitinka reglamente, priimtame pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 1 straipsnį, arba bet kokioje kitoje patvirtintoje pagalbos schemoje nustatytas sąlygas, yra suderinama su vidaus rinka tiek, kiek ji neviršija didžiausio pagalbos intensyvumo arba šios rūšies pagalbai taikomų de minimis ribų.
3 straipsnis
1. Portugalija turi išieškoti 1 straipsnyje nurodytą su vidaus rinka nesuderinamą pagalbą iš pagalbos gavėjų.
2. Nuo išieškotinų sumų turi būti apskaičiuotos palūkanos už laikotarpį nuo šių sumų suteikimo pagalbos gavėjui iki faktinio išieškojimo.
3. Turi būti apskaičiuotos sudėtinės palūkanos pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 271/2008, V skyrių.
4. Portugalija turi nedelsdama panaikinti 1 straipsnyje nurodytą schemą ir nutraukti visus likusius mokėjimus pagal tą schemą nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
4 straipsnis
1. 1 straipsnyje nurodyta pagalba turi būti išieškota nedelsiant ir veiksmingai.
2. Portugalija turi užtikrinti, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
5 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Portugalija privalo pateikti Komisijai šią informaciją:
a)
pagalbos pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą gavėjų sąrašą ir bendrą pagalbos, kurią gavo kiekvienas iš jų, sumą;
b)
bendrą sumą (pagrindinį reikalavimą ir palūkanas), išieškotiną iš kiekvieno gavėjo;
c)
išsamų priemonių, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti, apibūdinimą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad gavėjų paprašyta pagalbą grąžinti.
2. Portugalija nuolat informuoja Komisiją apie pažangą įgyvendinant nacionalines priemones šiam sprendimui įvykdyti tol, kol bus išieškota visa 1 straipsnyje nurodytos pagalbos suma. Gavusi paprastą Komisijos prašymą ji privalo nedelsdama pateikti informaciją apie priemones, kurių ėmėsi arba ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti. Ji taip pat privalo pateikti išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, jau išieškotas iš pagalbos gavėjų.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Portugalijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. lapkričio 23 d.