PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2011,
kterým se potvrzuje předběžný výpočet průměrných specifických emisí CO2 a cílů pro specifické emise pro výrobce osobních automobilů za kalendářní rok 2010 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009
(Text s významem pro EHP)
(2011/878/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 ze dne 23. dubna 2009, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nové osobní automobily v rámci integrovaného přístupu Společenství ke snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 5 druhý pododstavec a čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 443/2009 je Komise povinna každý rok potvrdit průměrné specifické emise CO2 a cíl pro specifické emise pro každého výrobce osobních automobilů v Unii, jakož i pro každé sdružení výrobců vytvořené v souladu s čl. 7 odst. 7 uvedeného nařízení. Na základě tohoto potvrzení Komise určí, zda výrobci a sdružení splnili požadavky článku 4 uvedeného nařízení. Jestliže je zřejmé, že výrobce nebo sdružení nesplnili svůj cíl pro specifické emise, je Komise podle čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení povinna uložit poplatky za překročení emisí prostřednictvím individuálních rozhodnutí určených dotčeným výrobcům nebo správcům sdružení.
(2)
Podle článku 4 nařízení (ES) č. 443/2009 jsou cíle pro výrobce a sdružení závazné s účinkem od roku 2012. Pro kalendářní roky 2010 a 2011 by však Komise měla vypočítat orientační cíle a podle čl. 8 odst. 6 uvedeného nařízení výrobcům nebo sdružením, jejichž průměrné specifické emise překračují jejich orientační cíle, tuto skutečnost oznámit. Jelikož tyto cíle pro roky 2010 a 2011 budou výrobcům sloužit jako ukazatel úsilí nutného pro dosažení závazného cíle v roce 2012, je vhodné určit průměrné specifické emise výrobců za roky 2010 a 2011 v souladu s požadavky uvedenými v článku 4 druhém odstavci uvedeného nařízení a vzít při tom u každého výrobce v úvahu pouze 65 % vozidel s nejnižšími emisemi.
(3)
Údaje, které se použijí pro výpočet průměrných specifických emisí a cílů pro specifické emise, jsou uvedeny v příloze II části C nařízení (ES) č. 443/2009 a vycházejí z počtu registrací nových osobních automobilů v členských státech během předchozího kalendářního roku. Údaje se získávají z prohlášení o shodě vydaných výrobci nebo z dokumentů obsahujících rovnocenné informace v souladu s čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 1014/2010 ze dne 10. listopadu 2010 o sledování a hlášení údajů o registraci nových osobních automobilů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (2).
(4)
Údaje za rok 2010 byly Komisi většinou členských států předány ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 443/2009, tedy do 28. února 2011. Úplné soubory údajů za všechny členské státy však byly Komisi definitivně dány k dispozici teprve do poloviny dubna a následně byly předběžně ověřeny.
(5)
V případech, kdy bylo na základě počátečního ověření jasné, že některé údaje chybějí nebo jsou zjevně nesprávné, se Komise obrátila na dotčené členské státy a údaje příslušným způsobem upravila nebo doplnila, jestliže s tím tyto členské státy souhlasily. Pokud se s některým členským státem nebylo možné dohodnout, předběžné údaje tohoto členského státu upraveny nebyly.
(6)
Dne 29. června 2011 Komise v souladu s čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 443/2009 předběžné údaje zveřejnila a oznámila 89 výrobcům předběžné výpočty jejich průměrných specifických emisí v roce 2010 a jejich cílů pro specifické emise. Výrobci byli požádáni, aby tyto údaje ověřili a oznámili Komisi případné chyby ve lhůtě tří měsíců od obdržení oznámení v souladu s čl. 8 odst. 5 prvním pododstavcem uvedeného nařízení.
(7)
Dne 12. srpna byly na internetových stránkách Komise zveřejněny pokyny k oznámení o chybách v údajích o emisích CO2 z automobilů. Tyto pokyny obsahují formát pro oznámení a je v nich uvedeno, které informace od výrobců Komise potřebuje, aby mohla tyto chyby zohlednit.
(8)
V tříměsíční lhůtě předložilo oznámení o chybách patnáct výrobců. Jeden výrobce úplné oznámení předložil po uplynutí lhůty. Sedm výrobců z uvedených patnácti předložilo oznámení obsahující podrobné informace o chybách a odůvodnění navrhovaných oprav. Zbývajících osm výrobců předložilo souhrnná oznámení, která jen zčásti odpovídala doporučením Komise k formátu a obsahu oznámení. Vedle výrobců, kteří předložili oznámení o chybách, informovalo osm výrobců Komisi, že soubory údajů obsahují chyby, aniž by poskytli jakékoli další informace nebo důkazy o povaze nebo důvodech těchto chyb.
(9)
V případě 73 výrobců, kteří neoznámili žádné chyby v souborech údajů nebo Komisi pouze informovali o chybách v souborech údajů, aniž by předložili nezbytné důkazy, by předběžné údaje a předběžné výpočty průměrných specifických emisí a cílů pro specifické emise měly být potvrzeny bez úprav.
(10)
Pokud výrobci předložili nezbytné informace a důkazy o existenci chyb v souborech údajů, měla by Komise příslušná oznámení zohlednit a ve vhodných případech změnit předběžné výpočty průměrných specifických emisí a cílů.
(11)
Za počet registrací ohlášený Komisi jsou odpovědné výlučně registrační orgány členských států. Jelikož údaje výrobců o prodeji nemusí přesně odpovídat počtu registrací v daném členském státě za dané období, pro účely výpočtu průměrných specifických emisí nelze zohlednit chyby v počtu registrací. Proto by měly být vzaty v úvahu pouze chyby týkající se obsahu souborů údajů o registrovaných vozidlech. V některých případech však výrobci oznámili, že by určité registrace měly být přiřazeny jinému výrobci. Tato nová přiřazení by se měla promítnout do konečných potvrzených souborů údajů.
(12)
Z úplných oznámení vyplývá, že část souborů údajů mohli výrobci označit za správnou a že navrhli opravy těch částí souborů údajů, které bylo možné ověřit. Nicméně 4 až 15 procent souborů údajů sestává z registrací neidentifikovatelných vozidel, u kterých výrobce nemůže ověřit hodnoty jako emise CO2 či hmotnost. To je obvykle způsobeno skutečností, že chybějí informace potřebné pro identifikaci jednotlivých vozidel výrobcem, přesněji identifikační kód sestávající z typu, varianty a verze dotčených vozidel. V malém počtu případů bylo možné registrace přiřadit výrobcům, ale klíčové údaje o emisích CO2 a hmotnosti nebyly k dispozici.
(13)
Komise ověřila opravy navrhované výrobci a podpůrné důkazy. V případech, kdy byly záznamy opraveny buď doplněním chybějící hodnoty, nebo nahrazením nesprávné hodnoty u registrací, které může výrobce ověřit, a opravené hodnoty jsou v souladu s hodnotami vyplývajícími ze zdrojů referenčních údajů, jako jsou údaje z dokumentace schválení typu, jsou takové opravy opodstatněné. Avšak pokud výrobce sice oznámil chyby, ale nenavrhl opravy, přestože tyto chyby mohly být ověřeny a opraveny, a dostatečně nedoložil, že příslušné opravy nelze provést ve tříměsíční lhůtě pro ověření, dané chyby by pro účely konečného výpočtu neměly být zohledněny.
(14)
Pokud jde o registrace, které lze přiřadit výrobcům, ale výrobci je nemohou ověřit, měly by se hodnoty emisí CO2 a hmotnosti uvedené v těchto registracích přesto použít pro výpočet průměrných emisí CO2 a cíle pro specifické mise. Je ovšem nutné vzít v úvahu skutečnost, že výrobci tyto hodnoty nemohou ověřit, a zajistit, aby jejich zahrnutí nemělo záporný dopad na konečné hodnoty stanovené pro dotčené výrobce. V souladu s tím by mělo být u tohoto výpočtu použito chybové rozpětí odpovídající individuální situaci výrobce, popsané a odůvodněné v oznámení o chybách. Přesněji řečeno by se chybové rozpětí mělo vypočítat pro průměrné specifické emise a pro průměrnou hmotnost, protože tyto dva parametry určují vzdálenost každého výrobce od cíle pro specifické emise, tj. jak blízko je výrobce k dosažení svého cíle pro specifické emise.
(15)
Chybové rozpětí by se mělo určit jako rozdíl mezi vzdálenostmi od cíle pro specifické emise, vyjádřenými jako cíle pro specifické emise minus průměrné emise, vypočtenými se zahrnutím a bez zahrnutí registrací, které výrobci nemohou ověřit. Bez ohledu na to, zda je tento rozdíl kladný, nebo záporný, by chybové rozpětí mělo vždy snižovat vzdálenost daného výrobce od cíle.
(16)
Registrace, u kterých vedle identifikačního kódu chybí také hodnoty emisí CO2 nebo hmotnosti, by se pro účely konečného výpočtu průměrných emisí neměly zohlednit.
(17)
Jelikož v roce 2010 proběhlo první ověření údajů podle nařízení (ES) č. 443/2009, je vhodné vzít pro účely plného zohlednění chyb výjimečně v potaz i oznámení, která neobsahují všechny informace požadované Komisí. Chybová rozpětí, která se použijí pro konečné výpočty uvedené v těchto oznámeních, by se však měla vypočítat na základě vlastního posouzení Komise, pokud jde o počet registrací, jež příslušní výrobci nemohou ověřit. Je rovněž vhodné, aby bylo pro účely potvrzení údajů za rok 2010 výjimečně vzato v úvahu oznámení o chybách, které bylo předloženo krátce po uplynutí lhůty.
(18)
Průměrné specifické emise CO2 z nových osobních automobilů registrovaných v roce 2010, cíle pro specifické emise a rozdíl mezi těmito dvěma hodnotami by proto měly být potvrzeny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro každého výrobce osobních automobilů a každé sdružení výrobců se pro kalendářní rok 2010 potvrzují tyto hodnoty, uvedené v příloze:
a)
cíl pro specifické emise;
b)
průměrné specifické emise CO2, případně upravené o příslušné chybové rozpětí;
c)
rozdíl mezi hodnotami uvedenými v písmenech a) a b);
d)
průměrné specifické emise CO2 pro všechny nové osobní automobily;
e)
průměrná hmotnost všech nových osobních automobilů v Unii.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 20. prosince 2011.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO SPRENDIMAS
2011 m. gruodžio 20 d.
kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 443/2009 patvirtinami preliminarūs apskaičiuoti 2010 kalendorinių metų keleivinių automobilių gamintojų vidutiniai savitieji išmetamo CO2 kiekiai ir savitosios teršalų išmetimo normos
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/878/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 443/2009, nustatantį naujų keleivinių automobilių išmetamų teršalų normas pagal Bendrijos integruotą principą mažinti lengvųjų transporto priemonių išmetamo CO2 kiekį (1), ypač į jo 8 straipsnio 5 dalį ir 10 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 443/2009 8 straipsnio 5 dalyje reikalaujama, kad Komisija kasmet patvirtintų kiekvieno Sąjungos keleivinių automobilių gamintojo ir kiekvieno pagal to reglamento 7 straipsnio 7 dalį sudaryto bendro gamintojų fondo vidutinį savitąjį išmetamo CO2 kiekį ir savitąją teršalų išmetimo normą. Remdamasi tuo patvirtinimu, Komisija turi nustatyti, ar gamintojai ir bendri fondai laikėsi to reglamento 4 straipsnio reikalavimų. Jei akivaizdu, kad gamintojas arba bendras fondas nesilaikė savo savitosios teršalų išmetimo normos, pagal to reglamento 9 straipsnio 1 dalį reikalaujama, kad Komisija atskirais tokiems gamintojams arba bendro fondo valdytojams skirtais sprendimais nustatytų mokestį už viršytą taršos normą;
(2)
pagal Reglamento (EB) Nr. 443/2009 4 straipsnį normos gamintojams ir bendriems fondams privalomos nuo 2012 m. Tačiau Komisija turėtų apskaičiuoti orientacines 2010 ir 2011 kalendorinių metų normas ir pagal to reglamento 8 straipsnio 6 dalį pranešti gamintojams ar bendriems fondams, jei jų vidutinis savitasis išmetamo CO2 kiekis viršijo jų orientacinę normą. Kadangi pagal tas 2010 ir 2011 m. normas gamintojai orientuosis, kokių pastangų reikės laikantis privalomos 2012 m. normos, tikslinga nustatyti 2010 ir 2011 m. gamintojų vidutinį savitąjį išmetamo CO2 kiekį pagal to reglamento 4 straipsnio antroje pastraipoje nustatytus reikalavimus ir atsižvelgti tik į 65 % mažiausiai CO2 išmetančių kiekvieno gamintojo automobilių;
(3)
duomenys, pagal kuriuos turi būti skaičiuojami vidutinis savitasis išmetamo CO2 kiekis ir savitoji teršalų išmetimo norma, nustatyti Reglamento (EB) Nr. 443/2009 II priedo C dalyje ir yra grindžiami valstybėse narėse per praėjusius kalendorinius metus įregistruotų naujų automobilių duomenimis. Duomenys imami iš gamintojų išduotų atitikties liudijimų arba iš dokumentų, kuriuose pagal 2010 m. lapkričio 10 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 1014/2010 dėl naujų keleivinių automobilių registracijos stebėsenos ir duomenų teikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 443/2009 (2) 3 straipsnio 1 dalį pateikiama lygiavertė informacija;
(4)
dauguma valstybių narių 2010 m. duomenis Komisijai perdavė laikydamosi Reglamento (EB) Nr. 443/2009 8 straipsnio 2 dalyje nustatyto 2011 m. vasario 28 d. termino. Tačiau visus duomenų rinkinius visos valstybės narės Komisijai galutinai pateikė iki balandžio vidurio, ir po to tie duomenys buvo preliminariai patikrinti;
(5)
jei per pradinį patikrinimą nustatyta, kad tam tikrų duomenų trūksta arba jie akivaizdžiai neteisingi, Komisija susisiekė su atitinkamomis valstybėmis narėmis ir, toms valstybėms narėms sutikus, duomenis atitinkamai ištaisė arba papildė. Jei susitarimo su valstybe nare pasiekti nepavyko, tos valstybės narės preliminarūs duomenys netaisyti;
(6)
2011 m. birželio 29 d. pagal Reglamento (EB) Nr. 443/2009 8 straipsnio 4 dalį Komisija paskelbė preliminarius duomenis ir 89-iems gamintojams pranešė preliminarius 2010 m. jų vidutinio savitojo išmetamo CO2 kiekio ir jų savitosios teršalų išmetimo normos skaičiavimo rezultatus. Gamintojų paprašyta patikrinti duomenis ir pagal to reglamento 8 straipsnio 5 dalies pirmąją pastraipą per tris mėnesius nuo pranešimo gavimo Komisijai pranešti visas pastebėtas klaidas;
(7)
rugpjūčio 12 d. Komisijos interneto svetainėje paskelbtos pranešimo apie automobilių išmetamo CO2 duomenų klaidas gairės. Gairėse pateikta pranešimo forma ir nurodyta, kokią informaciją turi pateikti gamintojai, kad Komisija galėtų į tas klaidas atsižvelgti;
(8)
per nustatytą trijų mėnesių terminą penkiolika gamintojų pateikė pranešimus apie klaidas. Vienas gamintojas visą pranešimą pateikė po nustatyto termino. Iš penkiolikos pranešimus pateikusių gamintojų septynių pranešimuose pateikta išsami informacija apie klaidas ir pagrįstos siūlomos pataisos. Likusieji aštuoni gamintojai pranešimuose pateikė santraukas, kurios tik iš dalies atitiko Komisijos rekomendacijas dėl pranešimų formos ir turinio. Be pateikusių pranešimus apie klaidas gamintojų, aštuoni gamintojai Komisijai pranešė, kad duomenų rinkiniuose yra klaidų, tačiau nepateikė jokios išsamesnės informacijos ar įrodymų dėl tų klaidų pobūdžio ar priežasčių;
(9)
73 gamintojų, kurie nepranešė apie klaidas duomenų rinkiniuose arba Komisijai tik pranešė, kad duomenų rinkiniuose yra klaidų, bet nepateikė būtinų įrodymų, preliminarūs duomenys ir apskaičiuotos preliminarios vidutinio savitojo išmetamo CO2 kiekio ir savitosios teršalų išmetimo normos vertės turėtų būti patvirtinti netaisyti;
(10)
tais atvejais, kai gamintojai pateikė reikalingą informaciją ir įrodymus, kad duomenų rinkiniuose yra klaidų, Komisija turėtų atsižvelgti į tuos pranešimus ir prireikus patikslinti apskaičiuotas preliminarias vidutinio savitojo išmetamo CO2 kiekio ir savitosios teršalų išmetimo normos vertes;
(11)
už Komisijai praneštą įregistruotų automobilių skaičių atsakingos tik valstybių narių registracijos institucijos. Kadangi gamintojų duomenys apie pardavimą per tam tikrą laikotarpį ir valstybėje narėje įregistruotų automobilių skaičius nebūtinai tiksliai sutampa, skaičiuojant vidutinį savitąjį išmetamo CO2 kiekį negalima atsižvelgti į įregistruotų automobilių skaičiaus klaidas. Todėl turėtų būti atsižvelgta tik į klaidas, susijusias su įregistruotų automobilių duomenų rinkinių turiniu. Tačiau tam tikrais atvejais gamintojai pranešė, kad įregistruoti automobiliai turėtų būti siejami su kitu gamintoju. Galutiniuose patvirtintuose duomenų rinkiniuose turėtų būti atsižvelgta į tokį susiejimą su kitu gamintoju;
(12)
iš visų pranešimų matyti, kad gamintojai nustatė, jog dalis duomenų rinkinių yra tikslūs, ir pasiūlė pakeisti duomenų rinkinių dalis, kurias galima patikrinti. Tačiau 4-15 % duomenų rinkinių yra susiję su nenustatytų automobilių, kurių išmetamo CO2 kiekio ar masės negali patikrinti gamintojas, registracija. Tai dažniausiai yra dėl to, kad trūksta informacijos, pagal kurią gamintojas galėtų atpažinti konkrečius automobilius, o tiksliau - atpažinimo kodo, kurį sudaro atitinkamų automobilių tipas, variantas ir versija. Nedaugeliu atvejų įregistruotus automobilius galima priskirti konkretiems gamintojams, tačiau trūko pagrindinių duomenų apie išmetamo CO2 kiekį ir masę;
(13)
Komisija patikrino gamintojų pasiūlytus pakeitimus ir patvirtinamuosius duomenis. Jei įrašai pataisyti įrašant trūkstamą vertę ar pakeičiant netikslią vertę tais atvejais, kai įregistruotų automobilių duomenis gali patikrinti gamintojas ir kai patikslintos vertės atitinka vertes, gautas iš pagrindinių duomenų šaltinių, tokių kaip duomenys iš tipo patvirtinimo dokumentų, tokios pataisos yra pagrįstos. Tačiau, jei gamintojas pranešė apie klaidas, bet nepasiūlė pataisų nepaisant to, kad tas klaidas būtų buvę galima patikrinti ir ištaisyti, ir pakankamai neįrodė, kad tokių pataisų nebuvo galima padaryti per patikrinimui skirtą trijų mėnesių laikotarpį, į tokias klaidas neturėtų būti atsižvelgta skaičiuojant galutines vertes;
(14)
tuo atveju, kai įregistruotus automobilius galima priskirti konkretiems gamintojams, bet pastarieji negali duomenų patvirtinti, vidutinio išmetamo CO2 kiekio ir savitosios teršalų išmetimo normos vertėms apskaičiuoti turėtų būti vis tiek naudojamos tuose registracijos dokumentuose nurodytos išmetamo CO2 kiekio ir masės vertės. Tačiau reikia atsižvelgti į tai, kad gamintojai negali patikrinti šių verčių, ir užtikrinti, kad įtrauktos vertės nepadarytų neigiamo poveikio galutinėms tiems gamintojams nustatytoms vertėms. Atsižvelgiant į pranešime apie klaidas nurodytas ir pagrįstas konkretaus gamintojo aplinkybes turėtų būti atitinkamai taikoma tokio skaičiavimo vertinimo paklaida. Tiksliau, turėtų būti apskaičiuotos vidutinio savitojo išmetamo CO2 kiekio ir vidutinės masės vertinimo paklaidos, nes nuo šių dviejų parametrų priklauso, kiek trūksta, kad kiekvienas gamintojas užtikrintų atitiktį savo teršalų išmetimo normai;
(15)
vertinimo paklaida turėtų būti nustatoma kaip skirtumas tarp savitosios teršalų išmetimo normos verčių, kurių viena apskaičiuota įtraukiant įregistruotus automobilius, kurių duomenų negali patikrinti gamintojai, o kita - neįtraukiant tokių automobilių. Nepaisant to, ar skirtumas yra teigiamas, ar neigiamas, vertinimo paklaida visada turėtų mažinti gamintojo atotrūkį nuo normos;
(16)
tais atvejais, kai įregistruotų automobilių išmetamo CO2 kiekio vertė, masė ar atpažinimo kodas nenurodyti, į tokius automobilius neturėtų būti atsižvelgiama skaičiuojant galutinę vidutinę išmetamo CO2 kiekio vertę;
(17)
kadangi 2010 m. duomenų patikrinimas pagal Reglamentą (EB) Nr. 443/2009 vykdomas pirmą kartą, tikslinga išimties tvarka atsižvelgti ir į tuos pranešimus, kuriuose pateikta ne visa informacija, kurios Komisija reikalauja, kad į klaidas būtų galima visiškai atsižvelgti. Tačiau tuose pranešimuose nurodytuose galutiniuose skaičiavimuose taikytina vertinimo paklaida turėtų būti apskaičiuota remiantis pačios Komisijos įvertintu užregistruotų automobilių, kurių negali patikrinti tie gamintojai, skaičiumi. Patvirtinant 2010 m. duomenis taip pat tikslinga išimties tvarka atsižvelgti į pranešimus apie klaidas, pateiktus netrukus po nustatyto termino;
(18)
atitinkamai turėtų būti patvirtintos vidutinė 2010 m. įregistruotų keleivinių automobilių savitoji išmetamo CO2 kiekio vertė, savitosios teršalų išmetimo normos ir tų dviejų verčių skirtumas,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Patvirtinamos šios priede nurodytos kiekvieno keleivinių automobilių gamintojo ir kiekvieno gamintojų bendro fondo 2010 kalendorinių metų vertės:
a)
savitoji teršalų išmetimo norma;
b)
vidutinis savitasis išmetamo CO2 kiekis, prireikus taikant atitinkamą vertinimo paklaidą;
c)
a ir b punktuose nurodytų verčių skirtumas;
d)
visų naujų keleivinių automobilių vidutinis savitasis išmetamo CO2 kiekis;
e)
vidutinė visų Sąjungoje registruojamų naujų keleivinių automobilių masė.
2 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 20 d.