SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2010/65/ES
2010 m. spalio 20 d.
dėl pranešimo formalumų, taikomų į valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams, kuria panaikinama Direktyva 2002/6/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
2002 m. vasario 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/6/EB dėl pranešimo formalumų, nustatytų į Bendrijos valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams (4) įpareigoja valstybes nares, siekiant supaprastinti laivybą, priimti tam tikras standartizuotas formas (toliau - FAL formos), nustatytas 1965 m. balandžio 9 d. Tarptautinės jūrų organizacijos (toliau - TJO) Konvencijoje dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo (toliau - FAL konvencija) su pakeitimais.
(2)
Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui ir sumažinti administracinę naštą laivybos įmonėms, reikia, kiek įmanoma, supaprastinti ir suderinti pranešimo formalumus, nustatytus Sąjungos ir valstybių narių teisės aktais. Vis dėlto šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis reikalaujamos pranešti informacijos pobūdžiui ir turiniui, taip pat joje neturėtų būti nustatyta papildomų pranešimo reikalavimų laivams, kuriems tokia pareiga dar netaikoma pagal valstybėse narėse taikomus teisės aktus. Joje turėtų būti tik nustatyti būdai, kaip būtų galima supaprastinti ir suderinti pranešimo procedūras ir kaip būtų galima veiksmingiau rinkti informaciją.
(3)
Duomenys, kuriuos reikalaujama pateikti įplaukiant ir (arba) išplaukiant iš uosto pagal 2000 m. lapkričio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/59/EB dėl uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir krovinių likučiams (5), 2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/59/EB, įdiegiančią Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą (6), 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 725/2004 dėl laivų ir uostų įrenginių apsaugos stiprinimo (7), 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/16/EB dėl uosto valstybės kontrolės (nauja redakcija) (8) ir, atitinkamais atvejais, pagal 1965 m. priimtą Tarptautinį pavojingų krovinių vežimo jūra kodeksą, su priimtais ir įsigaliojusiais pakeitimais, apima informaciją, kurios reikalaujama pagal FAL formas. Todėl kai ši informacija atitinka reikalavimus, nustatytus pirmiau nurodytuose teisės aktuose, FAL formos turėtų būti priimamos šios informacijos suteikimo tikslais.
(4)
Turint mintyje pasaulinį jūrų transporto mastą ir jei bus siekiama supaprastinimo, Sąjungos teisės aktuose turėtų būti atsižvelgiama į TJO reikalavimus.
(5)
Valstybės narės turėtų stiprinti savo kompetentingų institucijų, kaip antai muitinių, sienos kontrolės, visuomenės sveikatos bei transporto institucijų, bendradarbiavimą, kad toliau būtų paprastinami ir derinami pranešimo formalumai Sąjungoje ir kad būtų kuo veiksmingiau naudojamasi elektroninėmis duomenų perdavimo ir keitimosi informacija sistemomis, siekiant tuo pačiu metu kiek įmanoma pašalinti jūrų transportui sudaromas kliūtis ir sukurti Europos jūrų transporto erdvę be kliūčių.
(6)
Siekiant įvertinti politikos priemonių, skirtų palengvinti jūrų transportą Sąjungoje, veiksmingumą ir reikalingumą, turėtų būti įmanoma gauti išsamius statistinius jūrų transporto duomenis, atsižvelgiant į poreikį nenustatyti nereikalingų papildomų pareigų valstybėms narėms rinkti statistinius duomenis ir visapusiškai naudotis Eurostato paslaugomis. Siekiant šios direktyvos tikslų turėtų būti svarbu rinkti atitinkamus duomenis apie laivų eismą (judėjimą) Sąjungoje ir (arba) laivus, įplaukiančius į trečiųjų valstybių uostus arba laisvąsias zonas.
(7)
Laikantis 2009 m. sausio 21 d. Komisijos komunikato „Komunikatas ir veiksmų planas, kuriais siekiama sukurti Europos jūrų transporto erdvę be kliūčių“ tikslo, laivybos įmonėms turėtų būti suteikiama galimybė lengviau pasinaudoti licencijuotų reguliarių laivybos paslaugų leidimo turėtojo statusu.
(8)
Reikėtų kuo greičiau ir ne vėliau kaip nuo 2015 m. birželio 1 d. pradėti plačiai naudotis elektroninėmis duomenų perdavimo priemonėmis atliekant visus pranešimo formalumus, laikantis pagal FAL konvenciją parengtų tarptautinių standartų, kai tai praktiškai įmanoma. Siekiant supaprastinti ir pagreitinti potencialiai labai didelės apimties informacijos perdavimą, turėtų būti naudojami elektroniniai pranešimo formalumų atlikimo būdai, kai tai praktiškai įmanoma. Sąjungos teritorijoje informacijos pateikimas popierine FAL formų versija turėtų būti laikoma išimtimi ir tokia versija turėtų būti priimama tik ribotą laikotarpį. Valstybės narės raginamos naudoti administracines priemones, įskaitant finansines paskatas, kad būtų skatinama naudoti elektronines formas. Dėl pirmiau nurodytų priežasčių valstybių narių kompetentingos institucijos keistis informacija taip pat turėtų elektroniniu būdu. Siekiant sudaryti tokiam vystymui palankesnes sąlygas, elektroninių sistemų sąveika turėtų būti geresnė ir kiek įmanoma, iki to paties nustatyto termino jos turėtų būti techniškai sąveikios, siekiant užtikrinti sklandų Europos jūrų transporto erdvės be kliūčių veikimą.
(9)
Šalims, vykdančioms prekybos ir transporto veiklą, turėtų būti sudaryta galimybė vykdant pranešimo formalumus pateikti standartinę informaciją ir dokumentus viename elektroniniame langelyje. Atskiri duomenys turėtų būti pateikiami tik vieną kartą.
(10)
Nacionaliniu ir Sąjungos lygiais įdiegus „SafeSeaNet“ sistemas, supaprastėtų informacijos, teikiamos naudojant valstybių narių jūrų sektoriaus informacijos sistemas, gavimas, keitimasis ja ir sklaida. Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui ir sumažinti jūrų transportui tenkančią administracinę naštą, „SafeSeaNet“ sistema turėtų būti sąveiki su kitomis Sąjungos pranešimo formalumų sistemomis. „SafeSeaNet“ sistema turėtų būti naudojamasi papildomai keičiantis informacija siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui. Informacija, teikiama atliekant pranešimo formalumus tik nacionaliniais tikslais, neturėtų būti įvedama į „SafeSeaNet“ sistemą.
(11)
Tvirtinant naujas Sąjungos priemones, turėtų būti užtikrinta, kad valstybės narės perduodamos duomenis galėtų ir toliau naudotis elektroninėmis priemonėmis ir nebūtų reikalaujama naudotis popierinėmis versijomis.
(12)
Siekiant visapusiškai pasinaudoti elektroninėmis duomenų perdavimo priemonėmis būtina užtikrinti sklandžius ir veiksmingus keitimosi duomenimis sistemos „SafeSeaNet“, elektroninių muitinių ir elektroninių duomenų įvedimo ir gavimo sistemų ryšius. Šiuo tikslu, siekiant apriboti administracinę naštą, visų pirma reikėtų pasinaudoti taikomais standartais.
(13)
FAL formos periodiškai atnaujinamos. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti daroma nuoroda į tas formas, kurios galioja šiuo metu. Informacija, kurios reikalaujama pagal valstybių narių teisės aktus ir kuri apima daugiau nei nustatyta FAL konvencijos reikalavimais, turėtų būti perduodama laikantis FAL konvencijos standartų parengta forma.
(14)
Ši direktyva neturėtų daryti poveikio 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentui (EEB) Nr. 2913/92, nustatančiam Bendrijos muitinės kodeksą (9), 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentui (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančiam Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (10), 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 562/2006, nustatančiam taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas) (11), ar valstybių narių, netaikančių Šengeno sienų kontrolės acquis, sienų kontrolės nacionalinės teisės aktams bei 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 450/2008, nustatančiam Bendrijos muitinės kodeksą (Modernizuotas muitinės kodeksas) (12).
(15)
Siekdamos nustatyti, kad informacijos perdavimas elektroninėmis priemonėmis taptų standartine procedūra, ir sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui, valstybės narės turėtų išplėsti naudojimąsi elektroninėmis priemonėmis perduodamos duomenis pagal tinkamą tvarkaraštį bei turėtų bendradarbiaudamos su Komisija aptarti galimybę suderinti elektroninių priemonių naudojimą perduodant duomenis. Šiuo tikslu turėtų būti atsižvelgta į „SafeSeaNet“ sistemos Aukšto lygio valdymo grupės atliekamą darbą, susijusį su „SafeSeaNet“ veiksmų planu, kai jis bus priimtas, ir į konkrečius finansavimo poreikius bei atitinkamų Sąjungos finansinių lėšų skyrimą elektroniniam duomenų perdavimui plėtoti.
(16)
Laivai, plaukiojantys tarp Sąjungos muitų teritorijai priklausančių uostų, atleidžiami nuo pareigos pateikti FAL formose nurodytą informaciją, kai laivai plaukia ne iš šioje teritorijoje arba I kontrolės tipui pagal muitinės teisę priskiriamoje laisvojoje zonoje esančio uosto, arba į tokį uostą, taip pat jame nedaro tarpinio sustojimo arba į jį neplaukia, nedarant poveikio taikomiems Sąjungos teisės aktams ir pareigai teikti informaciją, kurios valstybės narės gali reikalauti, siekdamos apsaugoti tvarką ir saugumą valstybės viduje ir įgyvendinti muitinės, mokesčių, imigracijos, aplinkos apsaugos ar sanitarijos įstatymus.
(17)
Administracinių formalumų išimtis taip pat reikėtų taikyti atsižvelgiant ne tik į paskirties ir (arba) išvykimo uostą, bet ir į laivo krovinį. Tai yra būtina siekiant užtikrinti, kad būtų kuo labiau sumažinti papildomi formalumai laivams, įplaukiantiems į trečiosios valstybės uostą ar laisvąją zoną. Komisija turėtų išnagrinėti šį klausimą rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą.
(18)
Siekiant suderinti pagal Reglamentą (EB) Nr. 725/2004 informacijos, kurią reikalaujama nurodyti prieš laivui įplaukiant pateikiamoje apsaugos deklaracijoje, duomenis, reikėtų nustatyti naują laikinąją formą.
(19)
Dėl reikalavimų naudoti nacionalinę kalbą dažnai sudaroma kliūčių plėtoti pakrančių laivybos tinklą. Valstybės narės turėtų dėti visas pastangas, kad būtų palengvintas bendravimas raštu ir žodžiu valstybių narių jūrų transporto srityje, laikydamosi tarptautinės praktikos principų, ir siekdamos rasti bendrus bendravimo būdus.
(20)
Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus, susijusius su šios direktyvos priedu. Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu.
(21)
Pagal įvairius Sąjungos teisės aktus, kuriais, pavyzdžiui, nustatytas išankstinio pranešimo atvykstant į uostą formalumo reikalavimas, kaip antai pagal Direktyvą 2009/16/EB, gali būti nustatyti skirtingi terminai, skirti tiems išankstinio pranešimo formalumams atlikti. Komisija turėtų išnagrinėti galimybę sutrumpinti ir suderinti tuos terminus, pasinaudodama daroma pažanga elektroninio duomenų tvarkymo srityje, rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą, kurioje, prireikus, turėtų būti pateiktas pasiūlymas dėl teisės akto.
(22)
Rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą, Komisija turėtų apsvarstyti, kokiu mastu šios direktyvos taikymo sritis, t. y. administracinių formalumų supaprastinimas laivams, įplaukiantiems ir (arba) išplaukiantiems iš valstybių narių uostų, turėtų apimti tų uostų vidaus vandenų teritorijas, ypač upių transportą, siekiant spartesnio ir sklandesnio jūrų laivų eismo vidaus vandenyse ir ilgalaikio jūrų uostuose bei aplink juos susidarančių spūsčių sprendimo.
(23)
Kadangi šios direktyvos tikslų, visų pirma suderintai visoje Sąjungoje sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti.
(24)
Remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika direktyvos perkėlimas į nacionalinę teisę nėra privalomas, jei šis perkėlimas į nacionalinę teisę yra beprasmis dėl geografinių priežasčių. Todėl šioje direktyvoje numatyti reikalavimai neaktualūs valstybėms narėms, kuriose nėra uostų, į kuriuos paprastai gali įplaukti laivai, patenkantys į šios direktyvos taikymo sritį.
(25)
Šioje direktyvoje nustatytos priemonės padės pasiekti Lisabonos darbotvarkės tikslus.
(26)
Prieiga prie sistemos „SafeSeaNet“ ir kitų elektroninių sistemų turėtų būti reguliuojama taip, kad būtų apsaugoma komercinė ir konfidenciali informacija ir nepažeidžiant taikomų teisės aktų dėl komercinių duomenų apsaugos, o asmens duomenų atveju - nepažeidžiant 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (13) ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (14). Valstybės narės ir Europos Sąjungos institucijos ir įstaigos turėtų atkreipti ypatingą dėmesį į tai, kad reikia tinkamomis prieigos kontrolės sistemomis apsaugoti komercinę ir konfidencialią informaciją.
(27)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (15) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.
(28)
Siekiant aiškumo ši direktyva turėtų pakeisti Direktyvą 2002/6/EB,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šios direktyvos tikslas - supaprastinti ir suderinti administracines procedūras, taikomas jūrų transportui, nustatant, kad informacijos perdavimas elektroninėmis priemonėmis taptų standartine procedūra ir racionalizuojant pranešimo formalumus.
2. Ši direktyva taikoma su jūrų transportu susijusiems pranešimo formalumams, kurie taikomi laivams, įplaukiantiems į valstybėse narėse esančius uostus ir iš jų išplaukiantiems.
3. Ši direktyva netaikoma laivams, kuriems netaikomi pranešimo formalumai.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
a) pranešimo formalumai- priede pateikta informacija, kuri pagal valstybėje narėje taikomus teisės aktus turi būti pateikta administraciniais ir procedūriniais tikslais, kai laivas įplaukia į tos valstybės narės uostą ar iš jo išplaukia;
b) FAL konvencija- 1965 m. balandžio 9 d. priimta TJO Konvencija dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo su pakeitimais;
c) FAL formos- standartinės formos, pateiktos FAL konvencijoje;
d) laivas- bet kurio tipo jūrų laivas ar įrenginys;
e) „SafeSeaNet“- Sąjungos keitimosi jūrų laivybos informacija sistema, kaip apibrėžta Direktyvoje 2002/59/EB;
f) elektroninis duomenų perdavimas- skaitmeniniu būdu užkoduotos informacijos perdavimo procesas naudojant persvarstytiną struktūrizuotą formą, kuri gali būti taikoma tiesiogiai kompiuteriuose duomenų saugojimui ir tvarkymui.
3 straipsnis
Pranešimo formalumų suderinimas ir koordinavimas
1. Kiekviena valstybė narė imasi priemonių užtikrinti, kad toje valstybėje narėje nustatytų pranešimo formalumų būtų reikalaujama suderintai ir koordinuotai.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, Komisija sukuria pranešimo formalumų suderinimo ir koordinavimo mechanizmus Sąjungoje.
4 straipsnis
Pranešimas prieš įplaukiant į uostus
Taikant specialias nuostatas dėl pranešimo, numatytas taikomuose Sąjungos teisės aktuose arba jūrų transportui skirtuose tarptautiniuose teisiniuose dokumentuose, kurie yra privalomi valstybėms narėms, įskaitant nuostatas dėl asmenų ir prekių kontrolės, valstybės narės užtikrina, kad kapitonas arba kitas tinkamai laivo valdytojo įgaliotas asmuo, prieš laivui įplaukiant į valstybės narės uostą, šios valstybės narės paskirtai kompetentingai institucijai pateiktų pagal pranešimo formalumus privalomą informaciją:
a)
ne vėliau kaip prieš 24 valandas; arba
b)
jeigu reisas yra trumpesnis nei 24 valandų trukmės - ne vėliau kaip prieš pat laivui išplaukiant iš ankstesniojo uosto; arba
c)
jei paskirties uostas nežinomas arba pasikeičia reiso metu - iškart, kai gaunama informacija.
5 straipsnis
Elektroninis duomenų perdavimas
1. Valstybės narės pripažįsta pranešimo formalumų įgyvendinimą naudojant elektroninę formą ir jų perdavimą naudojantis vieno langelio sistema kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 2015 m. birželio 1 d.
Ši vieno langelio sistema, su kuria susiejamos „SafeSeaNet“, elektroninės muitinės ir kitos elektroninės sistemos, yra vieta, kurioje, laikantis šios direktyvos, vienu metu pranešama visa informacija ir kurioje šią informaciją gauna įvairios kompetentingos institucijos bei valstybės narės.
2. 1 dalyje nurodyta forma turi atitikti 6 straipsnį, nedarant poveikio atitinkamai FAL konvencijoje nustatytai formai.
3. Jei pranešimo formalumus reikalaujama atlikti pagal Sąjungos teisės aktus ir tiek, kiek būtina, kad gerai veiktų pagal 1 dalį įsteigta vieno langelio sistema, 1 dalyje nurodytos elektroninės priemonės turi būti sąveikios, prieinamos ir suderinamos su „SafeSeaNet“ sistema, įsteigta pagal Direktyvą 2002/59/EB, ir, jei taikoma, su 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 70/2008/EB dėl nepopierinės muitinės ir verslo aplinkos (16) numatytomis informacinėmis sistemomis.
4. Nepažeidžiant Reglamente (EEB) Nr. 2913/92 ir Reglamente (EB) Nr. 562/2006 nustatytų specialiųjų nuostatų dėl muitinės ir sienų kontrolės, valstybės narės konsultuojasi su ekonominės veiklos vykdytojais ir Komisijai praneša apie taikant Sprendime Nr. 70/2008/EB nurodytus metodus pasiektą pažangą.
6 straipsnis
Keitimasis duomenimis
1. Valstybės narės užtikrina, kad informacija, gauta atliekant Sąjungos teisės akte numatytus pranešimo formalumus, būtų galima naudotis nacionalinėse valstybių narių „SafeSeaNet“ sistemose, ir sudaro galimybę kitoms valstybėms narėms susipažinti su atitinkamomis tokios informacijos dalimis per „SafeSeaNet“ sistemą. Jei valstybė narė nenustato kitaip, tai netaikoma informacijai, gautai pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, Reglamentą (EEB) Nr. 2454/93, Reglamentą (EB) Nr. 562/2006 ir Reglamentą (EB) Nr. 450/2008.
2. Valstybės narės užtikrina, kad atitinkamoms nacionalinėms institucijoms pateikus prašymą, joms būtų sudaryta galimybė susipažinti su pagal 1 dalį gauta informacija.
3. Pagrindinis skaitmeninis pranešimų formatas, kuris turi būti naudojamas nacionalinėse „SafeSeaNet“ sistemose pagal 1 dalį, nustatomas laikantis Direktyvos 2002/59/EB 22a straipsnio.
4. Valstybės narės gali suteikti atitinkamą prieigą prie 1 dalyje nurodytos informacijos pasitelkdamos nacionalinę vieno langelio sistemą per elektroninę keitimosi duomenimis sistemą arba nacionalines „SafeSeaNet“ sistemas.
7 straipsnis
FAL formose pateikiama informacija
Valstybės narės priima FAL formas, kad būtų įvykdyti pranešimo formalumai. Valstybės narės gali sutikti, kad informacija, kurios reikalaujama pagal Sąjungos teisės aktą, būtų pateikiama popierine forma tik iki 2015 m. birželio 1 d.
8 straipsnis
Konfidencialumas
1. Valstybės narės, laikydamosi taikomų Sąjungos ar nacionalinės teisės aktų, imasi būtinų priemonių, kad užtikrintų komercinės ir kitos konfidencialios informacijos, kuria keičiamasi pagal šią direktyvą, konfidencialumą.
2. Valstybės narės ypač stengiasi apsaugoti komercinius duomenis, surinktus vadovaujantis šia direktyva. Asmens duomenų atveju valstybės narės užtikrina, kad būtų laikomasi Direktyvos 95/46/EB. Sąjungos institucijos ir įstaigos užtikrina, kad būtų laikomasi Reglamento (EB) Nr. 45/2001.
9 straipsnis
Išimtys
Valstybės narės užtikrina, kad laivai, kuriems taikomos Direktyvos 2002/59/EB nuostatos, plaukiojantys tarp Sąjungos muitų teritorijai priklausančių uostų, plaukiantys ne iš šioje teritorijoje arba I kontrolės tipui pagal muitinės teisės aktus priskiriamoje laisvojoje zonoje esančio uosto, arba į tokį uostą, taip pat jame nedarantys tarpinio sustojimo arba neplaukiantys į jį, nuo pareigos perduoti FAL formose pateikiamą informaciją atleidžiami, nedarant poveikio taikomiems Sąjungos teisės aktams ir galimybei, kad valstybės narės gali reikalauti FAL formose, nurodytose šios direktyvos priedo B dalies 1-6 punktuose, pateiktos informacijos, kurios reikia siekiant apsaugoti tvarką ir saugumą valstybės viduje ir įgyvendinti muitinės, mokesčių, imigracijos, aplinkos apsaugos ar sanitarijos įstatymus.
10 straipsnis
Dalinio pakeitimo tvarka
1. Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsniu, gali priimti deleguotus teisės aktus, susijusius su šios direktyvos priedu, kad užtikrintų, jog jame atsižvelgiama į bet kokius TJO atliktus FAL formų pakeitimus. Tais pakeitimais šios direktyvos taikymo sritis neišplečiama.
2. Šiame straipsnyje nurodytiems deleguotiems teisės aktams taikomos 11, 12 ir 13 straipsniuose nurodytos procedūros.
11 straipsnis
Delegavimas
1. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 10 straipsnyje nurodytus deleguotus teisės aktus penkerių metų laikotarpiui nuo 2010 m. lapkričio 18 d. Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba jį atšaukia pagal 12 straipsnį.
2. Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
3. Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 12 ir 13 straipsniuose nustatytų sąlygų.
12 straipsnis
Delegavimo atšaukimas
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 10 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per protingą laikotarpį iki galutinio sprendimo priėmimo dienos, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti, ir galimas atšaukimo priežastis.
3. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą datą. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
13 straipsnis
Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos.
Europos Parlamento ar Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
2. Jeigu praėjus pradiniam dviejų mėnesių laikotarpiui arba, jei taikoma, pratęstam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną.
Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki pradinio dviejų mėnesių laikotarpio arba, jei taikoma, pratęsto laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimų.
3. Jeigu Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimus pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.
14 straipsnis
Perkėlimas i nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2012 m. gegužės 19 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2012 m. gegužės 19 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
15 straipsnis
Ataskaita
Komisija ne vėliau kaip 2013 m. lapkričio 19 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos veikimą, įskaitant dėl:
a)
galimybės išplėsti šioje direktyvoje nustatytas supaprastinimo nuostatas aprėpiant vidaus vandenų kelių transportą;
b)
Upių informacijos sistemos suderinamumo su šioje direktyvoje nurodytu elektroninių duomenų perdavimo procesu;
c)
pažangos, pasiektos pagal 3 straipsnį derinant ir koordinuojant pranešimo formalumus;
d)
formalumų laivams, įplaukiantiems į trečiosios valstybės uostą ar laisvąją zoną, išvengimo ar supaprastinimo įgyvendinamumo;
e)
turimų duomenų apie laivų eismą (judėjimą) Sąjungoje ir (arba) laivus, įplaukiančius į trečiųjų valstybių uostus arba laisvąsias zonas.
Prireikus, prie ataskaitos pridedamas pasiūlymas dėl teisės akto.
16 straipsnis
Direktyvos 2002/6/EB panaikinimas
Direktyva 2002/6/EB panaikinama nuo 2012 m. gegužės 19 d. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.
17 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2010 m. spalio 20 d.