PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 543/2011
ze dne 7. června 2011,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na čl. 3 druhý pododstavec, článek 103h, čl. 121 písm. a), články 127, 134, čl. 143 písm. b), články 148, 179, čl. 192 odst. 2, článek 194 a čl. 203a odst. 8 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví společnou organizaci zemědělských trhů, která zahrnuje odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.
(2)
Prováděcí pravidla vztahující se na odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (2). Uvedené nařízení bylo několikrát změněno. V zájmu srozumitelnosti je vhodné začlenit všechna prováděcí pravidla do nového nařízení společně se změnami potřebnými z důvodů získaných zkušeností a zrušit nařízení (ES) č. 1580/2007.
(3)
Pro produkty z odvětví ovoce a zeleniny a z odvětví výrobků z ovoce a zeleniny je třeba stanovit hospodářské roky. Vzhledem k tomu, že v odvětvích již neexistují režimy podpory, které se řídí cyklem sklízení dotčených produktů, lze všechny hospodářské roky přizpůsobit kalendářnímu roku.
(4)
Podle čl. 113 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1234/2007 může Komise stanovit obchodní normy pro odvětví ovoce a zeleniny a pro odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Podle čl. 113a odst. 1 uvedeného nařízení mohou být ovoce a zelenina, které se mají prodávat spotřebiteli v čerstvém stavu, uváděny na trh, pouze pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti a pokud je uvedena země původu. V zájmu jednotného provádění uvedeného ustanovení je vhodné zpřesnit všeobecnou obchodní normu a počítat s ní pro veškeré čerstvé ovoce a zeleninu.
(5)
U těch produktů, pro které se jeví nezbytné přijmout normu na základě posouzení jejich významu, by měly být přijaty zvláštní obchodní normy; na základě údajů o obchodu, které jsou uloženy v referenční databázi Evropské komise Comext, je při tom zejména nutno zohlednit, s jakými produkty se obchoduje nejvíce.
(6)
V případech, kdy je třeba pro jednotlivé produkty stanovit zvláštní obchodní normy, by měly tyto normy odpovídat normám přijatým Evropskou hospodářskou komisí OSN (EHK/OSN), aby se zabránilo zbytečným překážkám v obchodu. Pokud není na úrovni Unie přijata zvláštní obchodní norma, měly by se produkty považovat za produkty splňující všeobecnou obchodní normu, pokud je držitel schopen prokázat, že produkty splňují platné normy přijaté EHK/OSN.
(7)
V případě některých činností, které jsou velmi okrajové a/nebo velmi specifické, nacházejí se na začátku distribučního řetězce nebo se provádějí u sušeného ovoce a zeleniny a u produktů určených ke zpracování, je třeba stanovit výjimky a osvobození z použití obchodních norem. Protože některé produkty přirozeně dozrávají a jsou náchylné ke zkáze, mělo by v jejich případě být umožněno, že mohou vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí za předpokladu, že nejsou zařazeny do výběrové jakosti. Některé produkty, které za normálních okolností nejsou při prodeji neporušené, by měly být osvobozeny od povinnosti splňovat všeobecnou obchodní normu, která by to jinak vyžadovala.
(8)
Údaje vyžadované obchodními normami by měly být zřetelně uvedeny na obalu nebo na štítku. Aby se zabránilo podvodům a uvádění spotřebitelů v omyl, měli by mít spotřebitelé před koupí k dispozici konkrétní údaje vyžadované normami, zejména v případě prodeje na dálku, kde ze zkušeností vyplynulo, že existuje riziko podvodu a ochrana spotřebitele zaručená normami není dodržována.
(9)
V důsledku poptávky některých spotřebitelů se balení obsahující různé odrůdy ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími. Poctivé obchodování vyžaduje, aby ovoce a zelenina prodávané v jednom balení byly stejné jakosti. U produktů, pro něž nebyly přijaty normy Unie, to lze zajistit uplatňováním všeobecných ustanovení. Je třeba stanovit požadavky na označování směsí různých odrůd ovoce a zeleniny v jednom balení. Tyto požadavky by však měly být méně přísné než požadavky stanovené obchodními normami, zejména z důvodu prostoru, který je k dispozici na štítcích.
(10)
Aby bylo zajištěno řádné a účinné provádění kontrol, měly by faktury a průvodní doklady - jiné než doklady určené pro spotřebitele - obsahovat určité základní informace vycházející z obchodních norem.
(11)
Pro účely výběrových kontrol založených na analýze rizik podle čl. 113a odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 je nezbytné pro tyto kontroly stanovit prováděcí pravidla. Při výběru produktů ke kontrolám je zejména třeba posílit úlohu posuzování rizik.
(12)
Každý členský stát by měl určit kontrolní subjekty odpovědné za provádění kontrol shody ve všech fázích uvádění na trh. Jeden z těchto subjektů by měl být odpovědný za kontakty a koordinaci mezi všemi ostatními určenými subjekty.
(13)
Vzhledem k tomu, že údaje o obchodnících a jejich hlavní charakteristiky jsou nepostradatelným nástrojem analýzy prováděné členskými státy, je nezbytné v každém členském státě zřídit databázi obchodníků v odvětví ovoce a zeleniny. Aby bylo zajištěno, že budou zahrnuty všechny články tržního řetězce, a v zájmu zajištění právní jistoty by měla být přijata podrobnější definice pojmu „obchodník“.
(14)
Kontroly shody by se měly provádět odebíráním vzorků a měly by se zaměřit na obchodníky, u kterých je největší pravděpodobnost, že jejich zboží není v souladu s normami. S ohledem na charakteristické rysy svých vnitřních trhů by členské státy měly stanovit pravidla, podle kterých se kontroly zaměří na určité kategorie obchodníků. V zájmu transparentnosti by tato pravidla měla být oznámena Komisi.
(15)
Členské státy by měly zajistit, aby vývoz ovoce a zeleniny do třetích zemí odpovídal obchodním normám, a měly by potvrzovat dodržování norem v souladu se Ženevským protokolem o normalizaci čerstvého ovoce a zeleniny a suchého a sušeného ovoce uzavřeným v rámci EHK OSN a se systémem Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro používání mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu.
(16)
Dovoz ovoce a zeleniny ze třetích zemí by měl odpovídat obchodním normám nebo normám jim rovnocenným. Kontroly shody se tedy musí provádět před vstupem zboží na celní území Unie, kromě malých šarží, u nichž existuje dle názoru kontrolního subjektu malé riziko, že by nebyly ve shodě. V některých třetích zemích, které poskytují dostatečné záruky dodržování norem, mohou kontroly před vývozem provádět kontrolní subjekty těchto třetích zemí. V tomto případě by členské státy měly pravidelně ověřovat účinnost a kvalitu těchto kontrol před vývozem prováděných kontrolními subjekty třetích zemí.
(17)
Ovoce a zelenina určené ke zpracování nemusí odpovídat obchodním normám, proto by mělo být zaručeno, že se nebudou prodávat na trhu s čerstvými produkty. Tyto produkty by měly být řádně označeny.
(18)
Ovoce a zelenina, u kterých se kontroluje shoda s obchodními normami, by měly být ve všech fázích uvádění na trh podrobovány stejnému typu kontrol. Za tím účelem by měly být použity směrnice pro kontrolu doporučené EHK OSN, které jsou v souladu s příslušnými doporučeními OECD. Pro kontroly ve fázi maloobchodního prodeje by však měla být stanovena zvláštní opatření.
(19)
Měla by být přijata ustanovení týkající se uznávání organizací producentů, pokud jde o produkty, u nichž o to požádaly. Pokud se uznání vyžaduje pouze pro produkty určené ke zpracování, je třeba zajistit, aby dané produkty byly skutečně dodávány ke zpracování.
(20)
Ve snaze napomoci dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny a zajistit, aby organizace producentů mohly provádět svou činnost trvale udržitelným a účinným způsobem, je třeba, aby organizace producentů byly co nejstabilnější. Členství producenta v organizaci producentů by proto mělo trvat po určité minimální období. Členské státy by měly mít možnost stanovit lhůty pro vystoupení z organizace a data, k nimž vystoupení nabývá účinnosti.
(21)
Hlavní a základní činnosti organizace producentů by se měly týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů na trh. Organizacím producentů by však mělo být dovoleno zapojit se i do jiných činností, ať už obchodní, nebo neobchodní povahy.
(22)
Spolupráce mezi organizacemi producentů by měla být podporována tím, že bude povoleno, aby ovoce a zelenina nakoupené výhradně od jiné uznané organizace producentů nebyly při uvádění na trh započítávány do kalkulací pro účely hlavní činnosti, ani činností ostatních. V případě organizace producentů, která je uznána pro produkt, u kterého je vyžadováno poskytnutí technických prostředků, by mělo být možno poskytnout tyto prostředky prostřednictvím jejích členů, dceřiného podniku nebo formou svěření činnosti vnějším subjektům.
(23)
Organizace producentů mohou mít podíl v dceřiných podnicích, které pomáhají zvyšovat přidanou hodnotu produkce jejich členů. Měla by být stanovena pravidla pro výpočet hodnoty takové produkce uváděné na trh. Hlavní činnosti takových dceřiných podniků by měly být po uplynutí přechodného období určeného pro přizpůsobení shodné s činnostmi dané organizace producentů.
(24)
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro uznávání a fungování sdružení organizací producentů, nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů podle nařízení (ES) č. 1234/2007. V zájmu souladu by tato pravidla měla v maximální možné míře odrážet pravidla stanovená pro organizace producentů.
(25)
K usnadnění koncentrace nabídky je třeba podporovat fúze stávajících organizací producentů za účelem vzniku nových organizací a stanovit pravidla pro spojení operačních programů sloučených organizací.
(26)
Při dodržování zásad, podle kterých musí být organizace producentů založena z vlastní iniciativy producentů a kontrolována producenty, je třeba ponechat na členských státech, aby stanovily podmínky pro přijímání dalších fyzických nebo právnických osob za členy organizace producentů nebo sdružení organizací producentů.
(27)
S cílem zajistit, aby organizace producentů skutečně reprezentovaly minimální počet producentů, by členské státy měly přijmout opatření zajišťující, aby menšina členů, na které může připadat převážný objem produkce dané organizace producentů, neoprávněně neovládala její řízení a činnost.
(28)
V zájmu zohlednění odlišných okolností produkce a uvádění na trh v Unii by členské státy měly stanovit určité podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů, která předloží plán uznání.
(29)
Ve snaze podpořit zakládání stabilních organizací producentů schopných trvale přispívat k dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny by se mělo předběžné uznání udělovat jen těm seskupením producentů, která jsou prokazatelně schopná ve stanovené lhůtě splnit všechny podmínky uznání.
(30)
Je třeba stanovit, které informace musí seskupení producentů uvést v plánu uznání. Aby seskupení producentů mohla lépe splnit podmínky uznání, je třeba povolit změny plánů uznání. Za tímto účelem je třeba umožnit členským státům, aby mohly od seskupení producentů žádat přijetí opravných opatření, která zajistí provedení jejich plánu.
(31)
Seskupení producentů může podmínky uznání splnit ještě před dokončením plánu uznání. Mělo by být přijato ustanovení umožňující těmto seskupením předkládat žádosti o uznání zároveň s návrhy operačních programů. V zájmu důslednosti musí udělení tohoto uznání seskupení producentů znamenat ukončení jeho plánu uznání a rovněž je třeba zastavit poskytování podpory. Vzhledem k víceletému financování investic by však ty investice, na které může být poskytnuta podpora, mělo být možno převést na operační programy.
(32)
K usnadnění řádného uplatňování režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření seskupení producentů a na jejich administrativní činnost by tato podpora měla být poskytována v paušální výši. Pro tuto paušální podporu je třeba stanovit strop, aby byla dodržena rozpočtová omezení. Kromě toho by měl být tento strop přizpůsoben hodnotě produkce seskupení producentů uvedené na trh, aby byly zohledněny odlišné finanční potřeby různě velkých seskupení producentů.
(33)
V zájmu důslednosti a bezproblémového přechodu na status uznaného seskupení producentů je třeba, aby se na seskupení producentů vztahovala stejná pravidla, jaká platí pro hlavní činnosti organizací producentů a pro hodnotu produkce jimi uváděné na trh.
(34)
Aby bylo možné vzít v úvahu finanční potřeby nových seskupení producentů a zajistit řádné uplatňování režimu podpor v případě fúzí, mělo by být umožněno poskytnout podporu seskupením producentů vzniklých fúzí.
(35)
Pro snadnější využívání režimu podpor u operačních programů by měla být jasně definována produkce organizací producentů uvedená na trh, včetně specifikace toho, jaké produkty mohou být zohledněny, a fáze uvádění na trh, v níž se má vypočítávat hodnota produkce. Pro účely kontroly a v zájmu zjednodušení je vhodné pro výpočet hodnoty ovoce a zeleniny určených ke zpracování použít paušální sazbu, která by představovala hodnotu základního produktu, konkrétně ovoce a zeleniny určených ke zpracování, a odpovídala činnostem, které nepředstavují skutečné zpracovatelské činnosti. Vzhledem k tomu, že množství ovoce a zeleniny potřebné pro výrobu výrobků z ovoce a zeleniny se podle skupin produktů výrazně liší, měly by být tyto rozdíly při použití paušálních sazeb zohledněny. V případě ovoce a zeleniny určených ke zpracování, které jsou zpracovány na zpracované aromatické byliny a mletou papriku, je také vhodné zavést paušální sazbu pro výpočet hodnoty ovoce a zeleniny určených ke zpracování, která by představovala pouze hodnotu základního produktu. V případě ročních výkyvů nebo nedostatečných údajů by rovněž měly být umožněny doplňkové způsoby výpočtu produkce uvedené na trh. Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nemělo by organizacím producentů být obecně povoleno během trvání programu měnit metodiku pro stanovení referenčních období.
(36)
Aby byl zajištěn plynulý přechod na nový způsob výpočtu hodnoty produkce u ovoce a zeleniny uvedených na trh a určených ke zpracování, neměly by se nové metody výpočtu vztahovat na operační programy schválené do 20. ledna 2010, aniž by tím však byla dotčena možnost změnit tyto operační programy v souladu s články 65 a 66 nařízení (ES) č. 1580/2007. Ze stejného důvodu by pro referenční období operačních programů schválených po tomto datu měla být hodnota produkce uváděné na trh vypočtena podle nových pravidel.
(37)
K zajištění správného využívání podpor je třeba stanovit pravidla pro řízení provozních fondů a finančních příspěvků členů; při tom je třeba umožnit co největší míru pružnosti za podmínky, že všichni producenti mohou využívat výhod provozního fondu a mohou se demokraticky podílet na rozhodování o jeho čerpání.
(38)
Je třeba stanovit předpisy stanovující rozsah a strukturu vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy a vnitrostátní rámec pro environmentální opatření. Cílem je optimalizovat přidělování finančních prostředků a zlepšovat kvalitu strategie.
(39)
Aby mohly příslušné orgány přiměřeně vyhodnotit informace, opatření a činnosti, které by se měly zahrnout do programů nebo by se z nich měly vyloučit, měly by být stanoveny postupy pro předkládání a schvalování operačních programů, a to včetně lhůt. Vzhledem k tomu, že jsou programy řízeny na ročním základě, mělo by být stanoveno, aby programy, které nejsou schváleny do určitého data, byly o jeden rok odloženy.
(40)
Měl by existovat postup pro každoroční změny operačních programů na následující rok, který by umožňoval jejich úpravu s ohledem na jakékoli nové podmínky, jež nebylo možné předvídat, když byly programy předkládány. Kromě toho by mělo být možné měnit opatření a částky provozních fondů během každého roku, v němž se program provádí. V zájmu zachování všeobecných cílů schválených programů by všechny tyto změny měly podléhat určitým omezením a podmínkám, které určí členské státy a které budou zahrnovat povinné oznamování změn příslušným orgánům.
(41)
Z důvodů finančního zabezpečení a právní jistoty by měl být vypracován seznam operací a výdajů, které případně nespadají pod operační programy.
(42)
Aby se zabránilo neoprávněnému obohacení soukromého subjektu, který během doby čerpání investice přerušil své svazky s organizací, měla by být pro případy investic do jednotlivých podniků stanovena opatření, která organizaci umožní získat zpět zbytkovou hodnotu investice, bez ohledu na to, zda takovou investici vlastní člen nebo organizace.
(43)
Pro zajištění správného uplatňování režimu podpory je třeba stanovit informace, které mají být uvedeny v žádostech o podporu, jakož i postupy pro vyplácení podpor. Aby se zamezilo obtížím v peněžním toku, měly by mít organizace producentů k dispozici systém záloh na platby doprovázený odpovídajícími jistotami. Z podobných důvodů by měl být k dispozici i alternativní systém pro náhradu již vynaložených výdajů.
(44)
Produkce ovoce a zeleniny je nepředvídatelná a tyto produkty rychle podléhají zkáze. I nepříliš velké přebytky na trhu mohou trh výrazně narušit. Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro rozsah a uplatňování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 1234/2007. Tato pravidla by měla být v maximální možné míře pružná a rychle použitelná v případě krizí, a proto by měla umožňovat, aby rozhodnutí mohly přijímat samy členské státy a organizace producentů. Pravidla by nicméně měla zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání určitých opatření, a to i ve finanční rovině. Zároveň by měla zajistit, aby byly řádně dodržovány všechny rostlinolékařské a environmentální požadavky.
(45)
Pokud jde o stahování produktů z trhu, je třeba přijmout prováděcí pravidla, která zohlední případnou důležitost uvedeného opatření. Zejména je třeba vymezit pravidla týkající se režimu zvýšené podpory u ovoce a zeleniny stahovaných z trhu, jež jsou bezplatně rozdělovány dobročinnými organizacemi a některými dalšími zařízeními a institucemi jako humanitární pomoc. V zájmu usnadnění bezplatného rozdělování je vhodné umožnit charitativním organizacím a institucím, aby požadovaly od konečného příjemce produktů stažených z trhu symbolický příspěvek v případě, že uvedené produkty prošly zpracováním. Kromě toho by měla být stanovena maximální míra podpory na stažení z trhu, která zajistí, aby se tento postup neujal při odbytu produktů jako stálá alternativa k jejich uvedení na trh. V případě produktů, pro něž byla v příloze V nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (3) stanovena maximální míra pro vyrovnávací platby Unie za stažení z trhu, je v této souvislosti vhodné pokračovat v uplatňování této míry, která bude do určité míry zvyšována s ohledem na to, že tato stažení jsou nyní spolufinancována. V případě jiných produktů, u nichž se doposud neprojevilo riziko nadměrného stahování z trhu, je vhodné umožnit členským státům, aby stanovily maximální míru podpory. Ve všech případech je však z podobných důvodů vhodné stanovit kvantitativní limit pro stahování z trhu na produkt a organizaci producentů.
(46)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se vnitrostátní finanční podpory, kterou mohou členské státy přiznat v regionech Unie, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, a zároveň takový nízký stupeň organizovanosti definovat. Je třeba stanovit postupy schvalování této vnitrostátní podpory, jakož i postup pro schvalování a výši náhrady této podpory Unií, stejně jako pro část náhrady. Uvedené postupy by měly vycházet z postupů uplatňovaných v současnosti.
(47)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla, a to zejména procesní ustanovení, upravující podmínky, za kterých mohou být pravidla vydaná organizacemi producentů nebo sdruženími těchto organizací v odvětví ovoce a zeleniny rozšířena na všechny producenty usazené v určité hospodářské oblasti. Pokud je ovoce prodáváno na stromě, mělo by též být vyjasněno, která pravidla se mají rozšířit na producenty a která na odběratele.
(48)
V zájmu zlepšení dohledu nad dovozem jablek a zajištění toho, aby v relativně krátkém čase nedocházelo bez povšimnutí ke značnému zvýšení dovozu jablek, byl v roce 2006 zaveden přechodný režim dovozních licencí pro jablka kódu kombinované nomenklatury (kódu KN) 0808 10 80. V mezidobí byly vyvinuty nové a přesné způsoby dohledu nad dovozem jablek, které jsou pro obchodníky méně náročné než stávající režim licencí. Z toho důvodu by povinnost předkládat dovozní licence pro jablka kódu KN 0808 10 80 měla v krátké době přestat platit.
(49)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu. Skutečnost, že se většina dotčeného ovoce a zeleniny podléhajících zkáze dodává formou komisního prodeje, působí zvláštní potíže při stanovení hodnoty těchto produktů. Je třeba stanovit možné metody výpočtu vstupní ceny, na jejímž základě se dovážené produkty zařazují do společného celního sazebníku. Zejména je třeba zavést standardní dovozní hodnoty na základě váženého průměru průměrných cen za produkty a je také třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy nejsou pro produkty určitého původu k dispozici žádné ceny. Je třeba stanovit složení jistoty za určitých okolností, aby bylo zajištěno, že je tento systém uplatňován správně.
(50)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se dovozního cla, které lze ukládat na určité produkty vedle cla stanoveného ve společném celním sazebníku. Toto dodatečné clo lze ukládat tehdy, jestliže dovážené objemy dotčených produktů převyšují spouštěcí úroveň určenou pro jednotlivý produkt a období uplatnění. Zboží dopravované do Unie je od dodatečného cla osvobozeno, proto je pro toto zboží třeba přijmout zvláštní ustanovení.
(51)
Je třeba přijmout ustanovení o přiměřeném monitorování a hodnocení probíhajících programů a režimů pro účely posuzování jejich účelnosti a účinnosti organizacemi producentů i členskými státy.
(52)
Je třeba přijmout ustanovení týkající se druhu, formátu a způsobu oznamování, která jsou nezbytná k provedení tohoto nařízení. Tato ustanovení by se měla týkat jak oznámení, která předkládají producenti a organizace producentů členským státům, tak oznámení, která předkládají členské státy Komisi, jakož i důsledků plynoucích z opožděných nebo nesprávných oznámení.
(53)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1234/2007, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Unie, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené. Je třeba stanovit pravidla pro řešení případů zjevných omylů a případů vyšší moci, jakož i pro případ jiných výjimečných okolností, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být stanovena pravidla pro případ záměrně vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(54)
Je třeba přijmout ustanovení, která by umožnila pokračování hladkého přechodu z dřívějšího režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 2200/96, v nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (4) a v nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (5), na nový režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96 (6), a dále v nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení (ES) č. 1580/2007 a dále v tomto nařízení a provádění přechodných pravidel stanovených v článku 203a nařízení (ES) č. 1234/2007.
(55)
Aby se omezily účinky zrušení režimu dovozních licencí pro jablka na obchodní toky, měl by článek 134 nařízení (ES) č. 1580/2007 platit nadále až do 31. srpna 2011.
(56)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.
Hlavy II a III tohoto nařízení se však použijí pouze na produkty odvětví ovoce a zeleniny uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 1234/2007 a na produkty určené výhradně ke zpracování.
2. Pojmy používané v nařízení (ES) č. 1234/2007 mají shodný význam, jsou-li použity v tomto nařízení, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Hospodářské roky
Hospodářské roky pro ovoce a zeleninu a výrobky z ovoce a zeleniny trvají od 1. ledna do 31. prosince.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
KAPITOLA I
Obecná pravidla
Článek 3
Obchodní normy; držitelé
1. Požadavky čl. 113a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 platí jako všeobecná obchodní norma. Podrobnosti všeobecné obchodní normy jsou stanoveny v části A přílohy I tohoto nařízení.
Ovoce a zelenina, na které se nevztahuje zvláštní obchodní norma, musí splňovat všeobecnou obchodní normu. Avšak v případech, kdy je držitel schopen prokázat, že produkty splňují platné normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů (EHK/OSN), považují se produkty za produkty splňující všeobecnou obchodní normu.
2. Zvláštní obchodní normy, na které odkazuje čl. 113 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, jsou stanoveny v části B přílohy I tohoto nařízení pro tyto produkty:
a)
jablka;
b)
citrusové plody;
c)
kiwi;
d)
salát, endivii kadeřavou letní a endivii zimní;
e)
broskve a nektarinky;
f)
hrušky;
g)
jahody;
h)
papriku zeleninovou;
i)
stolní hrozny révy vinné;
j)
rajčata.
3. Pro účely čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se „držitelem“ rozumí fyzická či právnická osoba, která fyzicky vlastní dotčené produkty.
Článek 4
Výjimky a osvobození z použití obchodních norem
1. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dodržení obchodních norem nevyžaduje u těchto produktů:
a)
za předpokladu, že produkty jsou zřetelně označeny nápisem „určeno ke zpracování“ nebo „k použití jako krmivo pro zvířata“ nebo jiným rovnocenným nápisem, u produktů:
i)
určených k průmyslovému zpracování či
ii)
určených k použití jako krmivo pro zvířata či jinému nepotravinářskému využití;
b)
produktů postoupených producentem v jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu;
c)
produktů uznaných za produkty určité oblasti, které se prodávají v maloobchodním prodeji v této oblasti k uspokojení zavedené tradiční místní spotřeby, na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007;
d)
produktů, které byly okrájeny či nařezány, a jsou tak „vhodné k přímému požití“ či „použití v kuchyni“;
e)
produktů uváděných na trh po naklíčení semen rostlin jako jedlé klíčky zatříděné do ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 1 písm. i) a části IX přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dodržení obchodních norem v rámci dané pěstitelské oblasti nevztahuje na tyto produkty:
a)
produkty prodávané nebo dodávané pěstitelem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílané do těchto zařízení z jeho podniku a
b)
produkty zasílané ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou členské státy osvobodit od povinnosti dodržovat zvláštní obchodní normy produkty nabízené k maloobchodnímu prodeji spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu a označené nápisem „produkt určený ke zpracování“ nebo jakýmkoliv jiným rovnocenným nápisem a určené ke zpracování jinému než uvedenému v odst. 1 písm. a) bodu i) tohoto článku.
4. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou členské státy osvobodit od povinnosti dodržovat obchodní normy produkty prodávané přímo producentem konečnému spotřebiteli pro osobní spotřebu na trzích vyhrazených pouze pro producenty v dané pěstitelské oblasti vymezené členskými státy.
5. Pokud jde o zvláštní obchodní normy, může odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 ovoce a zelenina nezařazené do výběrové jakosti ve fázích následujících po odeslání vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí a lehké poškození vyplývající z jejich vývoje a náchylnosti ke zkáze.
6. Odchylně od čl. 113a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se dodržení všeobecné obchodní normy nevyžaduje u těchto produktů:
a)
nepěstovaných hub kódu KN 0709 59;
b)
kaparů kódu KN 0709 90 40;
c)
hořkých mandlí kódu KN 0802 11 10;
d)
mandlí bez skořápky kódu KN 0802 12;
e)
lískových ořechů bez skořápky kódu KN 0802 22;
f)
vlašských ořechů bez skořápky kódu KN 0802 32;
g)
piniových oříšků kódu KN 0802 90 50;
h)
pistácií kódu KN 0802 50 00;
i)
makadamia ořechů kódu KN 0802 60 00;
j)
pekanových ořechů kódu KN 0802 90 20;
k)
ostatních ořechů kódu KN 0802 90 85;
l)
sušených banánů plantejnů kódu 0803 00 90;
m)
sušených citrusových plodů kódu 0805;
n)
směsí z tropických ořechů kódu KN 0813 50 31;
o)
směsí z ostatních ořechů kódu KN 0813 50 39;
p)
šafránu kódu KN 0910 20.
7. U produktů, na něž se vztahuje odst. 1 písm. a) a odstavec 2, je nutno příslušnému orgánu členského státu prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 5
Údaje pro označování
1. Údaje pro označování vyžadované v této kapitole musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to tak, že jsou nesmazatelně vytištěny přímo na obalu nebo na štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu připevněn.
2. U přepravovaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek se údaje stanovené v odstavci 1 uvádějí v průvodním dokladu ke zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
3. V případě smluv uzavřených na dálku ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (7) vyžaduje dodržování obchodních norem, aby údaje byly k dispozici před dokončením nákupu.
4. Faktury a průvodní doklady, s výjimkou faktury pro spotřebitele, uvádějí název a zemi původu produktů a případně jakost, odrůdu či tržní druh, požaduje-li to zvláštní obchodní norma, či skutečnost, že jsou určeny ke zpracování.
Článek 6
Údaje pro označování na maloobchodní úrovni
1. Na maloobchodní úrovni musí být údaje pro označování vyžadované v této kapitole čitelné a viditelné. Produkty smějí být nabízeny k prodeji, pokud maloobchodní prodejce vystaví v těsné blízkosti zboží zřetelné a čitelné údaje uvádějící zemi původu a případně jakost a odrůdu či tržní druh takovým způsobem, který neuvádí spotřebitele v omyl.
2. U produktů nabízených jako balené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (8) musí být kromě údajů stanovených obchodními normami vyznačena i čistá hmotnost. V případě produktů prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet jednotek zvnějšku jasně viditelný a snadno spočitatelný, nebo pokud je tento počet uveden na etiketě.
Článek 7
Směsi
1. Uvádění balíčků o čisté hmotnosti nepřesahující 5 kg, které obsahují směsi různých druhů ovoce a zeleniny, na trh se povoluje za předpokladu, že:
a)
produkty jsou jednotné jakosti a každý dotčený produkt splňuje příslušnou zvláštní obchodní normu, nebo všeobecnou obchodní normu, pokud pro konkrétní produkt neexistuje zvláštní obchodní norma;
b)
balení je náležitě označeno v souladu s touto kapitolou a
c)
směs není takové povahy, aby uvedla spotřebitele v omyl.
2. Požadavky odst. 1 písm. a) neplatí pro produkty obsažené ve směsi, které nejsou produkty odvětví ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Pokud ovoce a zelenina ve směsi pochází z více členských států nebo ze třetí země, mohou být názvy zemí původu nahrazeny podle potřeby jedním z následujících označení:
a)
„směs ovoce a zeleniny z EU“;
b)
„směs ovoce a zeleniny nepocházející z EU“;
c)
„směs ovoce a zeleniny pocházející z EU i mimo EU“.
KAPITOLA II
Kontroly dodržování obchodních norem
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví pravidla pro kontroly shody, kterými se rozumí kontroly prováděné u ovoce a zeleniny ve všech fázích uvádění na trh za účelem ověření, že splňují obchodní normy a jiná ustanovení této hlavy a článků 113 a 113a nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 9
Koordinační orgány a kontrolní subjekty
1. Každý členský stát určí:
a)
jeden příslušný orgán odpovědný za koordinaci a kontakty v oblastech, na které se vztahuje tato kapitola (dále jen „koordinační orgán“), a
b)
kontrolní subjekt nebo subjekty odpovědné za uplatňování této kapitoly (dále jen „kontrolní subjekty“).
Koordinační orgány a kontrolní subjekty, na které odkazuje první pododstavec, mohou být veřejné či soukromé. Členské státy jsou však za ně odpovědné v obou případech.
2. Členské státy oznámí Komisi:
a)
název a poštovní a elektronickou adresu koordinačního orgánu, který určily podle odst. 1 písm. a);
b)
název a poštovní a elektronickou adresu kontrolních subjektů, které určily podle odst. 1 písm. b), a
c)
přesný popis příslušných oblastí činnosti kontrolních subjektů, které určily.
3. Koordinačním orgánem může být kontrolní subjekt nebo jeden z kontrolních subjektů nebo jakýkoli jiný subjekt určený podle odstavce 1.
4. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zpřístupní veřejnosti seznam koordinačních orgánů určených členskými státy.
Článek 10
Databáze obchodníků
1. Členské státy zřídí databázi obchodníků s ovocem a zeleninou, v níž budou za podmínek stanovených v tomto článku uvedeni obchodníci, kteří uvádějí na trh ovoce a zeleninu, pro něž byly stanoveny normy podle článku 113 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Členské státy mohou pro tento účel použít jakoukoliv jinou databázi či databáze, které k tomuto účelu již zřídily.
2. Pro účely tohoto nařízení se výrazem „obchodník“ rozumí každá fyzická nebo právnická osoba:
a)
v jejímž držení je ovoce a zelenina, na něž se vztahují obchodní normy, za účelem:
i)
jejich vystavení nebo nabízení k prodeji,
ii)
jejich prodeje nebo
iii)
jejich jakéhokoli jiného uvedení na trh nebo
b)
která skutečně vykonává jakoukoliv z činností uvedených v písmenu a) v souvislosti s ovocem a zeleninou, na něž se vztahují obchodní normy.
K činnostem uvedeným v prvním pododstavci písm. a) patří:
a)
prodej na dálku po internetu či jiným způsobem;
b)
uvedené činnosti, které fyzická či právnická osoba vykonává svým jménem nebo jménem třetí strany, a
c)
uvedené činnosti vykonávané v Unii a/nebo vývozem do třetích zemí a/nebo dovozem ze třetích zemí.
3. Členské státy stanoví podmínky, za nichž jsou následující obchodníci zařazeni či nezařazeni do databáze:
a)
obchodníci, na jejichž činnost se nevztahuje povinnost dodržovat obchodní normy podle článku 4, a
b)
fyzické nebo právnické osoby, jejichž činnosti v odvětví ovoce a zeleniny jsou omezeny buď na přepravu zboží, nebo na prodej na maloobchodní úrovni.
4. Je-li databáze složena z několika různých částí, koordinační orgán zajistí, aby databáze, její části a jejich aktualizace byly jednotné. Aktualizace databáze se provádí zejména na základě údajů získaných při kontrolách shody.
5. Databáze obsahuje tyto údaje týkající se jednotlivých obchodníků:
a)
registrační číslo, jméno a adresu;
b)
údaje potřebné pro jejich zařazení do jedné z kategorií rizika uvedených v čl. 11 odst. 2, zejména pozici v tržním řetězci a údaje o významu podniku;
c)
údaje o zjištěních při předchozích kontrolách jednotlivých obchodníků;
d)
veškeré další údaje, které jsou považovány za nezbytné pro účely kontroly, jako např. informace o tom, zda v souvislosti s dodržováním obchodních norem existuje systém zajištění jakosti či systém vlastní kontroly.
Aktualizace databáze se provádí zejména na základě údajů získaných při kontrolách shody.
6. Obchodníci musí poskytovat údaje, které členské státy považují za nezbytné pro zřízení a aktualizaci databáze. Členské státy stanoví podmínky, podle nichž se v databázi uvádějí obchodníci, kteří nejsou usazeni na jejich území, ale provádějí na něm obchodní činnost.
Oddíl 2
Kontroly shody prováděné členskými státy
Článek 11
Kontroly shody
1. Členské státy zabezpečí výběrové a přiměřeně časté provádění kontrol shody na základě analýzy rizik, aby bylo zajištěno dodržování obchodních norem a jiných ustanovení této hlavy a článků 113 a 113a nařízení (ES) č. 1234/2007.
Ke kritériím pro posouzení rizik patří i existence osvědčení o shodě, na které odkazuje článek 14, vydaného příslušným orgánem třetí země, jejíž kontroly shody byly schváleny podle článku 15. Existence takového osvědčení se považuje za faktor snižující riziko nedodržování norem.
Kritéria pro posouzení rizik mohou zahrnovat i:
a)
charakter produktu, období produkce, cenu produktu, počasí, postupy balení a manipulace, podmínky skladování, zemi původu, způsob přepravy nebo objem šarže;
b)
velikost podniků obchodníků, jejich pozici v tržním řetězci, objem či hodnotu produktů, které uvádějí na trh, sortiment produktů, oblast dodávky či druh vykonávané podnikatelské činnosti, jako např. skladování, třídění, balení či prodej;
c)
zjištění při předchozích kontrolách, včetně počtu a druhu zjištěných nedostatků, obvyklou kvalitu produktů uváděných na trh, úroveň používaného technického vybavení;
d)
spolehlivost obchodníkova systému zajištění jakosti či systému vlastní kontroly týkajícího se dodržování obchodních norem;
e)
místo, kde kontrola probíhá, zejména pokud se jedná o místo prvního vstupu do Unie, nebo místo, kde jsou produkty baleny a nakládány;
f)
jakékoliv další informace, které by mohly poukazovat na riziko nedodržování norem.
2. Analýza rizik je založena na informacích uvedených v databázi obchodníků, na kterou odkazuje článek 10, a zařadí obchodníky do kategorií rizika.
Členské státy předem stanoví:
a)
kritéria pro hodnocení rizika nedodržování norem u šarží;
b)
na základě analýzy rizik pro každou kategorii minimální podíl obchodníků či šarží a/nebo množství, u nichž budou provedeny kontroly shody.
Členské státy se mohou na základě analýzy rizik rozhodnout, že nebudou provádět výběrové kontroly u produktů, na něž se nevztahují zvláštní obchodní normy.
3. Pokud jsou při kontrolách zjištěny závažné nesrovnalosti, zvýší členské státy četnost kontrol u dotčených obchodníků, produktů, původu či jiných kritérií.
4. Obchodníci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol shody.
Článek 12
Schválení obchodníci
1. Členské státy mohou povolit obchodníkům, kteří jsou zařazeni do kategorie nejnižšího rizika a poskytují zvláštní záruky dodržování obchodních norem, aby ve fázi odesílání umístili na každé balení štítek, jehož vzor je uveden v příloze II, a/nebo podepsali osvědčení o shodě podle článku 14.
2. Povolení se uděluje na dobu alespoň jednoho roku.
3. Obchodníci, kteří této možnosti využijí:
a)
zaměstnávají pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem;
b)
mají vhodné zařízení pro přípravu a obalovou úpravu produktů;
c)
se zaváží k provádění kontroly shody odesílaného zboží a vedou rejstřík o všech provedených kontrolách.
4. Pokud schválený obchodník již nesplňuje požadavky pro povolení, členský stát mu povolení odejme.
5. Aniž je dotčen odstavec 1, mohou schválení obchodníci až do vyčerpání zásob i nadále používat vzory, které byly k 30. červnu 2009 v souladu s nařízením (ES) č. 1580/2007.
Povolení vydaná obchodníkům před 1. červencem 2009 i nadále platí pro období, pro které byla vydána.
Článek 13
Přijetí prohlášení celními orgány
1. Celní orgány mohou přijmout vývozní celní prohlášení a/nebo prohlášení o propuštění do volného oběhu u produktů, na něž se vztahují zvláštní obchodní normy, pouze pokud:
a)
je ke zboží přiloženo osvědčení o shodě nebo
b)
příslušný kontrolní subjekt uvědomil celní orgán, že pro dotčené šarže bylo vydáno osvědčení o shodě, nebo
c)
příslušný kontrolní subjekt informoval celní orgán, že pro dotčené šarže nevydal osvědčení o shodě, protože tyto šarže nemusí být s ohledem na posouzení rizik uvedené v čl. 11 odst. 1 kontrolovány.
Tímto nejsou dotčeny kontroly shody, které členské státy mohou provést podle článku 11.
2. Odstavec 1 platí rovněž pro produkty, na něž se vztahuje všeobecná obchodní norma uvedená v části A přílohy I, a pro produkty uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. a), pokud to dotčený členský stát považuje za nutné s ohledem na analýzu rizik uvedenou v čl. 11 odst. 1.
Článek 14
Osvědčení o shodě
1. Osvědčení o shodě (dále jen „osvědčení“) může vydat příslušný orgán pro účely potvrzení, že dotčené produkty splňují příslušnou obchodní normu. Osvědčení používané příslušnými orgány v Unii je stanoveno v příloze III.
Třetí země, na které odkazuje čl. 15 odst. 4, mohou namísto osvědčení vydaných příslušnými orgány v Unii použít vlastní osvědčení za předpokladu, že tato osvědčení obsahují alespoň údaje rovnocenné osvědčení Unie. Komise zpřístupní vzory takových osvědčení třetích zemí způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Osvědčení mohou být vydána buď v tištěné podobě s vlastnoručním podpisem, nebo v ověřené elektronické podobě s elektronickým podpisem.
3. Každé osvědčení je opatřeno razítkem příslušného orgánu a podepsáno osobou k tomu zmocněnou či osobami k tomu zmocněnými.
4. Osvědčení se vydávají alespoň v jednom z úředních jazyků Unie.
5. Na každém osvědčení je uvedeno identifikační pořadové číslo. Příslušný orgán si ponechává jednu kopii každého vydaného osvědčení.
6. Aniž je dotčen odst. 1 první pododstavec, mohou členské státy až do vyčerpání zásob i nadále používat osvědčení, která byla k 30. červnu 2009 v souladu s nařízením (ES) č. 1580/2007.
Oddíl 3
Kontroly shody prováděné třetími zeměmi
Článek 15
Schválení kontrol shody prováděných třetími zeměmi před dovozem do Unie
1. Na žádost třetí země může Komise postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 schválit kontroly shody se zvláštními obchodními normami prováděné touto třetí zemí před dovozem do Unie.
2. Schválení podle odstavce 1 mohou získat třetí země, ve kterých jsou pro produkty vyvážené do Unie dodržovány obchodní normy Unie, nebo alespoň rovnocenné normy.
Ve schválení se uvádí úřední orgán třetí země, který je odpovědný za provádění kontrol podle odstavce 1. Tento orgán je odpovědný za udržování kontaktů s Unií. Ve schválení se rovněž uvádí, které kontrolní subjekty třetí země jsou pověřeny náležitým prováděním kontrol.
Schválení může platit pouze pro produkty pocházející z dotčené třetí země a může být omezeno na některé produkty.
3. Kontrolní subjekty třetí země jsou úředními subjekty nebo subjekty úředně uznanými orgánem uvedeným v odstavci 2, které skýtají dostatečné záruky a mají k dispozici potřebné zaměstnance, vybavení a prostory pro provádění kontrol podle metod uvedených v čl. 17 odst. 1 nebo podle rovnocenných metod.
4. Třetí země, jejichž kontroly shody byly schváleny podle tohoto článku, a dotčené produkty jsou uvedeny v příloze IV.
Komise zpřístupní údaje o dotčených úředních orgánech a kontrolních subjektech způsobem, jenž uzná za vhodný.
Článek 16
Pozastavení schválení kontrol shody
Komise může schválení kontrol shody pozastavit, zjistí-li, že u významné části šarží nebo množství neodpovídá zboží údajům zapsaným v osvědčeních o shodě vydaných kontrolními subjekty třetí země.
Oddíl 4
Kontrolní metody
Článek 17
Kontrolní metody
1. Kontroly shody podle této kapitoly se s výjimkou kontrol v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli provádějí v souladu s kontrolními metodami stanovenými v příloze V, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
Pro kontrolu shody v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli stanoví členské státy zvláštní opatření.
2. Zjistí-li se při kontrole, že zboží je v souladu s obchodními normami, může kontrolní subjekt vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
3. Není-li zboží v souladu s normami, vydá kontrolní subjekt protokol o nedodržení norem, určený obchodníkovi nebo jeho zástupci. Zboží, pro které byl vydán protokol o nedodržení norem, se nemůže převážet bez schválení kontrolního subjektu, který tento protokol vydal. Toto schválení může být podmíněno dodržením podmínek stanovených kontrolním subjektem.
Obchodníci se mohou rozhodnout, že uvedou veškeré zboží nebo jeho část do souladu s normami. Zboží uvedené do souladu s normami se nemůže uvést na trh dříve, než se příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem přesvědčí o tom, že zboží bylo skutečně do souladu s normami uvedeno. Teprve poté, co bylo zboží uvedeno do souladu s normami, může kontrolní subjekt v daném případě pro příslušnou šarži nebo její část vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
Jestliže kontrolní subjekt vyhoví obchodníkovi, který chce uvést zboží do souladu s normami v jiném členském státě než ve státě, v němž byla provedena kontrola a zjištěno nedodržení norem, oznámí obchodník příslušnému kontrolnímu subjektu v členském státu určení šarži, která nesplňuje normy. Členský stát, který vydá protokol o nedodržení norem, zašle kopii uvedeného protokolu ostatním dotčeným členským státům, včetně členského státu, do kterého směřuje šarže, jež nesplňuje normy.
Pokud u zboží nelze dosáhnout shody, ani je nelze předat k použití jako krmivo či k průmyslovému zpracování, ani k jinému nepotravinářskému využití, může kontrolní subjekt v případě potřeby požádat obchodníky, aby přijali odpovídající opatření a zajistili, aby dotčené produkty nebyly uvedeny na trh.
Obchodníci poskytnou veškeré informace, jež členské státy pokládají za nezbytné pro účely použití tohoto odstavce.
Oddíl 5
Oznámení
Článek 18
Oznámení
1. Členský stát, v němž je zjištěno, že zásilka z jiného členského státu nesplňuje obchodní normy z důvodu závad nebo zhoršení jakosti, které mohly být zjištěny již v okamžiku balení, oznámí tuto skutečnost neprodleně Komisi a členským státům, kterých by se to mohlo týkat.
2. Členský stát, v němž bylo zamítnuto propuštění do volného oběhu u šarže zboží ze třetí země z důvodu nedodržení obchodních norem, oznámí tuto skutečnost neprodleně Komisi, členským státům, kterých by se to mohlo týkat, a dotčené třetí zemi uvedené v příloze IV.
3. Členské státy oznámí Komisi své předpisy o systémech kontrol a analýzy rizik. Oznámí Komisi veškeré následné změny těchto systémů.
4. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům souhrnné výsledky kontrol provedených ve všech fázích uvádění na trh v daném roce do 30. června následujícího roku.
5. Oznámení podle odstavců 1 až 4 se uskutečňují způsobem, který určí Komise.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznávání
Oddíl 1
Definice
Článek 19
Definice
1. Pro účely této hlavy:
a)
„producentem“ se rozumí zemědělec podle čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007;
b)
„členem“ se rozumí producent nebo družstvo producentů, kteří jsou členem organizace producentů nebo sdružení organizací producentů;
c)
„dceřiným podnikem“ se rozumí společnost, v níž má účast jedna nebo více organizací producentů nebo jejich sdružení a která přispívá k dosažení cílů organizace producentů nebo sdružení organizací producentů;
d)
„nadnárodní organizací producentů“ se rozumí každá organizace, v níž se alespoň jeden z podniků producentů nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
e)
„nadnárodním sdružením organizací producentů“ se rozumí každé sdružení organizací producentů, v němž se alespoň jedna ze sdružených organizací nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má dané sdružení své sídlo;
f)
„cílem konvergence“ se rozumí cíl akce určené nejméně rozvinutým členským státům a regionům v souladu s právními předpisy Unie, jimiž se řídí Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013;
g)
„opatřením“ se rozumí:
i)
akce zaměřené na plánování produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
ii)
akce zaměřené na zlepšení nebo udržení jakosti produktu, včetně pořízení stálých aktiv,
iii)
akce zaměřené na zlepšení uvádění na trh, včetně pořízení stálých aktiv, a dále propagační a komunikační činnosti mimo ty propagační a komunikační činnosti, jež spadají pod bod vi),
iv)
výzkum a experimentální produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
v)
vzdělávací akce mimo ty, které spadají pod bod vi), a akce zaměřené na podporu přístupu k poradenským službám,
vi)
kterýkoli z šesti nástrojů předcházení krizím a jejich řešení vyjmenovaných v čl. 103c odst. 2 prvním pododstavci písm. a) až f) nařízení (ES) č. 1234/2007,
vii)
environmentální opatření uvedená v čl. 103c odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007, včetně pořízení stálých aktiv,
viii)
další akce, včetně pořízení stálých aktiv, mimo ta, která jsou uvedena v bodech i) až iv) a vii) a jež plní jeden nebo více cílů podle čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007;
h)
„akcí“ se rozumí konkrétní činnost nebo nástroj zaměřený na dosažení určitého operativního cíle přispívajícího k jednomu nebo více cílům uvedeným v čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007;
i)
„vedlejším produktem“ se rozumí produkt, který vznikne při přípravě výrobku z ovoce nebo zeleniny a který má pozitivní hospodářskou hodnotu, ale není hlavním zamýšleným výsledkem;
j)
„přípravou“ se rozumí přípravné činnosti, jako je čištění, řezání, zbavování slupek a skořápek, odkrajování a sušení ovoce a zeleniny, aniž by se přepracovávaly na výrobky z ovoce a zeleniny;
k)
„mezioborovým základem“ podle čl. 103d odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 se rozumí jedna či více činností uvedených v čl. 123 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007 schválených členským státem a řízených společně organizací producentů nebo sdružením organizací producentů a nejméně jedním jiným subjektem působícím ve zpracování potravin anebo v distribučním řetězci;
l)
„ukazatelem výchozího stavu“ se rozumí libovolný ukazatel odrážející stav nebo trend existující na začátku programového období, který může poskytnout informace užitečné:
i)
při analýze výchozí situace pro účely stanovení vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy nebo operační program,
ii)
jako referenční údaj, na jehož základě se poměřují výsledky a dopad vnitrostátní strategie nebo operačního programu, nebo
iii)
při interpretaci výsledků a dopadu vnitrostátní strategie nebo operačního programu.
2. Na základě svých vnitrostátních právních a správních systémů členské státy stanoví, které právnické osoby na jejich území musí splňovat článek 125b nařízení (ES) č. 1234/2007. Mohou přijmout doplňující předpisy pro uznávání organizací producentů a v případě potřeby přijmout také ustanovení týkající se jasně vymezených složek právnických osob pro účely uplatňování článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007.
Oddíl 2
Požadavky vztahující se na organizace producentů
Článek 20
Dotčené produkty
1. Členské státy uznají organizace producentů podle článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007 pro produkt nebo skupinu produktů uvedené v žádosti o uznání, s výhradou všech rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 125b odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
2. Členské státy uznají organizace producentů pro produkt nebo skupinu produktů určené výhradně ke zpracování pouze tehdy, jsou-li organizace producentů schopny zajistit dodávání těchto produktů ke zpracování, a to buď prostřednictvím systému dodavatelských smluv, či jinak.
Článek 21
Minimální počet členů
Při stanovení minimálního počtu členů organizace producentů podle čl. 125b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou členské státy určit, že pokud se organizace žádající o uznání skládá zcela či zčásti z členů, kteří jsou sami právnické osoby či jasně vymezené složky právnických osob složených z producentů, lze minimální počet producentů vypočítat na základě počtu producentů sdružených v rámci těchto jednotlivých právnických osob nebo jasně vymezených složek právnických osob.
Článek 22
Minimální doba členství
1. Minimální doba členství producenta nesmí být kratší než jeden rok.
2. Vystoupení člena z organizace se oznámí organizaci písemně. Členské státy stanoví lhůty pro vystoupení, které nesmějí být delší než šest měsíců, a data, ke kterým vystoupení nabývá účinnosti.
Článek 23
Struktura a činnost organizací producentů
Členské státy zajistí, aby organizace producentů měly k dispozici zaměstnance, infrastrukturu a vybavení nutné ke splnění požadavků uvedených v čl. 122 prvním pododstavci písm. c) a v čl. 125b odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1234/2007 a k zajištění jejich nezbytného fungování, zejména pokud jde o:
a)
znalost produkce jejich členů;
b)
shromažďování, třídění, skladování a balení produkce jejich členů;
c)
obchodní a rozpočtové řízení a
d)
centralizované účetnictví a fakturační systém.
Článek 24
Hodnota nebo objem tržní produkce
1. Pro účely čl. 125b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 se hodnota nebo objem tržní produkce vypočte na stejném základě jako hodnota produkce uvedené na trh podle článků 50 a 51 tohoto nařízení.
2. Pokud jeden nebo více členů organizace producentů nemá pro účely odstavce 1 dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh, může se hodnota tržní produkce vypočítat jako průměrná hodnota z jejich tržní produkce za tři roky, během nichž členové dotčené organizace producentů skutečně produkovali ovoce a zeleninu a které předcházely roku, v němž byla žádost o uznání podána.
Článek 25
Poskytnutí technických prostředků
Pro účely čl. 125b odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1234/2007 se v případě organizace producentů, která je uznána pro produkt vyžadující poskytnutí technických prostředků, má za to, že tato organizace producentů splnila svou povinnost, poskytne-li odpovídající úroveň technických prostředků sama, prostřednictvím svých členů, prostřednictvím dceřiného podniku či formou svěření činností vnějším subjektům.
Článek 26
Hlavní činnost organizací producentů
1. Hlavní činnost organizace producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh.
2. Organizace producentů může prodávat produkty pocházející od producentů, kteří nejsou jejími členy ani členy sdružení organizací producentů, pokud je pro uvedené produkty uznána a pokud je hospodářská hodnota této činnosti nižší než hodnota její produkce uvedené na trh vypočtená podle článku 50.
3. Za součást činnosti organizace producentů se nepovažuje uvedení na trh u ovoce a zeleniny, které byly přímo koupeny od jiné organizace producentů, a u produktů, pro které není organizace producentů uznána.
4. V případě uplatnění čl. 50 odst. 9 platí odstavec 3 tohoto článku od 1. ledna 2012 obdobně pro dotčené dceřiné podniky.
Článek 27
Svěření činnosti vnějším subjektům
1. K činnostem, jejichž svěření vnějším subjektům mohou členské státy povolit podle článku 125d nařízení (ES) č. 1234/2007, může patřit mimo jiné shromažďování, skladování, balení a uvádění produkce členů organizace producentů na trh.
2. Svěřením některé z činností organizace producentů vnějším subjektům se rozumí, že organizace producentů uzavře obchodní dohodu o zajišťování dotčené činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku. Organizace producentů však zůstává nadále odpovědná za provádění takové činnosti i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o zajišťování uvedené činnosti.
Článek 28
Nadnárodní organizace producentů
1. Sídlo nadnárodní organizace producentů je zřízeno v členském státě, v němž má daná organizace producentů významné podniky či významný počet členů nebo v němž dosahuje významné úrovně produkce uváděné na trh.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodní organizace producentů, odpovídá za:
a)
uznání nadnárodní organizace producentů;
b)
schválení operačního programu nadnárodní organizace producentů;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí členové, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo, v přiměřené lhůtě veškerou nezbytnou pomoc; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, ostatním členským státům, v nichž se nacházejí členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Článek 29
Fúze organizací producentů
1. Pokud dojde k fúzi organizací producentů, nahradí organizace producentů vzniklá fúzí organizace, které fúzi provedly. Nový subjekt převezme práva a povinnosti organizací producentů, které provedly fúzi.
Subjekt vzniklý fúzí může pokračovat v souběžném a odděleném provádění programů až do 1. ledna roku následujícího po fúzi nebo operační programy od okamžiku fúze sloučit. Operační programy se slučují v souladu s články 66 a 67.
2. Odchylně od odst. 1 druhého pododstavce mohou členské státy povolit organizacím producentů, které o to požádají na základě řádně opodstatněných důvodů, aby nadále prováděly oddělené operační programy souběžně až do jejich přirozeného ukončení.
Článek 30
Členové, kteří nejsou producenty
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata za člena organizace producentů fyzická osoba nebo právnická osoba, která není producentem.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členské státy zajistí především soulad s čl. 122 prvním pododstavcem písm. a) bodem iii) a čl. 125a odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Fyzické nebo právnické osoby uvedené v odstavci 1:
a)
nejsou brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nevyužívají přímo opatření financovaná Unií.
Členské státy mohou omezit nebo zrušit právo fyzických nebo právnických osob hlasovat o rozhodnutích týkajících se provozních fondů, a to v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2.
Článek 31
Demokratická kontrola organizací producentů
1. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo více členy při řízení a fungování organizace producentů, včetně hlasovacích práv.
2. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, mohou členské státy přijmout opatření a omezit či zrušit pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.
Oddíl 3
Sdružení organizací producentů
Článek 32
Pravidla pro organizace producentů platná pro sdružení organizací producentů
Článek 22, čl. 26 odst. 3, články 27 a 31 se použijí obdobně na sdružení organizací producentů. Pokud sdružení organizací producentů provádí prodejní činnost, použije se obdobně čl. 26 odst. 2.
Článek 33
Uznání sdružení organizací producentů
1. Členské státy mohou uznat sdružení organizací producentů podle článku 125c nařízení (ES) č. 1234/2007 pouze pro činnost nebo činnosti týkající se produktu nebo skupiny produktů uvedených v žádosti o uznání.
2. Sdružení organizací producentů může být uznáno podle článku 125c nařízení (ES) č. 1234/2007 a může vykonávat libovolné činnosti organizace producentů i tehdy, jestliže v uvádění dotčených produktů na trh pokračují jeho členové.
Článek 34
Členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata za člena sdružení organizací producentů fyzická nebo právnická osoba, která není uznanou organizací producentů.
2. Členové uznaného sdružení organizací producentů, kteří nejsou uznanými organizacemi producentů:
a)
nejsou bráni v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nevyužívají přímo opatření financovaná Unií.
Členské státy mohou povolit, omezit nebo zrušit právo těchto členů hlasovat o rozhodnutích týkajících se operačních programů.
Článek 35
Nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů se zřizuje v členském státě, v němž má dotčené sdružení významný počet členských organizací nebo v němž členské organizace dosahují významné úrovně produkce uváděné na trh.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů, zodpovídá za:
a)
uznání sdružení;
b)
v případě potřeby za schválení operačního programu nadnárodního sdružení;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí sdružené organizace, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo, veškerou nezbytnou pomoc; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, ostatním členským státům, v nichž se nacházejí členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Oddíl 4
Seskupení producentů
Článek 36
Předkládání plánů uznání
1. Právnická osoba nebo jasně vymezená složka právnické osoby předloží příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má právnická osoba své sídlo, plán uznání uvedený v čl. 125e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Členské státy stanoví:
a)
minimální kritéria, která musí právnická osoba či jasně vymezená složka právnické osoby splnit, aby mohla předložit plán uznání;
b)
pravidla pro vypracování, obsah a provádění plánů uznání;
c)
období, v němž má dřívější člen organizace producentů zakázáno vstoupit do seskupení producentů poté, co opustil tuto organizaci producentů v souvislosti s produkty, pro něž byla organizace producentů uznána, a
d)
správní postupy schvalování, monitorování a plnění plánů uznání.
Článek 37
Obsah plánů uznání
Návrh plánu uznání obsahuje alespoň:
a)
popis počáteční situace, zejména pokud jde o počet členů producentů, s uvedením podrobných údajů o členech, produkci, včetně hodnoty produkce uváděné na trh, uvádění na trh a infrastruktuře, kterou má seskupení producentů k dispozici, včetně infrastruktury ve vlastnictví jednotlivých členů seskupení producentů;
b)
návrh data zahájení provádění plánu a jeho trvání, které nesmí přesáhnout pět let, a
c)
činnosti a investice, které je třeba provést v zájmu dosažení uznání.
Článek 38
Schvalování plánů uznání
1. Příslušný orgán členského státu rozhodne o návrhu plánu uznání do tří měsíců od obdržení plánu a veškeré podkladové dokumentace. Členské státy mohou stanovit kratší lhůtu.
2. Členské státy mohou přijmout doplňující pravidla týkající se způsobilosti operací a výdajů v rámci plánů uznání, včetně pravidel týkajících se způsobilosti investic, která musí seskupení producentů dodržet, aby splnilo kritéria potřebná pro uznání za organizaci producentů podle čl. 125b odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Po kontrolách shody uvedených v článku 111 příslušný orgán členského státu v případě potřeby:
a)
přijme plán a udělí předběžné uznání;
b)
vyžádá si změny plánu;
c)
zamítne plán.
Plán může být v případě potřeby přijat až poté, co do něj budou zapracovány změny požadované podle písmena b).
Příslušný orgán členského státu o svém rozhodnutí vyrozumí právnickou osobu nebo jasně vymezenou složku právnické osoby.
Článek 39
Provádění plánů uznání
1. Plán uznání se provádí v ročních obdobích počínajících 1. lednem. Členské státy mohou seskupením producentů povolit, aby tato roční období rozčlenila do půlročních období.
Pro první rok provádění v souladu s navrženým datem podle čl. 37 písm. b) začíná plán uznání:
a)
dne 1. ledna následujícího po datu přijetí plánu příslušným orgánem členského státu; nebo
b)
první kalendářní den po datu jeho přijetí.
První rok provádění plánu uznání končí v každém případě dne 31. prosince téhož roku.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž mohou seskupení producentů požádat během provádění plánů o jejich změnu. K těmto žádostem musí být přiložena veškerá nezbytná podkladová dokumentace.
Členské státy stanoví podmínky, za jakých mohou být plány uznání změněny během ročního nebo půlročního období bez předchozího souhlasu příslušného orgánu členského státu. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že je skupina producentů neprodleně sdělí příslušnému orgánu členského státu.
3. Příslušný orgán členského státu rozhodne o změnách plánů do tří měsíců od obdržení žádosti o změnu a po zvážení předložených důvodů. Pokud rozhodnutí o žádosti o změny nebylo přijato v uvedené lhůtě, považuje se dotčená žádost za zamítnutou. Členské státy mohou stanovit kratší lhůtu.
Článek 40
Žádosti o uznání za organizaci producentů
1. Seskupení producentů provádějící plán uznání může kdykoli předložit žádost o uznání podle článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007. Tyto žádosti se v každém případě předkládají před koncem přechodného období podle čl. 125e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Ode dne podání uvedené žádosti může dotčené seskupení předložit návrh operačního programu podle článku 63.
Článek 41
Hlavní činnosti seskupení producentů
1. Hlavní činnost seskupení producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují jeho členové a pro které je předběžně uznáno, na trh.
2. Seskupení producentů může prodávat produkty pocházející od producentů, kteří nejsou členy seskupení, pokud je pro uvedené produkty uznáno a pokud je hospodářská hodnota této činnosti nižší než hodnota produkce uvedené na trh pocházející od vlastních členů seskupení a členů jiných skupin producentů.
Článek 42
Hodnota produkce uvedené na trh
1. Ustanovení čl. 50 odst. 1 až 4 a odst. 7 a čl. 50 odst. 6 první věty se použijí obdobně na seskupení producentů.
2. Pokud dojde ke snížení hodnoty produkce uvedené na trh nejméně o 35 % z důvodů, které jsou členskému státu náležitě zdůvodněné, za něž seskupení producentů nenese odpovědnost a jimž nemohlo zabránit, vychází se z toho, že celková hodnota produkce uvedené na trh činí 65 % celkové hodnoty ověřené členským státem a deklarované v předchozí žádosti nebo žádostech o podporu s platností pro poslední předchozí roční období, a pokud žádost neexistuje, pak hodnoty deklarované prvotně ve schváleném plánu uznání.
3. Hodnota produkce uvedené na trh se vypočte v souladu s právními předpisy platnými pro období, na něž se o podporu žádá.
Článek 43
Financování plánů uznání
1. Sazby podpory podle čl. 103a odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 se sníží o polovinu, pokud jde o produkci uvedenou na trh, jejíž hodnota převyšuje 1 000 000 EUR.
2. Podpora podle čl. 103a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007 nesmí u žádného seskupení producentů překročit roční strop ve výši 1 000 000 EUR.
3. Podpora uvedená v čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vyplácí:
a)
v ročních nebo půlročních splátkách na konci každého ročního nebo půlročního období provádění plánu uznání nebo
b)
ve splátkách pokrývajících část ročního období, jestliže je plán zahájen během ročního období nebo jestliže k uznání podle článku 125b nařízení (ES) č. 1234/2007 dojde před koncem ročního období. V takovém případě se úměrně sníží strop uvedený v odstavci 2 tohoto článku.
Pokud to vyžadují kontroly, členské státy mohou k výpočtu splátek použít jako základ produkci uvedenou na trh odpovídající jinému období nežli období, za něž je splátka vyplácena. Rozdíl mezi obdobími musí být kratší než délka skutečného daného období.
4. Směnným kurzem platným pro částky uvedené v odstavcích 1 a 2 je směnný kurz naposledy zveřejněný Evropskou centrální bankou před prvním dnem období, za něž se předmětná podpora poskytuje.
Článek 44
Podpora na investice vyžadované pro uznání
Investice související s prováděním plánů uznání podle čl. 37 písm. c) tohoto nařízení, na které se poskytuje podpora podle čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, se financují poměrně k jejich využití pro produkty členů seskupení producentů, jimž se uděluje předběžné uznání.
Z podpory Unie jsou vyloučeny investice, které mohou narušit hospodářskou soutěž v ostatních hospodářských činnostech seskupení producentů.
Článek 45
Žádost o podporu
1. Seskupení producentů podává jedinou žádost o podporu podle čl. 103a odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1234/2007 během tří měsíců od konce každého ročního nebo půlročního období podle čl. 43 odst. 3 tohoto nařízení. Žádost obsahuje prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh pro období, na něž se o podporu žádá.
2. Žádosti o podporu na půlroční období mohou být předkládány pouze tehdy, je-li plán uznání členěn do půlročních období podle čl. 39 odst. 1. Všechny žádosti o podporu musí být provázeny písemným prohlášením seskupení producentů, že seskupení producentů:
a)
dodržuje a bude dodržovat nařízení (ES) č. 1234/2007, jakož i toto nařízení, a
b)
přímo ani nepřímo nevyužívalo, nevyužívá a nebude využívat dvojího financování z prostředků Unie a členských států pro akce prováděné v rámci jeho plánu uznání, na které se podle tohoto nařízení poskytuje financování ze zdrojů Unie.
3. Členské státy stanoví lhůtu pro vyplacení podpory, která v žádném případě nesmí přesahovat období šesti měsíců od přijetí žádosti.
Článek 46
Způsobilost
Členské státy vyhodnocují způsobilost seskupení producentů pro podporu podle tohoto nařízení, aby zjistily, zda je poskytnutí podpory náležitě odůvodněné, a přihlížejí při tom k podmínkám a datu všech dřívějších podpor z veřejných prostředků poskytnutých organizacím nebo seskupením producentů, z nichž členové dotčeného seskupení producentů pocházejí, jakož i ke všem pohybům členů mezi organizacemi producentů a seskupeními producentů.
Článek 47
Finanční účast Unie
1. Účast Unie na financování podpory podle čl. 103a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007 činí:
a)
75 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
50 % v jiných oblastech.
Zbytek podpory vyplatí v paušální výši členský stát. U žádosti o podporu není nutno prokazovat použití podpory.
2. Účast Unie na financování podpory podle čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, vyjádřená jako kapitálový příspěvek nebo ekvivalent kapitálového příspěvku, činí nejvýše tento procentní podíl způsobilých nákladů na investice:
a)
50 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
30 % v jiných oblastech.
Dotčené členské státy se zavážou, že se budou na způsobilých investičních nákladech podílet nejméně pěti procenty.
Finanční účast příjemců podpory na způsobilých investičních nákladech činí alespoň:
a)
25 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
45 % v jiných oblastech.
Článek 48
Fúze
1. Podpora stanovená v čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 může být poskytnuta nebo nadále poskytována seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání a která vznikla fúzí dvou nebo více seskupení producentů, jimž bylo uděleno předběžné uznání.
2. Pro výpočet výše podpory splatné podle odstavce 1 nahradí seskupení producentů vzniklé fúzí seskupení producentů, která fúzi provedla.
3. Jestliže fúzi provedou dvě a více seskupení producentů, převezme nový subjekt práva a povinnosti toho seskupení producentů, kterému bylo předběžné uznání uděleno jako prvnímu.
4. Jestliže seskupení producentů, jemuž bylo uděleno předběžné uznání, provede fúzi s uznanou organizací producentů, není výsledný subjekt nadále způsobilý ani pro předběžné uznání za seskupení producentů, ani pro podporu podle čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007. Výsledný subjekt je nadále posuzován jako uznaná organizace producentů, pokud splňuje platné požadavky. V nezbytných případech požádá organizace producentů o změnu svého operačního programu a k tomuto účelu se obdobně použije článek 29.
Akce provedené seskupeními producentů před takovouto fúzí však zůstávají způsobilé podle podmínek uvedených v plánu uznání.
Článek 49
Důsledky uznání
1. Poskytování podpory stanovené v čl. 103a odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Při předkládání operačního programu podle tohoto nařízení zajistí dotčený členský stát, aby nedocházelo ke dvojímu financování opatření stanovených v plánu uznání.
3. Investice, na které může být poskytnuta podpora, nebo náklady podle čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007 mohou být převedeny do operačních programů, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení.
4. Členské státy stanoví období počínající po provedení plánu uznání, během něhož musí seskupení producentů dosáhnout uznání jakožto organizace producentů. Toto období nesmí přesáhnout čtyři měsíce.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Oddíl 1
Hodnota produkce uvedené na trh
Článek 50
Základ výpočtu
1. Hodnota produkce uvedené na trh organizací producentů se vypočítá na základě produkce organizace producentů samé a jejích členů a zahrnuje pouze produkci ovoce a zeleniny, pro které je organizace producentů uznána. Hodnota produkce uvedené na trh může zahrnovat ovoce a zeleninu, které nemusí splňovat obchodní normy, pokud se uvedené normy podle článku 4 neuplatňují.
2. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje produkci členů, kteří z organizace producentů vystupují nebo do ní vstupují. Členské státy stanoví podmínky k zamezení dvojího započítávání.
3. Hodnota produkce uvedené na trh nezahrnuje hodnotu výrobků z ovoce a zeleniny nebo jiných produktů, které nepatří do odvětví ovoce a zeleniny.
Hodnota produkce ovoce a zeleniny uváděných na trh a určených ke zpracování, které byly přepracovány na některý z výrobků z ovoce a zeleniny uvedených v příloze I části X nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo na jakýkoli jiný výrobek uvedený v tomto článku a popsaný dále v příloze VI tohoto nařízení, ať už přepracování provedla organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo producenti, kteří jsou jejich členy, či jejich dceřiné podniky uvedené v odstavci 9 tohoto článku, ať už sami, nebo formou svěření činností vnějším subjektům, se však vypočítá jako paušální sazba v procentech z fakturované hodnoty takových zpracovaných produktů. Tato paušální sazba činí:
a)
53 % pro ovocné šťávy;
b)
73 % pro koncentrované šťávy;
c)
77 % pro rajčatové koncentráty;
d)
62 % pro zmrazené ovoce a zeleninu;
e)
48 % pro konzervované ovoce a zeleninu;
f)
70 % pro konzervované houby rodu Agaricus (žampiony);
g)
81 % pro ovoce prozatímně konzervované ve slané vodě;
h)
81 % pro sušené ovoce;
i)
27 % pro jiné výrobky z ovoce a zeleniny;
j)
12 % pro zpracované aromatické byliny;
k)
41 % pro mletou papriku.
4. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby do hodnoty produkce uvedené na trh zahrnuly hodnotu vedlejších produktů.
5. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje hodnotu produktů stažených z trhu, s nimiž se naloží v souladu s ustanoveními čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, odhadem stanovenou ve výši průměrné ceny těchto produktů uvedených na trh organizací producentů v předchozím referenčním období.
6. Do hodnoty produkce uvedené na trh se započte pouze produkce organizace producentů nebo jejích členů, kterou na trh uvedla tato organizace. Produkce členů organizace producentů uvedená na trh jinou organizací producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, podle čl. 125a odst. 2 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 se započte do hodnoty produkce uvedené na trh u této druhé organizace producentů.
7. Produkce ovoce a zeleniny uvedená na trh se ve fázi „z organizace producentů“ fakturuje v případě potřeby jako produkt uvedený v příloze I části IX nařízení (ES) č. 1234/2007, který je připravený a balený, bez:
a)
DPH;
b)
nákladů na vnitřní dopravu, pokud je vzdálenost mezi místem sběrny a balírny organizace producentů a distribučním místem organizace producentů značná. Členské státy stanoví, o kolik se sníží fakturovaná hodnota produktů fakturovaných v různých fázích dodání nebo přepravy, a ve své vnitrostátní strategii řádně zdůvodní, jaká vzdálenost se rozumí pod pojmem „značná“.
8. Hodnota produkce uvedené na trh může být rovněž vypočítána ve fázi „ze sdružení organizace producentů“, a to na stejném základě jako v odstavci 7.
9. Hodnotu produkce uvedené na trh je také možno vypočítat ve fázi „po opuštění dceřiného podniku“ na tomtéž základě jako v odstavci 7, pokud alespoň 90 % kapitálu dceřiného podniku vlastní:
a)
jedna nebo více organizací producentů nebo sdružení organizací producentů a/nebo
b)
s výhradou schválení členským státem, členové organizací producentů nebo sdružení organizací producentů, přispívá-li tato skutečnost k dosažení cílů uvedených v čl. 122 prvním pododstavci písm. c) a v čl. 125b odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007.
10. V případě svěření činnosti vnějším subjektům se hodnota produkce uvedené na trh vypočítává ve fázi „z organizace producentů“ a zahrnuje přidanou hospodářskou hodnotu činnosti, kterou svěřila producentská organizace svým členům, třetím stranám nebo jinému dceřinému podniku, než který je uveden v odstavci 9.
11. Jestliže dojde ke snížení produkce v důsledku klimatického jevu, chorob rostlin nebo zvířat či napadení škůdci, veškerá pojistná plnění obdržená z těchto důvodů v rámci opatření pro pojištění úrody podle kapitoly III oddílu 6 nebo rovnocenných opatření řízených organizací producentů mohou být zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh.
Článek 51
Referenční období
1. Roční strop podpory uvedený v čl. 103d odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vypočítává každý rok na základě hodnoty produkce uvedené na trh během referenčního období dvanácti měsíců, které stanoví členské státy.
2. Referenční období stanoví členské státy pro každou organizaci producentů jako:
a)
dvanáctiměsíční období začínající nejdříve 1. ledna tři roky před rokem, na který se žádá o podporu, a končící nejpozději 31. prosince roku předcházejícího před rokem, na který se žádá o podporu, nebo
b)
průměrnou hodnotu tří po sobě následujících dvanáctiměsíčních období začínajících nejdříve 1. ledna pět let před rokem, na který se žádá o podporu, a končících nejpozději 31. prosince roku předcházejícího před rokem, na který se žádá o podporu.
3. Toto dvanáctiměsíční období je účetním obdobím dotčené organizace producentů.
Metodika pro stanovování referenčního období se během operačního programu nemění, vyjma řádně odůvodněných situací.
4. Pokud dojde ke snížení hodnoty produktu nejméně o 35 % z důvodů, za něž organizace producentů nenese odpovědnost a jimž nemohla zabránit, vychází se z toho, že hodnota produkce uvedené na trh činí u tohoto produktu 65 % hodnoty v předcházejícím referenčním období.
Organizace producentů objasní příslušnému orgánu členského státu důvody podle prvního pododstavce.
5. Pokud nedávno uznané organizace producentů nemají dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh pro účely odstavce 2, za hodnotu produkce uvedené na trh se může považovat tržní hodnota produkce, kterou uvedla organizace producentů za účelem svého uznání.
První pododstavec se použije obdobně na nové členy organizace producentů, kteří vstupují do organizace poprvé.
6. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro shromáždění informací o hodnotě produkce uvedené na trh organizacemi producentů, které nepředložily operační programy.
7. Odchylně od odstavců 1 a 6 se hodnota produkce uvedené na trh za referenční období vypočte v souladu s právními předpisy platnými v daném referenčním období.
V případě operačních programů schválených do 20. ledna 2010 se však hodnota produkce uvedené na trh do roku 2007 vypočítá na základě právních předpisů platných v referenčním období, zatímco hodnota produkce uvedené na trh od roku 2008 se vypočítá na základě právních předpisů platných v roce 2008.
V případě operačních programů schválených po 20. lednu 2010 se hodnota produkce uvedené na trh od roku 2008 vypočítá na základě právních předpisů platných v době, kdy byl operační program schválen.
Oddíl 2
Provozní fondy
Článek 52
Řídící činnosti
Členské státy zajistí, aby provozní fondy byly řízeny takovým způsobem, aby externí auditoři mohli každoročně zjistit a kontrolovat jejich výdaje a příjmy a udělovat osvědčení o výdajích a příjmech.
Článek 53
Financování provozních fondů
1. Finanční příspěvky do provozního fondu podle čl. 103b odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 určuje organizace producentů.
2. Všichni producenti mají možnost využívat provozní fond a všichni producenti mají možnost podílet se demokraticky na rozhodnutích o využívání provozního fondu organizace producentů a o finančních příspěvcích do provozního fondu.
Článek 54
Oznamování odhadované výše příspěvku
1. Organizace producentů oznámí svému členskému státu nejpozději do 15. září odhadovanou výši příspěvku Unie, příspěvku svých členů a organizace producentů samé do provozních fondů na následující rok spolu s operačními programy nebo žádostmi o schválení jejich změn.
Členské státy mohou stanovit pozdější datum než 15. září.
2. Výpočet odhadované výše příspěvku do provozních fondů se zakládá na operačních programech a hodnotě produkce uvedené na trh. Výpočet se rozdělí na výdaje na opatření na předcházení krizím a jejich řešení a na ostatní opatření.
Oddíl 3
Operační programy
Článek 55
Vnitrostátní strategie
1. Celková struktura a obsah vnitrostátní strategie podle čl. 103f odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 se stanoví v souladu s pokyny podle přílohy VII. Strategie může obsahovat i regionální prvky.
Vnitrostátní strategie zohledňuje všechna rozhodnutí přijatá a ustanovení schválená členskými státy podle části II hlavy II kapitoly II oddílů I a Ia nařízení (ES) č. 1234/2007 a této hlavy.
2. Vnitrostátní strategie, včetně začlenění vnitrostátního rámce podle čl. 103f odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, se stanoví před tím, než se v daném roce předloží návrhy operačních programů. Vnitrostátní rámec se začlení po jeho předložení Komisi a po jeho případné změně v souladu s čl. 103f odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Součástí postupu vypracování vnitrostátní strategie je analýza výchozí situace, za jejíž provedení odpovídá členský stát. Při analýze se zjišťují a vyhodnocují potřeby, jež je nutno splnit, třídí potřeby z hlediska priority, určují cíle stanovené operačními programy ke splnění těchto prioritních potřeb, očekávané výsledky a kvantifikované cíle, jichž je třeba dosáhnout ve vztahu k výchozí situaci, a stanovují se nejvhodnější nástroje a akce pro dosahování těchto cílů.
4. Členské státy rovněž zajistí sledování a hodnocení vnitrostátní strategie a jejího provádění prostřednictvím operačních programů.
Vnitrostátní strategii lze pozměňovat, a to zejména na základě sledování a hodnocení. Tyto změny se provádějí před předložením návrhu operačních programů na daný rok.
5. Členské státy ve vnitrostátní strategii stanoví maximální procentní podíly z fondu, které lze vynaložit na jednotlivá opatření nebo druh akce či výdaje, aby tak byla zajištěna přiměřená rovnováha mezi různými opatřeními.
Článek 56
Vnitrostátní rámec pro environmentální opatření
1. Kromě předložení navrhovaného rámce podle čl. 103f odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007 oznámí členské státy Komisi rovněž všechny změny vnitrostátního rámce, provedené postupem stanoveným v uvedeném pododstavci. Komise zpřístupní vnitrostátní rámec ostatním členským státům způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Vnitrostátní rámec uvádí v samostatném oddíle obecné požadavky na doplňkovost, soudržnost a soulad, které musí environmentální opatření vybraná v rámci operačního programu splňovat v souladu s čl. 103f odst. 1 prvním pododstavcem druhou větou nařízení (ES) č. 1234/2007. Komise poskytne členským státům vzor tohoto oddílu.
Vnitrostátní rámec stanoví také neúplný seznam environmentálních opatření a s nimi souvisejících podmínek použitelných v daném členském státě pro účely čl. 103c odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007. U každého environmentálního opatření se ve vnitrostátním rámci uvede:
a)
odůvodnění akce na základě jejího dopadu na životní prostředí a
b)
konkrétní závazek nebo závazky z akce plynoucí.
3. Environmentální opatření podobná agroenvironmentálním závazkům podporovaným v rámci programu rozvoje venkova mají stejnou délku trvání jako uvedené závazky. Pokračují v následném operačním programu, pokud by doba trvání podobných agroenvironmentálních závazků byla delší než doba trvání původního operačního programu. Členské státy však mohou povolit kratší dobu trvání environmentálních opatření, nebo v řádně odůvodněných případech dokonce jejich zastavení, a to zejména na základě výsledků hodnocení v polovině období podle čl. 126 odst. 3 tohoto nařízení.
Vnitrostátní rámec obsahuje dobu trvání akcí podle prvního pododstavce a v případě potřeby povinnost pokračovat v akci v rámci následného operačního programu.
Článek 57
Doplňková pravidla členských států
Členské státy mohou přijmout pravidla doplňující nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení, která se budou týkat způsobilosti opatření, akcí nebo výdajů v rámci operačních programů.
Článek 58
Vztah k programům rozvoje venkova
1. S výhradou odstavce 2 nelze akcím, na které se vztahují opatření stanovená tímto nařízením, udělit podporu v rámci programu nebo programů rozvoje venkova členských států schválených podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (9).
2. Pokud je opatřením potenciálně způsobilým podle tohoto nařízení výjimečně udělena podpora v souladu s čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1698/2005, členské státy zajistí, aby příjemce mohl podporu na danou akci obdržet pouze v rámci jednoho režimu.
K tomuto účelu členské státy při začlenění opatření obsahujících takové výjimky do svých programů rozvoje venkova zajistí, aby vnitrostátní strategie podle článku 55 tohoto nařízení obsahovala kritéria a správní pravidla, která budou uplatňovat v programech rozvoje venkova.
3. V případě potřeby a aniž jsou dotčena ustanovení čl. 103a odst. 3, čl. 103d odst. 1 a 3 a článku 103e nařízení (ES) č. 1234/2007 a článku 47 tohoto nařízení, nepřekročí výše podpory pro opatření, na která se vztahuje toto opatření, výši použitelnou pro opatření v rámci programu rozvoje venkova.
4. Podpora pro environmentální opatření, vyjma pořízení stálých aktiv, je omezena na maximální částky stanovené v příloze I nařízení (ES) č. 1698/2005 pro agroenvironmentální platby. Tyto částky mohou být ve výjimečných případech zvýšeny, přičemž se zohlední zvláštní okolnosti, které je třeba zdůvodnit ve vnitrostátní strategii podle článku 55 tohoto nařízení a v operačních programech organizací producentů. Částky na environmentální opatření mohou být rovněž zvýšeny v zájmu podpory operací souvisejících s prioritami uvedenými v článku 16a nařízení (ES) č. 1698/2005.
5. Odstavec 4 se nepoužije na environmentální opatření, která se netýkají přímo ani nepřímo konkrétního pozemku.
Článek 59
Obsah operačních programů
Operační programy obsahují:
a)
popis výchozí situace, založený podle potřeby na společných ukazatelích výchozího stavu uvedených v příloze VIII;
b)
cíle programu se zřetelem na prognózy produkce a odbytu a vysvětlení, jak program přispívá k vnitrostátní strategii, a potvrzení, že je v souladu s vnitrostátní strategií, včetně jeho vyváženosti z hlediska činností. Charakteristika cílů odkazuje na cíle definované ve vnitrostátní strategii a vyznačuje měřitelné cíle, aby se usnadnilo sledování postupně dosahovaného pokroku při provádění programu;
c)
podrobný popis opatření, včetně opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, který obsahuje jednotlivé akce a prostředky k dosažení uvedených cílů v jednotlivých letech provádění programu. V popisu musí být uvedeno, do jaké míry:
i)
různá opatření doplňují jiná opatření a jsou s nimi v souladu, včetně opatření financovaných nebo způsobilých pro podporu z jiných fondů Unie, zvláště pro podporu rozvoje venkova. V tomto ohledu se podle potřeby rovněž uvede zvláštní odkaz na opatření prováděná v rámci předchozích operačních programů,
ii)
z různých opatření neplyne žádné riziko dvojího financování z fondů Unie;
d)
dobu trvání programu a
e)
tato finanční hlediska:
i)
metodu výpočtu a výši finančních příspěvků,
ii)
postup při financování provozního fondu,
iii)
informace nutné k odůvodnění rozdílů ve výši příspěvků a
iv)
rozpočet a časový rozvrh pro vykonávání činností pro každý rok provádění programu.
Článek 60
Způsobilost akcí v rámci operačních programů
1. Operační programy nezahrnují akce ani výdaje uvedené na seznamu v příloze IX.
2. Výdaje v rámci operačních programů způsobilé pro podporu jsou omezeny na skutečně vzniklé náklady. Členské státy však mohou namísto toho předem a řádně odůvodněným způsobem stanovit standardní paušální sazby v těchto případech:
a)
pokud jsou tyto standardní paušální sazby uvedeny v příloze IX;
b)
u dodatečných vnějších dopravních nákladů na kilometr, porovnaných s náklady na kamionovou dopravu, vzniklých při použití železniční nebo lodní dopravy jako součást opatření ochrany životního prostředí a
c)
u dodatečných nákladů a ušlého příjmu v důsledku environmentálních opatření, vypočtených v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 (10).
Členské státy přezkoumají tyto sazby nejméně jednou za pět let.
3. Aby akce mohla být způsobilá, musí se u více než 50 % produktů (podle hodnoty), na které se akce vztahuje, jednat o produkty, pro něž je organizace producentů uznána. Aby mohly být do těchto 50 % započítány, musí tyto produkty pocházet od členů organizace producentů nebo od členů jiné organizace producentů či sdružení organizací producentů. Článek 50 se použije obdobně pro výpočet hodnoty.
4. Pro environmentální opatření platí tato pravidla:
a)
různá environmentální opatření lze kombinovat za předpokladu, že se navzájem doplňují a jsou navzájem slučitelná. V případě takové kombinace je při stanovení výše podpory zohledněn konkrétní ušlý příjem a dodatečné náklady vzniklé v důsledku této kombinace;
b)
závazky týkající se omezení používání hnojiv, přípravků na ochranu rostlin nebo jiných prostředků mohou být přijaty pouze tehdy, pokud mohou být tato omezení posouzena takovým způsobem, který poskytne dostatečnou záruku ohledně dodržení uvedených závazků;
c)
akce spojené s nakládáním s obaly šetrným k životnímu prostředí musí být řádně odůvodněny a musí překračovat požadavky stanovené členským státem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES (11).
Členské státy stanoví ve vnitrostátních strategiích podle článku 55 tohoto nařízení maximální procentní podíl ročních výdajů v rámci operačního programu, který je možno vynaložit na akce spojené s nakládáním s obaly šetrným k životnímu prostředí. Tento procentní podíl nesmí být vyšší než 20 %, pokud se nezohledňují zvláštní vnitrostátní nebo regionální okolnosti, které je třeba ve vnitrostátní strategii odůvodnit.
5. Investice, včetně investic v rámci leasingových smluv, jejichž doba splácení překročí délku operačního programu, mohou být v řádně hospodářsky odůvodněných případech převedeny do následného operačního programu, a to zejména v případech, kdy je doba fiskální amortizace delší než pět let.
V případě náhrad za investice je zbytková hodnota nahrazovaných investic:
a)
přičtena k provoznímu fondu organizace producentů nebo
b)
odečtena od nákladů na náhradu.
6. Investice nebo akce se mohou provádět v jednotlivých podnicích nebo v prostorách členů organizací producentů či sdružení organizací producentů, a to i v případě, že jsou akce svěřeny členům organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, pokud přispívají k cílům operačního programu. Vystoupí-li člen z organizace producentů, členské státy zajistí, aby byla investice nebo její zbytková hodnota navrácena. V řádně odůvodněných případech však mohou členské státy stanovit, že organizace producentů nemusí investici či její zbytkovou hodnotu vracet.
7. Investice a akce spojené s přepracováním ovoce a zeleniny na výrobky z ovoce a zeleniny mohou být způsobilé k podpoře, pokud tyto investice a akce sledují cíle uvedené v čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, včetně cílů uvedených v čl. 122 prvním pododstavci písm. c) uvedeného nařízení, a pokud jsou uvedeny ve vnitrostátní strategii podle čl. 103f odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 61
Doklady, které je třeba předložit
K operačním programům se přikládá zejména:
a)
doklad o zřízení provozního fondu;
b)
písemný závazek organizace producentů, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení, a
c)
písemný závazek organizace producentů, že nepřijala a nepřijme přímo ani nepřímo žádný jiný finanční příspěvek od Unie nebo od členského státu, pokud jde o akce, které mají nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Článek 62
Operační programy sdružení organizací producentů
1. Členský stát může povolit sdružení organizací producentů, aby předložilo celý nebo částečný operační program, v němž budou uvedeny akce, jež byly stanoveny v operačních programech dvou nebo několika organizací producentů, které jsou jeho členy, ale které se neuskutečnily.
2. Operační programy sdružení organizací producentů se posuzují společně s operačními programy organizací producentů, které jsou jeho členy, a to včetně plnění cílů a omezení uvedených v článku 103c nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Členské státy zajistí, aby
a)
akce byly plně financovány z příspěvků členů sdružení organizací producentů, kteří jsou organizacemi producentů, vyplácených z provozních fondů těchto organizací producentů. Tyto akce však mohou financovat částkou úměrnou příspěvku organizací producentů, které jsou členy sdružení, členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů podle článku 34;
b)
tyto akce a odpovídající finanční účast byly uvedeny v operačních programech všech zúčastněných organizací producentů;
c)
nehrozilo nebezpečí dvojího financování.
4. Články 58, 59 a 60, čl. 61 písm. b) a c) a články 63 až 67 se použijí obdobně na operační programy sdružení organizací producentů. Vyváženost z hlediska činností podle čl. 59 písm. b) se však nevyžaduje u částečných operačních programů sdružení organizací producentů.
Článek 63
Lhůta pro podání
1. Organizace producentů předkládají operační programy ke schválení příslušnému orgánu v členském státě, v němž má organizace producentů své sídlo, nejpozději do 15. září roku, který předchází roku, v němž se mají operační programy provádět. Členské státy však mohou toto datum posunout.
2. Jestliže právnická osoba nebo jasně vymezená složka právnické osoby, včetně seskupení producentů, předloží žádost o uznání za organizaci producentů, může zároveň předložit ke schválení operační program uvedený v odstavci 1. Schválení operačního programu je podmíněno získáním uznání nejpozději do data stanoveného v čl. 64 odst. 2.
Článek 64
Rozhodnutí
1. Příslušný orgán členského státu podle potřeby:
a)
schvaluje výši provozních fondů a operační programy, které splňují požadavky nařízení (ES) č. 1234/2007 a požadavky této kapitoly;
b)
schvaluje operační programy, pokud organizace producentů přijme určité změny, nebo
c)
zamítne operační programy nebo jejich části.
2. Příslušný orgán členského státu přijme rozhodnutí o operačních programech a provozních fondech do 15. prosince roku, v němž byly předloženy.
Členské státy oznámí tato rozhodnutí organizacím producentů do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný orgán členského státu rozhodnout o operačních programech a provozních fondech do 20. ledna po datu předložení. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po předložení.
Článek 65
Změny operačních programů pro následující roky
1. Organizace producentů mohou nejpozději do 15. září žádat o změny operačních programů (včetně doby jejich trvání), které mají platit od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou datum pro předkládání žádostí posunout.
2. K žádostem o změny se přikládá podkladová dokumentace, v níž se uvádí důvod, povaha a důsledky navrhovaných změn.
3. Příslušný orgán členského státu přijme rozhodnutí o změnách operačních programů do 15. prosince roku podání žádosti.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný orgán členského státu rozhodnout o změně operačních programů do 20. ledna po datu předložení žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po předložení žádosti.
Článek 66
Změny operačních programů během roku
1. Členské státy mohou povolit změny operačních programů během roku za podmínek, které samy určí.
2. Příslušný orgán členského státu přijme rozhodnutí o změnách operačních programů požadovaných podle odstavce 1 do 20. ledna roku následujícího po roce, pro který se o změny žádá.
3. Příslušný orgán členského státu může organizacím producentů povolit, aby během roku:
a)
provedly své operační programy pouze zčásti;
b)
změnily obsah operačního programu;
c)
zvýšily částku provozního fondu maximálně o 25 % původně schválené částky nebo tuto částku snížily o procentní podíl, jejž určí členské státy, pokud zůstanou zachovány všeobecné cíle operačního programu. Členské státy mohou tento procentní podíl zvýšit v případě fúze organizací producentů podle čl. 29 odst. 1;
d)
v případě uplatnění článku 93 zvýšily částku v provozním fondu o vnitrostátní finanční podporu.
4. Členské státy určí podmínky, za nichž mohou být operační programy během roku změněny bez předchozího schválení příslušným orgánem členského státu. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že je organizace producentů neprodleně oznámí příslušnému orgánu.
Článek 67
Doba provádění operačních programů
1. Operační programy se provádějí v ročních obdobích od 1. ledna do 31. prosince.
2. Operační programy schválené nejpozději 15. prosince se provádějí od 1. ledna následujícího roku.
Provádění programů schválených po 15. prosinci se posouvá o jeden rok.
Odchylně od prvního a druhého pododstavce tohoto odstavce je v případě použití čl. 64 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 65 odst. 3 druhého pododstavce provádění operačních programů schválených podle uvedených ustanovení zahájeno nejpozději 31. ledna následujícího po jejich schválení.
Oddíl 4
Podpora
Článek 68
Schválená výše podpory
1. Členské státy oznámí organizacím producentů a sdružením organizací producentů schválenou výši podpory podle čl. 103 g odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 do 15. prosince roku, který předchází roku, na nějž je podpora požadována.
2. V případě použití čl. 64 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 65 odst. 3 druhého pododstavce oznámí členské státy schválenou výši podpory do 20. ledna roku, na který je podpora požadována.
Článek 69
Žádosti o podporu
1. Organizace producentů podávají příslušnému orgánu členského státu žádost o podporu nebo o zbývající částku podpory na každý operační program, na který je podpora požadována, do 15. února roku následujícího po roce, na který je podpora požadována.
2. K žádostem o podporu se přikládá podkladová dokumentace, v níž se uvádí:
a)
požadovaná podpora;
b)
hodnota produkce uvedené na trh;
c)
finanční příspěvky vybrané od členů organizace producentů a příspěvky organizace producentů samé;
d)
výdaje vynaložené v rámci operačního programu;
e)
výdaje týkající se předcházení krizím a jejich řešení rozdělené podle jednotlivých akcí;
f)
podíl provozního fondu vynaložený na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, rozdělený podle jednotlivých akcí;
g)
soulad s čl. 103c odst. 2, s čl. 103c odst. 3 prvním pododstavcem a s článkem 103d nařízení (ES) č. 1234/2007;
h)
písemný závazek, že organizace producentů neobdržela dvojí financování ze strany Unie nebo vnitrostátní financování, pokud jde o opatření nebo akce, na které může být poskytnuta podpora podle tohoto nařízení, a
i)
důkaz o provedení dotčené akce v případě žádosti o platbu na základě standardní paušální sazby podle čl. 60 odst. 2.
3. Žádosti o podporu se mohou vztahovat na plánované, avšak neuskutečněné výdaje, pokud se prokáže, že:
a)
dotčené činnosti nemohly být provedeny do 31. prosince roku provádění operačního programu z důvodů, které dotčená organizace producentů nemohla ovlivnit;
b)
tyto činnosti mohou být provedeny do 30. dubna roku následujícího po roce, na který bylo zažádáno o podporu, a
c)
rovnocenný příspěvek organizace producentů zůstává v provozním fondu.
Podpora se vyplatí a jistota složená podle čl. 71 odst. 3 se uvolní pouze pod podmínkou, že se do 30. dubna roku následujícího po roce, pro který byly dotčené výdaje naplánovány, prokáže uskutečnění plánovaných výdajů uvedených v prvním pododstavci písm. b), a na základě skutečně vzniklého nároku na podporu.
4. Pokud jsou žádosti podány po datu stanoveném v odstavci 1, podpora se sníží o 1 % za každý den prodlení.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může příslušný orgán členského státu přijmout žádosti po datu stanoveném v odstavci 1, pokud byly provedeny nezbytné kontroly a byla dodržena lhůta pro výplatu stanovená v článku 70.
5. Sdružení organizací producentů mohou podat žádost o podporu podle odstavce 1 za své členy a jejich jménem, pokud jsou tito členové organizacemi producentů a pokud je u každého člena předložena podkladová dokumentace požadovaná podle odstavce 2. Organizace producentů jsou konečnými příjemci podpory.
Článek 70
Výplata podpory
Členské státy vyplatí podporu do 15. října roku následujícího po roce provádění programu.
Článek 71
Zálohy
1. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby zažádaly o to, aby jim byla jako záloha vyplacena část podpory odpovídající předvídatelným výdajům vznikajícím v rámci operačního programu během tří až čtyřměsíčního období začínajícího v měsíci, v němž byla žádost o zálohu podána.
2. Žádosti o zálohy se podávají podle rozhodnutí členského státu buď v režimu tří měsíců v lednu, dubnu, červenci a říjnu, nebo v režimu čtyř měsíců v lednu, květnu a září.
Celková částka záloh vyplacených na daný rok nesmí přesáhnout 80 % výše podpory původně schválené pro daný operační program.
3. Podle nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 se zálohy vyplácejí až po složení jistoty rovnající se 110 % zálohy (12).
Členské státy stanoví podmínky, které zajistí, aby byly finanční příspěvky do provozního fondu vybírány v souladu s článkem 52 a článkem 53 tohoto nařízení a aby byly dříve vyplacené zálohy a odpovídající příspěvek organizace producentů skutečně vynaloženy.
4. Žádosti o uvolnění jistoty se mohou podávat během roku, v němž program probíhá, a musí k nim být přiložena podkladová dokumentace, jako např. faktury a doklady prokazující provedení platby.
Jistoty se uvolňují až do 80 % vyplacených záloh.
5. Zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení operací stanovených v operačních programech při dodržení závazků stanovených v čl. 61 písm. b) a c) tohoto nařízení.
Při nedodržení zásadního požadavku nebo při závažném porušení závazků stanovených v čl. 61 písm. b) a c) jistota propadne, aniž jsou dotčeny jiné sankce nebo postihy, které je možné použít podle kapitoly V oddílu 3.
V případě nesplnění jiných požadavků jistota propadá v poměru k závažnosti zjištěné nesrovnalosti.
6. Členské státy mohou u záloh stanovit jejich minimální výši a lhůty.
Článek 72
Částečné platby
Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby žádaly o proplacení části podpory odpovídající částkám, které již byly v rámci operačního programu vynaloženy.
Žádosti lze podávat kdykoli, avšak maximálně třikrát během jednoho roku. Musí k nim být přiložena podkladová dokumentace, jako např. faktury a doklady prokazující provedení platby.
Platby související se žádostmi o vyplacení části podpory nesmějí převyšovat 80 % části podpory odpovídající částkám, které již byly v rámci operačního programu za dané období vynaloženy. Členské státy mohou u částečných plateb stanovit jejich minimální výši a lhůty pro podání žádostí.
KAPITOLA III
Opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 73
Volba opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Členské státy mohou stanovit, že se na jejich území nepoužije jedno nebo více opatření uvedených v čl. 103c odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 74
Úvěry na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Úvěry čerpané na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čl. 103c odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1234/2007, jejichž lhůta splácení přesahuje dobu trvání operačního programu, mohou být z oprávněných hospodářských důvodů převedeny do následného operačního programu.
Oddíl 2
Stahování z trhu
Článek 75
Definice
Tento oddíl stanoví pravidla pro stahování z trhu podle čl. 103c odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Pro účely této kapitoly se pojmy „produkty stažené z trhu“,„stažené produkty“ a „produkty nenabízené k prodeji“ rozumějí produkty, které jsou takto staženy z trhu.
Článek 76
Obchodní normy
1. Jestliže pro daný produkt existuje obchodní norma podle hlavy II, musí takový produkt stažený z trhu této normě odpovídat, s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označování produktů. Produkty mohou být staženy hromadně bez ohledu na jejich velikost, jsou-li splněny minimální požadavky pro třídu II, zejména pokud jde o jakost a velikost.
Malé produkty definované v příslušné normě však musí splňovat platnou obchodní normu, včetně ustanovení o obchodní úpravě a označování produktů.
2. Jestliže pro daný produkt žádná taková obchodní norma neexistuje, musí produkty stažené z trhu splňovat minimální požadavky stanovené v příloze X. Členské státy mohou stanovit dodatečná pravidla doplňující uvedené minimální požadavky.
Článek 77
Tříletý průměr pro stažení z trhu k bezplatnému rozdělení
1. Pětiprocentní omezení objemu produkce uvedené na trh podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vypočte na základě aritmetického průměru celkových objemů produktů, pro něž je uznána organizace producentů a které byly prostřednictvím organizace producentů uvedeny na trh během tří předcházejících let.
2. U nedávno uznaných organizací producentů se pro hospodářské roky před uznáním použijí tyto údaje:
a)
jestliže organizace byla seskupením producentů, pak podle potřeby rovnocenné údaje za takové seskupení producentů; nebo
b)
objem zohledněný v žádosti o uznání.
Článek 78
Předběžné oznámení o stažení z trhu
1. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným orgánům členského státu předem telefaxem nebo elektronicky všechna plánovaná stažení z trhu.
V tomto oznámení je zejména uveden seznam produktů, na které se intervence vztahuje, a jejich hlavní vlastnosti podle příslušných obchodních norem, odhadované množství jednotlivých dotčených produktů, jejich předpokládané určení a místo, na kterém mohou být stažené produkty zkontrolovány podle článku 108.
Oznámení obsahují potvrzení, že stažené produkty splňují platné obchodní normy nebo minimální požadavky uvedené v článku 76.
2. Členské státy stanoví pro organizace producentů prováděcí pravidla týkající se oznámení podle odstavce 1, zejména pokud jde o lhůty.
3. Ve lhůtách podle odstavce 2 členské státy:
a)
buď provedou kontrolu podle čl. 108 odst. 1, a pokud nejsou zjištěny žádné nesrovnalosti, schválí stažení v souladu s kontrolou, nebo
b)
v případech podle čl. 108 odst. 3 neprovádějí kontrolu podle čl. 108 odst. 1 a telefaxem nebo elektronicky o tom organizaci producentů informují a schválí oznámené stažení.
Článek 79
Podpora
1. Podpora na stažení z trhu, složená z příspěvku Unie a z příspěvku organizace producentů, nesmí převyšovat částky stanovené v příloze XI pro produkty uvedené v dané příloze. U ostatních produktů stanoví maximální výši podpory členské státy.
V případě, že organizace producentů obdržela od třetích stran náhradu za produkty stažené z trhu, snižuje se podpora uvedená v prvním pododstavci o čisté příjmy dosažené organizacemi producentů z produktů stažených z trhu. Aby byly dotčené produkty způsobilé pro podporu, musí být staženy z trhu s ovocem a zeleninou.
2. Stažení z trhu nesmí u žádného produktu překročit 5 % podíl objemu produkce uvedené na trh danou organizací producentů. Při určování tohoto procentního podílu se však nezohledňují množství, s nimiž se nakládá jedním ze způsobů uvedených v čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo jakýmkoli jiným způsobem schváleným členskými státy podle čl. 80 odst. 2 tohoto nařízení.
Objem produkce uvedené na trh se vypočte jako průměr objemu produkce uvedené na trh v předchozích třech letech. Pokud tento údaj není k dispozici, použije se objem produkce uvedené na trh, pro kterou byla organizace producentů uznána.
Procentní podíly uvedené v prvním pododstavci jsou roční průměry za období posledních tří let s ročním rozpětím pro překročení ve výši 5 %.
3. Finanční podpora Unie v případě ovoce a zeleniny stažených z trhu, které byly bezplatně rozděleny mezi dobročinné organizace a instituce podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, se vztahuje pouze na platby týkající se produktů, s nimiž bylo naloženo v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, a na náklady uvedené v čl. 81 odst. 1 a čl. 82 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 80
Určení stažených produktů
1. Členské státy stanoví přípustná určení pro produkty stažené z trhu. Přijmou předpisy zajišťující, aby stažení produktu z trhu ani jeho určení nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádné nepříznivé rostlinolékařské důsledky. Náklady vzniklé organizacím producentů v důsledku dosažení souladu s těmito předpisy jsou způsobilé jako součást podpory na stažení z trhu v rámci operačního programu.
2. Určení podle odstavce 1 zahrnují bezplatné rozdělení ve smyslu čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 a rovnocenná určení schválená členskými státy.
Členské státy mohou umožnit dobročinným organizacím a institucím uvedeným v čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, aby požadovaly od konečného příjemce produktů stažených z trhu symbolický příspěvek v případě, že tyto produkty prošly zpracováním.
Příjemcům bezplatně rozdělených produktů je možno povolit, aby zaplatili zpracovatelům ovoce a zeleniny v naturáliích, pokud tato platba kompenzuje pouze náklady na zpracování a pokud členský stát, v němž dochází k platbě, stanovil pravidla, která zajistí, aby zpracované produkty byly skutečně určeny ke spotřebě konečnými příjemci podle druhého pododstavce.
Členské státy přijmou veškeré nezbytné kroky, aby usnadnily kontakty a spolupráci mezi organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi a institucemi podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, které schválily.
3. Postoupení produktů zpracovatelskému průmyslu je možné. Členské státy přijmou prováděcí předpisy zajišťující, aby v Unii nedošlo k narušení hospodářské soutěže v dotčených odvětvích ani u dovezených produktů a aby se stažené produkty nedostaly znovu na trh. Alkohol získaný destilací se použije výhradně pro průmyslové nebo energetické účely.
Článek 81
Dopravní náklady
1. Náklady na přepravu pro bezplatné rozdělení všech produktů stažených z trhu jsou způsobilé v rámci operačního programu na základě paušálních částek stanovených v závislosti na vzdálenosti mezi místem stažení a místem dodávky podle přílohy XII.
V případě námořní přepravy určují členské státy vzdálenost mezi místem stažení z trhu a místem dodávky. Pokud je možná pozemní přeprava, nesmí náhrada přesahovat náklady na pozemní přepravu po nejkratší trase mezi místem nakládky a teoretickým místem dodání. Pro částky stanovené v příloze XII se používá opravný koeficient 0,6.
2. Náklady na přepravu jsou hrazeny straně, která skutečně nese finanční náklady na příslušnou přepravní operaci.
Platbu je možné provést pouze po předložení podkladové dokumentace, která obsahuje zejména tyto údaje:
a)
názvy přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů;
c)
převzetí přijímajícími organizacemi a použité dopravní prostředky a
d)
vzdálenost mezi místem stažení z trhu a místem dodávky.
Článek 82
Náklady na třídění a balení
1. Náklady na třídění a balení ovoce a zeleniny stažených z trhu a určených k bezplatnému rozdělení jsou způsobilé v rámci operačních programů v případě produktů v baleních o čisté hmotnosti menší než 25 kilogramů s paušální sazbou stanovenou v příloze XIII části A.
2. Balení produktů určených k bezplatnému rozdělování jsou opatřena evropským znakem a jedním (nebo několika) z nápisů uvedených v příloze XIII části B.
3. Náklady na třídění a balení jsou hrazeny organizaci producentů, která tyto operace provedla.
Platbu je možné provést pouze po předložení podkladové dokumentace, která obsahuje zejména tyto údaje:
a)
názvy přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů a
c)
převzetí přijímajícími organizacemi, s uvedením druhu obchodní úpravy.
Článek 83
Podmínky pro příjemce stažených produktů
1. Příjemci stažených produktů podle čl. 103d odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007 se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušné operace;
c)
podrobit se kontrolám podle právních předpisů Unie a
d)
předložit podkladovou dokumentaci o konečném určení každého příslušného produktu ve formě přejímacího listu (nebo rovnocenného dokladu), který potvrzuje, že stažené produkty byly převzaty třetí stranou za účelem jejich bezplatného rozdělení.
Členské státy však mohou rozhodnout, že příjemci nemusí vést výkazy ani účetnictví podle písm. b) prvního pododstavce, pokud dostávají pouze malá množství a pokud státy posoudí riziko jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
2. Příjemci stažených produktů pro jiná určení se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušné operace, pokud to členské státy posoudí jako vhodné i přes skutečnost, že produkt byl před dodáním denaturován;
c)
podrobit se kontrolám podle právních předpisů Unie a
d)
v případě stažených produktů určených pro destilaci se rovněž zavazují, že nezažádají o dodatečnou podporu pro alkohol vyrobený z příslušných produktů.
Oddíl 3
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
Článek 84
Definice sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„sklízením nezralého ovoce a zeleniny“ se rozumí úplné sklizení neobchodovatelných produktů v určité oblasti, které se provádí před počátkem obvyklé sklizně. Dotčené produkty nesmějí být poškozeny ještě před sklizní nezralého ovoce a zeleniny, a to ani klimatickými podmínkami, chorobou, ani jiným způsobem;
b)
„nesklízením“ se rozumí situace, kdy se z dotčené oblasti nesklidí během normálního produkčního cyklu žádná produkce k obchodním účelům. Zničení produktů v důsledku klimatického jevu nebo napadení chorobou se nepokládá za nesklízení.
2. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a nesklízení doplňuje běžné pěstitelské postupy a liší se od nich.
Článek 85
Podmínky sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pokud jde o sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, členské státy:
a)
přijmou prováděcí předpisy k těmto opatřením, včetně předběžného oznámení o nesklízení nebo sklízení nezralého ovoce a zeleniny, jeho obsahu a lhůtách, výše náhrad k výplatě a používání opatření, a dále stanoví podrobný seznam produktů způsobilých v rámci opatření;
b)
přijmou předpisy zajišťující, aby provedení opatření nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani nepříznivé rostlinolékařské důsledky;
c)
zkontrolují, zda jsou opatření správně uplatňována, včetně ustanovení podle písmen a) a b), a pokud tomu tak není, neschválí použití opatření.
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným orgánům členského státu předem telefaxem nebo elektronicky všechna plánovaná sklízení nezralého ovoce a zeleniny či jejich nesklízení.
Do prvního oznámení v každém roce za daný produkt zahrnou analýzu založenou na očekávané tržní situaci, která odůvodňuje sklízení nezralého ovoce a zeleniny jako opatření pro předcházení krizím.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení nesmí být zároveň uplatněno na stejný produkt a stejnou oblast během jednoho roku, ani během dvou po sobě následujících let.
4. Vyrovnávací platby, které zahrnují jak příspěvek Unie, tak i příspěvek organizace producentů na sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, stanoví členský stát podle odst. 1 písm. a) jako platby na hektar:
a)
tak, aby zahrnovaly pouze dodatečné náklady vzniklé použitím opatření, s ohledem na environmentální a rostlinolékařské řízení nezbytné pro dodržení ustanovení přijatých podle odst. 1 písm. b), nebo
b)
tak, aby zahrnovaly nejvýše 90 % maximální míry podpory na stažení z trhu podle článku 79.
Oddíl 4
Propagace a komunikace
Článek 86
Provádění propagačních a komunikačních opatření
1. Členské státy přijmou prováděcí předpisy k uplatňování propagačních a komunikačních opatření. Tyto předpisy musí v případě potřeby umožnit rychlé použití opatření.
2. Akce v rámci propagačních a komunikačních opatření doplňují veškeré probíhající propagační a komunikační akce, které nesouvisí s opatřeními pro předcházení krizím a jejich řešení uplatňovanými dotčenou organizací producentů.
Oddíl 5
Odborná příprava
Článek 87
Provádění vzdělávacích opatření
Členské státy přijmou prováděcí předpisy k provádění vzdělávacích opatření.
Oddíl 6
Pojištění sklizně
Článek 88
Cíl pojištění sklizně
Pojištění sklizně řídí organizace producentů a toto pojištění přispívá k zabezpečení příjmů producentů a k pokrytí tržních ztrát vzniklých organizaci producentů nebo jejím členům, pokud jsou postiženi přírodní pohromou, klimatickými jevy, a případně chorobami rostlin nebo škůdci.
Článek 89
Provádění pojištění sklizně
1. Členské státy přijmou prováděcí předpisy v oblasti pojištění sklizně, včetně předpisů nutných pro zajištění, že pojistnými opatřeními nebude narušena hospodářská soutěž na pojistném trhu.
2. Členské státy mohou dodatečným vnitrostátním financováním přispívat k podpoře opatření k pojištění sklizně, která využívají prostředky z provozního fondu. Celková veřejná podpora na pojištění sklizně však nesmí překročit:
a)
80 % nákladů na pojistné hrazené producenty jako pojištění proti ztrátám způsobeným nepříznivými klimatickými jevy srovnatelnými s přírodní pohromou;
b)
50 % nákladů na pojistné hrazené producenty jako pojištění proti:
i)
ztrátám uvedeným v písmenu a) a proti jiným ztrátám způsobeným nepříznivými klimatickými jevy a
ii)
ztrátám způsobených chorobami zvířat a rostlin nebo škůdci.
Limit stanovený v prvním pododstavci písm. b) platí i v těch případech, kdy je jinak provozní fond způsobilý pro 60 % finanční podpory Unie podle čl. 103d odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Pojištění sklizně nekryje platby pojistného, které nahrazují producentům více než 100 % utrpěné ztráty příjmů, s přihlédnutím k veškerým náhradám, které producenti obdrží z jiných režimů podpory souvisejících s pojištěným rizikem.
4. Pro účely tohoto článku má pojem „nepříznivý klimatický jev srovnatelný s přírodní pohromou“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (13).
Oddíl 7
Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
Článek 90
Podmínky podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
1. Členské státy přijmou prováděcí předpisy týkající se podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů.
2. Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů sestává z příspěvku Unie a z příspěvku organizace producentů. Celková výše podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů nesmí překročit tento podíl příspěvku organizace producentů do vzájemného fondu v prvním, druhém a třetím roce jeho fungování:
a)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později;
b)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech.
3. Organizace producentů může obdržet podporu podle odstavce 2 pouze jednou a pouze v prvních třech letech fungování fondu. Pokud požádá organizace producentů o podporu až ve druhém nebo třetím roce fungování fondu, bude podpora činit:
a)
8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později;
b)
4 % a 2 % v ostatních členských státech.
4. Členské státy mohou stanovit stropy pro částky, které může organizace producentů obdržet jako podporu na správní náklady na zřizování vzájemných fondů.
KAPITOLA IV
Vnitrostátní finanční podpora
Článek 91
Stupeň organizovanosti producentů
1. Pro účely čl. 103e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 se stupeň organizovanosti producentů v určitém regionu členského státu vypočítá jako hodnota produkce ovoce a zeleniny vyprodukované v daném regionu a uvedené na trh organizacemi producentů, sdruženími organizací producentů a seskupeními producentů vydělená celkovou hodnotou produkce ovoce a zeleniny vyprodukované v daném regionu.
2. Stupeň organizovanosti producentů v určitém regionu členského státu se pokládá za obzvláště nízký, pokud jeho průměrná hodnota vypočtená podle odstavce 1 činí za poslední tři roky, za něž jsou údaje k dispozici, méně než 20 %.
Vnitrostátní finanční podporu je možné čerpat pouze na produkci ovoce a zeleniny vyprodukovanou v regionu uvedeném v tomto článku. Pro účely této kapitoly se za region pokládá určitá část území členského státu vymezená na základě její správní, zeměpisné nebo hospodářské charakteristiky.
Článek 92
Schvalování výplaty vnitrostátní finanční podpory
1. Členské státy předkládají Komisi žádost o schválení poskytnutí vnitrostátní finanční podpory podle čl. 103e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 pro operační programy, které mají být provedeny ve kterémkoli příslušném kalendářním roce, do 31. ledna daného roku.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že stupeň organizovanosti producentů v dotčeném regionu je obzvláště nízký podle definice v článku 91 tohoto nařízení a že podporu lze čerpat pouze na produkty odvětví ovoce a zeleniny vyprodukované v daném regionu, a dále údaji o dotčené organizaci producentů, výši příslušné podpory a podílu finančních příspěvků poskytovaných v souladu s čl. 103b odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Komise schválí nebo zamítne žádost do tří měsíců od jejího předložení. Neodpoví-li Komise v této lhůtě, považuje se žádost za schválenou.
Pokud je žádost neúplná, přeruší se tříměsíční lhůta a členský stát je informován o zjištěných nesrovnalostech. Přerušení nabývá účinnosti ode dne, kdy je o něm členský stát informován, a trvá do obdržení kompletní žádosti.
Článek 93
Změny operačního programu
Organizace producentů, která chce žádat o vnitrostátní finanční podporu, upraví podle potřeby svůj operační program podle článků 65 nebo 66.
Článek 94
Žádost o platbu a platba vnitrostátní finanční podpory
1. Organizace producentů žádají o vnitrostátní finanční podporu a členské státy tuto podporu vyplácejí podle článků 69 až 70.
2. Členské státy mohou přijmout doplňující pravidla týkající se platby vnitrostátní finanční podpory, včetně možnosti poskytnout zálohu a částečnou platbu.
Článek 95
Uhrazení vnitrostátní finanční podpory Unií
1. Členské státy mohou požádat Unii o uhrazení schválené vnitrostátní finanční podpory skutečně vyplacené organizacím producentů nejpozději do 1. ledna druhého roku následujícího po roce provádění programu.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že ve třech ze čtyř předchozích let byly splněny podmínky uvedené v čl. 103e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, a dále údaji o dotčených organizacích producentů, výši skutečně vyplacené podpory a popisem provozního fondu rozděleným na celkovou výši, příspěvky Unie, členského státu (vnitrostátní finanční podpora) a organizací producentů a členů.
2. Komise přijme rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí této žádosti. Žádost se zamítne, pokud nebyla dodržena pravidla o schvalování a uhrazení vnitrostátní finanční podpory či pokud žádající členský stát nedodržel pravidla týkající se organizací producentů, provozního fondu a operačních programů stanovená v tomto nařízení nebo v nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Jestliže bylo uhrazení podpory Unií schváleno, ohlásí se způsobilé výdaje Komisi postupem stanoveným v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (14).
4. Podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory z prostředků Unie nesmí překročit 60 % vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizaci producentů.
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Zprávy a oznámení
Článek 96
Zprávy seskupení producentů a organizací producentů
1. Na žádost příslušného orgánu členského státu poskytne seskupení producentů a organizace producentů veškeré příslušné údaje potřebné pro vypracování výroční zprávy podle čl. 97 písm. b).
2. Spolu se žádostmi o podporu předkládají organizace producentů výroční zprávy o provádění operačních programů.
Tyto zprávy se týkají:
a)
operačních programů prováděných během předchozího roku;
b)
hlavních změn operačních programů a
c)
rozdílů mezi odhadovanou podporou a požadovanou podporou.
3. U každého prováděného operačního programu se ve výroční zprávě uvedou:
a)
dosažené úspěchy a výsledky operačního programu, založené podle potřeby na společných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených v příloze VIII a popřípadě na dodatečných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených ve vnitrostátní strategii, a
b)
shrnutí významných problémů, které bylo třeba při řízení programu řešit, a veškerá opatření přijatá pro zajištění kvality a účinnosti provádění programu.
Ve výročních zprávách se případně uvede, které účinné záruky byly zavedeny v souladu s vnitrostátní strategií a při uplatňování čl. 103c odst. 5 nařízení (ES) č. 1234/2007 s cílem chránit životní prostředí před možným zvýšeným tlakem v důsledku investic podporovaných v rámci operačního programu.
4. Za závěrečný rok provádění operačního programu nahrazuje výroční zprávu podle odstavce 1 zpráva závěrečná.
Závěrečné zprávy uvedou, do jaké míry bylo dosaženo cílů sledovaných v programech. Vysvětlí změny akcí nebo metod a určí faktory, které přispěly k úspěchu či nezdaru při provádění programu a o nichž se uvažuje nebo bude uvažovat při vypracování následných operačních programů nebo při změně stávajících operačních programů.
5. Jestliže seskupení producentů nebo organizace producentů nepředloží členském státu oznámení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo pokud se oznámení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé členskému státu, pozastaví členský stát, aniž jsou tím dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, uznání seskupení producentů nebo uznání organizace producentů až do okamžiku, kdy je předloženo správné oznámení.
Členský stát uvede ve své výroční zprávě podle čl. 97 písm. b tohoto nařízení podrobné údaje o těchto případech.
Článek 97
Oznámení členských států týkající se organizací producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů
Členské státy Komisi oznámí tyto údaje a předají tyto dokumenty:
a)
každoročně do 31. ledna celkovou výši provozních fondů schválenou na daný rok pro všechny operační programy. V tomto oznámení se jednoznačně uvede celková výše provozních fondů i celková částka podpory, kterou do těchto fondů poskytla Unie. Tyto údaje je nutno dále rozdělit na částky určené na opatření pro přecházení krizím a jejich řešení a na jiná opatření;
b)
každoročně do 15. listopadu výroční zprávu o organizacích producentů, sdruženích producentů a seskupeních producentů a provozních fondech, operačních programech a plánech uznání funkčních v předchozím roce. Výroční zpráva musí obsahovat zejména údaje uvedené v příloze XIV;
c)
každoročně do 31. ledna finanční částku, s níž se počítá na provedení plánů uznání pro daný rok. Uvádějí se schválené částky nebo jejich odhady. U jednotlivých seskupení producentů se v oznámení uvádějí tyto údaje:
i)
celková částka na provádění plánu uznání v daném roce, příspěvky od Unie, členských států a seskupení producentů a/nebo členů seskupení producentů;
ii)
rozdělení podpor na podpory podle čl. 103a odst. 1 písm. a) a čl. 103a odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 98
Oznámení členských států týkající se produkčních cen ovoce a zeleniny na vnitřním trhu
1. Příslušné orgány členských států oznámí Komisi každou středu do 12:00 hodin (bruselského času) průměrné zjištěné ceny ovoce a zeleniny pro každý tržní den na reprezentativních trzích uvedených v příloze XV části A.
U ovoce a zeleniny, na které se vztahuje všeobecná obchodní norma, se oznamují pouze ceny produktů, které splňují normu, zatímco ceny u produktů, na které se vztahuje zvláštní obchodní norma, se týkají pouze produktů třídy I.
Oznámené ceny jsou ceny produktů při výstupu z balíren, tříděných, balených a případně na paletách, vyjádřené v eurech na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
Pokud mají členské státy k dispozici příslušné údaje, oznámí ceny podle druhů a odrůd produktů, velikosti a obchodní úpravy specifikovaných v příloze XV části A. Pokud se zaznamenané ceny týkají jiných druhů, odrůd, velikostí nebo obchodní úpravy, než které jsou uvedeny v příloze XV části A, oznámí příslušné orgány členských států Komisi druhy, odrůdy, velikosti nebo obchodní úpravu produktů, kterým ceny odpovídají.
2. Členské státy určí reprezentativní trhy v pěstitelské oblasti pro dotčené ovoce a zeleninu na základě obchodních transakcí uskutečněných na fyzicky zjistitelných trzích (např. velkoobchodní trhy, aukce nebo jiná místa provádění nabídky a poptávky), nebo na základě přímých obchodních transakcí mezi producenty, včetně organizací producentů, a individuálními odběrateli (velkoobchodníky, obchodníky, distribučními středisky a jinými hospodářskými subjekty). Reprezentativní trhy mohou být určeny také na základě kombinace obchodních transakcí uskutečněných na fyzicky zjistitelných trzích a přímých transakcí.
3. Produkční ceny ovoce a zeleniny a jiných produktů uvedených v příloze XV části B příslušné orgány členských států mohou Komisi oznámit na dobrovolném základě.
4. Oznámení cen podle odstavce 3 probíhá v souladu s pokyny, které přijme Komise; Komise tyto pokyny veřejně zpřístupní způsobem, který uzná za vhodný.
Oddíl 2
Kontroly
Článek 99
Systém jednoznačné identifikace
Členské státy zajistí používání systému jednoznačné identifikace u všech žádostí o podporu předkládaných stejnou organizací producentů nebo seskupením producentů. Tato identifikace musí být slučitelná se systémem identifikace totožnosti uvedeným v čl. 15 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (15).
Článek 100
Postupy předkládání
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, stanoví členské státy vhodné postupy pro podávání žádostí o podpory, žádostí o uznání nebo o schválení operačního programu i o požadované platby.
Článek 101
Výběr vzorku
Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě analýzy rizika, aby kontroly byly přiměřené dotčenému opatření.
Článek 102
Správní kontroly
Správní kontroly se provádějí u všech žádostí o podporu nebo o požadované platby a týkají se všech prvků, které je možné a vhodné kontrolovat. Tyto postupy vyžadují evidenci provedených operací, výsledků ověřování a opatření přijatých v případě zjištěných nesrovnalostí.
Článek 103
Kontroly na místě
1. O každé kontrole na místě se vypracuje kontrolní zpráva, aby bylo možné ověřovat údaje o provedených kontrolách. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
režim podpory a kontrolovanou žádost;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované akce, opatření a dokumenty a
d)
výsledky kontroly.
2. Příjemci může být dána možnost zprávu podepsat za účelem potvrzení jeho přítomnosti při kontrole a připojit poznámky. V případě zjištění nesrovnalostí může příjemce obdržet kopii kontrolní zprávy.
3. Kontroly na místě lze oznámit předem za podmínky, že tím není ohrožen účel kontroly. Předběžné oznámení by mělo být omezeno na nezbytnou minimální lhůtu.
4. Pokud je to možné, provádějí se kontroly na místě podle tohoto nařízení a jiné kontroly podle právních předpisů Unie, které se týkají zemědělských subvencí, ve stejnou dobu.
Článek 104
Udělení uznání a schválení operačních programů
1. Členské státy před tím, než uznají organizaci producentů podle čl. 125b odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007, provádějí návštěvy na místě v organizaci producentů, aby ověřily splnění podmínek pro uznání.
2. Před schválením operačního programu podle článku 64 ověří příslušný orgán členského státu všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě, operační programy předložené ke schválení a podle okolností také žádosti o změny. Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
správnosti údajů podle čl. 59 písm. a), b) a e), které se uvádějí v návrhu operačního programu;
b)
souladu programů s článkem 103c nařízení (ES) č. 1234/2007, jakož i s vnitrostátním rámcem a vnitrostátní strategií;
c)
způsobilosti akcí a způsobilosti navrhovaných výdajů;
d)
soudržnosti a odborné kvality programů, přiměřenosti odhadů a plánu podpor, jakož i plánování jejich provedení. Na základě kontrol se ověřuje, zda byly stanoveny měřitelné cíle, aby tak bylo možné monitorovat jejich plnění, a to, zda stanovených cílů lze dosáhnout provedením navrhovaných akcí; a
e)
souladu operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními právními předpisy a předpisy Unie, a to popřípadě zejména s předpisy o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalšími příslušnými závaznými normami stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 105
Správní kontroly žádostí o podporu na operační programy
1. Před poskytnutím podpory provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu; tyto kontroly mohou být doplněny kontrolami na místě na základě vzorků podle článku 106.
2. Správní kontroly žádostí o podporu musí zejména, a pokud je to přiměřené z hlediska předložené žádosti, zahrnovat ověření:
a)
výroční, a popřípadě také závěrečné zprávy o provedení operačního programu, předané společně s žádostí o podporu;
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vynaložených výdajů;
c)
dodávky produktů a služeb a pravosti uplatňovaných výdajů;
d)
souladu provedených akcí s akcemi zařazenými do schváleného operačního programu;
e)
dodržování nařízených finančních a dalších limitů a stropů.
3. Výdaje vzniklé v rámci operačního programu musí být doloženy fakturami a doklady o provedení platby, např. výpisy z bankovního účtu. Není-li to možné, dokládají se platby doklady stejné průkazní hodnoty. Použité faktury musí být vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizací producentů či dceřiného podniku v situaci uvedené v čl. 50 odst. 9 nebo, s výhradou souhlasu členského státu, jménem jednoho nebo několika členů. V případě potřeby však musí být faktury týkající se osobních nákladů podle přílohy IX bodu 2 písm. b) vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizace producentů či dceřiného podniku v situaci uvedené v čl. 50 odst. 9.
Článek 106
Kontroly na místě u žádostí o podporu na operační programy
1. V souvislosti s ověřováním žádosti o podporu uvedené v čl. 69 odst. 1 provádějí členské státy kontroly na místě u organizací producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory nebo zbývající částky podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok;
b)
čerpání provozního fondu v daném roce, včetně výdajů uváděných v žádostech o zálohy nebo částečné platby, hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vykázaných výdajů doložených účetními nebo jinými doklady;
c)
kontrol druhého stupně u výdajů na stažení z trhu a sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se musí každý rok vztahovat k významnému vzorku žádostí. Vzorek v členských státech, které mají více než deset uznaných organizací producentů, musí představovat nejméně 30 % celkové požadované podpory. V ostatních případech musí být každá organizace producentů navštívena nejméně jednou za tři roky.
Před výplatou podpory nebo zbývající částky podpory, která se vztahuje k poslednímu roku operačního programu, musí být u každé organizace provedena alespoň jedna kontrola.
3. Výsledky kontrol na místě se vyhodnocují, aby bylo možné stanovit, zda některé ze zjištěných problémů jsou systémového charakteru a zda z nich plyne riziko pro další podobné akce, příjemce nebo subjekty. Hodnocení rovněž označí příčiny těchto situací, případnou potřebu dalšího přezkoumání a nezbytná nápravná a preventivní opatření.
Pokud kontroly odhalí vážné nesrovnalosti v regionu nebo v části regionu nebo u konkrétní organizace producentů, provede členský stát během dotčeného roku dodatečné kontroly a zvýší procentní podíl odpovídajících žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
4. Členské státy na základě analýzy rizik určí, které organizace producentů je třeba kontrolovat.
Při analýze rizik je třeba zejména přihlédnout:
a)
k výši podpory;
b)
k zjištěním při kontrolách v předchozích letech;
c)
k prvku nahodilosti a
d)
k jiným parametrům, které určí členské státy.
Článek 107
Kontroly na místě zaměřené na opatření operačních programů
1. Členské státy prostřednictvím kontrol na místě zaměřených na opatření operačních programů ověřují zejména:
a)
provádění akcí zařazených do operačního programu;
b)
zda je provádění nebo zamýšlené provádění akce v souladu s využitím popsaným ve schváleném operačním programu;
c)
u dostatečného počtu výdajových položek, zda jsou povaha a časové zařazení příslušného výdaje v souladu s právními předpisy Unie a zda odpovídají schváleným specifikacím;
d)
zda lze vzniklé výdaje doložit účetními nebo jinými doklady a
e)
hodnotu produkce uvedené na trh.
2. Hodnota produkce uvedené na trh se ověřuje na základě údajů z finančního účetního systému kontrolovaných a potvrzených podle vnitrostátních předpisů.
Za tímto účelem se členské státy mohou rozhodnout, že prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh bude ověřeno stejným způsobem jako údaje finančního účetnictví.
Kontrola prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh může být provedena před předáním příslušné žádosti o podporu. Nejpozději se provádí před vyplacením podpory.
3. Až na výjimečné okolnosti zahrnuje kontrola na místě návštěvu akce, nebo jde-li o akci nehmotnou, návštěvu jejího navrhovatele. Zejména akce v jednotlivých podnicích, které patří do vzorku podle čl. 106 odst. 2, musí být navštíveny nejméně jednou, aby se ověřilo jejich provádění.
Členské státy se však mohou rozhodnout, že neprovedou tyto návštěvy u menších akcí nebo v případech, kdy posoudí riziko, že nejsou splněny podmínky pro poskytnutí podpory nebo že operace není provedena, jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
4. Kontrola na místě se týká všech závazků a povinností organizace producentů nebo jejích členů, které lze v době návštěvy zkontrolovat.
5. Do plnění četnosti kontrol podle čl. 106 odst. 2 lze započítat pouze kontroly vyhovující všem požadavkům tohoto článku.
Článek 108
Kontroly prvního stupně při stažení z trhu
1. Členské státy provádějí při stažení z trhu ve všech organizacích producentů kontroly prvního stupně, které zahrnují kontrolu dokladů a totožnosti a rovněž fyzickou kontrolu, případně kontrolu hmotnosti produktů stažených z trhu formou odběru vzorků, a kontrolu dodržování podmínek podle článku 76 v souladu s postupy stanovenými v hlavě II kapitole II. Kontrola se provádí po přijetí oznámení podle čl. 78 odst. 1 ve lhůtách podle čl. 78 odst. 2.
2. Kontroly prvního stupně podle odstavce 1 se vztahují na 100 % množství produktů stažených z trhu. Po skončení této kontroly jsou stažené produkty, kromě produktů určených k bezplatnému rozdělení, denaturovány nebo vyřazovány pro zpracovatelský průmysl pod dohledem příslušných orgánů a za podmínek stanovených členským státem podle článku 80.
3. Jsou-li však produkty určeny k bezplatnému rozdělení, mohou členské státy odchylně od odstavce 2 kontrolovat menší procentní podíl, než je stanoveno v uvedeném odstavci, za předpokladu, že tento podíl nebude u žádné organizace producentů během hospodářského roku menší než 10 % příslušných množství. Kontrola může proběhnout v prostorách organizace producentů nebo příjemců produktů. V případě, že kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, provedou příslušné orgány členského státu dodatečné kontroly.
Článek 109
Kontroly druhého stupně při stažení z trhu
1. V rámci kontrol uvedených v článku 106 provádějí členské státy při stažení z trhu kontroly druhého stupně.
Členské státy stanoví kritéria analýzy a posouzení rizik nedodržení předpisů organizacemi producentů při stažení z trhu. Tato kritéria mimo jiné berou v úvahu závěry předchozích kontrol prvního a druhého stupně a skutečnost, zda organizace producentů dodržuje určitý postup pro zajištění jakosti. Tato kritéria se používají pro stanovení minimální četnosti kontrol druhého stupně pro každou organizaci producentů.
2. Kontroly podle odstavce 1 zahrnují kontroly na místě u organizací producentů a u příjemců produktů stažených z trhu, aby bylo zaručeno, že byly dodrženy potřebné podmínky pro vyplacení podpory Unie. Tyto kontroly zahrnují:
a)
ověření skladových a účetních výkazů vedených všemi organizacemi producentů, které provádějí během příslušného hospodářského roku jedno nebo více stažení z trhu;
b)
ověření množství uvedených na trh podle údajů v žádostech o podporu, a zejména skladových a účetních výkazů, faktur a případně jejich věrohodnosti a rovněž shody údajů v prohlášeních s účetními nebo daňovými údaji příslušných organizací producentů;
c)
kontroly správnosti účetnictví, zejména věrohodnosti čistých příjmů organizací producentů podle údajů v žádostech o platby, úměrnosti všech nákladů na stažení z trhu, které zajistí správnost všech uvedených částek, a
d)
kontrolu určení produktů stažených z trhu podle údajů v žádostech o platbu a kontrolu vhodné denaturace, která zajišťuje, že organizace producentů a příjemci dodrželi ustanovení tohoto nařízení.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se provádějí v prostorách dotčených organizací producentů a příjemců s těmito organizacemi spojených. Každá kontrola zahrnuje odběr vzorků, který se týká nejméně 5 % množství produktů stažených organizací producentů během hospodářského roku.
4. Skladové a účetní výkazy podle odst. 2 písm. a) zaznamenávají pro každý stažený produkt tyto operace (vyjádřené v množství):
a)
produkci dodanou členy organizace producentů a členy jiných organizací producentů v souladu s čl. 125a odst. 2 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1234/2007;
b)
prodeje uskutečněné organizací producentů rozdělené na produkty určené pro trh s čerstvými produkty a na ostatní druhy produktů (včetně surovin pro zpracování) a
c)
produkty stažené z trhu.
5. Kontroly týkající se určení produktů podle odst. 4 písm. c) zahrnují zejména:
a)
namátkovou kontrolu samostatného účetnictví příjemců a případně ověření shody těchto údajů s účetnictvím požadovaným vnitrostátními předpisy a
b)
kontrolu dodržování příslušných environmentálních předpisů.
6. V případě, že kontroly druhého stupně odhalí závažné nesrovnalosti, příslušné orgány členského státu provádějí důkladnější kontroly druhého stupně pro příslušný hospodářský rok a zvýší četnost kontrol druhého stupně v prostorách dotčených organizací producentů nebo jejich sdružení během následujícího hospodářského roku.
Článek 110
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Členské státy ověří před sklízením nezralého ovoce a zeleniny formou kontroly na místě, že dotčené produkty nejsou poškozené a že daná plocha je dobře obhospodařována. Po sklizení nezralého ovoce a zeleniny členské státy ověří, že dotčená plocha byla zcela sklizena a že sklizený produkt byl denaturován.
Po skončení období sklizně ověří členské státy spolehlivost analýzy založené na očekávané situaci na trhu podle čl. 85 odst. 2. Provedou rovněž analýzu všech rozdílů mezi očekávanou a skutečnou situací na trhu.
2. Dříve než proběhne nesklízení ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že daná plocha byla dobře obhospodařována, že nedošlo k žádné částečné sklizni a že produkt je řádně vyvinut a celkově zdravý, přiměřený a splňuje požadavky na prodejní jakost.
Členské státy zajistí, aby produkce byla denaturována. Pokud to není možné, zajistí formou návštěvy nebo návštěv na místě během období sklizně, aby neproběhlo žádné sklízení.
3. Ustanovení čl. 109 odst. 1, 2, 3 a 6 se použijí obdobně.
Článek 111
Kontroly před schválením plánů uznání provedené u seskupení producentů
1. Členské státy předtím, než schválí plán uznání seskupení producentů podle čl. 125e odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007, provádějí kontroly na místě u právnické osoby nebo jasně vymezené složky právnické osoby.
2. Členské státy ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě:
a)
přesnost údajů uvedených v plánu uznání;
b)
hospodářskou soudržnost a odbornou kvalitu plánu, přiměřenost odhadů i plánování jeho provedení;
c)
způsobilost akcí a způsobilost a opodstatněnost navrhovaných výdajů a
d)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními právními předpisy a předpisy Unie, a to zejména s předpisy o veřejných zakázkách a státní podpoře a dalšími příslušnými závaznými normami stanovenými ve vnitrostátních právních předpisech, ve vnitrostátním rámci nebo ve vnitrostátní strategii.
Článek 112
Kontroly žádostí o podporu podaných seskupeními producentů
1. Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu předložených seskupeními producentů a na základě vzorků také kontroly na místě.
2. Po předložení žádosti o podporu podle článku 45 provádějí členské státy kontroly na místě u seskupení producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok a
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, jakož i provádění opatření obsažených v plánu uznání a vzniklých nákladů.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se musí každý rok vztahovat k významnému vzorku žádostí. Vzorek představuje nejméně 30 % celkové částky podpory.
Všechna seskupení producentů se kontrolují alespoň jednou za pět let.
4. Články 105 a 107 se použijí obdobně.
Článek 113
Nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Členský stát, v němž má sídlo nadnárodní organizace producentů nebo nadnárodní sdružení organizací producentů, má celkovou odpovědnost za organizování kontrol této organizace nebo sdružení, zejména pokud jde o operační program a provozní fond, a podle potřeby uplatňuje sankce.
2. Ostatní členské státy, od nichž se vyžaduje správní spolupráce podle čl. 28 odst. 2 písm. c) a čl. 35 odst. 2 písm. c), provádějí takové správní kontroly a kontroly na místě, které vyžaduje členský stát uvedený v odstavci 1 tohoto článku, a podávají mu zprávy o jejich výsledcích. Dodržují všechny termíny stanovené členským státem podle odstavce 1.
3. Předpisy platné v členském státě podle odstavce 1 se použijí na organizaci producentů, operační program i provozní fond. Pokud však jde o environmentální a rostlinolékařské otázky a dále o nakládání s produkty staženými z trhu, použijí se právní předpisy členského státu, kde se uskutečňuje produkce.
Oddíl 3
Sankce
Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Členské státy odejmou uznání organizaci producentů, pokud dojde k podstatnému nedodržení kritérií uznání, které je výsledkem úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti organizace producentů.
Členské státy zejména odejmou uznání organizaci producentů tehdy, jestliže se nedodržení kritérií uznání týká:
a)
porušení požadavků článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 nebo článku 31 nebo
b)
situace, kdy hodnota produkce uvedené na trh dva po sobě následující roky klesne pod limit stanovený členským státem podle čl. 125b odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Odnětí uznání podle tohoto odstavce nabývá účinnosti dnem, od něhož nebyly plněny podmínky uznání, s výhradou jakýchkoli použitelných horizontálních právních předpisů na vnitrostátní úrovni týkajících se časových lhůt.
2. Jestliže se nepoužije odstavec 1, členské státy pozastaví uznání organizace producentů v případě, kdy je nedodržení kritérií uznání podstatné, avšak pouze dočasné.
Během doby pozastavení se nevyplácí žádná podpora. Uvedené pozastavení nabývá účinnosti dnem, kdy proběhla kontrola, a končí dnem kontroly, která prokáže, že dotčená kritéria jsou splněna.
Období pozastavení nepřesáhne 12 měsíců. Nejsou-li splněna dotčená kritéria po 12 měsících, je uznání odňato.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce. Tyto pozdější platby však v žádném případě nelze provést po 15. říjnu druhého roku následujícího po roce provádění programu.
3. V jiných případech nedodržení kritérií uznání, v nichž se nepoužije odstavec 1 a 2, zašlou členské státy písemné varování, v němž se uvedou nápravná opatření, jež je třeba přijmout. Členské státy mohou odložit platby podpory do doby přijetí těchto nápravných opatření.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce. Tyto pozdější platby však v žádném případě nelze provést po 15. říjnu druhého roku následujícího po roce provádění programu.
Nejsou-li nápravná opatření přijata během lhůty 12 měsíců, pokládá se to za podstatné nedodržení kritérií a následně se použije odstavec 2.
Článek 115
Podvody
1. Pokud se zjistí, že se organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů dopustilo podvodného jednání týkajícího se podpory v působnosti nařízení (ES) č. 1234/2007, pak aniž jsou dotčeny veškeré další sankce a postihy použitelné podle právních předpisů Unie a podle vnitrostátních předpisů, členské státy:
a)
odejmou uznání organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů;
b)
vyloučí z podpory příslušné akce nebo operace v rámci dotčeného operačního programu nebo plánu uznání a vyžádají navrácení veškeré podpory, která již byla na tyto operace vyplacena, a
c)
vyloučí z podpory organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů v rámci dotčeného operačního programu nebo plánu uznání na příští rok.
2. Členské státy mohou pozastavit uznání organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů nebo pozastavit platby těmto subjektům, pokud existuje podezření, že se tyto subjekty dopustily podvodného jednání, pokud jde o podporu v působnosti nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 116
Seskupení producentů
1. Na plány uznání uplatňují členské státy obdobně sankce a postihy stanovené v článku 114 nebo 117.
2. Pokud po uplynutí období stanoveného členským státem podle čl. 49 odst. 4 seskupení producentů není uznáno za organizaci producentů, členské státy kromě opatření podle odstavce 1 vyžadují navrácení:
a)
100 % podpory vyplacené seskupení producentů, pokud uznání nebylo možné získat v důsledku úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti seskupení producentů, nebo
b)
50 % podpory vyplacené seskupení producentů ve všech ostatních případech.
Článek 117
Operační program
1. Platby se vypočtou na základě toho, co je shledáno způsobilým.
2. Členské státy prozkoumají žádost o podporu zaslanou příjemcem a stanoví částky, které jsou pro podporu způsobilé. Určí:
a)
částku, jež by se vyplácela příjemci jen na základě jeho žádosti;
b)
částku, jež je splatná příjemci po prozkoumání způsobilosti žádosti.
3. Pokud je částka stanovená podle odst. 2 písm. a) vyšší než částka stanovená podle odst. 2 písm. b) o více než 3 %, uplatňuje se postih. Výše postihu se stanoví jako rozdíl mezi částkami vypočtenými v odst. 2 písm. a) a v odst. 2 písm. b).
Žádný postih se však nepoužije tehdy, pokud organizace producentů nebo seskupení producentů mohou doložit, že nenesou odpovědnost za zahrnutí nezpůsobilé částky.
4. Odstavce 2 a 3 se obdobně použijí na nezpůsobilé výdaje zjištěné během kontrol na místě nebo následných kontrol.
5. Pokud je hodnota produkce uvedené na trh ohlášena a zkontrolována před podáním žádosti o podporu, použijí se tyto ohlášené a schválené hodnoty při stanovování částek podle odst. 2 písm. a) a b).
Článek 118
Sankce po kontrolách prvního stupně při stažení z trhu
Jestliže jsou po kontrole uvedené v článku 108 zjištěny nesrovnalosti týkající se obchodních norem nebo minimálních požadavků podle článku 76, je příjemce povinen:
a)
zaplatit penále ve výši příspěvku Unie, vypočtené na základě množství stažených produktů, které neodpovídají obchodním normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství pro dané stažení menší než 10 % množství oznámených ke stažení podle článku 78 tohoto nařízení;
b)
zaplatit penále ve výši dvojnásobku příspěvku Unie, jsou-li tato množství v rozmezí od 10 % do 25 % oznámených množství, nebo
c)
zaplatit penále ve výši příspěvku Unie za celé oznámené množství podle článku 78, pokud tato množství převyšují 25 % oznámeného množství.
Článek 119
Ostatní sankce použitelné vůči organizacím producentů při stažení z trhu
1. Postihy uvedené v článku 117 se vztahují na podporu, o niž se žádá v případech stažení z trhu, které jsou začleněny do výdajů operačních programů.
2. Výdaje na stažení z trhu se pokládají za nezpůsobilé tehdy, pokud s produkty nenabídnutými k prodeji nebylo naloženo způsobem stanoveným členským státem podle čl. 80 odst. 1, nebo má-li stažení produktu z trhu nebo jeho určení nepříznivý dopad na životní prostředí nebo jakékoli nepříznivé rostlinolékařské důsledky v rozporu s ustanoveními přijatými podle čl. 80 odst. 1.
Článek 120
Sankce použitelné vůči příjemcům stažených produktů
Jsou-li při kontrolách prováděných v souladu s články 108 a 109 zjištěny nesrovnalosti způsobené příjemci stažených produktů, použijí se tyto sankce:
a)
příjemci přestanou být způsobilými pro získání stažených produktů a
b)
příjemci produktů stažených z trhu jsou povinni nahradit hodnotu přijatých produktů a částky na krytí nákladů souvisejících s tříděním, balením a přepravou v souladu s pravidly stanovenými členskými státy.
Sankce podle písmene a) nabývá účinnosti okamžitě a uplatňuje se nejméně po dobu jednoho hospodářského roku. V závislosti na závažnosti nesrovnalosti může být její uplatňování prodlouženo.
Článek 121
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Jestliže je v případě sklízení nezralého ovoce a zeleniny zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
členský stát během ověřování podle čl. 110 odst. 1 druhého pododstavce zjistí, že sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebylo odůvodněno na základě analýzy očekávané situace na trhu v dané době;
b)
plocha ohlášená jako místo sklízení nezralého ovoce a zeleniny není způsobilá pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny, nebo
c)
plocha není plně sklizena nebo produkce nebyla denaturována.
2. Jestliže je v případě nesklízení zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
plocha oznámená jako místo nesklízení není způsobilá pro nesklízení;
b)
již došlo ke sklizni nebo částečné sklizni nebo
c)
došlo k nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo k jakýmkoli nepříznivým rostlinolékařským důsledkům, za něž je odpovědná organizace producentů.
3. Penále uvedené v odstavcích 1 a 2 se použije navíc k veškerým postihům uloženým podle článku 117.
Článek 122
Bránění kontrole na místě
Žádost o podporu je zamítnuta pro dotčenou část příslušných výdajů, pokud organizace producentů, její člen nebo příslušný zástupce zabrání provedení kontroly na místě.
Článek 123
Placení vymáhaných podpor a penále
1. Organizace producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo jiné dotčené subjekty navrátí neoprávněně vyplacenou podporu spolu s úroky a zaplatí penále stanovené v tomto oddíle.
Úroky se vypočítávají:
a)
na základě doby, která uplynula mezi platbou a jejím uhrazením příjemcem;
b)
na základě sazby používané Evropskou centrální bankou na její hlavní operace refinancování, která je zveřejněna v řadě C Úředního věstníku Evropské Unie a platná k datu, k němuž byla provedena neoprávněná výplata, zvýšené o tři procentní body.
2. Vrácená podpora, úroky a uložené penále se zaplatí do Evropského zemědělského záručního fondu.
Článek 124
Oznámování nesrovnalostí
Uplatňováním správních sankcí a postihů a navracením neoprávněně vyplacených částek podle tohoto oddílu není dotčeno oznamování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise (ES) č. 1848/2006 (16).
Oddíl 4
Monitorování a hodnocení operačních programů a vnitrostátních strategií
Článek 125
Společné výkonnostní ukazatele
1. Vnitrostátní strategie i operační programy jsou monitorovány a hodnoceny za účelem posouzení pokroku dosaženého v plnění cílů stanovených pro operační programy a jejich účelnosti a účinnosti s ohledem na tyto cíle.
2. Pokrok, účelnost a účinnost se posuzují prostřednictvím společných výkonnostních ukazatelů uvedených v příloze VIII a vztahujících se k výchozí situaci a finančnímu plnění, výstupům, výsledkům a dopadům prováděných operačních programů.
3. Jestliže to členský stát uzná za vhodné, vnitrostátní strategie stanoví omezený soubor doplňujících ukazatelů konkrétně pro danou strategii, které odrážejí vnitrostátní nebo regionální potřeby, podmínky a cíle specifické pro operační programy prováděné organizacemi producentů. Jsou-li k dispozici, jsou zohledněny rovněž doplňkové ukazatele týkající se environmentálních cílů, které nespadají pod společné výkonnostní ukazatele.
Článek 126
Postupy monitorování a hodnocení operačních programů
1. Organizace producentů zajistí monitorování a hodnocení svých operačních programů prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společných výkonnostních ukazatelů podle článku 125 a případně doplňkových ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
Za tímto účelem zavedou systém shromažďování, evidence a uchovávání údajů sloužících k sestavování uvedených ukazatelů.
2. Cílem monitorování je posouzení pokroku dosaženého při plnění specifických cílů stanovených pro daný operační program. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. Výsledky této činnosti slouží:
a)
k ověřování kvality provádění programu;
b)
k určení všech potřebných změn nebo přezkumu operačního programu za účelem dosažení cílů stanovených pro tento program a zlepšení řízení programu, včetně jeho finančního řízení;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačního programu.
Údaje o výsledcích monitorovacích činností se zahrnou do každé výroční zprávy podle čl. 96 odst. 1, kterou je organizace producentů povinna předložit vnitrostátnímu orgánu pověřenému řízením vnitrostátní strategie.
3. Hodnocení má formu samostatné zprávy o hodnocení v polovině období.
Cílem hodnocení v polovině období, které lze provést s pomocí specializované konzultantské firmy, je prozkoumání stupně využití finančních prostředků, účinnosti a účelnosti operačního programu a posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů programu. K tomuto účelu se použijí společné výkonnostní ukazatele týkající se výchozí situace, výsledků a případně dopadů.
Hodnocení v polovině období může případně zahrnovat i kvalitativní vyhodnocení výsledků a dopadu environmentálních opatření zaměřených na:
a)
zamezení eroze půdy;
b)
omezení používání přípravků na ochranu rostlin nebo lepší hospodaření s těmito přípravky;
c)
ochranu stanovišť a biologickou rozmanitost nebo
d)
ochranu krajiny.
Výsledky tohoto hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality operačních programů řízených organizací producentů;
b)
k určení všech potřebných věcných změn v operačním programu;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačních programů, a
d)
k získání poznatků sloužících ke zlepšení kvality, účinnosti a účelnosti budoucích operačních programů řízených organizací producentů.
Hodnocení v polovině období se uskutečňuje během provádění operačního programu, a to dostatečně včas, aby bylo možné posoudit výsledky hodnocení pro potřeby přípravy následného operačního programu.
Zpráva o hodnocení v polovině období se připojí jako příloha k příslušné výroční zprávě uvedené v čl. 96 odst. 1.
Článek 127
Postupy monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie
1. Monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie se provádí prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společných výkonnostních ukazatelů podle článku 125 a případně doplňkových ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
2. Členské státy zavedou systém shromažďování, evidence a elektronického uchovávání údajů sloužících k sestavování ukazatelů uvedených v článku 125. Za tímto účelem vycházejí z údajů předaných organizacemi producentů a týkajících se monitorování a hodnocení jejich operačních programů.
3. Monitorování je průběžné a jeho cílem je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro dané operační programy. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. K tomuto účelu se použijí údaje předložené organizacemi producentů v rámci výročních zpráv o pokroku v souvislosti s monitorováním a hodnocením jejich operačních programů. Výsledky monitorování se použijí:
a)
k ověřování kvality provádění operačních programů;
b)
k určení všech potřebných změn nebo přezkumu vnitrostátní strategie za účelem dosažení cílů stanovených pro tuto strategii a zlepšení řízení při provádění strategie, včetně finančního řízení operačních programů, a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
4. Cílem hodnocení je posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů stanovených pro vnitrostátní strategii. Provádí se prostřednictvím ukazatelů týkajících se výchozí situace, výsledků a případně dopadů. K tomuto účelu se použijí výsledky monitorování operačních programů a jejich hodnocení v polovině období uvedené ve výročních zprávách o pokroku a závěrečných zprávách předaných organizacemi producentů. Výsledky hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality strategie;
b)
k určení všech potřebných věcných změn ve vnitrostátní strategii a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
Hodnocení zahrnuje hodnocení, jež má být provedeno v roce 2012, ale musí být provedeno včas, aby bylo možné jeho výsledky zahrnout do samostatné hodnotící zprávy, která bude v tomtéž roce připojena k výroční zprávě členského státu uvedené v čl. 97 písm. b). Zpráva prozkoumá míru využití finančních prostředků, účinnost a účelnost prováděných operačních programů a posoudí účinky a dopad těchto programů ve vztahu k cílům stanoveným strategií, a případně také k dalším cílům stanoveným v čl. 103c odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007. Zaměří se na získání poznatků užitečných pro zlepšení kvality budoucích vnitrostátních strategií, a zejména na odhalování možných nedostatků v definování cílů nebo opatření způsobilých pro podporu nebo pro potřebu definování nových nástrojů.
KAPITOLA VI
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 128
Oznámení seznamu hospodářských obvodů
Oznámení seznamu hospodářských obvodů podle čl. 125f odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 zahrnuje veškeré údaje potřebné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 125f odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 129
Oznámení závazných pravidel; reprezentativnost
1. Členský stát při oznamování pravidel, která stanovil jako závazná pro daný produkt a hospodářský obvod podle článku 125 g nařízení (ES) č. 1234/2007, současně uvědomí Komisi:
a)
o organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů, které požádaly o rozšíření pravidel;
b)
o počtu producentů, kteří patří k této organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů, a o celkovém počtu producentů v dotčeném hospodářském obvodu; tyto údaje jsou poskytovány s ohledem na situaci v době podání žádosti o rozšíření;
c)
o celkové produkci v hospodářském obvodu a o produkci uvedené na trh organizací producentů nebo sdružením organizací producentů v posledním hospodářském roce, pro který jsou k dispozici údaje;
d)
o datu, od kterého se pravidla, která mají být rozšířena, použijí na dotčenou organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů, a
e)
o datu, od kterého rozšíření nabývá účinnosti, a době trvání jeho použití.
2. Členské státy určí pro účely stanovení reprezentativnosti ve smyslu čl. 125f odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 pravidla, kterými vylučují:
a)
producenty, jejichž produkce je určena zásadně pro přímý prodej spotřebitelům v hospodářství nebo v pěstitelské oblasti;
b)
přímé prodeje podle písmene a);
c)
produkty dodané ke zpracování podle čl. 125f odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, kromě případů, kdy pro tyto produkty zcela nebo částečně platí příslušná pravidla.
Článek 130
Finanční příspěvky
Pokud členský stát rozhodne podle článku 125i nařízení (ES) č. 1234/2007, že producenti, kteří nepatří do organizací producentů, mají povinnost platit finanční příspěvek, zašle Komisi informace potřebné k posouzení souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku.
K těmto informacím patří zejména základ, ze kterého se příspěvek vypočítá, a jednotková výše tohoto základu, příjemce nebo příjemci a charakter různých nákladů uvedených v článku 125i nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 131
Rozšíření nad rámec jednoho hospodářského roku
Pokud je rozhodnuto použít rozšíření na období delší než jeden hospodářský rok, členské státy ověří pro každý hospodářský rok, že podmínky týkající se reprezentativnosti stanovené v čl. 125f odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 jsou nadále dodržovány po celé období, na které je použito rozšíření.
Pokud členské státy zjistí, že podmínky již nejsou dodržovány, neprodleně zruší rozšíření s účinností od začátku následujícího hospodářského roku.
Členské státy o každém zrušení neprodleně uvědomí Komisi a ta tyto informace zveřejní prostředky, jež uzná za vhodné.
Článek 132
Ovoce prodané na stromě; odběratelé
1. V případech, kdy producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, prodají ovoce na stromě, je odběratel za účelem dosažení souladu s předpisy uvedenými v bodě 1 písm. e), bodě 1 písm. f) a v bodě 3 přílohy XVIa nařízení (ES) č. 1234/2007 považován za producenta tohoto ovoce.
2. Příslušné členské státy mohou rozhodnout, že pravidla uvedená v příloze XVIa nařízení (ES) č. 1234/2007 s výjimkou těch, která jsou uvedena v odstavci 1, mohou být závazná pro odběratele, pokud odpovídají za správu dotčené produkce.
HLAVA IV
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Oddíl 1
Režim vstupní ceny
Článek 133
Oblast působnosti a definice
1. Tento oddíl stanoví pravidla pro použití článku 140a nařízení (ES) č. 1234/2007.
2. Pro účely tohoto oddílu:
a)
„šarží“ se rozumí zboží předložené v rámci celního prohlášení o propuštění do volného oběhu, které má platnost pouze pro zboží téhož původu jednoho kódu KN, a
b)
„dovozcem“ se rozumí deklarant ve smyslu čl. 4 odst. 18 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (17).
Článek 134
Oznámení cen a množství dovezených produktů
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XVI části A, pro každý tržní den a každý původ oznámí členské státy Komisi nejpozději do 12:00 hodin (bruselského času) následujícího pracovního dne:
a)
průměrné reprezentativní ceny produktů dovezených ze třetích zemí a prodaných na reprezentativních dovozních trzích podle článku 135 a významné ceny zjištěné na jiných trzích u velkého množství dovezených produktů, nebo nejsou-li k dispozici žádné ceny na reprezentativních trzích, významné ceny dovezených produktů zjištěné na jiných trzích, a
b)
celkové množství, které se vztahuje k cenám uvedeným v písmenu a).
Jestliže je celkové množství uvedené v písmenu b) nižší než jedna tuna, příslušné ceny se Komisi neoznamují.
2. Ceny uvedené v odst. 1 písm. a) se zaznamenávají:
a)
u každého z produktů uvedených v příloze XVI části A;
b)
u každé z dostupných odrůd a velikostí a
c)
na úrovni dovozce/velkoobchodník nebo velkoobchodník/maloobchodník, nejsou-li k dispozici ceny na úrovni dovozce/velkoobchodník.
Z těchto cen se odečtou tyto částky:
a)
obchodní rozpětí ve výši 15 % pro obchodní centra v Londýně, Milánu a Rungisu a ve výši 8 % pro ostatní obchodní centra a
b)
náklady na dopravu a pojištění v rámci celního území Unie.
Pro náklady na dopravu a pojištění, které je nutno odečíst podle druhého pododstavce, mohou členské státy stanovit standardní částky odpočtu. Tyto standardní částky a metody jejich výpočtu se neprodleně oznámí Komisi.
3. Pokud jsou ceny zaznamenané v souladu s odstavcem 2 zjištěny na úrovni velkoobchodník/maloobchodník, nejprve se sníží o 9 % s ohledem na obchodní rozpětí velkoobchodníka a poté o částku 0,7245 EUR na 100 kg s ohledem na náklady na manipulaci a daně a poplatky na trhu.
4. U produktů uvedených v příloze XVI části A, na které se vztahuje zvláštní obchodní norma, se za reprezentativní považují:
a)
ceny produktů I. třídy jakosti za předpokladu, že množství v této třídě představují alespoň 50 % z celkového množství na trhu;
b)
ceny produktů I. třídy jakosti doplněné, pokud produkty této třídy představují méně než 50 % z celkového množství, o ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti tak, aby dohromady představovaly 50 % celkového množství uvedeného na trh;
c)
ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti, nejsou-li produkty I. třídy jakosti k dispozici, pokud není rozhodnuto, že se na ně použije vyrovnávací koeficient, jestliže tyto produkty nejsou v důsledku produkčních podmínek u produktů dotčeného původu obvykle a tradičně uváděny na trh v I. třídě jakosti v důsledku jejich jakostních znaků.
Vyrovnávací koeficient uvedený v písm. c) prvního pododstavce se použije na ceny, z nichž byly odečteny částky uvedené v odstavci 2.
U produktů uvedených v příloze XVI části A, na které se nevztahuje zvláštní obchodní norma, se za reprezentativní považují ceny produktů splňujících všeobecnou obchodní normu.
Článek 135
Reprezentativní trhy
Členské státy uvědomí Komisi o obvyklých tržních dnech na trzích uvedených v příloze XVII, které se považují za reprezentativní trhy.
Článek 136
Paušální dovozní hodnoty
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XVI části A a pro každý původ Komise stanoví každý pracovní den paušální dovozní hodnotu, která se rovná váženému průměru reprezentativních cen podle článku 134, od nichž je odečtena paušální částka 5 EUR na 100 kg a valorická cla.
2. Pokud je pro produkty a období použití uvedené v příloze XVI části A stanovena paušální dovozní hodnota v souladu s tímto oddílem, nepoužije se jednotková cena podle čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (18). Nahradí se paušální dovozní hodnotou podle odstavce 1.
3. Pokud pro produkt určitého původu není v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, použije se průměr paušálních dovozních hodnot platných pro daný produkt.
4. Během období použití stanovených v příloze XVI část A zůstávají paušální dovozní hodnoty v platnosti, dokud nejsou změněny. Přestávají však platit, pokud není Komisi po sedm po sobě následujících tržních dnů oznámena žádná průměrná reprezentativní cena.
Jestliže podle prvního pododstavce není pro daný produkt v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, rovná se paušální dovozní hodnota platná pro uvedený produkt jeho poslední průměrné paušální dovozní hodnotě.
5. Odchylně od odstavce 1 není s účinností od prvního dne období použití uvedených v příloze XVI části A v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, pokud ji není možné vypočítat.
6. Reprezentativní ceny v eurech se převádějí s pomocí reprezentativního tržního kurzu vypočítaného pro daný den.
7. Paušální dovozní hodnoty vyjádřené v eurech zveřejní Komise způsobem, jaký uzná za vhodný.
Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XVI části A zařazeny do společného celního sazebníku, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Unie, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době přijetí celního prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu. Pokud výše uvedené ceny převyšují o více než 8 % paušální dovozní hodnotu platnou pro dotčený produkt v době přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, dovozce musí složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty podléhat, rovná částce cla, kterou by dovozce zaplatil, kdyby byl dotčený produkt zařazen na základě dotčené paušální dovozní hodnoty, nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotčené dovezené produkty. V tomto případě se clo odečte podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě paušální dovozní hodnoty platné pro dotčenou šarži, nebo
c)
paušální dovozní hodnotě vypočítané v souladu s článkem 136 tohoto nařízení.
2. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XVI části B zařazeny do společného celního sazebníku, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Unie, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době přijetí celního prohlášení. Mají-li celní orgány za to, že musí být vyžadována jistota podle článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí dovozce složit jistotu, která se rovná maximální částce cla platného pro dotčený produkt, nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotčené dovezené produkty. V tomto případě se clo odečte podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V tom případě musí dovozce složit jistotu uvedenou v článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná maximální částce cla platného pro dotčený produkt.
3. Jestliže je vstupní cena vypočtena na základě ceny FOB produktů v zemi původu, vypočte se celní hodnota na základě příslušného prodeje za tuto cenu.
Jestliže je vstupní cena vypočtena v souladu s některým z postupů stanovených v odst. 1 písm. b) nebo c) nebo odst. 2 písm. b), vypočte se celní hodnota na stejném základě jako vstupní cena.
4. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) nebo odst. 2 písm. a), nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. b). Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 5.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách prodeje.
V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
5. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 4 mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
6. Pokud příslušné orgány při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
Oddíl 2
Dodatečná dovozní cla
Článek 138
Oblast působnosti a definice
1. Dodatečné dovozní clo podle čl. 141 odst. 1 nařízení (ES) č. 1234/2007 (dále jen „dodatečné clo“) může být použito na produkty a období uvedené v příloze XVIII za podmínek stanovených v tomto oddílu.
2. Spouštěcí hodnoty pro dodatečná cla jsou uvedeny v seznamu v příloze XVIII.
Článek 139
Oznámení objemů
1. U každého produktu uvedeného v příloze XVIII a během vyznačených období oznámí členské státy Komisi údaje týkající se objemů produktů propuštěných do volného oběhu, přičemž použijí metodu pro dohled nad preferenčními dovozy uvedenou v článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Toto oznámení o objemech produktů propuštěných do volného oběhu během předchozího týdne musí být učiněno každý týden ve středu nejpozději do 12:00 hodin (bruselského času).
2. Celní prohlášení pro propuštění do volného oběhu v případě produktů v působnosti tohoto oddílu, která celní orgány mohou přijmout na žádost dovozce a která neobsahují některé údaje uvedené v příloze 37 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí kromě údajů uvedených v článku 254 uvedeného nařízení obsahovat údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotčených produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije zjednodušené celní prohlášení podle článku 260 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí zjednodušená celní prohlášení obsahovat kromě ostatních požadavků údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotčených produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije místní celní řízení podle článku 263 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí sdělení celním orgánům uvedené v čl. 266 odst. 1 uvedeného nařízení obsahovat veškeré nezbytné údaje pro identifikaci zboží a také vyznačení čisté hmotnosti (v kg) dotčených produktů.
Ustanovení čl. 266 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2454/93 se na dovozy produktů v působnosti tohoto oddílu nepoužije.
Článek 140
Vybírání dodatečného cla
1. Pokud se zjistí, že u jednoho z produktů v jednom z období uvedených v příloze XVIII překračuje množství uvedené do volného oběhu odpovídající spouštěcí objem, uloží Komise dodatečné clo kromě případů, kdy je nepravděpodobné, že by dovozy narušily trh Unie, nebo kdyby účinky nebyly s ohledem na zamýšlený cíl přiměřené.
2. Dodatečné clo se vybírá z množství uvedeného do volného oběhu po datu uložení uvedeného cla za předpokladu, že:
a)
z jeho sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 137 vyplývá uložení nejvyšších specifických cel, která se vztahují na dovážené produkty daného původu;
b)
produkty jsou dovezeny v době uložení dodatečného cla.
Článek 141
Výše dodatečného cla
Dodatečné clo uložené podle článku 140 se rovná jedné třetině cla, které je pro daný produkt stanoveno v souladu se společným celním sazebníkem.
U dovážených produktů, na něž se vztahují celní preference spojené s valorickým clem, se dodatečné clo rovná jedné třetině specifického cla pro daný produkt, pokud se použije čl. 140 odst. 2.
Článek 142
Výjimky z dodatečného cla
1. Dodatečné clo se neuloží na:
a)
zboží dovezené v rámci celních kvót uvedených v příloze 7 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (19) (dále jen „kombinovaná nomenklatura“);
b)
zboží dopravované do Unie podle odstavce 2.
2. Za zboží dopravované do Unie se považuje zboží, které:
a)
opustilo zemi původu před rozhodnutím o uložení dodatečného cla a
b)
převáží se s přepravním dokladem platným pro přepravu z místa nakládky v zemi původu do místa vykládky v Unii, který byl vystaven ještě před uložením uvedeného dodatečného cla.
3. Zúčastněné strany uspokojivě prokážou celním orgánům, že podmínky uvedené v odstavci 2 byly splněny.
Celní orgány však mohou mít za to, že vyvážené produkty opustily zemi původu přede dnem uložení dodatečného cla, pokud je předložen některý z těchto dokladů:
a)
u lodní přepravy lodní náložný list, z něhož vyplývá, že nakládka byla provedena před tímto dnem,
b)
u železniční přepravy náložný list, který byl orgánem železnice země původu přijat před tímto dnem;
c)
u silniční přepravy přepravní smlouva (CMR) nebo jiný tranzitní dokument vystavený v zemi původu před tímto dnem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami v oblasti tranzitu Unie nebo společného tranzitu;
d)
u letecké přepravy letecký náložný list, z něhož vyplývá, že letecká společnost přijala produkty před tímto dnem.
HLAVA V
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 143
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Unie, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 1234/2007 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Unie.
Zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy, vnitrostátním rámcem nebo vnitrostátní strategií;
b)
příslušné orgány členského státu odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol a aby
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení z jiných režimů Unie nebo vnitrostátních režimů.
Článek 144
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v tomto nařízení nebo v nařízení (ES) č. 1234/2007, zajistí členské státy, aby byly v případě nesrovnalostí ve vztahu k požadavkům uvedeným v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007 použity sankce na vnitrostátní úrovni, které musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Unie.
Článek 145
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007, neprovádí se žádná platba ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořily podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb, a získaly tak výhodu, která je v rozporu s cíli dotčeného režimu podpor.
Článek 146
Oznámení
1. Členské státy určí jeden příslušný orgán nebo subjekt odpovědný za plnění oznamovací povinnosti ohledně:
a)
organizací producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů podle článku 97 tohoto nařízení;
b)
produkčních cen ovoce a zeleniny na vnitřním trhu podle článku 98 tohoto nařízení;
c)
cen a množství produktů dovezených ze třetích zemí a prodaných na reprezentativních dovozních trzích podle článku 134 tohoto nařízení;
d)
dovážených objemů produktů uvolněných do volného oběhu podle článku 139 tohoto nařízení.
2. Členské státy oznámí Komisi, které příslušné orgány a subjekty určily, a kontakty na ně, včetně veškerých změn těchto údajů.
Seznam určených orgánů nebo subjektů, včetně jejich názvů a adres, se zpřístupní členským státům a veřejnosti všemi vhodnými prostředky za pomoci informačních systémů zavedených Komisí, včetně zveřejnění na internetu.
3. Aniž by byla dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, členské státy předkládají všechna oznámení určená Komisi podle tohoto nařízení elektronicky přes informační systém, který příslušným orgánům a subjektům členských států zpřístupní Komise, a to ve formátu, který Komise stanoví.
Oznámení, které nebyla předložena stanoveným způsobem a ve stanoveném formátu podle prvního pododstavce, mohou být pokládána za nepředložená, aniž je dotčen odstavec 5.
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly schopny dodržet lhůty pro oznámení stanovená v tomto nařízení.
5. Jestliže členský stát nepředloží oznámení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo pokud se oznámení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (20), pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, a to do až doby, kdy je oznámení předloženo správně.
Článek 147
Zjevné omyly
Veškeré oznámení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1234/2007, včetně žádostí o podporu, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán členského státu zjistí zjevné chyby.
Článek 148
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Jestliže má být v souladu s tímto nařízením nebo nařízením (ES) č. 1234/2007 uložena sankce či penále nebo odňata výhoda nebo uznání, nejsou takové sankce či penále uloženy nebo odnětí provedeno v případech vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu článku 31 nařízení (ES) č. 73/2009.
Případ vyšší moci však musí být včetně příslušných důkazů, uspokojivě doložených příslušnému orgánu členského státu, oznámen orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je dotčená osoba schopna tak učinit.
Článek 149
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1580/2007 se zrušuje.
Článek 134 nařízení (ES) č. 1580/2007 však zůstává použitelný až do 31. srpna 2011.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XIX.
Článek 150
Přechodná ustanovení
1. Operační programy, které využívají čl. 203 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007, mohou pokračovat až do konce za předpokladu, že jsou v souladu s pravidly platnými před 1. lednem 2008.
2. Pravidly týkajícími se minimálních vlastností surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových výrobků, která zůstávají v platnosti pro suroviny sklizené na území členských států, jež využívají přechodného opatření uvedeného odstavce, jsou pro účely čl. 203a odst. 6 nařízení (ES) č. 1234/2007, kromě příslušných obchodních norem uvedených v hlavě II tohoto nařízení, pravidla obsažená v nařízeních Komise uvedených v příloze XX.
3. Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96, které nadále využívají výhod spojených s přijetím podle čl. 203a odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, pro seskupení producentů mimo členské státy, které ke Společenství přistoupily dne 1. května 2004 nebo později, a mimo nejvzdálenější regiony Unie podle článku 349 Smlouvy nebo menší ostrovy v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1405/2006 (21) jsou financovány podle čl. 103a odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96, které využívaly výhod čl. 14 odst. 7 uvedeného nařízení a nadále využívají výhod spojených s přijetím podle čl. 203a odst. 4 nařízení (ES) č. 1234/2007, jsou financovány podle čl. 103a odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1234/2007.
4. V případě potřeby upraví členské státy své vnitrostátní strategie nejpozději do 15. září 2011 tak, aby:
a)
řádně odůvodnily, jaká vzdálenost se považuje za „značnou“ podle čl. 50 odst. 7 písm. b);
b)
stanovily maximální procentní podíl ročních výdajů v rámci operačního programu, které mají být vynaloženy na akce spojené s nakládáním s obaly šetrným k životnímu prostředí podle čl. 60 odst. 4 druhého pododstavce.
5. Operační programy schválené před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost mohou pokračovat až do konce, aniž by byl dodržen maximální procentní podíl podle čl. 60 odst. 4 druhého pododstavce.
Článek 151
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. června 2011.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 543/2011
2011 m. birželio 7 d.
kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) (1), ypač į jo 3 straipsnio antrą pastraipą, 103h straipsnį, 121 straipsnio a punktą, 127 ir 134 straipsnius, 143 straipsnio b punktą, 148 ir 179 straipsnius, 192 straipsnio 2 dalį, 194 straipsnį ir 203a straipsnio 8 dalį kartu su jo 4 straipsniu,
kadangi:
(1)
Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 nustatytas bendras žemės ūkio rinkų organizavimas, apimantis vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorius.
(2)
Vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taikomos įgyvendinimo taisyklės nustatytos 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1580/2007, nustatančiame Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles (2). Tas reglamentas buvo keletą kartų iš dalies keičiamas. Siekiant aiškumo reikėtų į naują reglamentą įtraukti visas įgyvendinimo taisykles ir pakeitimus, kuriuos būtina padaryti atsižvelgiant į patirtį, ir panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007.
(3)
Reikėtų nustatyti vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorių produktų prekybos metus. Kadangi šiuose sektoriuose nebetaikoma jokių pagalbos schemų pagal atitinkamų produktų derliaus nuėmimo ciklą, visi prekybos metai gali būti suderinti, kad atitiktų kalendorinius metus.
(4)
Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose Komisija įgaliojama nustatyti prekybos standartus, taikomus atitinkamai vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose. Pagal to reglamento 113a straipsnio 1 dalį vaisiai ir daržovės, kurie skirti švieži parduoti vartotojui, gali būti parduodami tik nepažeisti, nesugedę ir geros bei tinkamos prekinės kokybės, ir jei yra nurodyta kilmės šalis. Siekiant, kad ši nuostata būtų įgyvendinama vienodai, reikėtų nustatyti visų šviežių vaisių ir daržovių bendrąjį prekybos standartą ir išsamius jo taikymo duomenis.
(5)
Reikėtų priimti specialiuosius prekybos standartus, taikytinus produktams, kurių prekybos standartą, kaip matyti atlikus to standarto reikalingumo vertinimą, reikėtų priimti, visų pirma atsižvelgiant į tai, kurių produktų parduodama daugiausiai (pagal vertę), remiantis Europos Komisijos referencinės duomenų bazės Comext duomenimis apie tarptautinę prekybą.
(6)
Kad būtų išvengta nereikalingų prekybos kliūčių, jei atskiriems produktams turi būti nustatyti specialieji prekybos standartai, tie standartai turėtų atitikti nustatytuosius Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JTEEK) priimtuose standartuose. Jei Sąjungos lygmeniu nėra priimta jokio specialiojo prekybos standarto, tais atvejais, kai produktų turėtojas gali įrodyti, kad produktai atitinka kurį nors taikomą JTEEK standartą, laikoma, kad tie produktai atitinka bendrąjį prekybos standartą.
(7)
Turėtų būti numatytos prekybos standartų taikymo išimtys ir atleidimas nuo jų taikymo vykdant tam tikras operacijas, kurios yra labai nedidelės apimties ir (arba) specifinės arba vykdomos paskirstymo grandinės pradžioje, arba džiovintų vaisių bei daržovių ir perdirbti skirtų produktų atveju. Kadangi kai kurie produktai natūraliai bręsta ir yra linkę gesti, jie galėtų būti kiek mažesnio šviežumo ir kiek pavytę, jei tie produktai nėra ekstra klasės. Tam tikriems produktams, kurie paprastai parduodami pažeisti, turėtų būti netaikomas bendrasis prekybos standartas, pagal kurį būtų reikalaujama juos parduoti nepažeistus.
(8)
Prekybos standartuose numatytus informacinius duomenis reikėtų aiškiai nurodyti ant pakuotės ir (arba) etiketės. Siekiant išvengti sukčiavimo ir vartotojų klaidinimo atvejų, standartuose numatyti informaciniai duomenys vartotojams turėtų būti prieinami prieš perkant, ypač nuotolinės prekybos atveju, nes patirtis rodo, kad esama sukčiavimo rizikos ir standartuose numatytos vartotojų apsaugos vengimo.
(9)
Atsižvelgiant į tam tikrų vartotojų poreikius, rinkai vis dažniau pateikiama pakuočių su įvairių rūšių vaisiais ir daržovėmis. Vykdant sąžiningą prekybą būtina, kad vienoje pakuotėje parduodami vaisiai ir daržovės būtų vienodos kokybės. Vienodą produktų, kurių Sąjungos standartai nepatvirtinti, kokybę galima užtikrinti bendromis nuostatomis. Turėtų būti nustatyti ženklinimo reikalavimai, taikomi toje pačioje pakuotėje esantiems įvairių rūšių vaisių ir daržovių mišiniams. Jie turėtų būti ne tokie griežti kaip prekybos standartuose nustatyti reikalavimai, visų pirma siekiant atsižvelgti į tai, kiek etiketėje yra vietos.
(10)
Siekiant užtikrinti, kad patikros būtų atliekamos tinkamai ir veiksmingai, sąskaitose faktūrose ir su jomis pateikiamuose dokumentuose, išskyrus vartotojams skirtus dokumentus, turėtų būti nurodyta tam tikra pagrindinė prekybos standartuose nurodyta informacija.
(11)
Kad būtų galima vykdyti rizikos analize grindžiamas atrankines patikras, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 4 dalyje, būtina nustatyti išsamias tokių patikrų vykdymo taisykles. Visų pirma reikėtų pabrėžti rizikos vertinimo vaidmenį atrenkant tikrintinus produktus.
(12)
Kiekviena valstybė narė turėtų paskirti kontrolės įstaigas, atsakingas už visuose prekybos etapuose atliekamas atitikties reikalavimams patikras. Viena iš šių įstaigų turėtų būti atsakinga už ryšius su visomis kitomis paskirtomis įstaigomis ir jų veiklos tarpusavio koordinavimą.
(13)
Kadangi žinios apie prekiautojus ir jų pagrindinius duomenis yra būtina priemonė valstybėms narėms atliekant analizę, būtina kiekvienoje valstybėje narėje sukurti prekiautojų vaisiais ir daržovėmis duomenų bazę. Siekiant užtikrinti, kad nuostatos būtų taikomos visiems prekybos grandinės dalyviams, taip pat dėl teisinio tikrumo reikėtų nustatyti išsamią prekiautojo apibrėžtį.
(14)
Atitikties patikros turėtų būti atliekamos ėminių atrankos būdu ir turėtų būti tikrinami visų pirma tie prekiautojai, kurie, labiausiai tikėtina, gali turėti standartų neatitinkančių prekių. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinių rinkų ypatumus, turėtų nustatyti taisykles, pagal kurias būtų nustatomas konkrečių kategorijų prekiautojų patikrų prioritetiškumas. Siekiant skaidrumo apie tas taisykles turėtų būti pranešama Komisijai.
(15)
Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad į trečiąsias valstybes eksportuojami vaisiai ir daržovės atitiktų prekybos standartus, ir patvirtinti atitiktį pagal Ženevos protokolą dėl šviežių vaisių bei daržovių ir sausų bei džiovintų vaisių standartizavimo, sudarytą JTEEK pagal Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) tarptautinių standartų taikymo vaisiams ir daržovėms programą.
(16)
Iš trečiųjų valstybių importuojami vaisiai ir daržovės turėtų atitikti prekybos standartus arba jiems lygiaverčius standartus. Todėl prieš įvežant šias prekes į Sąjungos muitų teritoriją turi būti patikrinta jų atitiktis reikalavimams, išskyrus mažų partijų, kurios, kontrolės įstaigų nuomone, nekelia didelio pavojaus. Kai kuriose trečiosiose valstybėse, suteikiančiose pakankamas atitikties garantijas, produktų atitikties patikras prieš eksportą gali atlikti tų trečiųjų valstybių kontrolės įstaigos. Jei taikoma ši pasirinktis, valstybės narės turėtų reguliariai tikrinti trečiųjų valstybių kontrolės įstaigų prieš eksportą atliekamų patikrų veiksmingumą ir kokybę.
(17)
Nereikalaujama, kad perdirbti skirti vaisiai ir daržovės atitiktų prekybos standartus, todėl reikėtų užtikrinti, kad jie nebūtų parduodami šviežių produktų rinkoje. Tokius produktus reikėtų tinkamai paženklinti etiketėmis.
(18)
Vaisių ir daržovių, kurių atitiktis prekybos standartams tikrinama, patikros turėtų būti tokios pačios visuose prekybos etapuose. Šiuo tikslu reikėtų vadovautis JTEEK rekomenduojamomis tikrinimo gairėmis, atitinkančiomis susijusias EBPO rekomendacijas. Tačiau reikėtų nustatyti specialią patikrų vykdymo mažmeninės prekybos etape tvarką.
(19)
Reikėtų nustatyti nuostatas dėl gamintojų organizacijų pripažinimo, susijusio su prašomais produktais. Kai prašoma tik su perdirbti skirtais produktais susijusio pripažinimo, turėtų būti užtikrinama, kad tie produktai iš tiesų bus pristatyti perdirbti.
(20)
Norint padėti siekti vaisių ir daržovių sektoriuje taikomos tvarkos tikslų ir užtikrinti darnų bei veiksmingą gamintojų organizacijų darbą, reikėtų siekti kuo didesnio gamintojų organizacijų vidinio stabilumo. Todėl turėtų būti nustatytas trumpiausias gamintojo narystės gamintojų organizacijoje laikotarpis. Valstybėms narėms reikėtų leisti pačioms nustatyti pranešimo laikotarpius ir datas, nuo kurių įsigalioja narystės atsisakymas.
(21)
Pagrindinė ir svarbiausia gamintojų organizacijos veikla turėtų būti susijusi su pasiūlos koncentravimu ir prekyba. Tačiau gamintojų organizacijoms reikėtų leisti dalyvauti ir kitoje komercinėje arba nekomercinėje veikloje.
(22)
Reikėtų skatinti gamintojų organizacijų bendradarbiavimą, leidžiant, kad vaisių ir daržovių, perkamų tik iš kitos pripažintos gamintojų organizacijos, prekyba būtų neįtraukiama nei į pagrindinės, nei į kitos veiklos skaičiavimus. Jei gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas susijęs su produktu, kuriam gaminti būtinas apsirūpinimas techninėmis priemonėmis, jai turėtų būti leista tomis priemonėmis apsirūpinti per savo narius, patronuojamąsias įmones, arba užsakomosiomis paslaugomis.
(23)
Gamintojų organizacijos gali turėti akcijų patronuojamosiose įmonėse, kurios padeda didinti jų narių produkcijos pridėtinę vertę. Reikėtų nustatyti tokios parduodamos produkcijos vertės apskaičiavimo taisykles. Pasibaigus pereinamajam prisitaikymo laikotarpiui, tokių patronuojamųjų įmonių pagrindinė veikla turėtų būti tokia pati kaip ir gamintojų organizacijos.
(24)
Turėtų būti nustatytos išsamios Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 numatytų gamintojų organizacijų asociacijų, tarpvalstybinių gamintojų organizacijų ir tarpvalstybinių gamintojų organizacijų asociacijų pripažinimo ir veikimo taisyklės. Siekiant nuoseklumo jos turėtų būti kuo panašesnės į gamintojų organizacijoms nustatytas taisykles.
(25)
Siekiant palengvinti pasiūlos koncentraciją, reikėtų skatinti esamas gamintojų organizacijas jungtis į naujas organizacijas, nustatant tokių susijungusių organizacijų veiklos programų sujungimo taisykles.
(26)
Paisant principų, pagal kuriuos gamintojai turi savo iniciatyva įkurti gamintojų organizaciją ir kruopščiai ją tikrinti, valstybėms narėms turėtų būti leista nustatyti sąlygas, kuriomis kiti fiziniai ar juridiniai asmenys priimami gamintojų organizacijos ir (arba) gamintojų organizacijų asociacijos nariais.
(27)
Siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijos iš tiesų atstovautų mažiausiam gamintojų skaičiui, valstybės narės turėtų imtis priemonių užtikrinti, kad narių, pagaminančių didžiąją dalį gamintojų organizacijos produkcijos, mažuma negalėtų neleistinai dominuoti jos valdyme ir veikloje.
(28)
Siekiant atsižvelgti į įvairias gamybos ir prekybos aplinkybes Sąjungoje, valstybės narės turėtų nustatyti tam tikras sąlygas, kuriomis pripažinimo planą pateikusioms gamintojų grupėms būtų suteikiamas išankstinis pripažinimas.
(29)
Skatinant steigti stabilias gamintojų organizacijas, galinčias darniai padėti siekti vaisių ir daržovių sektoriuje taikomos tvarkos tikslų, išankstinis pripažinimas turėtų būti suteikiamas tik toms gamintojų grupėms, kurios gali įrodyti savo gebėjimą per nurodytą laikotarpį įvykdyti visus pripažinimo reikalavimus.
(30)
Reikėtų numatyti nuostatas dėl informacijos, kurią gamintojų grupės privalo pateikti pripažinimo plane. Kad gamintojų grupės galėtų geriau laikytis pripažinimo sąlygų, reikėtų leisti keisti pripažinimo planus. Šiuo tikslu reikėtų numatyti nuostatas, pagal kurias valstybės narės galėtų reikalauti, kad gamintojų grupės imtųsi taisomųjų priemonių ir taip užtikrintų savo plano įgyvendinimą.
(31)
Gamintojų grupė gali įvykdyti pripažinimo sąlygas prieš užbaigdama pripažinimo planą. Reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią tokioms grupėms būtų leista pripažinimo paraiškas pateikti kartu su veiklos programų projektais. Siekiant nuoseklumo tokio pripažinimo suteikimas gamintojų grupei turi reikšti jos pripažinimo plano užbaigimą, ir turėtų būti nutraukta teikiama pagalba. Tačiau, atsižvelgiant į daugiametį investicijų finansavimą, investicijas, už kurias gali būti skiriama investicinė pagalba, turėtų būti įmanoma perkelti į veiklos programas.
(32)
Kad būtų lengviau teisingai taikyti pagalbos sistemą gamintojų grupių kūrimosi ir administracinės veiklos išlaidoms padengti, teikiama pagalba turėtų būti fiksuoto dydžio. Siekiant neviršyti biudžeto ribų, turėtų būti nustatyta didžiausia tokios fiksuoto dydžio pagalbos suma. Be to, atsižvelgiant į nevienodus skirtingo dydžio gamintojų grupių finansinius poreikius, ši didžiausia suma turėtų būti koreguojama pagal gamintojų grupių parduodamos produkcijos vertę.
(33)
Siekiant nuoseklumo ir sklandaus perėjimo prie pripažintos gamintojų grupės statuso, gamintojų grupėms turėtų būti taikomos tos pačios su pagrindine veikla ir parduodamos produkcijos verte susijusios taisyklės kaip ir gamintojų organizacijoms.
(34)
Siekiant atsižvelgti į naujų gamintojų grupių finansinius poreikius ir užtikrinti, kad susijungimų atveju pagalbos schema būtų taikoma tinkamai, turėtų būti numatyta galimybė skirti pagalbą po susijungimo atsiradusioms gamintojų grupėms.
(35)
Siekiant palengvinti naudojimąsi veiklos programų paramos schema, reikėtų aiškiai apibrėžti gamintojų organizacijų parduodamą produkciją, taip pat nustatyti, į kuriuos produktus galima atsižvelgti, ir prekybos etapą, kuriame reikėtų apskaičiuoti produkcijos vertę. Kontrolės tikslais ir siekiant supaprastinimo, apskaičiuojant perdirbti skirtų vaisių ir daržovių vertę tikslinga naudoti fiksuotą dydį, kurį nustatant atsižvelgiama į pagrindinio produkto, t. y. perdirbti skirtų vaisų ir daržovių, vertę ir į veiklą, kuri nėra tikroji perdirbimo veikla. Kadangi įvairiose produktų grupėse vaisių ir daržovių, reikalingų perdirbtiems vaisiams ir daržovėms gaminti, kiekis labai skiriasi, į tuos skirtumus turėtų būti atsižvelgiama nustatant taikytinus fiksuotus dydžius. Perdirbti skirtų vaisių ir daržovių, kurie perdirbami į perdirbtas aromatines žoles ir maltą papriką, atveju, kai reikia apskaičiuoti perdirbti skirtų vaisių ir daržovių vertę, taip pat tikslinga naudoti fiksuotą dydį, kuris grindžiamas tik pagrindinio produkto verte. Turėtų būti nustatyti ir papildomi tinkamos parduoti produkcijos apskaičiavimo metodai metinių svyravimų arba nepakankamų duomenų atveju. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui pagalbos schema, gamintojų organizacijoms programos laikotarpiu paprastai neturėtų būti leidžiama keisti referencinių laikotarpių nustatymo metodikos.
(36)
Siekiant užtikrinti, kad nauja parduodamos perdirbti skirtų vaisių ir daržovių produkcijos vertės apskaičiavimo sistema būtų pradėta taikyti sklandžiai, naujasis skaičiavimo metodas neturėtų būti taikomas iki 2010 m. sausio 20 d. patvirtintoms veiklos programoms, nepanaikinant galimybės tas veiklos programas iš dalies keisti pagal Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 65 ir 66 straipsnius. Dėl tos pačios priežasties veiklos programų, kurios patvirtintos po minėtos datos, referenciniu laikotarpiu parduotos produkcijos vertė turėtų būti apskaičiuojama pagal naująsias taisykles.
(37)
Siekiant užtikrinti, kad pagalba būtų naudojama tinkamai, reikėtų nustatyti veiklos fondų valdymo ir narių finansinių įnašų taisykles, kurios turėtų būti kuo lankstesnės su sąlyga, kad visi gamintojai galėtų pasinaudoti veiklos fondu ir demokratiškai dalyvauti priimant sprendimus dėl jo lėšų naudojimo.
(38)
Reikėtų priimti nuostatas dėl darnioms veiklos programoms skirtos nacionalinės strategijos ir aplinkosaugos veiksmų nacionalinės sistemos taikymo srities bei struktūros. Siekiama kuo geriau paskirstyti finansinius išteklius ir gerinti strategijos kokybę.
(39)
Siekiant sudaryti kompetentingoms institucijoms sąlygas tinkamai įvertinti informaciją ir į veiklos programas įtrauktinas arba neįtrauktinas priemones ir veiklą, reikėtų nustatyti veiklos programų pateikimo ir patvirtinimo tvarką, įskaitant terminus. Kadangi programos administruojamos metiniais laikotarpiais, reikėtų numatyti, kad iki tam tikros datos nepatvirtintos programos būtų atidedamos vieneriems metams.
(40)
Turėtų būti nustatyta kitų metų veiklos programų kasmetinio keitimo tvarka, kad programos galėtų būti koreguojamos atsižvelgiant į visas naujas sąlygas, kurių nebuvo galima numatyti pateikiant programas. Be to, turėtų būti numatyta galimybė kiekvienais programos vykdymo metais keisti priemones ir veiklos fondo sumas. Siekiant užtikrinti, kad būtų išlaikyti patvirtintų programų bendrieji tikslai, visiems tokiems pakeitimams turėtų būti taikomos valstybių narių nustatomos tam tikros ribos ir sąlygos, įskaitant privalomą kompetentingų institucijų informavimą apie pakeitimus.
(41)
Siekiant finansinio saugumo ir teisinio tikrumo, reikėtų sudaryti operacijų ir išlaidų, kurios negali būti įtrauktos į veiklos programas, sąrašą.
(42)
Kai investuojama į privačius ūkius, siekiant užkirsti kelią nepagrįstam privačios šalies, nutraukusios ryšius su organizacija investicijos naudojimo laikotarpiu, praturtėjimui, reikėtų numatyti nuostatas, kuriomis leidžiama organizacijoms susigrąžinti likutinę investicijos vertę, neatsižvelgiant į tai, ar tokia investicija priklauso organizacijos nariui ar organizacijai.
(43)
Siekiant užtikrinti, kad pagalbos schema būtų taikoma tinkamai, turėtų būti nustatyta į pagalbos paraiškas įtrauktina informacija ir pagalbos išmokėjimo tvarka. Siekiant išvengti su grynųjų pinigų srautais susijusių sunkumų, gamintojų organizacijoms turėtų būti suteikta galimybė pasinaudoti išankstinių išmokų su tinkamais užstatais sistema. Dėl panašių priežasčių reikėtų sukurti alternatyvią jau patirtų išlaidų kompensavimo sistemą.
(44)
Vaisių ir daržovių produkcija yra neprognozuojama, o produktai greitai genda. Net ir ne per didelis perteklius rinkoje gali gerokai sutrikdyti rinką. Reikėtų priimti išsamias krizių valdymo ir prevencijos priemonių aprėpties bei taikymo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punkte nurodytiems produktams nuostatas. Šiomis taisyklėmis turėtų būti numatyta kuo lanksčiau ir greičiau taikyti priemones krizių atveju, todėl valstybėms narėms ir gamintojų organizacijoms turėtų būti leista pačioms priimti sprendimus. Vis dėlto šiomis taisyklėmis turėtų būti užkirstas kelias piktnaudžiavimui ir numatytos tam tikrų priemonių naudojimo ribos, taip pat ir finansinės. Jomis taip pat turėtų būti užtikrinamas tinkamas fitosanitarijos ir aplinkosaugos reikalavimų laikymasis.
(45)
Reikėtų patvirtinti išsamias produktų pašalinimo iš rinkos taisykles, atsižvelgiant į galimą šios priemonės svarbą. Pirmiausia reikėtų nustatyti taisykles, taikytinas sistemai, pagal kurią būtų skiriama didesnė parama už pašalintus iš rinkos vaisius ir daržoves, kuriuos kaip humanitarinę pagalbą nemokamai paskirsto labdaros organizacijos ir tam tikros kitos įstaigos ir institucijos. Siekiant palengvinti nemokamą skirstymą, labdaros organizacijoms ir įstaigoms tikslinga numatyti galimybę prašyti, kad galutiniai iš rinkos pašalintų produktų gavėjai sumokėtų simbolinį įnašą, jei tie produktai buvo perdirbti. Be to, reikėtų nustatyti didžiausius paramos už pašalinimą iš rinkos dydžius, siekiant užtikrinti, kad pašalinimas iš rinkos netaptų nuolatiniu alternatyviu produktų realizavimo būdu, užuot pateikus juos rinkai. Atsižvelgiant į tai, produktams, už kurių pašalinimą iš rinkos 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo (3) V priede buvo nustatyti didžiausi Sąjungos kompensacijos dydžiai, šiuos dydžius reikėtų taikyti ir toliau su sąlyga, kad jie bus tam tikru mastu padidinti, atsižvelgiant į tai, kad toks pašalinimas iš rinkos dabar bendrai finansuojamas. Kitiems produktams, kurie, remiantis patirtimi, nebuvo per dažnai šalinami iš rinkos, reikėtų leisti valstybėms narėms pačioms nustatyti didžiausias paramos sumas. Tačiau visais atvejais dėl panašių priežasčių reikėtų nustatyti kiekybinę šalinimo iš rinkos operacijų ribą, taikoma vienam produktui ir vienai gamintojų organizacijai.
(46)
Reikėtų priimti išsamias taisykles, taikytinas nacionalinei finansinei pagalbai, kurią valstybės narės gali suteikti Sąjungos regionuose, kuriuose gamintojų organizacijų steigimosi lygis yra ypač žemas, taip pat reikėtų apibrėžti, koks organizacijų steigimosi lygis yra ypač mažas. Turėtų būti nustatyta tokios nacionalinės pagalbos ir pagalbos kompensavimo iš Sąjungos lėšų patvirtinimo tvarka ir tokios kompensacijos suma, taip pat kompensacijos dydžio nustatymo tvarka. Tokia tvarka turėtų būti grindžiama šiuo metu taikoma tvarka.
(47)
Reikėtų priimti išsamias taisykles, visų pirma procedūrines nuostatas, dėl sąlygų, kuriomis galėtų būti išplėsta vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijų arba tokių organizacijų asociacijų nustatytų taisyklių taikymo sritis ir šios taisyklės galėtų būti pritaikytos visiems konkrečioje ekonominėje zonoje įsisteigusiems gamintojams. Taip pat, kai produktai parduodami nenuskinti, turėtų būti aiškiai nustatyta, kurios taisyklės turėtų būti taikomos atitinkamai gamintojams ir pirkėjams.
(48)
Obuolių importo stebėsenos tikslais ir siekiant užtikrinti, kad per palyginti trumpą laikotarpį smarkiai padidėjęs obuolių importas neliktų nepastebėtas, obuoliams, kurių Kombinuotosios nomenklatūros kodas (KN kodas) yra 0808 10 80, 2006 m. laikinai pradėta taikyti importo licencijų sistema. Per tą laiką sukurtos naujos tikslios obuolių importo stebėsenos priemonės, kurios prekiautojams yra patogesnės nei dabartinė licencijų sistema. Todėl įpareigojimas pateikti importo licencijas už obuolius, kurių KN kodas yra 0808 10 80, netrukus bus panaikintas.
(49)
Turėtų būti patvirtintos išsamios vaisių ir daržovių įvežimo kainų sistemos taikymo taisyklės. Kadangi dauguma greitai gendančių vaisių ir daržovių tiekiama siuntomis, atsiranda tam tikrų sunkumų nustatant jų vertę. Reikėtų nustatyti galimus įvežimo kainos, pagal kurią importuojami produktai klasifikuojami Bendrajame muitų tarife, apskaičiavimo metodus. Visų pirma pagal produktų vidutinių kainų svertinį vidurkį reikėtų nustatyti standartines importo vertes ir numatyti specialią nuostatą tiems atvejams, kai konkrečios kilmės produktų kainos nėra nustatytos. Siekiant užtikrinti, kad sistema būtų taikoma tinkamai, reikėtų numatyti, kad tam tikromis aplinkybėmis būtų pateikiamas užstatas.
(50)
Turėtų būti patvirtintos išsamios taisyklės, reglamentuojančios importo muitą, kuris galėtų būti taikomas tam tikriems produktams kartu su Bendrajame muitų tarife numatytu importo muitu. Papildomas muitas gali būti taikomas tuo atveju, jei importuotų atitinkamų produktų kiekis viršija produktui ir taikymo laikotarpiui nustatytą ribinį kiekį. Į Sąjungą vežamos prekės neapmokestinamos papildomu muitu, todėl tokioms prekėms turėtų būti priimtos specialios nuostatos.
(51)
Turėtų būti priimtos nuostatos dėl tinkamos vykdomų programų ir schemų stebėsenos bei vertinimo, kad šių programų ir schemų ekonomiškumą ir veiksmingumą galėtų įvertinti ir gamintojų organizacijos, ir valstybės narės.
(52)
Reikėtų nustatyti nuostatas dėl to, kokius pranešimus būtina teikti įgyvendinant šį reglamentą, ir dėl šių pranešimų formos bei pateikimo priemonių. Tose nuostatose turėtų būti numatyti gamintojų ir gamintojų organizacijų pranešimai valstybėms narėms ir valstybių narių pranešimai Komisijai, taip pat vėlavimo pateikti pranešimus ar netikslių pranešimų pateikimo pasekmės.
(53)
Turėtų būti nustatytos priemonės dėl patikrų, reikalingų šio reglamento ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 tinkamam taikymui užtikrinti, taip pat dėl tinkamų sankcijų, taikomų nustačius pažeidimus. Šios priemonės turėtų apimti tiek Sąjungos lygmeniu taikomas konkrečias patikras ir sankcijas, tiek papildomas nacionalines patikras ir sankcijas. Šios patikros ir sankcijos turėtų būti atgrasomos, veiksmingos ir proporcingos. Siekiant užtikrinti sąžiningą visų gamintojų vertinimą, taip pat reikėtų nustatyti su akivaizdžių klaidų sprendimu, force majeure ir kitomis išskirtinėmis aplinkybėmis susijusias taisykles. Taip pat reikėtų nustatyti dirbtinai sudaromoms aplinkybėms taikytinas taisykles, siekiant užtikrinti, kad tokiomis aplinkybėmis nebūtų galima pasinaudoti.
(54)
Reikėtų priimti nuostatas, kuriomis remiantis ir toliau būtų sklandžiai pereinama nuo Reglamente (EB) Nr. 2200/96, 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2201/96 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkų organizavimo (4) ir 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2202/96, nustatančiame Bendrijos pagalbos schemą tam tikrų citrusų vaisių augintojams (5), nustatytos ankstesnės sistemos prie 2007 m. rugsėjo 26 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1182/2007, nustatančiame konkrečias taisykles vaisių ir daržovių sektoriui, iš dalies keičiančiame direktyvas 2001/112/EB bei 2001/113/EB ir reglamentus (EEB) Nr. 827/68, (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96, (EB) Nr. 2826/2000, (EB) Nr. 1782/2003 bei (EB) Nr. 318/2006 ir panaikinančiame Reglamentą (EB) Nr. 2202/96 (6), tuomet Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, Reglamente (EB) Nr. 1580/2007 ir pagaliau šiame reglamente nustatytos naujos sistemos, taip pat prie Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnyje nustatytų pereinamojo laikotarpio taisyklių įgyvendinimo.
(55)
Siekiant apriboti obuoliams taikomos importo licencijų sistemos panaikinimo poveikį prekybos struktūrai, Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 134 straipsnis turėtų būti ir toliau taikomas iki 2011 m. rugpjūčio 31 d.
(56)
Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komitetas nepateikė nuomonės per pirmininko nustatytą laiką,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
ĮVADINĖS NUOSTATOS
1 straipsnis
Taikymo sritis ir terminų vartojimas
1. Šiuo reglamentu nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės.
Tačiau šio reglamento II ir III antraštinės dalys taikomos tik vaisių ir daržovių sektoriaus produktams, nurodytiems Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punkte, ir tik perdirbti skirtiems tokiems produktams.
2. Jei šiame reglamente nenumatyta kitaip, šiame reglamente vartojamų terminų reikšmės atitinka Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 vartojamų terminų reikšmes.
2 straipsnis
Prekybos metai
Vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių prekybos metai tęsiasi nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PRODUKTŲ KLASIFIKAVIMAS
I SKYRIUS
Bendrosios taisyklės
3 straipsnis
Prekybos standartai; turėtojai
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 1 dalies reikalavimai laikomi bendruoju prekybos standartu. Išsamiai bendrasis prekybos standartas išdėstytas šio reglamento I priedo A dalyje.
Vaisiams ir daržovėms, kuriems netaikomas specialusis prekybos standartas, taikomas bendrasis prekybos standartas. Tačiau jei produktų turėtojas gali įrodyti, kad produktai atitinka kurį nors taikomą Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) priimtą standartą, laikoma, kad produktai atitinka bendrąjį prekybos standartą.
2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti specialieji prekybos standartai yra nustatyti šio reglamento I priedo B dalyje ir taikomi šiems produktams:
a)
obuoliams,
b)
citrusiniams vaisiams,
c)
kiviams,
d)
salotoms, garbanotosioms ir plačialapėms trūkažolėms,
e)
persikams ir nektarinams,
f)
kriaušėms,
g)
braškėms ir žemuogėms,
h)
saldžiosioms paprikoms,
i)
valgomosioms vynuogėms,
j)
pomidorams.
3. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalį, turėtojas - fizinis ar juridinis asmuo, fiziškai turintis atitinkamus produktus.
4 straipsnis
Prekybos standartų taikymo išimtys ir atleidimas nuo jų taikymo
1. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad prekybos standartus atitiktų šie produktai:
a)
produktai, ant kurių aiškiai užrašyta „skirta perdirbti“ arba „skirta pašarams“, arba kita lygiavertė frazė:
i)
skirti perdirbti pramoniniu būdu arba
ii)
skirti pašarams arba kitoms ne maisto reikmėms;
b)
produktai, kuriuos gamintojas savo ūkyje perduoda vartotojams jų asmeninėms reikmėms;
c)
produktai, kurie Komisijos sprendimu, priimtu remiantis valstybės narės prašymu Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka, pripažinti tam tikro regiono produktais, kurie to regiono mažmeninės prekybos atstovų parduodami nusistovėjusio tradicinio vietos vartojimo reikmėms;
d)
produktai, kurie yra apipjaustyti ar supjaustyti, kad būtų „gatavi maisto produktai“ arba „maisto pusgaminiai“;
e)
produktai, parduodami kaip valgomieji briuseliniai kopūstai, kurie sudygus augalų sėkloms priskiriami vaisiams ir daržovėms pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punktą ir I priedo IX dalį.
2. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad prekybos standartus atitinkamoje gamybos vietovėje atitiktų šie produktai:
a)
augintojo parduoti arba pristatyti į paruošimo ir pakavimo punktus ar sandėliavimo patalpas arba iš augintojo ūkio į tuos punktus išsiųsti produktai; ir
b)
iš sandėliavimo patalpų į paruošimo ir pakavimo punktus išsiųsti produktai.
3. Nukrypdamos nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali leisti netaikyti specialiųjų prekybos standartų produktams, pateikiamiems mažmeninei prekybai kaip vartotojų asmeninėms reikmėms skirti produktai, kurių etiketėje įrašyta „perdirbti skirtas produktas“ ar bet kuris kitas lygiavertis įrašas ir kurie yra skirti perdirbti, išskyrus šio straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nurodytus produktus.
4. Nukrypdamos nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali leisti netaikyti prekybos standartų produktams, kuriuos gamintojas atitinkamoje valstybių narių apibrėžtoje gamybos vietovėje vykstančiame tik gamintojams skirtame turguje tiesiogiai parduoda galutiniam vartotojui kaip to vartotojo asmeninėms reikmėms skirtus produktus.
5. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, kai taikomi specialieji prekybos standartai, ne ekstra klasės vaisiai ir daržovės tolesniuose etapuose po išsiuntimo dėl savo brandos ir polinkio gesti gali būti kiek mažesnio šviežumo, kiek pavytę ir kiek suprastėjusios kokybės.
6. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad bendrąjį prekybos standartą atitiktų šie produktai:
a)
miško grybai, kurių KN kodas 0709 59,
b)
kaparėliai, kurių KN kodas 0709 90 40,
c)
kartieji migdolai, kurių KN kodas yra 0802 11 10,
d)
migdolai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 12,
e)
lazdynų riešutai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 22,
f)
graikiniai riešutai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 32,
g)
pušų riešutai, kurių KN kodas yra 0802 90 50,
h)
pistacijos, kurių KN kodas yra 0802 50 00,
i)
makadamijos, kurių KN kodas yra 0802 60 00,
j)
karijos, kurių KN kodas yra ex 0802 90 20,
k)
kiti riešutai, kurių KN kodas yra 0802 90 85,
l)
džiovinti tikrieji bananai, kurių KN kodas yra 0803 00 90,
m)
džiovinti citrusiniai vaisiai, kurių KN kodas yra 0805,
n)
atogrąžų riešutų mišiniai, kurių KN kodas yra 0813 50 31,
o)
kitų riešutų mišiniai, kurių KN kodas yra 0813 50 39,
p)
šafranas, kurio KN kodas yra 0910 20.
7. Kompetentingai valstybės narės institucijai turi pateikiami įrodymai, kad produktai, kuriems taikomas 1 dalies a punktas ir 2 dalis, atitinka nustatytas sąlygas, visų pirma susijusias su jų numatyta paskirtimi.
5 straipsnis
Informaciniai duomenys
1. Informaciniai duomenys, kurių reikalaujama šiame skyriuje, nurodomi įskaitomai ir aiškiai ant vienos pakuotės pusės, neištrinamai atspausdinant tiesiai ant pakuotės arba etiketėje, kuri yra pakuotės sudėtinė dalis arba prie pakuotės pritvirtinta.
2. Siunčiamų nepakuotų ir tiesiai į transporto priemonę pakraunamų prekių 1 dalyje nurodyti informaciniai duomenys pateikiami dokumente, siunčiamame kartu su prekėmis, arba nurodomi transporto priemonės viduje, gerai matomoje vietoje pateiktame informaciniame lape.
3. Jei sudaromos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/7/EB (7) 2 straipsnio 1 dalyje nurodytos nuotolinės prekybos sutartys, laikantis prekybos standartų galimybė susipažinti su informaciniais duomenimis turi būti sudaryta prieš perkant produktą.
4. Sąskaitose faktūrose ir lydimuosiuose dokumentuose, išskyrus vartotojui skirtus kvitus, nurodomas produkto pavadinimas ir kilmės šalis, taip pat, jei taikoma, klasė, veislė ar prekinis tipas (jeigu šią informaciją pateikti reikalaujama specialiajame prekybos standarte) arba nurodoma, kad produktas skirtas perdirbti.
6 straipsnis
Informaciniai duomenys mažmeninės prekybos etape
1. Mažmeninės prekybos etape informaciniai duomenys, kurių reikalaujama šiame skyriuje, turi būti įskaitomi ir matomai pateikti. Produktai prekybai gali būti pateikti tik tada, jei mažmenininkas pastebimoje vietoje, šalia produkto ir įskaitomai pateikia informacinius duomenis, kuriuose nurodoma kilmės šalis ir, jei taikoma, klasė, veislė arba prekinis tipas, tokiu būdu, kad vartotojas nebūtų suklaidintas.
2. Parduodant fasuotus produktus, apibrėžtus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/13/EB (8), su visa prekybos standartuose numatyta informacija nurodomas ir grynasis svoris. Tačiau produktus parduodant vienetais reikalavimas nurodyti grynąjį svorį netaikomas, jei produktų skaičius yra aiškiai matomas iš išorės ir lengvai suskaičiuojamas arba jei jų skaičius nurodytas etiketėje.
7 straipsnis
Mišiniai
1. Leidžiama prekiauti įvairių rūšių vaisių ir daržovių mišiniais pakuotėse, kurių grynasis svoris yra 5 kg ar mažesnis, jei:
a)
tie produktai yra vienodos kokybės, ir kiekvienas atitinkamas produktas atitinka susijusį specialųjį prekybos standartą arba, jei tam tikram produktui specialusis prekybos standartas netaikomas, - bendrąjį prekybos standartą,
b)
pakuotė yra tinkamai paženklinta etikete, kaip reikalaujama šiame skyriuje, ir
c)
mišinio sudėtis vartotojo neklaidina.
2. 1 dalies a punkto reikalavimai netaikomi mišinyje esantiems produktams, kurie nepriskiriami vaisių ir daržovių sektoriui pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punktą.
3. Jei mišinyje esančių vaisių ir daržovių kilmės šalis yra daugiau nei viena valstybė narė ar trečioji valstybė, vietoje kilmės šalių visų pavadinimų atitinkamai gali būti nurodyta viena iš šių frazių:
a)
„ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“,
b)
„ne ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“,
c)
„ES ir ne ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“.
II SKYRIUS
Atitikties prekybos standartams patikros
1 skirsnis
Bendrosios nuostatos
8 straipsnis
Taikymo sritis
Šiame skyriuje išdėstytos atitikties patikrų, t. y. vaisių ir daržovių patikrų, atliekamų visais prekybos etapais, kad būtų galima patikrinti, ar vaisiai ir daržovės atitinka prekybos standartus ir kitas šios antraštinės dalies ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 bei 113a straipsnių nuostatas, taisyklės.
9 straipsnis
Koordinuojančios institucijos ir kontrolės įstaigos
1. Kiekviena valstybė narė paskiria:
a)
vieną kompetentingą instituciją, atsakingą už koordinavimą ir ryšius šiame skyriuje minimose srityse (toliau - koordinuojanti institucija), ir
b)
kontrolės įstaigą arba įstaigas, atsakingas už šio skyriaus taikymą (toliau - kontrolės įstaigos).
Pirmoje pastraipoje nurodytos koordinuojančios institucijos ir kontrolės įstaigos gali būti viešosios arba privačios. Tačiau bet kuriuo atveju už jas atsakingos valstybės narės.
2. Valstybės narės praneša Komisijai:
a)
koordinuojančios institucijos, kurią jos paskyrė pagal 1 dalies a punktą, pavadinimą ir pašto bei e. pašto adresus,
b)
kontrolės įstaigų, kurias jos paskyrė pagal 1 dalies b punktą, pavadinimą ir pašto bei e. pašto adresus, ir
c)
jų paskirtų kontrolės įstaigų atitinkamų veiklos sričių tikslų aprašymą.
3. Koordinuojanti institucija gali būti kontrolės įstaiga, viena iš kontrolės įstaigų arba kuri nors kita pagal 1 dalį paskirta įstaiga.
4. Valstybių narių paskirtų koordinuojančių institucijų sąrašą Komisija viešai paskelbia jai priimtinu būdu.
10 straipsnis
Prekiautojų duomenų bazė
1. Valstybės narės sukuria prekiautojų vaisiais ir daržovėmis duomenų bazę, į kurią šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis įtraukiami prekiautojai tokiais vaisiais ir daržovėmis, kurių prekybos standartai nustatyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnį.
Šiuo tikslu valstybės narės gali naudoti bet kurią kitą duomenų bazę ar bazes, kurios jau sukurtos kitais tikslais.
2. Šiame reglamente prekiautoju laikomas fizinis arba juridinis asmuo:
a)
turintis vaisių bei daržovių, kuriems taikomi prekybos standartai, ir ketinantis:
i)
juos eksponuoti pardavimo tikslais arba siūlyti parduoti,
ii)
juos parduoti arba
iii)
prekiauti jais bet kuriuo kitu būdu, arba
b)
faktiškai vykdantis bet kurią a punkte nurodytą veiklą, susijusią su vaisiais ir daržovėmis, kuriems taikomi prekybos standartai.
Pirmos pastraipos a punkte nurodyta veikla apima:
a)
nuotolinę prekybą internetu ar kitu būdu,
b)
tokią veiklą, vykdomą paties fizinio ar juridinio asmens arba trečiosios šalies vardu, ir
c)
tokią veiklą, vykdomą Sąjungoje ir (arba) eksportuojant į trečiąsias valstybes, ir (arba) importuojant iš trečiųjų valstybių.
3. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis į duomenų bazę įtraukiami arba neįtraukiami šie prekiautojai:
a)
prekiautojai, kurių veiklai netaikomas įpareigojimas laikytis prekybos standartų pagal 4 straipsnį, ir
b)
fiziniai arba juridiniai asmenys, kurių veikla vaisių ir daržovių sektoriuje - tik prekių vežimas arba pardavimas mažmeninės prekybos etape.
4. Jei prekiautojų duomenų bazę sudaro keletas atskirų elementų, koordinuojanti institucija užtikrina, kad duomenų bazė ir jos elementai būtų vienodi ir vienodai atnaujinami. Duomenų bazė visų pirma atnaujinama naudojantis informacija, surinkta atliekant atitikties patikras.
5. Duomenų bazėje apie kiekvieną prekiautoją pateikiami šie duomenys:
a)
registracijos numeris, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas;
b)
informacija, reikalinga norint jį priskirti vienai iš 11 straipsnio 2 dalyje minimų rizikos kategorijų, visų pirma jo padėtis prekybos grandinėje ir informacija apie įmonės svarbą;
c)
informacija apie ankstesnių kiekvieno prekiautojo patikrų rezultatus;
d)
bet kuri kita informacija, laikoma būtina patikroms atlikti, pavyzdžiui, informacija apie tai, ar taikoma kokybės užtikrinimo sistema arba savikontrolės sistema, susijusi su atitiktimi prekybos standartams.
Duomenų bazė visų pirma atnaujinama naudojantis informacija, surinkta atliekant atitikties patikras.
6. Prekiautojai pateikia informaciją, kuri, valstybių narių nuomone, būtina šiai duomenų bazei sukurti ir atnaujinti. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis į jų duomenų bazę įtraukiami jų teritorijoje neįsisteigę, tačiau joje prekiaujantys prekiautojai.
2 skirsnis
Valstybių narių atliekamos atitikties patikros
11 straipsnis
Atitikties patikros
1. Valstybės narės užtikrina, kad atitikties patikros būtų atliekamos atrankos būdu, remiantis rizikos analize, ir tinkamu dažnumu, kad būtų užtikrinta atitiktis prekybos standartams ir kitoms šios antraštinės dalies ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 bei 113a straipsnių nuostatoms.
Rizikos vertinimo kriterijams priskiriamas ir trečiosios valstybės, kurios atitikties patikros patvirtintos pagal 15 straipsnį, kompetentingos institucijos išduotas 14 straipsnyje nurodytas atitikties sertifikatas. Jei toks sertifikatas išduotas, laikoma, kad tai yra neatitikties riziką mažinantis veiksnys.
Rizikos vertinimo kriterijai gali būti ir šie:
a)
produkto rūšis, gamybos laikotarpis, produkto kaina, oro sąlygos, pakavimo ir tvarkymo operacijos, sandėliavimo sąlygos, kilmės šalis, transporto priemonė arba partijos dydis;
b)
prekiautojų dydis, jų padėtis prekybos grandinėje, jų parduodamos produkcijos kiekis arba vertė, produktų asortimentas, pristatymo vieta arba vykdomo verslo rūšis, pavyzdžiui, sandėliavimas, rūšiavimas, pakavimas ar pardavimas;
c)
anksčiau atliktų patikrų rezultatai, įskaitant nustatytų defektų skaičių ir pobūdį, įprastą parduodamų produktų kokybę, naudojamos techninės įrangos lygį;
d)
prekiautojų taikomų kokybės užtikrinimo sistemų arba savikontrolės sistemų, susijusių su atitiktimi prekybos standartams, patikimumas;
e)
vieta, kurioje atliekama patikra, visų pirma, jei tai pirmojo įvežimo Sąjungą punktas arba vieta, kurioje produktai pakuojami ar kraunami;
f)
bet kokia kita informacija, iš kurios būtų galima įžvelgti neatitikties riziką.
2. Rizikos analizė grindžiama 10 straipsnyje nurodytoje prekiautojų duomenų bazėje turima informacija, o atlikus šią analizę prekiautojai skirstomi į rizikos kategorijas.
Valstybės narės iš anksto nustato:
a)
partijų neatitikties reikalavimams rizikos vertinimo kriterijus;
b)
remdamosi rizikos analize pagal kiekvieną rizikos kategoriją - mažiausią prekiautojų arba partijų ir (arba) kiekio, kurių atitikties patikra bus atliekama, dalį.
Valstybės narės, remdamosi rizikos analize, gali nuspręsti neatlikti produktų, kuriems netaikomi specialieji prekybos standartai, atrankinių patikrų.
3. Jei atlikus patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės padidina prekiautojų, produktų, kilmės ar kitų parametrų patikrų dažnumą.
4. Prekiautojai kontrolės įstaigoms pateikia visą informaciją, kuri, tų įstaigų nuomone, reikalinga atitikties patikroms organizuoti ir atlikti.
12 straipsnis
Patvirtinti prekiautojai
1. Valstybės narės mažiausios rizikos kategorijai priskirtiems prekiautojams, kurie suteikia specialias produktų atitikties prekybos standartams garantijas, gali leisti kiekvieną pakuotę išsiuntimo etape paženklinti pagal II priede nustatytą pavyzdį ir (arba) pasirašyti 14 straipsnyje nurodytą atitikties sertifikatą.
2. Leidimas suteikiamas mažiausiai vieneriems metams.
3. Šia galimybe besinaudojantys prekiautojai:
a)
turi tikrinimo personalą, kuris dalyvavo valstybės narės patvirtintuose mokymuose;
b)
turi tinkamą produktų ruošimo ir pakavimo įrangą;
c)
įsipareigoja atlikti išsiunčiamų prekių atitikties patikrą ir turėti registrą, kuriame registruojamos visos atliktos patikros.
4. Jei prekiautojas, kuriam buvo suteiktas leidimas, nebeatitinka leidimo reikalavimų, valstybė narė leidimą panaikina.
5. Nepaisant 1 dalies, prekiautojai, kuriems buvo suteikti leidimai, gali toliau naudotis ženklinimo pavyzdžiais, kurie 2009 m. birželio 30 d. atitiko Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, kol baigsis paženklintų pakuočių atsargos.
Leidimai, kurie prekiautojams buvo suteikti iki 2009 m. liepos 1 d., toliau taikomi tuo laikotarpiu, kuriam jie buvo suteikti.
13 straipsnis
Deklaracijų priėmimas muitinėje
1. Muitinė gali priimti produktų, kuriems taikomi specialieji prekybos standartai, eksporto deklaracijas ir (arba) išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas tik jei:
a)
su prekėmis pateikiamas atitikties sertifikatas arba
b)
kompetentinga kontrolės įstaiga informavo muitinę, kad išduotas atitinkamų partijų atitikties sertifikatas, arba
c)
kompetentinga kontrolės įstaiga informavo muitinę, kad ji neišdavė atitinkamų partijų atitikties sertifikato, nes, atsižvelgiant į 11 straipsnio 1 dalyje nurodytą rizikos vertinimą, neprivalėjo būti atlikta jų patikra.
Šia nuostata nepažeidžiama valstybių narių teisė vykdyti atitikties patikras pagal 11 straipsnį.
2. 1 dalis taip pat taikoma produktams, kuriems taikomas I priedo A dalyje nustatytas bendrasis prekybos standartas, ir produktams, nurodytiems 4 straipsnio 1 dalies a punkte, jei, atitinkamos valstybė narės nuomone, ją taikyti būtina atsižvelgiant į 11 straipsnio 1 dalyje nurodytą rizikos analizę.
14 straipsnis
Atitikties sertifikatas
1. Kompetentinga institucija gali išduoti atitikties sertifikatą (toliau - sertifikatas), kuriuo patvirtinama, kad tam tikri produktai atitinka atitinkamą prekybos standartą. Sertifikatas, kurį turėtų naudoti Sąjungos kompetentingos institucijos, pateiktas III priede.
15 straipsnio 4 dalyje nurodytos trečiosios valstybės vietoj Sąjungos kompetentingų institucijų išduotų sertifikatų gali naudoti savo sertifikatus, jei juose pateikta bent Sąjungos sertifikate pateikiamai informacijai lygiavertė informacija. Komisija jai priimtinu būdu paskelbia tokių trečiųjų valstybių sertifikatų pavyzdžius.
2. Šie sertifikatai gali būti išduodami kaip pasirašyti spausdintiniai dokumentai, arba naudojama patvirtinta jų elektroninė forma su elektroniniu parašu.
3. Kiekvienas sertifikatas žymimas kompetentingos institucijos antspaudu ir jį pasirašo tokią teisę turintis asmuo arba asmenys.
4. Sertifikatas išduodamas bent viena iš oficialiųjų Sąjungos kalbų.
5. Kiekvienas sertifikatas žymimas serijos numeriu, pagal kurį jis identifikuojamas. Kompetentinga institucija saugo visų išduotų sertifikatų kopijas.
6. Nepaisant 1 dalies pirmos pastraipos, sertifikatus, kurie 2009 m. birželio 30 d. atitiko Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, valstybės narės gali toliau naudoti, kol baigsis atsargos.
3 skirsnis
Trečiųjų valstybių atliekamos atitikties patikros
15 straipsnis
Atitikties patikrų, kurias trečiosios valstybės atlieka prieš importuodamos produktus į Sąjungą, patvirtinimas
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija trečiosios valstybės prašymu gali patvirtinti atitikties specialiesiems prekybos standartams patikras, kurias ši trečioji valstybė atlieka prieš importuodama produktus į Sąjungą.
2. 1 dalyje nurodytas patvirtinimas gali būti suteiktas trečiosioms valstybėms, kurių į Sąjungą eksportuojami produktai atitinka Sąjungos prekybos standartus arba bent jiems lygiaverčius standartus.
Patvirtinime nurodoma trečiosios valstybės oficiali institucija, atsakinga už 1 dalyje nurodytų patikrų atlikimą. Ši institucija yra atsakinga už ryšius su Sąjunga. Patvirtinime taip pat nurodomos trečiosios valstybės kontrolės įstaigos, atsakingos už tinkamų patikrų atlikimą.
Patvirtinimas gali būti taikomas tik atitinkamos trečiosios valstybės kilmės produktams; jis gali apsiriboti tik tam tikrais produktais.
3. Trečiųjų valstybių kontrolės įstaigos yra oficialios įstaigos arba įstaigos, kurias oficialiai pripažino 2 dalyje nurodyta institucija ir kurios suteikia pakankamas garantijas, turi reikiamą personalą, įrangą bei patalpas, kad galėtų atlikti patikras taikydamos 17 straipsnio 1 dalyje nurodytus arba lygiaverčius metodus.
4. Trečiosios valstybės, kurių atliekamos atitikties patikros patvirtintos pagal šį straipsnį, ir atitinkami produktai nustatyti IV priede.
Komisija jai priimtinu būdu paskelbia išsamią informaciją apie atitinkamas oficialias institucijas ir kontrolės įstaigas.
16 straipsnis
Atitikties patikrų patvirtinimo sustabdymas
Komisija gali sustabdyti atitikties patikrų patvirtinimą, jei nustatoma, kad didelės partijų ir (arba) kiekių dalies prekės neatitinka trečiosios valstybės kontrolės įstaigų išduotuose atitikties sertifikatuose nurodytos informacijos.
4 skirsnis
Tikrinimo metodai
17 straipsnis
Tikrinimo metodai
1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, šiame skyriuje numatytos atitikties patikros, išskyrus patikras mažmeninės prekybos vietose, kuriose produktai parduodami galutiniams vartotojams, atliekamos taikant V priede nustatytus tikrinimo metodus.
Valstybės narės nustato specialią atitikties tikrinimo mažmeninės prekybos vietose, kuriose produktai parduodami galutiniams vartotojams, tvarką.
2. Jei inspektoriai nustato, kad prekės atitinka prekybos standartus, kontrolės įstaiga gali išduoti III priede nustatytą atitikties sertifikatą.
3. Jei prekės neatitinka standartų, kontrolės įstaiga prekiautojui arba jo atstovams pateikia išvadas dėl neatitikties. Prekės, dėl kurių neatitikties buvo pateiktos išvados, negali būti perkeliamos į kitą vietą be tokias išvadas pateikusios kontrolės įstaigos leidimo. Šis leidimas gali priklausyti nuo kontrolės įstaigos nustatytų sąlygų laikymosi.
Prekiautojai gali nuspręsti užtikrinti, kad visos arba kai kurios prekės atitiktų standartus. Kai užtikrinama tokių prekių atitiktis standartams, jomis negalima prekiauti tol, kol kompetentinga kontrolės įstaiga visais tinkamais būdais neužtikrina, kad jos iš tikrųjų atitinka standartus. Prireikus kompetentinga kontrolės įstaiga išduoda III priede nustatytą partijos arba jos dalies atitikties sertifikatą, tačiau tik po to, kai prekės jau atitinka standartus.
Jei kontrolės įstaiga atsižvelgia į prekiautojo norą užtikrinti, kad prekės atitiktų prekybos standartus kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje atliekant patikrą nustatyta neatitiktis, prekiautojas apie standartų neatitinkančią partiją praneša paskirties valstybės narės kompetentingai kontrolės įstaigai. Išvadas dėl neatitikties pateikusi valstybė narė tų išvadų kopiją nusiunčia kitoms suinteresuotosioms valstybėms narėms, įskaitant ir paskirties valstybę narę, į kurią siunčiama standartų neatitinkanti partija.
Jei neįmanoma nei užtikrinti, kad prekės atitiktų standartus, nei jų panaudoti gyvūnams šerti arba pramoninio perdirbimo ar kitoms ne maisto reikmėms, kontrolės įstaiga prireikus gali pareikalauti, kad prekiautojai imtųsi atitinkamų priemonių užtikrinti, kad šiais produktais nebūtų prekiaujama.
Prekiautojai suteikia visą informaciją, kuri, valstybių narių nuomone, būtina siekiant taikyti šią dalį.
5 skirsnis
Pranešimai
18 straipsnis
Pranešimai
1. Valstybė narė, kurioje nustatyta, kad kitos valstybės narės siunta dėl produktų defektų ar suprastėjusios kokybės, kuriuos buvo galima nustatyti pakuojant produktus, neatitinka prekybos standartų, apie tai nedelsdama praneša Komisijai ir valstybėms narėms, kurios galėtų būti suinteresuotos.
2. Valstybė narė, kurioje atsisakyta išleisti į laisvą apyvartą prekių iš trečiosios valstybės partiją dėl to, kad ši partija neatitinka prekybos standartų, apie tai nedelsdama praneša Komisijai, valstybėms narėms, kurios galėtų būti suinteresuotos, ir atitinkamai trečiajai valstybei, įtrauktai į IV priede pateiktą sąrašą.
3. Valstybės narės praneša Komisijai apie savo kontrolės ir rizikos analizės sistemų nuostatas. Jos informuoja Komisiją apie visus vėlesnius šių sistemų pakeitimus.
4. Valstybės narės apibendrintus patikrų, konkrečiais metais atliktų visais prekybos etapais, rezultatus Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša iki kitų metų birželio 30 d.
5. 1-4 dalyse nurodyti pranešimai teikiami Komisijos nurodytu būdu.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
GAMINTOJŲ ORGANIZACIJOS
I SKYRIUS
Reikalavimai ir pripažinimas
1 skirsnis
Apibrėžtys
19 straipsnis
Apibrėžtys
1. Šioje antraštinėje dalyje:
a) gamintojas- ūkininkas, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 2 straipsnio 2 dalies a punkte;
b) narys gamintojas- gamintojas arba gamintojų kooperatyvas, kuris yra gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos narys.
c) patronuojamoji įmonė- įmonė, kurioje viena ar daugiau gamintojų organizacijų arba jų asociacijų turi akcijų ir kuri padeda siekti gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos tikslų;
d) tarpvalstybinė gamintojų organizacija- organizacija, kuriai priklausančių gamintojų bent vienas iš ūkių yra kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra organizacijos pagrindinė buveinė;
e) tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija- gamintojų organizacijų asociacija, kurios bent viena iš asocijuotųjų organizacijų yra kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra asociacijos pagrindinė buveinė;
f) konvergencijos tikslas- veiklos, skirtos mažiausiai išsivysčiusioms valstybėms narėms ir regionams, tikslas, nustatytas pagal Sąjungos teisės aktus, kuriais reglamentuojama Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo veikla nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
g) priemonė- tai:
h) veiksmas- tam tikra veikla ar priemonė, kuria siekiama tam tikro tikslo, padedančio įgyvendinti vieną ar daugiau Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų;
i) šalutinis produktas- ruošiant vaisių ar daržovių produktą gaunamas produktas, kuris turi teigiamos ekonominės vertės, tačiau nėra pagrindinis numatytas gamybos rezultatas;
j) ruošimas- tokia vaisių ir daržovių paruošimo veikla kaip valymas, pjaustymas, lupimas, apipjaustymas ir džiovinimas, jų neperdirbant;
k) tarpšakinis pagrindas, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 3 dalies b punkte,- vienos ar kelių Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 123 straipsnio 3 dalies c punkte nurodytų rūšių veikla, kurią valstybė narė patvirtino ir kurią bendrai valdo gamintojų organizacija ar gamintojų organizacijų asociacija ir bent vienas kitas maisto perdirbimo ir (arba) paskirstymo grandinės dalyvis;
l) pradinis rodiklis- rodiklis, kuris rodo esamą būklę ar tendenciją programavimo laikotarpio pradžioje ir gali suteikti naudingos informacijos:
2. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalines teisines ir administracines struktūras, savo teritorijose nustato atitinkamus teisinius subjektus, kurie turi atitikti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio reikalavimus. Jos gali priimti papildomas gamintojų organizacijų pripažinimo taisykles ir, jei reikia, taip pat numatyti nuostatas dėl aiškiai apibrėžtų teisinių subjektų dalių, siekiant taikyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį.
2 skirsnis
Gamintojų organizacijoms taikytini reikalavimai
20 straipsnis
Produktai, patenkantys į taikymo sritį
1. Valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį gamintojų organizacijoms suteikia su pripažinimo paraiškoje nurodyto produktu ar produktų grupe susijusį pripažinimą, jei priimamas bet koks to reglamento 125b straipsnio 1 dalies c punkte numatytas sprendimas.
2. Valstybės narės gamintojų organizacijoms suteikia tik su perdirbti skirtais produktais ar produktų grupėmis susijusį pripažinimą tuo atveju, jei šios gali užtikrinti, kad tokie produktai pristatomi perdirbti pagal tiekimo sutarčių sistemą ar kitu būdu.
21 straipsnis
Mažiausias narių skaičius
Nustatydamos mažiausią gamintojų organizacijos narių skaičių pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą, valstybės narės gali numatyti, kad tais atvejais, kai pripažinimo paraišką pateikusį asmenį visiškai ar iš dalies sudaro nariai, kurie patys yra teisiniai subjektai arba aiškiai apibrėžtų teisinių subjektų dalys, kurias sudaro gamintojai, mažiausias gamintojų skaičius gali būti apskaičiuojamas remiantis gamintojų, susietų su kiekvienu teisiniu subjektu ar aiškiai apibrėžtomis teisinio subjekto dalimis, skaičiumi.
22 straipsnis
Trumpiausias narystės laikotarpis
1. Trumpiausias gamintojo narystės laikotarpis yra vieneri metai.
2. Apie narystės atsisakymą organizacijai pranešama raštu. Valstybės narės nustato pranešimo apie narystės atsisakymą pateikimo laikotarpius, kurie negali būti ilgesni nei šeši mėnesiai, ir datas, nuo kurių įsigalioja narystės atsisakymas.
23 straipsnis
Gamintojų organizacijų struktūra ir veikla
Valstybės narės užtikrina, kad gamintojų organizacijos turėtų reikiamą personalą, infrastruktūrą ir įrangą, kurių reikia siekiant laikytis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte ir 125b straipsnio 1 dalies e punkte nustatytų reikalavimų, ir užtikrintų, kad būtų vykdomos esminės jų funkcijos, visų pirma susijusios su:
a)
žiniomis apie jų narių produkciją;
b)
narių produkcijos surinkimu, rūšiavimu, sandėliavimu ir pakavimu;
c)
prekybos ir biudžeto valdymu; ir
d)
centralizuota buhalterija ir sąskaitų faktūrų išrašymo sistema.
24 straipsnis
Tinkamos parduoti produkcijos vertė arba kiekis
1. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą tinkamos parduoti produkcijos vertė ar kiekis apskaičiuojami remiantis tuo pačiu pagrindu kaip ir šio reglamento 50 ir 51 straipsniuose nustatyta parduodamos produkcijos vertė.
2. Jei vienam arba daugiau gamintojų organizacijos narių nepakanka ankstesnių duomenų apie parduodamą produkciją, kad būtų galima taikyti 1 dalį, jų tinkamos parduoti produkcijos vertė gali būti apskaičiuojama kaip vidutinė jų tinkamos parduoti produkcijos vertė trejų metų iki metų, kuriais pateikta pripažinimo paraiška ir kuriais atitinkamos gamintojų organizacijos nariai faktiškai gamino produktus, laikotarpiu.
25 straipsnis
Aprūpinimas techninėmis priemonėmis
Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies e punktą gamintojų organizacija, kuriai suteiktas pripažinimas susijęs su produktu, kuriam gaminti būtinas apsirūpinimas techninėmis priemonėmis, laikoma įvykdžiusi savo įsipareigojimą, jei ji pati arba per savo narius, arba patronuojamąsias įmones, arba užsakomosiomis paslaugomis užtikrina tinkamą techninių priemonių lygį.
26 straipsnis
Pagrindinė gamintojų organizacijų veikla
1. Pagrindinė gamintojų organizacijos veikla yra susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir tiekimu rinkai.
2. Gamintojų organizacija gali parduoti gamintojų organizacijai arba gamintojų organizacijų asociacijai nepriklausančių gamintojų produktus, jei jai suteiktas pripažinimas susijęs su tais produktais ir jei tokios veiklos ekonominė vertė mažesnė už jos parduodamos produkcijos vertę, apskaičiuotą pagal 50 straipsnį.
3. Tiesiogiai iš kitos gamintojų organizacijos perkamų vaisių ir daržovių, taip pat produktų, su kuriais nėra susijęs gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas, pardavimas nelaikomas gamintojų organizacijos veiklos dalimi.
4. Jei taikoma 50 straipsnio 9 dalis, šio straipsnio 3 dalis patronuojamosioms įmonėms taikoma mutatis mutandis nuo 2012 m. sausio 1 d.
27 straipsnis
Užsakomosios paslaugos
1. Veikla, kurią valstybė narė leisti vykdyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125d straipsnį naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, gali apimti ir gamintojų organizacijos narių produktų surinkimą, sandėliavimą, pakavimą ir prekybą.
2. Gamintojų organizacijos atliekamas paslaugų užsakymas reiškia, kad gamintojų organizacija sudaro komercinį susitarimą su kitu subjektu, įskaitant vieną arba kelis iš jo narių ar patronuojamąją įmonę, dėl atitinkamos veiklos vykdymo. Tačiau gamintojų organizacija ir toliau atsako už tos veiklos vykdymą, bendrą valdymo kontrolę ir komercinio susitarimo dėl veiklos vykdymo priežiūrą.
28 straipsnis
Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos
1. Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė įkuriama toje valstybėje narėje, kurioje organizacijai priklauso daug ūkių arba daug narių ir (arba) kurioje ji parduoda didelę produkcijos dalį.
2. Valstybė narė, kurioje yra tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė, yra atsakinga už:
a)
tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pripažinimą;
b)
tarpvalstybinės gamintojų organizacijos veiklos programos patvirtinimą;
c)
reikiamą administracinį bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis, kuriose įsisteigę tarpvalstybinės gamintojų organizacijos nariai; toks bendradarbiavimas susijęs su pripažinimo sąlygų atitikties bei patikrų ir sankcijų sistemos laikymusi. Tos kitos valstybės narės per pagrįstą laikotarpį privalo suteikti visą reikalingą pagalbą valstybei narei, kurioje yra pagrindinė buveinė; ir
d)
kitų valstybių narių prašymu visų susijusių dokumentų (įskaitant visus prieinamus galiojančius teisės aktus), išverstų į jų prašančių valstybių narių oficialias kalbas, pateikimą kitoms valstybėms narėms, kuriose yra įsisteigę tarpvalstybinės gamintojų organizacijos nariai.
29 straipsnis
Gamintojų organizacijų susijungimas
1. Jei susijungia gamintojų organizacijos, po susijungimo atsiradusi gamintojų organizacija pakeičia susijungusias gamintojų organizacijas. Naujasis subjektas prisiima susijungiančių gamintojų organizacijų teises ir pareigas.
Naujasis po susijungimo atsiradęs subjektas gali tuo pačiu metu ir atskirai vykdyti programas iki kitų metų po metų, kuriais įvyko susijungimas, sausio 1 d. arba sujungti veiklos programas susijungimo metu. Veiklos programos sujungiamos pagal 66 ir 67 straipsnius.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies antros pastraipos, valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms, kurios to prašo dėl deramai pagrįstų priežasčių, tuo pačiu metu vykdyti atskiras veiklos programas iki jos natūraliai užbaigiamos.
30 straipsnis
Nariai, kurie nėra gamintojai
1. Valstybės narės gali nustatyti, ar bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris nėra gamintojas, gali tapti gamintojų organizacijos nariu, ir kokiomis sąlygomis jis gali juo tapti.
2. Nustatydamos 1 dalyje nurodytas sąlygas, valstybės narės visų pirma užtikrina, kad būtų laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos a punkto iii papunkčio ir 125a straipsnio 3 dalies c punkto.
3. Fiziniams ar juridiniams asmenims, nurodytiems 1 dalyje, taikomi šie apribojimai:
a)
į juos neatsižvelgiama, kai svarstoma atitiktis pripažinimo kriterijams,
b)
jie negali tiesiogiai pasinaudoti Sąjungos finansuojamomis priemonėmis.
2 dalyje nustatytomis sąlygomis valstybės narės gali apriboti arba panaikinti fizinių arba juridinių asmenų teisę balsuoti dėl sprendimų, susijusių su veiklos fondais.
31 straipsnis
Demokratinė gamintojų organizacijų atskaitomybė
1. Valstybės narės imasi visų, jų nuomone, reikalingų priemonių, siekdamos išvengti vieno ar daugiau narių piktnaudžiavimo įgaliojimais ar įtaka gamintojų organizacijos valdymui ir veiklai; šios priemonės apima ir balsavimo teises.
2. Jei gamintojų organizacija yra aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, valstybės narės gali priimti priemones, kuriomis būtų apribojama arba panaikinama teisinio subjekto teisė keisti, tvirtinti arba atmesti gamintojų organizacijos priimtus sprendimus.
3 skirsnis
Gamintojų organizacijų asociacijos
32 straipsnis
Su gamintojų organizacijomis susijusios taisyklės, taikytinos gamintojų organizacijų asociacijoms
Gamintojų organizacijų asociacijoms mutatis mutandis taikomas 22 straipsnis, 26 straipsnio 3 dalis, 27 ir 31 straipsniai. Jei gamintojų organizacijų asociacija vykdo pardavimo veiklą, mutatis mutandis taikoma 26 straipsnio 2 dalis.
33 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų pripažinimas
1. Valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125c straipsnį gamintojų organizacijų asociacijas gali pripažinti tik su produktu ar produktų grupe, nurodytais pripažinimo paraiškoje, susijusiai veiklai vykdyti.
2. Gamintojų organizacijų asociacija gali būti pripažinta pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125c straipsnį ir vykdyti bet kokią gamintojų organizacijos veiklą, net jei atitinkamus produktus ir toliau parduoda jos nariai.
34 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų nariai, kurie nėra gamintojų organizacijos
1. Valstybės narės gali nustatyti, ar bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris nėra pripažinta gamintojų organizacija, gali tapti gamintojų organizacijų asociacijos nariu, ir kokiomis sąlygomis jis gali juo tapti.
2. Pripažintos gamintojų organizacijų asociacijos nariams, kurie nėra pripažintos gamintojų organizacijos, taikomi šie apribojimai:
a)
į juos neatsižvelgiama, kai svarstoma atitiktis pripažinimo kriterijams;
b)
jie negali tiesiogiai pasinaudoti Sąjungos finansuojamomis priemonėmis.
Valstybės narės gali suteikti, apriboti arba panaikinti tų narių teisę balsuoti dėl sprendimų, susijusių su veiklos programomis.
35 straipsnis
Tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija
1. Tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos pagrindinė buveinė įkuriama valstybėje narėje, kurioje yra daug tai asociacijai priklausančių organizacijų ir (arba) kurioje tos organizacijos parduoda didelę produkcijos dalį.
2. Valstybė narė, kurioje yra tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos pagrindinė buveinė, yra atsakinga už:
a)
asociacijos pripažinimą;
b)
jei reikia - asociacijos veiklos programos patvirtinimą;
c)
reikiamą administracinį bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis, kuriose įsisteigusios asocijuotosios organizacijos; šis bendradarbiavimas susijęs su pripažinimo sąlygų atitikties bei patikrų ir sankcijų sistemos laikymusi. Tos kitos valstybės narės privalo suteikti visą reikalingą pagalbą valstybei narei, kurioje yra pagrindinė buveinė; ir
d)
kitų valstybių narių prašymu visų susijusių dokumentų, įskaitant visus prieinamus galiojančius teisės aktus, išverstų į jų prašančių valstybių narių oficialias kalbas, pateikimą kitoms valstybėms narėms, kuriose yra įsisteigę asociacijos nariai.
4 skirsnis
Gamintojų grupės
36 straipsnis
Pripažinimo planų pateikimas
1. Teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis kompetentingai valstybės narės, kurioje yra pagrindinė teisinio subjekto buveinė, institucijai pateikia Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalyje nurodytą pripažinimo planą.
2. Valstybės narės nustato:
a)
būtiniausius kriterijus, kuriuos turi atitikti teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, kad galėtų pateikti pripažinimo planą;
b)
taisykles, reglamentuojančias pripažinimo planų projektų rengimą, turinį ir įgyvendinimą;
c)
laikotarpį, per kurį buvusiam gamintojų organizacijos nariui po to, kai jis išstojo iš gamintojų organizacijos, draudžiama prisijungti prie produktų, su kuriais susijęs tai organizacijai suteiktas pripažinimas, gamintojų grupės; ir
d)
pripažinimo planų patvirtinimo, stebėsenos ir įgyvendinimo administracines procedūras.
37 straipsnis
Pripažinimo planų turinys
Pripažinimo plano projekte pateikiama bent ši informacija:
a)
pradinės padėties aprašymas, visų pirma susijęs su narių gamintojų skaičiumi, pateikiant išsamius duomenis apie narius, produkciją, įskaitant parduodamos produkcijos vertę, prekybą ir infrastruktūrą, priklausančią gamintojų grupei, įskaitant atskiriems gamintojų grupės nariams priklausančią infrastruktūrą;
b)
siūloma plano įgyvendinimo pradžia ir trukmė, kuri neturi būti ilgesnė nei penkeri metai; ir
c)
veikla ir investicijos, kurios bus vykdomos siekiant pripažinimo.
38 straipsnis
Pripažinimo planų patvirtinimas
1. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimą dėl pripažinimo plano projekto per tris mėnesius nuo plano, pateikto su visais patvirtinamaisiais dokumentais, gavimo dienos. Valstybės narės gali numatyti trumpesnį sprendimo priėmimo terminą.
2. Valstybės narės gali priimti papildomas taisykles, susijusias su pagal pripažinimo planus atliekamų operacijų ir patiriamų išlaidų atitiktimi reikalavimams, įskaitant su investicijų atitiktimi reikalavimams susijusias taisykles, siekdamos užtikrinti, kad gamintojų grupės atitiktų gamintojų organizacijų pripažinimo kriterijus, nurodytus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalyje.
3. Po 111 straipsnyje nurodytų atitikties patikrų kompetentinga valstybės narės institucija prireikus:
a)
priima planą ir suteikia išankstinį jo pripažinimą;
b)
prašo atlikti plano pakeitimus;
c)
atmeta planą.
Prireikus planas gali būti priimtas tik jei į jį įtraukti pagal b punktą prašomi pakeitimai.
Kompetentinga valstybės narės institucija praneša teisiniam subjektui arba aiškiai apibrėžtai teisinio subjekto daliai apie savo sprendimą.
39 straipsnis
Pripažinimo planų įgyvendinimas
1. Pripažinimo planas įgyvendinamas metiniais laikotarpiais nuo sausio 1 d. Valstybės narės gali leisti gamintojų grupėms suskirstyti šiuos metinius laikotarpius į pusmetinius laikotarpius.
Pirmaisiais įgyvendinimo metais, laikantis 37 straipsnio b punkte nurodytos siūlomos datos, pripažinimo planas pradedamas įgyvendinti:
a)
sausio 1 d. po to, kai jį priima kompetentinga valstybės narės institucija; arba
b)
pirmąją kalendorinę dieną po jo priėmimo dienos.
Pirmieji pripažinimo plano įgyvendinimo metai bet kuriuo atveju baigiasi tų pačių metų gruodžio 31 d.
2. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis gamintojų grupės gali prašyti pakeisti planus jų įgyvendinimo metu. Tokie prašymai pateikiami su visais reikalingais patvirtinamaisiais dokumentais.
Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis pripažinimo planus galima keisti per metinį arba pusmetinį jų įgyvendinimo laikotarpį, be išankstinio kompetentingos valstybės narės institucijos patvirtinimo. Tokie pakeitimai atitinka pagalbos skyrimo kriterijus tik tuo atveju, jei gamintojų grupė nedelsdama apie juos praneša kompetentingai valstybės narės institucijai.
3. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimą dėl planų keitimo per tris mėnesius nuo prašymo pakeisti planus gavimo, atsižvelgusi į pateiktus įrodymus. Jei per šį laikotarpį sprendimas dėl prašymo pakeisti nepriimamas, laikoma, kad prašymas atmestas. Valstybės narės gali numatyti trumpesnį sprendimo priėmimo terminą.
40 straipsnis
Gamintojų organizacijos pripažinimo paraiškos
1. Pripažinimo planą įgyvendinančios gamintojų grupės gali bet kada pateikti pripažinimo paraišką pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį. Tokios paraiškos visais atvejais pateikiamos iki Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalyje nurodyto pereinamojo laikotarpio pabaigos.
2. Nuo šios paraiškos pateikimo dienos atitinkama grupė gali pateikti veiklos programos projektą pagal 63 straipsnį.
41 straipsnis
Pagrindinė gamintojų grupių veikla
1. Pagrindinė gamintojų grupės veikla yra susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas išankstinis pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir tiekimu rinkai.
2. Gamintojų grupė gali parduoti gamintojų grupei nepriklausančių gamintojų produktus, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, jei tokios veiklos ekonominė vertė mažesnė už pačios gamintojų grupės narių ir kitų gamintojų grupių narių parduodamos produkcijos vertę.
42 straipsnis
Parduodamos produkcijos vertė
1. 50 straipsnio 1-4 ir 7 dalys ir to straipsnio 6 dalies pirmasis sakinys gamintojų grupėms taikomi mutatis mutandis.
2. Jei dėl priežasčių, kurios tinkamai pagrindžiamos valstybei narei ir už kurias gamintojų grupė nėra atsakinga bei jų nekontroliuoja, parduodamos produkcijos vertė sumažėjo bent 35 %, laikoma, kad bendra parduodamos produkcijos vertė sudaro 65 % visos vertės, nurodytos ankstesnėje paraiškoje ar pagalbos paraiškose, apimančiose vėliausią metinį laikotarpį, kurią patvirtina valstybė narė, o jei jos nėra - vertės, kuri iš pradžių nurodyta patvirtintame pripažinimo plane.
3. Parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama pagal laikotarpiu, kuriam prašoma suteikti pagalbą, taikomus teisės aktus.
43 straipsnis
Pripažinimo planų finansavimas
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalyje nurodytos pagalbos normos sumažinamos perpus, jeigu parduodamos produkcijos vertė viršija 1 000 000 EUR.
2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos pagalbos kiekvienai gamintojų grupei viršutinė metinė riba yra 100 000 EUR.
3. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba išmokama:
a)
metinėmis ar pusmetinėmis dalimis kiekvieno metinio ar pusmetinio pripažinimo plano įgyvendinimo laikotarpio pabaigoje; arba
b)
dalimis, apimančiomis dalį metinio laikotarpio, jei planas pradedamas įgyvendinti metiniu laikotarpiu arba jei pripažinimas pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį suteikiamas iki metinio laikotarpio pabaigos. Tuo atveju šio straipsnio 2 dalyje nurodyta viršutinė riba proporcingai sumažinama.
Apskaičiuodamos pagalbos mokėjimo dalis, kai tai privaloma atliekant patikras, valstybės narės gali remtis kitu laikotarpiu nei tas, už kurį mokama pagalbos dalis, parduotos produkcijos verte. Šių laikotarpių skirtumas turi būti mažesnis už faktinį atitinkamą laikotarpį.
4. 1 ir 2 dalyse nurodytoms sumoms taikomas paskutinis prieš pirmąją laikotarpio, kuriam skiriama nurodyta pagalba, dieną Europos centrinio banko paskelbtas valiutų keitimo kursas.
44 straipsnis
Pagalba vykdyti investicijoms, reikalingoms pripažinimui gauti
Šio reglamento 37 straipsnio c punkte nurodytos investicijos, susijusios su pripažinimo planų įgyvendinimu, kurioms vykdyti pagalba teikiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punktą, finansuojamos proporcingai jų naudojimui gamintojų grupės, kuriai suteiktas išankstinis pripažinimas, produktams.
Sąjungos pagalba neteikiama vykdyti investicijoms, kurios, kaip tikėtina, gali iškraipyti konkurenciją gamintojų grupės vykdomos kitos ekonominės veiklos srityje.
45 straipsnis
Pagalbos paraiška
1. Gamintojų grupė per tris mėnesius nuo kiekvieno šio reglamento 43 straipsnio 3 dalyje nurodyto metinio ar pusmetinio laikotarpio pabaigos pateikia vieną Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytos pagalbos paraišką. Paraiškoje pateikiama parduodamos produkcijos vertės laikotarpiu, kuriam prašoma suteikti pagalbą, deklaracija.
2. Pagalbos paraiškos, skirtos pusmetiniams laikotarpiams, gali būti teikiamos tik tuo atveju, jei pripažinimo planas yra suskirstytas į pusmetinius laikotarpius, kaip nurodyta 39 straipsnio 1 dalyje. Prie visų pagalbos paraiškų pridedama raštiška gamintojų grupės deklaracija, kuria patvirtinama, kad:
a)
gamintojų grupė laikosi ir laikysis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio reglamento nuostatų; ir
b)
gamintojų grupė nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nesinaudojo, nesinaudoja ir nesinaudos dvigubu veiksmų, įgyvendinamų pagal jos pripažinimo planą, kuriam pagal šį reglamentą skiriamas Sąjungos finansavimas, finansavimu iš Sąjungos arba nacionalinių lėšų.
3. Valstybės narės nustato pagalbos mokėjimo terminą, kuris visais atvejais negali būti ilgesnis kaip šeši mėnesiai nuo paraiškos gavimo dienos.
46 straipsnis
Atitiktis pagalbos skyrimo reikalavimams
Valstybės narės įvertina gamintojų grupių atitiktį pagalbos skyrimo reikalavimams pagal šį reglamentą, siekdamos nustatyti, ar pagalba yra tinkamai pagrįsta, atsižvelgdamos į datą, kada gamintojų organizacijoms ar grupėms, iš kurių kilusios atitinkamos gamintojų grupės nariai, buvo suteikta ankstesnė valstybės pagalba, jos suteikimo sąlygas ir į bet kokį narių judėjimą tarp gamintojų organizacijų ir gamintojų grupių.
47 straipsnis
Sąjungos įnašas
1. Sąjungos įnašas į Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytą pagalbą yra lygus:
a)
75 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus; ir
b)
50 % kituose regionuose.
Likusią pagalbos dalį kaip fiksuoto dydžio išmoką sumoka valstybė narė. Su pagalbos panaudojimu susijusių įrodymų kartu su pagalbos paraiškomis pateikti nebūtina.
2. Sąjungos įnašas į Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytą pagalbą, išreikštą kapitalo dotacija ar kapitalo dotacijos ekvivalentu, kaip reikalavimus atitinkančių investicinių išlaidų procentinė dalis, neturi viršyti:
a)
50 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus; ir
b)
30 % kituose regionuose.
Suinteresuotosios valstybės narės įsipareigoja padengti ne mažiau kaip 5 % reikalavimus atitinkančių investicinių išlaidų.
Pagalbos gavėjai padengia bent šią reikalavimus atitinkančių investicinių išlaidų dalį:
a)
25 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus; ir
b)
45 % kituose regionuose.
48 straipsnis
Susijungimas
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje numatyta pagalba gali būti suteikta ar jos teikimas pratęstas gamintojų grupėms, kurioms suteiktas išankstinis pripažinimas ir kurios atsirado susijungus dviem ar daugiau gamintojų grupių, kurioms suteiktas išankstinis pripažinimas.
2. Apskaičiuojant pagal 1 dalį mokėtiną pagalbą, po susijungimo atsiradusi gamintojų grupė pakeičia susijungusias grupes.
3. Jei susijungia dvi ar daugiau gamintojų grupių, naujasis subjektas perima gamintojų grupės, kuriai anksčiausiai suteiktas išankstinis pripažinimas, teises ir pareigas.
4. Jei gamintojų grupė, kuriai suteiktas išankstinis pripažinimas, susijungia su pripažinta gamintojų organizacija, atsiradusiam subjektui nebetaikomas išankstinis pripažinimas kaip gamintojų grupei ir jam nebegali būti suteikta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba. Atsiradęs subjektas toliau laikomas pripažinta gamintojų organizacija, jei jis laikosi taikomų reikalavimų. Prireikus gamintojų organizacija prašo leisti pakeisti jos veiklos programą; šiuo tikslu mutatis mutandis taikomas 29 straipsnis.
Tačiau iki susijungimo gamintojų grupių vykdomi veiksmai ir toliau gali atitikti pagalbos skyrimo reikalavimus, jei laikomasi pripažinimo plane numatytų sąlygų.
49 straipsnis
Pripažinimo pasekmės
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje numatytos pagalbos mokėjimas nutraukiamas, kai tik suteikiamas pripažinimas.
2. Kai veiklos programa pateikiama pagal šį reglamentą, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad pripažinimo plane nustatytoms priemonėms nebūtų skiriamas dvigubas finansavimas.
3. Investicijos, atitinkančios pagalbos skyrimo kriterijus, arba Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos išlaidos gali būti perkeltos į veiklos programas, jei jos atitinka šio reglamento reikalavimus.
4. Valstybės narės nustato laikotarpį, kuris prasideda įgyvendinus pripažinimo planą ir per kurį gamintojų grupė privalo būti pripažinta gamintojų organizacija. Šis laikotarpis neturi būti ilgesnis kaip keturi mėnesiai.
II SKYRIUS
Veiklos fondai ir veiklos programos
1 skirsnis
Parduodamos produkcijos vertė
50 straipsnis
Skaičiavimo pagrindas
1. Gamintojų organizacijos parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis pačios gamintojų organizacijos ir jos narių gamintojų produkcija, kuri apima tik vaisių ir daržovių, su kuriais susijęs gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas, produkciją. Parduodamos produkcijos vertė gali apimti vaisių ir daržovių, kurių atitikties prekybos standartams nereikalaujama, vertę, jei tie standartai netaikomi remiantis 4 straipsniu.
2. Parduodamos produkcijos vertė apima narių, kurie išstoja iš gamintojų organizacijos arba prie jos prisijungia, produkciją. Valstybės narės nustato tokias sąlygas, kad būtų išvengta dvigubo tos pačios produkcijos įskaičiavimo.
3. Parduodamos produkcijos vertė neapima perdirbtų vaisių ir daržovių arba bet kurio kito vaisių ir daržovių sektoriui nepriklausančio produkto vertės.
Tačiau parduodamos perdirbti skirtų vaisių ir daržovių produkcijos, kurią gamintojų organizacija, gamintojų organizacijų asociacija arba jų nariai gamintojai ar patronuojamosios įmonės, nurodytos šio straipsnio 9 dalyje, patys arba naudodamiesi užsakomosiomis paslaugomis, perdirbo į vieną iš Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo X dalyje išvardytų perdirbtų vaisių ir daržovių produktų arba į kitą šiame straipsnyje nurodytą ir šio reglamento VI priede aprašytą žemės ūkio produktą, vertė apskaičiuojama kaip fiksuotas procentinis dydis, taikomas sąskaitoje faktūroje nurodytai tų perdirbtų produktų vertei. Tas fiksuotas procentinis dydis yra:
a)
53 % - vaisių sultims;
b)
73 % - koncentruotoms sultims;
c)
77 % - pomidorų koncentratui;
d)
62 % - užšaldytiems vaisiams ir daržovėms;
e)
48 % - konservuotiems vaisiams ir daržovėms;
f)
70 % - konservuotiems Agaricus genties pievagrybiams;
g)
81 % - laikinai sūrymu konservuotiems vaisiams;
h)
81 % - džiovintiems vaisiams;
i)
27 % - kitiems perdirbtiems vaisiams ir daržovėms;
j)
12 % - perdirbtoms aromatinėms žolėms;
k)
41 % - maltai paprikai.
4. Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms į parduodamos produkcijos vertę įskaičiuoti šalutinių produktų vertę.
5. Parduodamos produkcijos vertė apima produktų, kurie pašalinami iš rinkos, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, vertę, apskaičiuojamą pagal vidutinę tokių ankstesniu referenciniu laikotarpiu gamintojų organizacijos parduotų produktų kainą.
6. Tik gamintojų organizacijos ir (arba) jos narių gamintojų produkcija, kurią parduoda ta gamintojų organizacija, įskaičiuojama į parduodamos produkcijos vertę. Gamintojų organizacijos narių gamintojų produkcija, kurią parduoda kita gamintojų organizacija, paskirta jų pačių organizacijos, pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125a straipsnio 2 dalies b ir c punktus įskaičiuojama į tos kitos gamintojų organizacijos parduodamos produkcijos vertę.
7. Sąskaita faktūra už parduodamą vaisių ir daržovių produkciją išrašoma paėmimo iš gamintojų organizacijos etape, atitinkamais atvejais - kaip už paruoštą ir supakuotą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo IX dalyje nurodytą produktą, neįskaičiuojant:
a)
PVM;
b)
vidaus transporto išlaidų, jei atstumas tarp gamintojų organizacijos centralizuotų surinkimo ar pakavimo vietų ir jos paskirstymo vietų yra didelis. Valstybės narės numato sumažinimus, taikomus sąskaitoje faktūroje nurodytai produktų, už kuriuos sąskaitos faktūros išrašomos skirtinguose pristatymo ar pervežimo etapuose, vertei ir tinkamai įrodo savo nacionalinėse strategijose, koks atstumas laikomas dideliu.
8. Parduodamos produkcijos vertė taip pat gali būti apskaičiuojama paėmimo iš gamintojų organizacijų asociacijos etape tuo pačiu pagrindu, kuris nustatytas 7 dalyje.
9. Parduodamos produkcijos vertė taip pat gali būti apskaičiuojama jos paėmimo iš patronuojamosios įmonės etape tuo pačiu pagrindu, kuris nustatytas 7 dalyje, jei bent 90 % patronuojamosios įmonės kapitalo priklauso:
a)
vienai arba daugiau gamintojų organizacijų arba gamintojų organizacijų asociacijų; ir (arba)
b)
jei valstybė narė sutinka - gamintojų organizacijų ar gamintojų organizacijų asociacijų nariams gamintojams, jei taip padedama siekti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte ir 125b straipsnio 1 dalies a punkte išvardytų tikslų.
10. Naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama paėmimo iš gamintojų organizacijos etape ir į ją įskaičiuojama veiklos, kuri vykdoma naudojantis gamintojų organizacijos užsakymu jos narių, trečiųjų valstybių arba bet kurios kitos patronuojamosios įmonės nei nurodytoji 9 dalyje teikiamomis užsakomosiomis paslaugomis, pridėtinė ekonominė vertė.
11. Jei produkcija sumažėja dėl oro sąlygų, gyvūnų ar augalų ligų arba kenkėjų antplūdžių, bet kokios draudimo išmokos, gautos pagal III skyriaus 6 skirsnyje numatytas derliaus draudimo priemones arba lygiavertes gamintojų organizacijos administruojamas priemones, dėl šių priežasčių gali būti įskaičiuotos į parduodamos produkcijos vertę.
51 straipsnis
Referencinis laikotarpis
1. Viršutinė metinė pagalbos riba, nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 2 dalyje, kiekvienais metais apskaičiuojama remiantis produkcijos, parduotos per 12-os mėnesių referencinį laikotarpį, kurį nustato valstybės narės, verte.
2. Referencinį laikotarpį valstybės narės nustato kiekvienai gamintojų organizacijai kaip:
a)
12-os mėnesių laikotarpį, prasidedantį ne anksčiau kaip sausio 1 d. prieš trejus metus iki metų, kuriems prašoma suteikti pagalbą, ir pasibaigiantį ne vėliau kaip metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma suteikti pagalbą, gruodžio 31 d.; arba
b)
trijų iš eilės einančių 12-os mėnesių laikotarpių, prasidedančių ne anksčiau kaip sausio 1 d. prieš penkerius metus iki metų, kuriems prašoma suteikti pagalbą, ir pasibaigiantį ne vėliau kaip metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma suteikti pagalbą, gruodžio 31 d., vidutinę vertę;
3. Šis 12-os mėnesių laikotarpis yra atitinkamos gamintojų organizacijos ataskaitinis laikotarpis.
Įgyvendinant veiklos programą referencinio laikotarpio nustatymo metodika nekeičiama, išskyrus tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis.
4. Jei produkto vertė sumažėjo bent 35 % dėl priežasčių, už kurias gamintojų grupė nėra atsakinga ir jų nekontroliuoja, laikoma, kad tokių parduotų produktų vertė sudaro 65 % jų vertės ankstesniuoju referenciniu laikotarpiu.
Gamintojų organizacija pagrindžia pirmoje pastraipoje nurodytas priežastis kompetentingai atitinkamos valstybės narės institucijai.
5. Jei neseniai pripažintos gamintojų organizacijos neturi pakankamai ankstesnių duomenų apie parduotą produkciją, reikalingų šio straipsnio 2 daliai taikyti, parduodamos produkcijos verte gali būti laikoma tinkamos parduoti produkcijos vertė, gamintojų organizacijos nurodyta prašant pripažinimo.
Pirma pastraipa mutatis mutandis taikoma naujiems gamintojų organizacijų nariams, pirmą kartą įstojantiems į gamintojų organizaciją.
6. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos gauti informacijos apie gamintojų organizacijų, kurios nepateikė veiklos programų, parduodamos produkcijos vertę.
7. Nukrypstant nuo 1 ir 6 dalių, parduodamos produkcijos vertė referenciniu laikotarpiu apskaičiuojama pagal teisės aktus, kurie taikomi tuo referenciniu laikotarpiu.
Tačiau, įgyvendinant iki 2010 m. sausio 20 d. patvirtintas veiklos programas, iki 2007 m. parduotos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis referenciniu laikotarpiu taikytais teisės aktais, o nuo 2008 m. parduotos produkcijos vertė - remiantis 2008 m. taikytais teisės aktais.
Įgyvendinant po 2010 m. sausio 20 d. patvirtintas veiklos programas, nuo 2008 m. parduotos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis programos patvirtinimo metu taikytais teisės aktais.
2 skirsnis
Veiklos fondai
52 straipsnis
Valdymas
Valstybės narės užtikrina, kad veiklos fondai būtų valdomi taip, jog išorės auditoriai kiekvienais metais galėtų nustatyti, patikrinti ir patvirtinti tų fondų išlaidas bei pajamas.
53 straipsnis
Veiklos fondų finansavimas
1. Gamintojų organizacija nustato finansinius įnašus į veiklos fondą, nurodytą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103b straipsnio 1 dalyje.
2. Visiems gamintojams suteikiama galimybė naudotis veiklos fondu ir demokratiškai dalyvauti priimant sprendimus, susijusius su gamintojų organizacijos veiklos fondo naudojimu ir finansiniais įnašais į veiklos fondą.
54 straipsnis
Apskaičiuotos sumos pranešimas
1. Gamintojų organizacijos praneša savo valstybei narei apskaičiuotas kitų metų Sąjungos įnašo ir jos narių bei pačios gamintojų organizacijos įnašų į veiklos fondus sumas ne vėliau kaip rugsėjo 15 d. kartu su veiklos programomis ar prašymais patvirtinti šių veiklos programų pakeitimus.
Valstybės narės gali nustatyti vėlesnę datą nei rugsėjo 15 d.
2. Tokia veiklos fondų suma apskaičiuojama remiantis veiklos programomis ir parduodamos produkcijos verte. Atskirai skaičiuojamos išlaidos krizių prevencijos bei valdymo priemonėms ir kitoms priemonėms.
3 skirsnis
Veiklos programos
55 straipsnis
Nacionalinė strategija
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 2 dalyje nurodytos nacionalinės strategijos bendroji struktūra ir turinys nustatomi pagal VII priede nustatytas gaires. Ją gali sudaryti regioniniai elementai.
Nacionalinė strategija apima visus valstybės narės taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 II dalies II antraštinės dalies II skyriaus I ir Ia skirsnius ir šią antraštinę dalį priimtus sprendimus ir nuostatas.
2. Nacionalinė strategija, įskaitant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalyje nurodytos nacionalinės sistemos įtraukimą, nustatoma prieš pateikiant veiklos programų projektus bet kuriais konkrečiais metais. Komisijai pateikta ir, jei reikia, iš dalies pakeista nacionalinė sistema įtraukiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
3. Rengiant nacionalinę strategiją atliekama pradinės padėties analizė, už kurios atlikimą atsako valstybė narė. Joje nustatomi ir įvertinami tenkintini poreikiai, jų prioritetiškumas, veiklos programomis siektini tikslai, kad būtų patenkinti šie prioritetiniai poreikiai, prognozuojami rezultatai ir siektini kiekybiniai tikslai, lyginami su pradine padėtimi, taip pat nustatomos tinkamiausios priemonės ir veiksmai šiems tikslams pasiekti.
4. Valstybės narės taip pat užtikrina nacionalinės strategijos stebėseną bei vertinimą ir įgyvendinimą taikant veiklos programas.
Nacionalinę strategiją galima keisti, visų pirma atsižvelgiant į jos stebėseną ir vertinimą. Tokie pakeitimai atliekami prieš pateikiant veiklos programų projektus bet kuriais konkrečiais metais.
5. Valstybės narės, siekdamos užtikrinti tinkamą įvairių priemonių pusiausvyrą, nacionalinėje strategijoje nustato didžiausias procentines fondo dalis, kurias galima išleisti bet kuriai atskirai priemonei, ir (arba) veiksmų rūšiai ir (arba) išlaidoms.
56 straipsnis
Nacionalinė aplinkosaugos veiksmų sistema
1. Kartu su pateikiama siūloma sistema, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, valstybės narės taip pat praneša Komisijai apie bet kokius nacionalinės sistemos pakeitimus, kuriems taikoma toje pastraipoje nustatyta tvarka. Komisija jai priimtinu būdu suteikia galimybę kitoms valstybėms narėms susipažinti su šia sistema.
2. Nacionalinės sistemos atskirame skyriuje nurodomi bendrieji papildomumo, darnos ir atitikties reikalavimai, kuriuos turi atitikti pagal veiklos programą atrinkti aplinkosaugos veiksmai, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrajame sakinyje. Komisija valstybėms narėms pateikia to skirsnio pavyzdį.
Nacionalinėje sistemoje taip pat nustatomas nebaigtinis aplinkosaugos veiksmų ir sąlygų, taikytinų valstybėje narėje įgyvendinant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 3 dalį, sąrašas. Nacionalinėje sistemoje nurodoma ši su kiekvienu aplinkosaugos veiksmu susijusi informacija:
a)
veiksmo pagrindimas remiantis jo poveikiu aplinkai; ir
b)
konkretus įsipareigojimas ar susiję įsipareigojimai.
3. Aplinkosaugos veiksmų, kurie panašūs į agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, remiamus pagal kaimo plėtros programą, trukmė yra tokia pati kaip ir tų įsipareigojimų. Jei panašių agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų trukmė ilgesnė už pradinės veiklos programos trukmę, tie aplinkosaugos veiksmai toliau įgyvendinami vėlesnėje veiklos programoje. Tačiau valstybės narės gali leisti nustatyti trumpesnę aplinkosaugos veiksmų trukmę arba netgi leisti nutraukti tuos veiksmus tinkamai pagrįstais atvejais, visų pirma remdamosi šio reglamento 126 straipsnio 3 dalyje nurodyto tarpinio vertinimo rezultatais.
Nacionalinėje sistemoje nurodoma 1 pastraipoje nurodytų veiksmų trukmė ir prireikus įpareigojimas toliau įgyvendinti veiksmus vėlesnėje veiklos programoje.
57 straipsnis
Papildomos valstybės narės taisyklės
Valstybės narės gali priimti taisykles, papildančias Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 ir šį reglamentą, susijusias su priemonių, veiksmų ar išlaidų atitiktimi reikalavimams pagal veiklos programas.
58 straipsnis
Ryšys su kaimo plėtros programomis
1. Vadovaujantis 2 dalimi, parama pagal Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1698/2005 (9) patvirtintą valstybės narės kaimo plėtros programą ar programas neteikiama veiksmams, kuriuos apima šiame reglamente nustatytos priemonės.
2. Jei pagal Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 5 straipsnio 6 dalį parama išimtiniu atveju suteikiama priemonėms, kurios galėtų būti finansuojamos pagal šį reglamentą, įgyvendinti, valstybės narės užtikrina, kad paramos gavėjas paramą atitinkamam veiksmui vykdyti gautų tik pagal vieną paramos schemą.
Šiuo tikslu, kai valstybės narės į savo kaimo plėtros programas įtraukia priemones su tokiomis išimtimis, jos užtikrina, kad nacionalinėje strategijoje, nurodytoje šio reglamento 55 straipsnyje, būtų nurodyti kriterijai ir administravimo taisyklės, kuriuos jos taikys kaimo plėtros programose.
3. Atitinkamais atvejais, nepažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies, 103d straipsnio 1 bei 3 dalių, 103e straipsnio ir šio reglamento 47 straipsnio nuostatų, paramos priemonėms, kurioms taikomas šis reglamentas, vykdyti dydis neturi viršyti paramos, taikomos atitinkamoms kaimo plėtros programos priemonėms vykdyti.
4. Parama aplinkosaugos veiksmams, išskyrus ilgalaikio turto įsigijimą, neturi viršyti didžiausių agrarinės aplinkosaugos išmokų sumų, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 I priede. Išimtiniais atvejais šias sumas galima padidinti, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos nacionalinėje strategijoje, kaip nurodyta šio reglamento 55 straipsnyje, ir gamintojų organizacijų veiklos programose. Aplinkosaugos veiksmams skirtos sumos taip pat gali būti padidintos siekiant paremti su prioritetais, nustatytais Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 16a straipsnyje, susijusią veiklą.
5. 4 dalis netaikoma aplinkosaugos veiksmams, kurie nėra tiesiogiai arba netiesiogiai susiję su konkrečiu žemės sklypu.
59 straipsnis
Veiklos programų turinys
Veiklos programose turi būti pateikta:
a)
pradinės padėties aprašymas, prireikus pagrįstas VIII priede išvardytais bendrais pradiniais rodikliais;
b)
programos tikslai, atsižvelgiant į gamybos ir realizavimo rinkų perspektyvą, paaiškinimas, kaip taikant programą prisidedama prie nacionalinės strategijos, ir patvirtinimas, kad programa atitinka šią strategiją, įskaitant veiklos rūšių pusiausvyrą. Aprašant tikslus nurodomi nacionalinėje strategijoje apibrėžti tikslai ir įvertinami tiksliniai rodikliai, siekiant palengvinti laipsniškos programos įgyvendinimo pažangos stebėseną;
c)
išsamus priemonių aprašas, įskaitant krizių prevencijos ir valdymo priemones, kurias sudaro atskiri numatomi veiksmai, ir būdus tiems tikslams pasiekti kiekvienais programos įgyvendinimo metais. Aprašyme nurodoma, kiek įvairios siūlomos priemonės:
i)
papildo ir atitinka kitas priemones, įskaitant priemones, finansuojamas ar tinkamas paramai gauti iš kitų Sąjungos fondų, ypač paramai kaimo plėtrai gauti. Šiuo atžvilgiu prireikus taip pat turi būti atskirai nurodytos priemonės, įgyvendinamos pagal ankstesnes veiklos programas;
ii)
nekelia jokios dvigubo finansavimo iš Sąjungos fondų rizikos;
d)
programos trukmė; ir
e)
finansiniai aspektai, t. y.:
i)
finansinių įnašų apskaičiavimo metodas ir lygis;
ii)
veiklos fondo finansavimo tvarka;
iii)
informacija, kurios reikia įvairiems įnašų lygiams pagrįsti; ir
iv)
veiklos vykdymo biudžetas ir grafikas kiekvienais programos įgyvendinimo metais.
60 straipsnis
Veiksmų atitiktis reikalavimams pagal veiklos programas
1. Veiklos programose neturi būti IX priedo sąraše nurodytų veiksmų ar išlaidų.
2. Veiklos programų įgyvendinimo išlaidos, atitinkančios pagalbos skyrimo kriterijus, yra tik faktiškai patirtos išlaidos. Tačiau valstybės narės gali iš anksto ir tinkamai pagrįstu būdu nustatyti standartinius fiksuotus dydžius šiais atvejais:
a)
kai tokie standartiniai fiksuoti dydžiai nurodyti IX priede;
b)
papildomoms (palyginti su krovinių vežimo kelių transportu išlaidomis) vienam kilometrui nustatytoms išorės transporto išlaidoms, patirtoms naudojantis geležinkelio ir (arba) jūrų transportu, kai toks transportas naudojamas kaip aplinkosaugos priemonė; ir
c)
dėl aplinkosaugos veiksmų patirtoms papildomoms išlaidoms ir prarastoms pajamoms, apskaičiuotoms pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1974/2006 (10) 53 straipsnio 2 dalį.
Valstybės narės peržiūri šiuos dydžius ne rečiau kaip kartą per penkerius metus.
3. Kad veiksmas atitiktų paramos reikalavimus, daugiau kaip 50 % produktų, kuriems taikomas šis veiksmas, vertės turi sudaryti produktų, su kuriais susijusią veiklą vykdyti ši gamintojų organizacija pripažinta, vertė. Į šiuos 50 % įskaičiuojami produktai turi būti pagaminti gamintojų organizacijos narių arba kitos gamintojų organizacijos ar gamintojų organizacijų asociacijos narių gamintojų. 50 straipsnis mutatis mutandis taikomas vertės apskaičiavimui.
4. Aplinkosaugos veiksmams taikomos šios taisyklės:
a)
įvairūs aplinkosaugos veiksmai gali būti sujungiami, jei jie papildo vieni kitus ir neprieštarauja vieni kitiems. Sujungiant aplinkosaugos veiksmus, paramos dydis nustatomas atsižvelgiant į konkrečias dėl šių sujungtų veiksmų prarastas pajamas ir patirtas papildomas išlaidas;
b)
įsipareigojimai apriboti trąšų, augalų apsaugos produktų ar kitokių medžiagų naudojimą priimami tik jei tuos apribojimus galima įvertinti tokiu būdu, kad būtų suteikta deramų garantijų dėl tų įsipareigojimų vykdymo;
c)
veiksmai, susiję su ekologišku pakuočių tvarkymu, turi būti tinkamai pagrįsti ir būti griežtesni už valstybės narės reikalavimus, nustatytus pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 94/62/EB (11).
Šio reglamento 55 straipsnyje nurodytose nacionalinėse strategijose valstybės narės nustato didžiausią procentinį metinių veiklos programos įgyvendinimo išlaidų, kurias galima skirti su ekologišku pakuočių tvarkymu susijusiems veiksmams, dydį. Tas procentinis dydis neturi viršyti 20 %, išskyrus atvejus, kai reikia atsižvelgti į konkrečias nacionalines ar regiono aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos nacionalinėje strategijoje.
5. Investicijos (įskaitant investicijas pagal nuomos sutartis), kurių grąžinimo laikotarpis ilgesnis negu veiklos programos trukmė, dėl deramai pagrįstų ekonominių priežasčių gali būti perkeltos į paskesnę veiklos programą, ypač jei fiskalinio nuvertėjimo laikotarpis yra ilgesnis nei penkeri metai.
Jei investicijos pakeičiamos, pakeistų investicijų likutinė vertė:
a)
pridedama prie gamintojų organizacijos veiklos fondo arba
b)
atimama iš pakeitimo išlaidų.
6. Gali būti investuojama arba veiksmai gali būti įgyvendinami atskiruose gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos narių gamintojų ūkiuose ir (arba) patalpose, taip pat ir tais atvejais, kai užsakoma, kad veiksmus įgyvendintų gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos nariai, su sąlyga, kad šie veiksmai padeda siekti veiklos programos tikslų. Jeigu iš gamintojų organizacijos išstoja jos narys gamintojas, valstybės narės užtikrina, kad investicija arba jos likutinė vertė būtų susigrąžinta. Tačiau deramai pagrįstomis aplinkybėmis valstybės narės gali numatyti, kad iš gamintojų organizacijos nebūtų reikalaujama susigrąžinti investiciją arba jos likutinę vertę.
7. Su vaisių ir daržovių perdirbimu į perdirbtus vaisius ir daržoves susijusios investicijos ir veiksmai gali atitikti paramos skyrimo reikalavimus, jei tokiomis investicijomis ir veiksmais siekiama Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų, įskaitant to reglamento 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte nurodytus tikslus, ir jei tos investicijos ir veiksmai yra nustatyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 2 dalyje nurodytoje nacionalinėje strategijoje.
61 straipsnis
Pateikiami dokumentai
Veiklos programos visų pirma pateikiamos kartu su:
a)
veiklos fondo steigimo įrodymais;
b)
rašytiniu gamintojų organizacijos pasižadėjimu laikytis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio reglamento; ir
c)
rašytiniu gamintojų organizacijos pasižadėjimu, kad ji nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nėra gavusi ir ateityje negaus jokio kito Sąjungos ar nacionalinio finansavimo veiksmams, kurie atitinka pagalbos teikimo pagal šį reglamentą reikalavimus.
62 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programos
1. Valstybė narė gali leisti gamintojų organizacijų asociacijai pateikti visą arba dalinę veiklos programą, sudarytą iš veiksmų, kuriuos savo veiklos programose nustatė, tačiau neįgyvendino dvi ar daugiau asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų.
2. Gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programos svarstomos kartu su asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų veiklos programomis; taip svarstant atsižvelgiama ir į tai, kaip įgyvendinti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnyje nustatyti tikslai ir kaip laikomasi jame nustatytų ribų.
3. Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
veiksmai būtų visiškai finansuojami iš gamintojų organizacijų asociacijų narių, kurie yra gamintojų organizacijos, įnašų, sumokėtų iš tų gamintojų organizacijų veiklos fondų. Tačiau veiksmai gali būti finansuojami iš gamintojų organizacijų asociacijų narių gamintojų, kurie pagal 34 straipsnį nėra gamintojų organizacijos, lėšų, kurių suma proporcinga asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų įnašui;
b)
veiksmai ir atitinkamas finansinis dalyvavimas būtų nurodyti kiekvienos dalyvaujančios gamintojų organizacijos veiklos programoje.
c)
nekiltų pavojus dėl dvigubos pagalbos teikimo.
4. 58, 59 ir 60 straipsniai, 61 straipsnio b ir c punktai ir 63-67 straipsniai mutatis mutandis taikomi gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programoms. Tačiau nereikalaujama gamintojų organizacijų asociacijų dalinėse veiklos programose užtikrinti veiklos rūšių pusiausvyros, kuri nurodyta 59 straipsnio b punkte.
63 straipsnis
Pateikimo terminas
1. Gamintojų organizacija pateikia veiklos programas tvirtinti tos valstybės narės, kurioje yra gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė, kompetentingai institucijai ne vėliau kaip iki metų prieš tuos metus, kuriais programos bus įgyvendinamos, rugsėjo 15 d. Tačiau valstybės narės šią datą gali atidėti.
2. Kai teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, įskaitant gamintojų grupę, pateikia paraišką pripažinti jį (ją) kaip gamintojų organizaciją, jis (ji) kartu gali pateikti patvirtinti 1 dalyje nurodytą veiklos programą. Programa patvirtinama, jei pripažinimas gaunamas ne vėliau kaip 64 straipsnio 2 dalyje nurodytą galutinę dieną.
64 straipsnis
Sprendimas
1. Valstybės narės kompetentinga institucija, kai tinkama:
a)
patvirtina veiklos fondų sumas ir veiklos programas, kurios atitinka Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio skyriaus reikalavimus;
b)
patvirtina veiklos programas, jei gamintojų organizacija sutinka su tam tikromis pataisomis; arba
c)
atmeta veiklos programas arba jų dalis.
2. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimus dėl veiklos programų ir veiklos fondų iki tų metų, kuriais veiklos programos pateiktos, gruodžio 15 d.
Valstybės narės praneša gamintojų organizacijoms apie tokius sprendimus iki gruodžio 15 d.
Tačiau dėl deramai pagrįstų priežasčių kompetentinga valstybės narės institucija gali priimti sprendimą dėl veiklos programų ir veiklos fondų iki sausio 20 d. po veiklos programų pateikimo dienos. Sprendime dėl patvirtinimo gali būti nurodyta, kad išlaidos atitinka finansavimo reikalavimus nuo kitų metų po veiklos programų pateikimo sausio 1 d.
65 straipsnis
Veiklos programų pakeitimai vėlesniems metams
1. Ne vėliau kaip iki rugsėjo 15 d. gamintojų organizacijos gali prašyti leisti iš dalies pakeisti veiklos programas, įskaitant jų trukmę; šie pakeitimai turi būti pradėti taikyti nuo kitų metų sausio 1 d.
Tačiau valstybės narės gali atidėti prašymų pateikimo terminą.
2. Su prašymais leisti padaryti pakeitimus pateikiami patvirtinamieji dokumentai, kuriuose nurodoma šių pakeitimų priežastis, pobūdis ir pasekmės.
3. Kompetentinga valstybės narės institucija sprendimus dėl prašymų leisti iš dalies pakeisti veiklos programas priima iki tų metų, kuriais pateiktas prašymas, gruodžio 15 d.
Tačiau dėl deramai pagrįstų priežasčių kompetentinga valstybės narės institucija gali priimti sprendimą dėl veiklos programų pakeitimų iki sausio 20 d. po tų metų, kuriais pateiktas prašymas. Sprendime dėl patvirtinimo gali būti nurodyta, kad išlaidos atitinka finansavimo reikalavimus nuo kitų metų po prašymo pateikimo sausio 1 d.
66 straipsnis
Veiklos programų pakeitimai programų vykdymo metais
1. Valstybės narės savo pačių nustatytomis sąlygomis gali leisti iš dalies pakeisti veiklos programas jų vykdymo metais.
2. Kompetentingos valstybių narių institucijos sprendimus dėl veiklos programų pakeitimų, kuriuos leisti padaryti paprašyta pagal 1 dalį, priima iki metų, kurie eina po metų, kuriems paprašyta padaryti pakeitimus, sausio 20 d.
3. Programos vykdymo metais kompetentinga valstybės narės institucija gali leisti gamintojų organizacijoms:
a)
tik iš dalies įgyvendinti jų veiklos programas;
b)
pakeisti veiklos programos turinį;
c)
ne daugiau kaip 25 % iš pradžių patvirtintos sumos padidinti veiklos fondo sumą arba ją sumažinti valstybės narės nustatyta iš pradžių patvirtintos sumos procentine dalimi, jeigu išlaikomi bendrieji veiklos programos tikslai. Valstybės narės gali padidinti šią procentinę dalį, jeigu gamintojų organizacijos susijungia, kaip nurodyta 29 straipsnio 1 dalyje;
d)
tais atvejais, kai taikomas 93 straipsnis, į veiklos fondą įtraukti nacionalinę finansinę pagalbą.
4. Valstybės narės nustato sąlygas, pagal kurias veiklos programas galima iš dalies keisti jų vykdymo metais, prieš tai negavus išankstinio kompetentingos valstybės narės institucijos patvirtinimo. Tokie pakeitimai atitinka pagalbos skyrimo reikalavimus tik tuo atveju, jei gamintojų organizacija nedelsdama apie juos praneša kompetentingai institucijai.
67 straipsnis
Veiklos programų forma
1. Veiklos programos įgyvendinamos metiniais laikotarpiais nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.
2. Veiklos programos, patvirtintos ne vėliau kaip gruodžio 15 d., įgyvendinamos nuo kitų metų sausio 1 d.
Programų, patvirtintų po gruodžio 15 d., įgyvendinimas atidedamas vieneriems metams.
Nukrypstant nuo šios dalies pirmos ir antros pastraipų, kai taikoma 64 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa arba 65 straipsnio 3 dalies antra pastraipa, pagal tas nuostatas patvirtintos veiklos programos pradedamos įgyvendinti ne vėliau kaip sausio 31 d. po jų patvirtinimo.
4 skirsnis
Pagalba
68 straipsnis
Patvirtinta pagalbos suma
1. Valstybės narės praneša gamintojų organizacijoms ir gamintojų organizacijų asociacijoms apie patvirtintą pagalbos sumą, kaip reikalaujama Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103 g straipsnio 3 dalyje, iki metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma skirti pagalbą, gruodžio 15 d.
2. Tais atvejais, kai taikoma 64 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa arba 65 straipsnio 3 dalies antra pastraipa, valstybės narės praneša apie patvirtintą pagalbos sumą iki tų metų, kuriems prašoma skirti pagalbą, sausio 20 d.
69 straipsnis
Pagalbos paraiškos
1. Gamintojų organizacijos kompetentingai valstybės narės institucijai pateikia paraišką gauti pagalbą arba jos likutį pagal kiekvieną veiklos programą, kuriai įgyvendinti prašoma skirti pagalbą, iki kitų metų, einančių po metų, kuriems prašoma skirti pagalbą, vasario 15 d.
2. Kartu su pagalbos paraiškomis pateikiami patvirtinamieji dokumentai, kuriuose nurodoma:
a)
prašoma pagalba;
b)
parduodamos produkcijos vertė;
c)
narių ir pačios gamintojų organizacijos finansiniai įnašai;
d)
vykdant veiklos programą patirtos išlaidos;
e)
krizių prevencijos ir valdymo išlaidos, suskirstytos pagal atskirus veiksmus;
f)
krizių prevencijai ir valdymui išleista veiklos fondo dalis, suskirstyta pagal atskirus veiksmus;
g)
atitiktis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 daliai, 103c straipsnio 3 dalies pirmai pastraipai ir 103d straipsniui;
h)
rašytinis pasižadėjimas, kad gamintojų organizacija negavo dvigubo Sąjungos ar nacionalinio finansavimo priemonėms ir (arba) operacijoms, kurios atitinka pagalbos skyrimo reikalavimus pagal šį reglamentą, vykdyti; ir
i)
pateikus paraišką gauti išmoką, apskaičiuotą taikant 60 straipsnio 2 dalyje nurodytą standartinį fiksuotą dydį - įrodymai, kad atitinkamas veiksmas įgyvendintas.
3. Į pagalbos paraiškas gali būti įtrauktos suplanuotos, tačiau nepatirtos išlaidos, jei pagrindžiami tokie aspektai:
a)
tų operacijų nebuvo galima atlikti iki veiklos programos įgyvendinimo metų gruodžio 31 d. dėl priežasčių, kurių atitinkama gamintojų organizacija negalėjo kontroliuoti;
b)
tas operacijas galima atlikti iki kitų metų po metų, kuriems prašoma skirti pagalbą, balandžio 30 d.; ir
c)
veiklos fonde lieka lygiavertis gamintojų organizacijos įnašas.
Pagalba išmokama ir pagal 71 straipsnio 3 dalį pateiktas užstatas grąžinamas tik tuo atveju, jei įrodymas, kad pirmos pastraipos b punkte minimos suplanuotos išlaidos patirtos, pateikiamas iki kitų metų po metų, kuriems tos išlaidos buvo suplanuotos, balandžio 30 d. ir remiantis teise gauti faktiškai nustatytą pagalbą.
4. Jei paraiškos pateikiamos po 1 dalyje numatytos dienos, pagalba mažinama 1 % už kiekvieną vėlavimo dieną.
Išimtiniais ir deramai pagrįstais atvejais kompetentinga valstybės narės institucija gali priimti paraiškas po 1 dalyje numatytos dienos, jei atliktos reikiamos patikros ir laikomasi 70 straipsnyje numatyto mokėjimo termino.
5. Gamintojų organizacijų asociacijos gali pateikti 1 dalyje nurodytą pagalbos paraišką savo narių vardu, jei tie nariai yra gamintojų organizacijos ir jei pateikti su kiekvienu nariu susiję patvirtinamieji dokumentai, kurių reikalaujama pagal 2 dalį. Gamintojų organizacijos yra galutinės pagalbos gavėjos.
70 straipsnis
Pagalbos mokėjimas
Valstybės narės išmoka pagalbą iki kitų metų po programos įgyvendinimo metų spalio 15 d.
71 straipsnis
Išankstinės išmokos
1. Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms prašyti iš anksto sumokėti pagalbos dalį, atitinkančią numatomas išlaidas, kurios pagal veiklos programą bus patirtos per trijų ar keturių mėnesių laikotarpį, prasidedantį paraiškos gauti išankstinę išmoką pateikimo mėnesį.
2. Paraiškos gauti išankstines išmokas pateikiamos valstybės narės pasirinkta tvarka: kas tris mėnesius (sausio, balandžio, liepos ir spalio mėnesiais) arba kas keturis mėnesius (sausio, gegužės ir rugsėjo mėnesiais).
Išankstinių išmokų už konkrečius metus bendra suma negali būti didesnė nei 80 % pradinės patvirtintos pagalbos veiklos programai įgyvendinti sumos.
3. Išankstinės išmokos sumokamos, jei pateikiamas užstatas, lygus tos išmokos 110 %, kaip numatyta Komisijos reglamente (EEB) Nr. 2220/85 (12).
Valstybės narės sudaro sąlygas užtikrinti, kad pagal šio reglamento 52 ir 53 straipsnius veiklos fonde būtų sukaupti finansiniai įnašai ir kad ankstesnės išankstinės išmokos ir atitinkamas gamintojų organizacijos įnašas iš tiesų būtų panaudoti.
4. Paraiškos grąžinti užstatus gali būti pateikiamos einamaisiais programos įgyvendinimo metais ir pagrindžiamos patvirtinamaisiais dokumentais, pavyzdžiui, sąskaitomis faktūromis ir dokumentais, iš kurių matyti, kad mokėjimas atliktas.
Grąžinamas užstatas sudaro ne daugiau kaip 80 % sumokėtos išankstinės išmokos.
5. Pagrindinis reikalavimas, kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 2220/85 20 straipsnio 2 dalyje, yra veiklos programose numatytų operacijų įgyvendinimas, laikantis šio reglamento 61 straipsnio b ir c punktuose numatytų pasižadėjimų.
Jei nesilaikoma pagrindinio reikalavimo arba jei iš esmės nevykdomi įsipareigojimai, nustatyti 61 straipsnio b ir c punktuose, užstatas negrąžinamas, nepažeidžiant pagal V skyriaus 3 skirsnį taikytinų kitų sankcijų ir baudų.
Jei nesilaikoma kitų reikalavimų, negrąžinama nustatyto pažeidimo sunkumui proporcinga užstato dalis.
6. Valstybės narės gali nustatyti mažiausią išankstinių išmokų sumą ir galutinius jų mokėjimo terminus.
72 straipsnis
Dalinės išmokos
Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms pateikti paraišką sumokėti pagalbos dalį, atitinkančią įgyvendinant veiklos programą jau sumokėtas sumas.
Paraiškos gali būti pateikiamos bet kuriuo metu, bet ne dažniau kaip tris kartus per konkrečius metus. Jos pagrindžiamos patvirtinamaisiais dokumentais, pavyzdžiui, sąskaitomis faktūromis ir dokumentais, iš kurių matyti, kad mokėjimas atliktas.
Pagal paraiškas gauti dalį pagalbos skiriamos išmokos suma negali viršyti 80 % pagalbos dalies, kuri atitinka sumas, jau išleistas įgyvendinant veiklos programą atitinkamu laikotarpiu. Valstybės narės gali nustatyti mažiausią dalinių išmokų sumą ir galutinius paraiškų pateikimo terminus.
III SKYRIUS
Krizių prevencijos ir valdymo priemonės
1 skirsnis
Bendrosios nuostatos
73 straipsnis
Krizių prevencijos ir valdymo priemonių pasirinkimas
Valstybės narės gali numatyti, kad viena ar daugiau Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalyje išvardytų priemonių nebūtų taikomos jų teritorijoje.
74 straipsnis
Krizių prevencijos ir valdymo priemonėms finansuoti skirtos paskolos
Krizių prevencijos ir valdymo priemonėms finansuoti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalies trečią pastraipą skirta paskola, kurios grąžinimo terminas yra ilgesnis už veiklos programos trukmę, dėl deramai pagrįstų ekonominių priežasčių gali būti perkelta į vėlesnę veiklos programą.
2 skirsnis
Pašalinimas iš rinkos
75 straipsnis
Apibrėžtis
Šiame skirsnyje nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalies a punkte nurodyto pašalinimo iš rinkos taisyklės.
Šiame skyriuje „iš rinkos pašalinti produktai“, „pašalinti produktai“ ir „nepateikti parduoti produktai“ yra produktai, kurie tokiu būdu pašalinami iš rinkos.
76 straipsnis
Prekybos standartai
1. Jei konkrečiam produktui taikomas II antraštinėje dalyje nurodytas prekybos standartas, toks iš rinkos pašalintas produktas turi atitikti tą standartą, išskyrus produktų pateikimo ir žymėjimo nuostatas. Produktai gali būti pašalinami nepakuoti, visų dydžių, jei laikomasi būtiniausių II klasės reikalavimų, ypač dėl kokybės ir dydžio.
Tačiau labai maži produktai, kaip apibrėžta atitinkamame standarte, turi atitikti taikomą prekybos standartą, įskaitant produktų pateikimo ir žymėjimo nuostatas.
2. Jei konkrečiam produktui toks prekybos standartas netaikomas, iš rinkos pašalinti produktai turi atitikti X priede nustatytus būtiniausius reikalavimus. Valstybės narės gali nustatyti šiuos būtiniausius reikalavimus papildančias papildomas taisykles.
77 straipsnis
Pašalinimo iš rinkos siekiant nemokamai paskirstyti atveju taikomas trejų metų vidurkis
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodytas ribinis 5 % parduodamos produkcijos kiekio dydis apskaičiuojamas remiantis produktų, su kuriais susijusią veiklą vykdyti gamintojų organizacija pripažinta ir kurie per gamintojų organizaciją parduoti per praėjusius trejus metus, bendrų kiekių aritmetiniu vidurkiu.
2. Neseniai pripažintoms gamintojų organizacijoms prekybos metų duomenys iki pripažinimo yra:
a)
jei organizacija buvo gamintojų grupė - lygiaverčiai tos gamintojų grupės duomenys (kai taikytina) arba
b)
pripažinimo paraiškoje nurodytas kiekis.
78 straipsnis
Išankstinis pranešimas apie pašalinimo iš rinkos operacijas
1. Gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos rašytiniu telekomunikaciniu arba elektroniniu pranešimu kompetentingoms valstybių narių institucijoms iš anksto praneša apie kiekvieną numatomą pašalinimo iš rinkos operaciją.
Tokiame pranešime visų pirma pateikiamas intervencijai perimtų produktų sąrašas ir jų pagrindinės charakteristikos pagal atitinkamus prekybos standartus, nurodomas kiekvieno atitinkamo produkto apskaičiuotas kiekis, jų numatoma paskirtis ir vieta, kurioje pašalinti produktai gali būti patikrinti, kaip numatyta 108 straipsnyje.
Prie pranešimo pridedama pažyma, kuria patvirtinama, kad pašalinti produktai atitinka taikomus prekybos standartus arba 76 straipsnyje nurodytus būtiniausius reikalavimus.
2. Valstybės narės gamintojų organizacijoms nustato išsamias 1 dalyje numatytų pranešimų teikimo taisykles, visų pirma jų pateikimo terminus.
3. Laikydamosi 2 dalyje nurodytų terminų, valstybės narės:
a)
atlieka 108 straipsnio 1 dalyje nurodytą patikrą, po kurios, jei nerandama pažeidimų, leidžia atlikti pašalinimo iš rinkos operaciją taip, kaip nustatyta per patikrą, arba
b)
108 straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais neatlieka 108 straipsnio 1 dalyje nurodytos patikros; šiuo atveju jos apie tai praneša gamintojų organizacijai rašytiniu telekomunikaciniu arba elektroniniu pranešimu ir leidžia atlikti pašalinimo iš rinkos operaciją, apie kurią pranešta.
79 straipsnis
Parama
1. Parama už pašalinamus iš rinkos produktus, apimanti Sąjungos įnašą ir gamintojų organizacijos įnašą, negali viršyti sumų, XI priede nustatytų tame priede išvardytiems produktams. Valstybės narės nustato didžiausias paramos už kitus produktus sumas.
Jeigu gamintojų organizacija už produktus, pašalintus iš rinkos, gavo kompensaciją iš trečiųjų šalių, pirmoje pastraipoje nurodyta parama sumažinama gamintojų organizacijų grynąsias įplaukas, gautas už produktus, pašalintus iš rinkos, atitinkančia suma. Kad atitiktų paramos skyrimo reikalavimus, atitinkami produktai turi būti pašalinami iš komercinės vaisių ir daržovių rinkos.
2. Iš rinkos pašalinti produktai negali sudaryti daugiau kaip 5 % konkrečios gamintojų organizacijos konkretaus produkto parduodamos produkcijos kiekio. Tačiau į tą procentinę dalį neįtraukiami produktai, kurie iš rinkos pašalinami vienu iš būdų, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, arba bet kuriuo kitu valstybių narių pagal šio reglamento 80 straipsnio 2 dalį patvirtintu būdu.
Parduodamos produkcijos kiekis apskaičiuojamas kaip per ankstesnius trejus metus parduotos produkcijos kiekio vidurkis. Jei tokios informacijos nėra, naudojamas parduodamos produkcijos, su kuria susijusiai veiklai vykdyti gamintojų organizacija pripažinta, kiekis.
Pirmoje pastraipoje nurodyti procentiniai dydžiai - trejų metų metiniai vidurkiai su 5 procentinių punktų metinio perviršio riba.
3. Iš Sąjungos finansinės pagalbos, kuri teikiama tais atvejais, kai vaisiai ir daržovės iš rinkos pašalinami nemokamai paskirstant juos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodytoms labdaros organizacijoms ir įstaigoms, finansuojama tik pagal šio straipsnio 1 dalį skiriama išmoka už pašalintus produktus ir šio reglamento 81 straipsnio 1 dalyje ir 82 straipsnio 1 dalyje nurodytos išlaidos.
80 straipsnis
Pašalintų produktų paskirtys
1. Valstybės narės nustato iš rinkos pašalintų produktų leistinas paskirtis. Jos priima nuostatas, kuriomis užtikrinama, kad dėl produktų pašalinimo ar jų paskirties nebūtų padarytas neigiamas poveikis aplinkai ir nekiltų neigiamų fitosanitarinių pasekmių. Dėl šių nuostatų laikymosi gamintojų organizacijų patirtos išlaidos atitinka paramos skyrimo už pašalinimą iš rinkos pagal veiklos programą reikalavimus.
2. 1 dalyje nurodytos paskirtys apima nemokamą paskirstymą, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, ir visas kitas lygiavertes valstybių narių patvirtintas paskirtis.
Valstybės narės gali leisti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodytoms labdaros organizacijoms ir įstaigoms prašyti, kad galutiniai iš rinkos pašalintų produktų gavėjai sumokėtų simbolinį įnašą, jei tie produktai buvo perdirbti.
Gali būti leista, kad nemokamai skirstomų produktų gavėjai vaisių ir daržovių perdirbėjams sumokėtų natūra, jeigu tokiu mokėjimu kompensuojamos tik perdirbimo išlaidos ir jei valstybė narė, kurioje mokėjimas atliekamas, numatė taisykles, kuriomis užtikrinama, kad perdirbti produktai iš tikrųjų būtų skirti antroje pastraipoje nurodytiems galutiniams gavėjams vartoti.
Valstybės narės imasi visų reikiamų veiksmų, kad palengvintų gamintojų organizacijų ir labdaros organizacijų bei įstaigų, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, ryšius ir bendradarbiavimą.
3. Produktai gali būti perduodami perdirbimo pramonei. Valstybės narės priima išsamias nuostatas, kuriomis užtikrina, kad nebūtų iškraipyta atitinkamų pramonės šakų konkurencija Sąjungoje arba konkurencija importuojamų produktų rinkoje ir kad pašalinti produktai vėl nepatektų į komercinę rinką. Distiliavimo būdu gautas alkoholis naudojamas tik pramonės ar energijos gamybos reikmėms.
81 straipsnis
Transporto išlaidos
1. Transporto išlaidos, susijusios su visų iš rinkos pašalintų produktų nemokamu paskirstymu, padengiamos pagal veiklos programą remiantis fiksuoto dydžio sumomis, nustatytomis atsižvelgiant į XII priede nurodytą atstumą nuo produktų pašalinimo iš rinkos vietos iki pristatymo vietos.
Jeigu vežama jūrų transportu, valstybės narės nustato atstumą nuo pašalinimo iš rinkos vietos iki pristatymo vietos. Jei galima vežti sausumos transportu, kompensacija negali viršyti sausumos transporto išlaidų, kai vežama trumpiausiu atstumu nuo pakrovimo vietos iki teorinio pristatymo punkto. XII priede nurodytoms sumoms taikomas korekcijos koeficientas, lygus 0,6.
2. Transporto išlaidos padengiamos tai šaliai, kuri faktiškai patyrė tos transporto operacijos finansines išlaidas.
Išlaidos padengiamos pateikus patvirtinamuosius dokumentus, kuriais patvirtinama ši informacija:
a)
organizacijų gavėjų pavadinimai;
b)
atitinkamų produktų kiekis;
c)
faktas, kad organizacijos gavėjos produktus priėmė, ir naudotos transporto priemonės; ir
d)
atstumas nuo produktų pašalinimo iš rinkos vietos iki pristatymo vietos.
82 straipsnis
Rūšiavimo ir pakavimo išlaidos
1. Vaisių ir daržovių, kurie pašalinti iš rinkos siekiant juos nemokamai paskirstyti, rūšiavimo ir pakavimo išlaidos padengiamos pagal veiklos programas remiantis XIII priedo A dalyje nurodytomis fiksuoto dydžio sumomis, jei produktai supakuoti pakuotėse, kurių grynasis svoris mažesnis nei 25 kg.
2. Ant nemokamai paskirstyti skirtų produktų pakuočių turi būti Europos emblema su vienu ar keliais XIII priedo B dalyje nurodytais užrašais.
3. Rūšiavimo ir pakavimo išlaidos padengiamos toms gamintojų organizacijoms, kurios atliko šias operacijas.
Išlaidos padengiamos pateikus patvirtinamuosius dokumentus, kuriais patvirtinama ši informacija:
a)
organizacijų gavėjų pavadinimai;
b)
atitinkamų produktų kiekis ir
c)
faktas, kad organizacijos gavėjos produktus priėmė, nurodant pateikimo rūšį.
83 straipsnis
Iš rinkos pašalintų produktų gavėjams taikomos sąlygos
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodyti iš rinkos pašalintų produktų gavėjai įsipareigoja:
a)
laikytis šio reglamento;
b)
atskirai tvarkyti su atitinkamomis operacijomis susijusių atsargų apskaitą ir su tomis operacijomis susijusias finansines sąskaitas;
c)
sutikti, kad būtų atliekamos Sąjungos teisėje numatytos patikros; ir
d)
pateikti galutinės kiekvieno atitinkamo produkto paskirties patvirtinamuosius dokumentus, t. y. perėmimo pažymą (ar lygiavertį dokumentą), kuriuo patvirtinama, kad trečioji šalis perėmė iš rinkos pašalintus produktus, kad juos nemokamai paskirstytų.
Valstybės narės gali nuspręsti, kad gavėjai neprivalo tvarkyti tokios apskaitos ar sąskaitų, nurodytų pirmos pastraipos b punkte, jei jie tegauna mažą produktų kiekį ir jeigu, jų nuomone, rizika yra nedidelė. Toks sprendimas ir jo pagrindimas registruojami.
2. Iš rinkos pašalintų kitos paskirties produktų gavėjai įsipareigoja:
a)
laikytis šio reglamento;
b)
atskirai tvarkyti su atitinkamomis operacijomis susijusių atsargų apskaitą ir su tomis operacijomis susijusias finansines sąskaitas, jei, valstybių narių manymu, tai tikslinga, nors produktas iki pristatymo ir buvo denatūruotas;
c)
sutikti, kad būtų atliekamos Sąjungos teisėje numatytos patikros; ir
d)
neprašyti papildomos pagalbos už alkoholį, pagamintą iš pašalintų iš rinkos distiliuoti skirtų produktų.
3 skirsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas
84 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo apibrėžtys
1. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas- viso parduoti netinkamų produktų derliaus nuėmimas konkrečiame plote iki įprastinio derliaus nuėmimo pradžios. Šie produktai iki neprinokusio derliaus nuėmimo neturi būti pažeisti dėl oro sąlygų, ligų ar kitų veiksnių.
b) derliaus nenuėmimas- tokia padėtis, kai atitinkamame plote per įprastą auginimo ciklą nesurenkama parduoti skirta produkcija. Tačiau produktų sunaikinimas dėl oro sąlygų ar ligos nelaikomas derliaus nenuėmimu.
2. Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas papildo įprastus auginimo metodus, tačiau nuo jų skiriasi.
85 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo sąlygos
1. Taikydamos neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo priemones, valstybės narės:
a)
priima išsamias priemonių įgyvendinimo nuostatas, įskaitant nuostatas dėl išankstinių pranešimų apie derliaus nenuėmimą ir neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimą, šių pranešimų turinio ir terminų, mokėtinos kompensacijos sumos ir priemonių taikymo, taip pat produktų, kurie atitinka paramos skyrimo pagal tokias priemones reikalavimus, sąrašą;
b)
priima nuostatas, kuriomis užtikrinama, kad dėl įgyvendinamų priemonių nebūtų padarytas neigiamas poveikis aplinkai ir nekiltų neigiamų fitosanitarinių pasekmių;
c)
tikrina, ar priemonės įgyvendinamos tinkamai, taip pat, kaip laikomasi a ir b punktuose nurodytų nuostatų, o jei priemonės įgyvendinamos netinkamai, nepritaria priemonių taikymui.
2. Gamintojų organizacijos ir gamintojų organizacijų asociacijos rašytiniu telekomunikaciniu arba elektroniniu pranešimu kompetentingoms valstybės narės institucijoms iš anksto praneša apie kiekvieną numatomą neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ar derliaus nenuėmimo operaciją.
Į pirmąjį konkrečių metų pranešimą, skirtą konkrečiam produktui, jos įtraukia rinkoje prognozuojama padėtimi pagrįstą analizę, dėl kurios neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas pateisinamas kaip krizių prevencijos priemonė.
3. Tam pačiam produktui tame pačiame konkrečiame plote tam tikrais metais ar dvejus metus iš eilės negalima taikyti ir neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo, ir derliaus nenuėmimo priemonės.
4. Kompensacijos sumos už neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimą ir derliaus nenuėmimą, apimančios ir Sąjungos įnašą, ir gamintojų organizacijos įnašą, yra valstybės narės pagal 1 dalies a punktą nustatomos išmokos už hektarą:
a)
tokio dydžio, kad būtų padengtos tik papildomos taikant priemonę susidariusios išlaidos, atsižvelgiant į aplinkos ir fitosanitarijos valdymą, būtiną siekiant laikytis pagal 1 dalies b punktą priimtų nuostatų; arba
b)
tokio dydžio, kad būtų padengta ne daugiau kaip 90 % didžiausios 79 straipsnyje nurodytos paramos už pašalinimą iš rinkos sumos.
4 skirsnis
Reklamos ir informavimo veikla
86 straipsnis
Reklamos ir informavimo veiklos priemonių įgyvendinimas
1. Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl reklamos ir informavimo veiklos priemonių įgyvendinimo. Prireikus pagal šias nuostatas turi būti įmanoma skubiai imtis priemonių.
2. Veiksmais pagal reklamos ir informavimo veiklos priemones papildomi bet kokie reklamos ir informavimo veiksmai, kuriuos jau vykdo atitinkama gamintojų organizacija ir kurie nesusiję su krizių prevencija ir valdymu.
5 skirsnis
Mokymas
87 straipsnis
Mokymo veiksmų įgyvendinimas
Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl mokymo veiksmų įgyvendinimo.
6 skirsnis
Derliaus draudimas
88 straipsnis
Derliaus draudimo veiksmų tikslas
Derliaus draudimo veiksmų įgyvendinimą valdo gamintojų organizacija, kuri padeda užtikrinti gamintojų pajamas ir padengti komercinius nuostolius, gamintojų organizacijos ir (arba) jos narių patirtus dėl stichinių nelaimių, oro sąlygų ir tam tikrais atvejais ligų arba kenkėjų antplūdžio.
89 straipsnis
Derliaus draudimo veiksmų įgyvendinimas
1. Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl derliaus draudimo veiksmų įgyvendinimo, įskaitant nuostatas, kurios būtinos siekiant užtikrinti, kad derliaus draudimo veiksmais nebūtų iškraipyta konkurencija draudimo rinkoje.
2. Valstybės narės gali skirti papildomą nacionalinį finansavimą, kad paremtų derliaus draudimo veiksmus, kurie finansuojami iš veiklos fondo. Tačiau bendra valstybės parama derliaus draudimui negali viršyti:
a)
80 % išlaidų, susijusių su draudimo įmokomis, kurias gamintojai moka už draudimą nuo nuostolių, patiriamų dėl nepalankių oro sąlygų, kurios gali būti prilyginamos stichinėms nelaimėms;
b)
50 % išlaidų, susijusių su draudimo įmokomis, kurias gamintojai moka už draudimą nuo:
i)
a punkte nurodytų ir kitų nuostolių, patiriamų dėl nepalankių oro sąlygų, ir
ii)
gyvūnų ar augalų ligų arba kenkėjų antplūdžio padarytų nuostolių.
Pirmos pastraipos b punkte nustatyta riba taikoma net tais atvejais, kai veiklos fondui kitu atveju galėtų būti skirta 60 % Sąjungos finansinės pagalbos pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 3 dalį.
3. Derliaus draudimo veiksmai neapima draudimo išmokų, kuriomis gamintojams kompensuojama daugiau kaip 100 % prarastų pajamų, atsižvelgiant į bet kokią kompensaciją, kurią gamintojai gauna pagal kitas paramos schemas, susijusias su draudžiama rizika.
4. Šiame straipsnyje terminas „nepalankios oro sąlygos, kurios gali būti prilyginamos stichinei nelaimei“ suprantamas taip pat kaip Komisijos reglamento (EB) Nr. 1857/2006 (13) 2 straipsnio 8 dalyje.
7 skirsnis
Parama savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti
90 straipsnis
Paramos savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti sąlygos
1. Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl paramos savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti.
2. Paramą savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti sudaro Sąjungos ir gamintojų organizacijos įnašai. Bendra paramos savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti suma neviršija pirmaisiais, antraisiais ir trečiaisiais savitarpio fondo veiklos metais gamintojų organizacijos įnašo į šį fondą dalies, kuri yra:
a)
atitinkamai 10 %, 8 % ir 4 % valstybėse narėse, įstojusiose į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau;
b)
atitinkamai 5 %, 4 % ir 2 % kitose valstybėse narėse.
3. Gamintojų organizacija gali gauti 2 dalyje nurodytą paramą tik kartą ir tik per pirmuosius trejus fondo veiklos metus. Kai gamintojų organizacija prašo paramos tik antraisiais arba trečiaisiais fondo veiklos metais, parama yra:
a)
atitinkamai 8 % ir 4 % valstybėse narėse, įstojusiose į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau;
b)
atitinkamai 4 % ir 2 % kitose valstybėse narėse.
4. Valstybės narės gali nustatyti didžiausias sumas, kurias gamintojų organizacija gali gauti kaip paramą savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti.
IV SKYRIUS
Nacionalinė finansinė pagalba
91 straipsnis
Gamintojų organizacijų steigimosi lygis
1. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103e straipsnio 1 dalį, apskaičiuojant gamintojų organizacijų steigimosi lygį tam tikrame valstybės narės regione, tame regione pagamintos vaisių ir daržovių produkcijos, kurią pardavė gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ir gamintojų grupės, vertė padalijama iš tame regione pagamintos vaisių ir daržovių produkcijos bendros vertės.
2. Gamintojų organizacijų steigimosi lygis tam tikrame valstybės narės regione laikomas ypač žemu, jei trejų paskutinių metų, kurių duomenys turimi, gamintojų organizacijų steigimosi lygių, apskaičiuotų 1 dalyje nustatytu būdu, vidurkis yra mažesnis nei 20 %.
Nacionalinė finansinė pagalba gali būti skiriama tik už šiame straipsnyje nurodytame regione pagamintą vaisių ir daržovių produkciją. Taikant šį skyrių, regionu laikoma administracinėmis, geografinėmis ar ekonominėmis ypatybėmis pasižyminti atskira valstybės narės teritorijos dalis.
92 straipsnis
Leidimas išmokėti nacionalinę finansinę pagalbą
1. Valstybės narės Komisijai pateikia prašymą leisti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103e straipsnio 1 dalį išmokėti nacionalinę finansinę pagalbą už veiklos programas, kurios turi būti įgyvendintos iki konkrečių kalendorinių metų sausio 31 d.
Kartu su prašymu pateikiama įrodymų, kad gamintojų organizacijų steigimosi lygis atitinkamame regione yra ypač žemas, kaip apibrėžta šio reglamento 91 straipsnyje, ir kad pagalba skiriama tik už tame regione pagamintus vaisių ir daržovių sektoriaus produktus, taip pat nurodomi atitinkamų gamintojų organizacijų duomenys, susijusios pagalbos suma ir finansinių įnašų, mokamų pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103b straipsnio 1 dalį, dalis.
2. Komisija patvirtina arba atmeta prašymą per tris mėnesius nuo jo pateikimo. Jei Komisija per šį laikotarpį nepateikia atsakymo, laikoma, kad prašymas patvirtintas.
Jeigu prašymas neišsamus, trijų mėnesių laikotarpio skaičiavimas sustabdomas, o valstybė narė informuojama apie nustatytą neatitiktį reikalavimams. Sustabdymas įsigalioja nuo valstybės narės informavimo apie sustabdymą dienos ir trunka iki tol, kol gaunamas išsamus prašymas.
93 straipsnis
Veiklos programos pakeitimai
Gamintojų organizacija, norinti teikti paraišką gauti nacionalinę finansinę pagalbą, jei reikia, iš dalies pakeičia savo veiklos programą pagal 65 arba 66 straipsnius.
94 straipsnis
Nacionalinės finansinės pagalbos paraiška ir mokėjimas
1. Gamintojų organizacijos pateikia paraiškas gauti nacionalinę finansinę pagalbą, o valstybės narės išmoka pagalbą pagal 69 ir 70 straipsnius.
2. Valstybės narės gali priimti papildomas nacionalinės finansinės pagalbos mokėjimo taisykles, taip pat numatyti galimybę mokėti išankstines ir dalines išmokas.
95 straipsnis
Nacionalinės finansinės pagalbos kompensavimas iš Sąjungos lėšų
1. Valstybės narės prašymą iš Sąjungos lėšų kompensuoti patvirtintą ir faktiškai gamintojų organizacijoms išmokėtą nacionalinę finansinę pagalbą pateikia iki antrų metų, einančių po veiklos programos įgyvendinimo metų, sausio 1 d.
Kartu su prašymu pateikiama įrodymų, kad per trejus iš pastarųjų ketverių metų buvo vykdomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103e straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, taip pat nurodomi atitinkamų gamintojų organizacijų duomenys, faktiškai išmokėta pagalbos suma ir veiklos fondo aprašas, kuriame atskirai nurodoma visa suma, Sąjungos, valstybės narės (nacionalinės finansinės pagalbos) ir gamintojų organizacijų bei narių įnašai.
2. Komisija priima sprendimą dėl prašymo patvirtinimo ar atmetimo. Prašymas atmetamas, jei prašančioji valstybė narė nesilaikė leidimo teikti nacionalinę finansinę pagalbą ir jos kompensavimo taisyklių arba nesilaikė gamintojų organizacijoms, veiklos fondui ir veiklos programoms taikomų taisyklių, kurios nustatytos šiame reglamente arba Reglamente (EB) Nr. 1234/2007.
3. Jei patvirtinama, kad pagalbą galima kompensuoti iš Sąjungos lėšų, pagalbos skyrimo kriterijus atitinkančios išlaidos deklaruojamos Komisijai laikantis Komisijos reglamento (EB) Nr. 883/2006 (14) 5 straipsnyje nustatytos tvarkos.
4. Nacionalinės finansinės pagalbos kompensavimo iš Sąjungos lėšų dalis neviršija 60 % gamintojų organizacijai suteiktos nacionalinės finansinės pagalbos.
V SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
1 skirsnis
Ataskaitų teikimas ir pranešimai
96 straipsnis
Gamintojų grupių ir gamintojų organizacijų ataskaitos
1. Valstybės narės kompetentingos institucijos prašymu gamintojų grupės ir gamintojų organizacijos pateikia visą susijusią informaciją, kurios reikia, kad būtų parengta 97 straipsnio b punkte nurodyta metinė ataskaita.
2. Gamintojų organizacijos kartu su pagalbos paraiškomis pateikia metines veiklos programų įgyvendinimo ataskaitas.
Šiose ataskaitose pateikiama informacija apie:
a)
veiklos programas, kurios buvo įgyvendintos per praėjusius metus;
b)
pagrindinius veiklos programų pakeitimus; ir
c)
apskaičiuotos pagalbos ir prašomos pagalbos skirtumus.
3. Metinėje kiekvienos įgyvendintos veiklos programos ataskaitoje pateikiama tokia informacija:
a)
veiklos programos laimėjimai ir rezultatai, remiantis, kai tinka, VIII priede nurodytais bendrais produktyvumo bei rezultatų rodikliais ir, prireikus, papildomais nacionalinėje strategijoje nurodytais produktyvumo ir rezultatų rodikliais; ir
b)
didžiausių programos administravimo problemų santrauka ir priemonės, kurių buvo imtasi siekiant užtikrinti programos įgyvendinimo kokybę ir veiksmingumą.
Kai tinka, metinėje ataskaitoje nurodoma, kokios veiksmingos apsaugos priemonės taikomos pagal nacionalinę strategiją ir pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 5 dalį, siekiant apsisaugoti nuo galimo investicijų, remiamų pagal veiklos programą, didesnio neigiamo poveikio aplinkai.
4. Galutinė paskutinių veiklos programos taikymo metų ataskaita pakeičia 1 dalyje nurodytą metinę ataskaitą.
Galutinėse ataskaitose nurodoma, kiek pavyko pasiekti programose iškeltus tikslus. Šiose ataskaitose paaiškinami veiksmų ir (arba) metodų pakeitimai ir nurodomi sėkmingą ar nesėkmingą programos įgyvendinimą lėmę veiksniai, kurie buvo ar bus svarstomi rengiant vėlesnes programas arba iš dalies keičiant esamas veiklos programas.
5. Nepažeidžiant konkrečių šio reglamento nuostatų, jei gamintojų grupė arba gamintojų organizacija nenusiunčia valstybei narei pranešimo, kurio reikalaujama šiame reglamente arba Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, arba jei, remiantis valstybės narės žinomais objektyviais faktais, pranešimas yra klaidingas, valstybė narė sustabdo gamintojų grupės išankstinį pripažinimą arba gamintojų organizacijos pripažinimą, kol bus pateiktas tinkamas pranešimas.
Šio reglamento 97 straipsnio b punkte nurodytoje metinėje ataskaitoje valstybė narė išsamiai apibūdina tokius atvejus.
97 straipsnis
Valstybių narių pranešimai apie gamintojų organizacijas, gamintojų organizacijų asociacijas ir gamintojų grupes
Valstybės narės Komisijai praneša šią informaciją ir pateikia šiuos dokumentus:
a)
iki konkrečių metų sausio 31 d. - veiklos fondų, tais metais patvirtintų visoms veiklos programoms, bendrą sumą. Šiame pranešime aiškiai nurodoma bendra veiklos fondų suma ir visa tiems fondams skirtos Sąjungos pagalbos suma. Šie duomenys toliau išskaidomi nurodant sumas, skirtas krizių prevencijos bei valdymo priemonėms ir kitoms priemonėms;
b)
iki konkrečių metų lapkričio 15 d. - metinę ataskaitą apie gamintojų organizacijas, gamintojų organizacijų asociacijas, gamintojų grupes ir veiklos fondus, veiklos programas ir pripažinimo planus, vykdytus praėjusiais metais. Metinėje ataskaitoje visų pirma pateikiama XIV priede nurodyta informacija;
c)
iki konkrečių metų sausio 31 d. - tų metų pripažinimo planų metiniam įgyvendinimui nustatytą sumą. Nurodomos patvirtintos arba apskaičiuotos sumos. Pranešime pateikiama ši informacija apie kiekvieną gamintojų grupę:
i)
metiniam pripažinimo plano įgyvendinimo laikotarpiui nustatyta bendra suma, Sąjungos, valstybių narių ir gamintojų grupių ir (arba) gamintojų grupių narių įnašai;
ii)
atskirai nurodoma atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyta pagalba.
98 straipsnis
Valstybių narių pranešimai apie vaisių ir daržovių gamintojo kainas vidaus rinkoje
1. Kompetentingos valstybių narių institucijos iki kiekvieno trečiadienio 12 val. (Briuselio laiku) Komisijai praneša apie kiekvieną prekybos dieną užregistruotas XV priedo A dalyje išvardytose reprezentacinėse rinkose parduodamų vaisių ir daržovių vidutines kainas.
Jeigu vaisiams ir daržovėms taikomas bendrasis prekybos standartas, pranešama tik apie tą standartą atitinkančių produktų kainas, o jei produktams taikomas specialusis prekybos standartas, pranešama tik apie I klasės produktų kainas.
Kainos, apie kurias pranešama, yra produktų, išvežtų iš pakavimo punktų, surūšiuotų, supakuotų ir, kai taikytina, sudėtų ant padėklų, kainos, išreikštos eurais už 100 kg grynojo svorio.
Jei esama duomenų, valstybės narės praneša apie kainas, kurios atitinka XV priedo A dalyje nurodytas produktų rūšis ir veisles, dydžius ir (arba) pateikimo būdus. Jei užregistruotos kainos susijusios su kitokiomis nei nurodyta XV priedo A dalyje produktų rūšimis, veislėmis, dydžiais ir (arba) pateikimo būdais, kompetentingos valstybių narių institucijos praneša Komisijai apie produktų rūšis, veisles, dydžius ir (arba) pateikimo būdus, kuriuos atitinka kainos.
2. Valstybės narės, remdamosi sandoriais, sudarytais fiziškai identifikuojamose rinkose (pavyzdžiui, didmeninės prekybos rinkose, aukcionuose ar kitose fizinėse vietose, kur pasiūla tenkina paklausą), arba tiesioginiais gamintojų (įskaitant gamintojų organizacijas) ir atskirų pirkėjų (pavyzdžiui, didmeninės prekybos atstovų, prekiautojų, paskirstymo centrų ar kitų atitinkamų operatorių) sandoriais, atitinkamų vaisių ir daržovių gamybos vietovėje nustato reprezentacines rinkas. Reprezentacinės rinkos taip pat gali būti nustatytos remiantis fiziškai identifikuojamose rinkose sudarytų sandorių ir tiesioginių sandorių deriniu.
3. Kompetentingos valstybių narių institucijos gali savanoriškai pranešti Komisijai apie vaisių bei daržovių ir kitų produktų, išvardytų XV priedo B dalyje, gamintojo kainas.
4. Apie kainas pagal 3 dalį pranešama vadovaujantis gairėmis, kurias Komisija turi priimti ir viešai paskelbti jai priimtinu būdu.
2 skirsnis
Patikros
99 straipsnis
Viena identifikavimo sistema
Valstybės narės užtikrina, kad viena identifikavimo sistema būtų taikoma visoms pagalbos paraiškoms, kurias pateikia ta pati gamintojų organizacija ar gamintojų grupė. Tokia identifikavimo sistema turi būti suderinta su tapatybės įregistravimo sistema, nurodyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 (15) 15 straipsnio 1 dalies f punkte.
100 straipsnis
Pateikimo tvarka
Nepažeisdamos šio reglamento konkrečių nuostatų, valstybės narės nustato atitinkamą pagalbos paraiškų, pripažinimo prašymų teikimo ar veiklos programos tvirtinimo bei mokėjimo prašymų teikimo tvarką.
101 straipsnis
Ėminių atranka
Kai tikslinga atlikti patikras atrenkant ėminius, valstybės narės, nustatydamos patikrų pobūdį ir dažnumą bei remdamosi rizikos analize, užtikrina, kad patikros būtų tinkamos susijusiai priemonei.
102 straipsnis
Administracinės patikros
Administracinės patikros taikomos visoms pagalbos paraiškoms ar mokėjimo prašymams ir visiems galimiems bei tinkamiems elementams. Procedūrose numatoma registruoti atliekamas operacijas, tikrinimo rezultatus ir priemones, kurių imamasi nustačius neatitikimus.
103 straipsnis
Patikros vietoje
1. Apie kiekvieną patikrą vietoje rengiama stebėsenos ataskaita, kad būtų įmanoma peržiūrėti išsamią informaciją apie atliktas patikras. Ataskaitoje visų pirma nurodoma:
a)
pagalbos schema ir patikrinta paraiška;
b)
dalyvaujantys asmenys;
c)
patikrinti veiksmai, priemonės ir dokumentai; ir
d)
patikros rezultatai.
2. Gavėjui gali būti suteikta galimybė pasirašyti ataskaitą, kad jis taip patvirtintų savo dalyvavimą patikroje, ir pateikti pastabų. Nustačius pažeidimus, gavėjas gali gauti stebėsenos ataskaitos kopiją.
3. Apie patikras vietoje gali būti pranešama iš anksto, jei tai nekenkia patikros tikslui. Taip iš anksto pranešama iki patikros likus trumpiausiam reikiamam laikotarpiui.
4. Jei įmanoma, šiame reglamente nustatytos patikros vietoje bei kitos su žemės ūkio subsidijomis susijusioje Sąjungos teisėje nustatytos patikros atliekamos tuo pat metu.
104 straipsnis
Pripažinimo suteikimas ir veiklos programų patvirtinimas
1. Prieš suteikdamos gamintojų organizacijai pripažinimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 2 dalies a punktą valstybės narės aplanko gamintojų organizaciją, kad patikrintų atitiktį pripažinimo sąlygoms.
2. Prieš patvirtindama veiklos programą pagal 64 straipsnį, kompetentinga valstybės narės institucija visais tinkamais būdais, įskaitant patikras vietoje, patikrina patvirtinti pateiktą veiklos programą ir, jei taikytina, prašymus ją iš dalies pakeisti. Šios patikros visų pirma susijusios su:
a)
59 straipsnio a, b ir e punktuose nurodytos informacijos, kuri įtraukiama į veiklos programos projektą, tikslumu;
b)
programų atitiktimi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsniui, taip pat nacionalinei sistemai ir nacionalinei strategijai;
c)
veiksmų atitiktimi reikalavimams ir siūlomų išlaidų atitiktimi reikalavimams;
d)
programų nuoseklumu ir technine kokybe, apskaičiavimų ir pagalbos plano teisingumu bei jo įgyvendinimo planavimu. Per patikras tikrinama, ar nustatyti išmatuojami tikslai, kad būtų galima stebėti jų įgyvendinimą, taip pat, ar tikslus įmanoma pasiekti įgyvendinant siūlomus veiksmus; ir
e)
operacijų, kurioms atlikti prašoma skirti pagalbą, atitiktimi galiojančiai nacionalinei ir Sąjungos teisei, visų pirma, jei taikytina, viešųjų pirkimų, valstybės pagalbos teisės aktams ir kitiems privalomiems standartams, kurie nustatyti nacionalinės teisės aktuose, nacionalinėje sistemoje ar nacionalinėje strategijoje.
105 straipsnis
Veiklos programų pagalbos paraiškų administracinės patikros
1. Prieš skirdamos pagalbą valstybės narės atlieka visų pagalbos paraiškų administracines patikras, kurios papildomos ėminių atranka pagrįstomis patikromis vietoje, kaip nurodyta 106 straipsnyje.
2. Atliekant pagalbos paraiškų administracines patikras visų pirma tikrinami šie dalykai (jei tai tikslinga atsižvelgiant į pateiktą paraišką):
a)
veiklos programos įgyvendinimo metinė ataskaita arba, kai taikytina, galutinė ataskaita, pateikta kartu su paraiška;
b)
parduodamos produkcijos vertė, įnašai į veiklos fondą ir patirtos išlaidos;
c)
produktų pristatymas ir paslaugų teikimas bei nurodytų išlaidų tikrumas;
d)
atliktų veiksmų atitiktis patvirtintoje veiklos programoje numatytiems veiksmams;
e)
finansinių ar kitų apribojimų ir didžiausių ribų laikymasis.
3. Pagal veiklos programą patirtos išlaidos pagrindžiamos mokėjimą įrodančiomis sąskaitomis faktūromis ir dokumentais (pavyzdžiui, banko išrašais). Jei to padaryti neįmanoma, mokėjimai pagrindžiami lygiavertę įrodomąją vertę turinčiais dokumentais. Naudojamos sąskaitos faktūros turi būti išrašytos gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar patronuojamosios įmonės, kurios padėtis atitinka nurodytąją 50 straipsnio 9 dalyje, vardu arba, jei valstybė narė sutinka - vieno ar kelių narių gamintojų vardu. Tačiau prireikus dėl IX priedo 2 dalies b punkte nurodytų personalo išlaidų sąskaitos faktūros išrašomos gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar patronuojamosios įmonės, kurios padėtis atitinka nurodytąją 50 straipsnio 9 dalyje, vardu.
106 straipsnis
Veiklos programoms prašomos pagalbos paraiškų patikros vietoje
1. Tikrindamos 69 straipsnio 1 dalyje nurodytą pagalbos paraišką, valstybės narės atlieka patikras vietoje gamintojų organizacijų patalpose, kad įsitikintų, jog atitinkamiems metams prašomos pagalbos ar jos likučio išmokėjimo sąlygos įvykdytos.
Šios patikros visų pirma susijusios su:
a)
atitiktimi pripažinimo kriterijams atitinkamais metais;
b)
veiklos fondo naudojimu konkrečiais metais (įskaitant išlaidas, deklaruotas paraiškose gauti išankstines išmokas arba dalines išmokas), parduodamos produkcijos verte, įnašais į veiklos fondą ir deklaruotomis išlaidomis, pagrįstomis apskaitos arba kitais dokumentais;
c)
pašalinimo iš rinkos, neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo išlaidų antrojo lygio patikromis.
2. 1 dalyje nurodytos patikros taikomos dideliam kiekvienų metų paraiškų ėminiui. Valstybėse narėse, kuriose yra daugiau nei 10 pripažintų gamintojų organizacijų, ėminys atitinka bent 30 % visos prašomos pagalbos sumos. Kitais atvejais kiekviena gamintojų organizacija aplankoma bent kartą per trejus metus.
Kiekviena gamintojų organizacija patikrinama bent kartą prieš išmokant su paskutiniais tos organizacijos veiklos programos metais susijusią pagalbą ar jos likutį.
3. Vietoje atliekamų patikrų rezultatai įvertinami, siekiant išsiaiškinti, ar nustatytos problemos yra nuolatinės ir ar jos kelia pavojų kitiems panašiems veiksmams, pagalbos gavėjams arba įstaigoms. Vertinant taip pat reikia nustatyti tokios padėties priežastis, tolesnį tyrimą, kurio gali prireikti, ir reikiamus taisomuosius bei prevencinius veiksmus.
Jei per patikras regione, regiono dalyje ar konkrečioje gamintojų organizacijoje nustatoma didelių pažeidimų, valstybė narė per atitinkamus metus atlieka papildomas patikras ir padidina atitinkamų paraiškų, kurias reikia patikrinti ateinančiais metais, procentinę dalį.
4. Valstybė narė, remdamasi rizikos analize, nustato, kurias gamintojų organizacijas reikėtų tikrinti.
Atliekant rizikos analizę, visų pirma atsižvelgiama į:
a)
pagalbos sumą;
b)
ankstesniais metais atliktų patikrų rezultatus;
c)
atsitiktinumo veiksnį; ir
d)
kitus parametrus, kuriuos turi nustatyti valstybės narės.
107 straipsnis
Veiklos programų priemonių patikros vietoje
1. Atlikdamos veiklos programų priemonių patikras vietoje valstybės narės visų pirma tikrina šiuos dalykus:
a)
veiklos programoje numatytų veiksmų įgyvendinimą;
b)
ar veiksmo įgyvendinimas arba ketinimas jį įgyvendinti neprieštarauja patvirtintoje veiklos programoje apibūdintam naudojimui;
c)
ar išlaidų straipsnių skaičius pakankamas, ar atitinkamų išlaidų rūšis ir laikas neprieštarauja Sąjungos teisei ir atitinka patvirtintas specifikacijas;
d)
ar patirtas išlaidas galima pagrįsti apskaitos ar kitais dokumentais; ir
e)
parduodamos produkcijos vertę.
2. Parduodamos produkcijos vertė tikrinama remiantis finansų apskaitos sistema, kuri patvirtinta ir kurios auditas atliktas pagal nacionalinę teisę.
Šiuo tikslu valstybės narės gali nuspręsti, kad parduodamos produkcijos vertės deklaracija būtų patvirtinta tokiu pačiu būdu kaip ir finansų apskaitos duomenys.
Parduodamos produkcijos vertės deklaracijos patikra gali būti atliekama prieš perduodant atitinkamą pagalbos paraišką. Patikra atliekama ne vėliau kaip iki pagalbos išmokėjimo.
3. Išskyrus išimtines aplinkybes, atliekant patikras vietoje aplankoma veiksmo įgyvendinimo vieta arba, jei veiksmas nematerialaus pobūdžio, veiksmo vykdytojo buveinė. Visų pirma su atskirais ūkiais susiję veiksmai, įtraukti į 106 straipsnio 2 dalyje nurodytą ėminį, tikrinami bent kartą apsilankant tuose ūkiuose, kad būtų patikrinta, kaip veiksmai įgyvendinami.
Tačiau valstybės narės gali nuspręsti nerengti tokių apsilankymų, jei veiksmai yra mažesnio masto arba jei jos mano, jog pavojus, kad pagalbai gauti nustatytos sąlygos neįvykdytos arba kad operacija netikra, yra nedidelis. Toks sprendimas ir jo pagrindimas registruojami.
4. Patikros vietoje apima visus gamintojų organizacijos ar jos narių įsipareigojimus ir pareigas, kuriuos galima patikrinti apsilankymo metu.
5. Tik tos patikros, kurios atitinka visus šiame straipsnyje nustatytus reikalavimus, gali būti laikomos patikromis, atliekamomis vykdant 106 straipsnio 2 dalyje nustatytą patikrų normą.
108 straipsnis
Produktų pašalinimo iš rinkos operacijų pirmojo lygio patikros
1. Laikydamosi II antraštinės dalies II skyriuje nustatytos tvarkos, valstybės narės kiekvienoje gamintojų organizacijoje atlieka produktų pašalinimo iš rinkos operacijų pirmojo lygio patikras, kurias sudaro dokumentų ir tapatybės patikra bei produktų, kurie yra pašalinami iš rinkos, svorio fizinė patikra, jei tinka - atrenkant ėminius, ir atitikties 76 straipsniui patikra. Patikra atliekama gavus 78 straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą, per laiką, nustatytą pagal 78 straipsnio 2 dalį.
2. 1 dalyje numatytos pirmojo lygio patikros apima 100 % iš rinkos pašalintų produktų kiekio. Užbaigus šią patikrą, iš rinkos pašalinti produktai, išskyrus tuos, kurie skirti nemokamai paskirstyti, prižiūrint kompetentingoms institucijoms, valstybės narės pagal 80 straipsnį nustatytomis sąlygomis, denatūruojami arba perduodami perdirbimo pramonei.
3. Tačiau, nukrypstant nuo 2 dalies, kai produktai skirti nemokamai paskirstyti, valstybės narės gali tikrinti mažesnę procentinę dalį nei nustatyta toje dalyje, jei ši procentinė dalis ne mažesnė kaip 10 % konkrečios gamintojų organizacijos atitinkamo prekybos metų kiekio. Patikra gali būti atliekama gamintojų organizacijos patalpose ir (arba) produktų gavėjų vietose. Jei per patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės kompetentingos institucijos atlieka papildomas patikras.
109 straipsnis
Produktų pašalinimo iš rinkos operacijų antrojo lygio patikros
1. Atlikdamos 106 straipsnyje nurodytas patikras, valstybės narės atlieka produktų pašalinimo iš rinkos operacijų antrojo lygio patikras.
Valstybės narės nustato kriterijus kiekvienos konkrečios gamintojų organizacijos, kuri atlieka reikalavimų neatitinkančias produktų pašalinimo iš rinkos operacijas, keliamam pavojui tirti ir įvertinti. Šie kriterijai, be kitų dalykų, susiję su anksčiau atliktų pirmojo ir antrojo lygio patikrų rezultatais ir tuo, ar gamintojų organizacija turi kokią nors kokybės užtikrinimo procedūrą. Jos šiuos kriterijus taiko kiekvienai gamintojų organizacijai nustatydamos būtiniausią antrojo lygio patikrų dažnumą.
2. 1 dalyje nurodytas patikras sudaro patikros vietoje gamintojų organizacijų ir iš rinkos pašalintų produktų gavėjų patalpose, siekiant užtikrinti, kad įvykdytos Sąjungos pagalbos išmokėjimo sąlygos. Per šias patikras:
a)
tikrinami konkrečių atsargų ir apskaitos dokumentai, kuriuos turi turėti visos gamintojų organizacijos, atliekančios vieną ar daugiau produktų pašalinimo iš rinkos operacijų per atitinkamus prekybos metus;
b)
tikrinamas pagalbos paraiškose deklaruotas parduotų produktų kiekis, visų pirma tikrinami atsargų ir apskaitos dokumentai, sąskaitos faktūros ir, jei reikia, jų teisingumas, taip pat užtikrinama, kad deklaracijos sutaptų su atitinkamų gamintojų organizacijų apskaitos ir (arba) mokesčių duomenimis;
c)
tikrinama, ar sąskaitos teisingos, visų pirma gamintojų organizacijų grynųjų įplaukų, deklaruotų jų mokėjimo paraiškose, teisingumas, produktų pašalinimo iš rinkos išlaidų proporcingumas, užtikrinant, kad tos sumos būtų teisingos; ir
d)
tikrinama iš rinkos pašalintų produktų paskirtis, deklaruota mokėjimo paraiškoje, ir ar denatūravimas atliktas tinkamai, siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijos ir produktų gavėjai įvykdė šio reglamento reikalavimus.
3. 2 dalyje nurodytos patikros atliekamos atitinkamų gamintojų organizacijų ir su tomis organizacijomis susijusių gavėjų patalpose. Per kiekvieną patikrą tikrinamas ėminys, atitinkantis bent 5 % produktų, kuriuos prekybos metais gamintojų organizacija pašalino iš rinkos, kiekio.
4. 2 dalies a punkte nurodytuose konkrečių atsargų ir apskaitos dokumentuose kiekvieno iš rinkos pašalinto produkto atveju nurodomas pašalintas kiekis (išreikštas tūriu):
a)
produkcija, kurią pristatė gamintojų organizacijos nariai ir kitų gamintojų organizacijų nariai pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125a straipsnio 2 dalies b ir c punktus;
b)
gamintojų organizacijos parduotų produktų kiekis, išskaidytas pagal šviežių produktų rinkai paruoštus produktus ir kitas produktų rūšis, įskaitant perdirbti skirtas žaliavas; ir
c)
iš rinkos pašalinti produktai.
5. 4 dalies c punkte nurodytos produktų paskirties patikros visų pirma apima:
a)
atskirų sąskaitų, kurias turi tvarkyti gavėjai, atrankinę patikrą ir, jei reikia, tikrinimą, ar jos sutampa su sąskaitomis, kurias reikalaujama tvarkyti pagal nacionalinę teisę; ir
b)
atitikties atitinkamiems aplinkosaugos reikalavimams patikras.
6. Jei per antrojo lygio patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės kompetentingos institucijos atlieka išsamesnes atitinkamų prekybos metų antrojo lygio patikras ir padidina antrojo lygio patikrų gamintojų organizacijų arba atitinkamų jų asociacijų patalpose per ateinančius prekybos metus dažnumą.
110 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas
1. Prieš neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo operaciją valstybės narės, atlikdamos patikrą vietoje, patikrina, ar atitinkami produktai nepažeisti ir ar konkretus plotas buvo gerai prižiūrimas. Po neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo valstybės narės patikrina, ar atitinkamame plote nuimtas visas derlius ir surinkti produktai denatūruoti.
Pasibaigus derliaus nuėmimo laikotarpiui, valstybės narės patikrina prognozuojamos padėties rinkoje analizės, nurodytos 85 straipsnio 2 dalyje, patikimumą. Jos taip pat išanalizuoja prognozuojamos ir esamos padėties rinkoje skirtumus.
2. Prieš derliaus nenuėmimo operaciją valstybės narės, atlikdamos patikrą vietoje, patikrina, ar konkretus plotas buvo gerai prižiūrimas, ar derlius nebuvo jau iš dalies nuimtas, ar produktas yra gerai subrendęs ir ar jis iš esmės yra geros ir tinkamos prekinės kokybės.
Valstybės narės užtikrina, kad produkcija būtų denatūruota. Jei tai neįmanoma, per vieną ar kelis apsilankymus vietoje derliaus nuėmimo laikotarpiu jos užtikrina, kad derlius nebūtų nuimamas.
3. 109 straipsnio 1, 2, 3 ir 6 dalys taikomos mutatis mutandis.
111 straipsnis
Prieš gamintojų grupių pripažinimo planų patvirtinimą atliekamos patikros
1. Prieš patvirtindamos gamintojų grupės pripažinimo planą pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalį valstybės narės atlieka teisinio subjekto arba aiškiai apibrėžtos teisinio subjekto dalies patikrą vietoje.
2. Valstybė narė visais tinkamais būdais, įskaitant patikrą vietoje, patikrina:
a)
pripažinimo plane pateiktos informacijos tikslumą;
b)
plano komercinį nuoseklumą ir techninę kokybę, apskaičiavimų teisingumą ir jo įgyvendinimo planavimą;
c)
veiksmų atitiktį reikalavimams ir siūlomų išlaidų atitiktį reikalavimams bei racionalumą; ir
d)
operacijų, kurioms prašoma paramos, atitiktį galiojančiai nacionalinei ir Sąjungos teisei, visų pirma, nuostatoms dėl viešųjų pirkimų ir valstybės pagalbos, taip pat kitiems privalomiems standartams, kurie nustatyti nacionalinės teisės aktuose, nacionalinėje sistemoje ar nacionalinėje strategijoje.
112 straipsnis
Gamintojų grupių pagalbos paraiškų patikros
1. Prieš skirdamos išmokas valstybės narės atlieka visų pagalbos paraiškų, kurias pateikė gamintojų grupės, administracines patikras ir ėminių atranka pagrįstas patikras vietoje.
2. Po to, kai pateikiama 45 straipsnyje nurodyta pagalbos paraiška, valstybės narės, siekdamos užtikrinti atitiktį pagalbos skyrimo atitinkamais metais sąlygoms, atlieka gamintojų grupių patikras vietoje.
Šios patikros visų pirma susijusios su:
a)
atitiktimi pripažinimo kriterijams atitinkamais metais; ir
b)
parduodamos produkcijos verte, pripažinimo plane nurodytų priemonių įgyvendinimu ir patirtomis išlaidomis.
3. 2 dalyje nurodytos patikros taikomos dideliam kiekvienų metų paraiškų ėminiui. Ėminys atitinka bent 30 % visos pagalbos sumos.
Visos gamintojų grupės tikrinamos bent kartą per penkerius metus.
4. 105 ir 107 straipsniai taikomi mutatis mutandis.
113 straipsnis
Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos ir tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos
1. Valstybei narei, kurioje tarpvalstybinė gamintojų organizacija ar tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija turi savo pagrindinę buveinę, tenka bendra atsakomybė už tos organizacijos ar asociacijos patikrų, visų pirma su veiklos programa ir veiklos fondu susijusių patikrų, organizavimą ir valstybė narė prireikus taiko jai sankcijas.
2. Kitos valstybės narės, kurios turi užtikrinti 28 straipsnio 2 dalies c punkte ir 35 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytą administracinį bendradarbiavimą, tokias administracines patikras ir patikras vietoje atlieka, kai to reikalauja šio straipsnio 1 dalyje nurodyta valstybė narė, ir praneša tai valstybei narei rezultatus. Jos laikosi visų terminų, kuriuos nustato 1 dalyje nurodyta valstybė narė.
3. 1 dalyje nurodytoje valstybėje narėje galiojančios taisyklės taikomos gamintojų organizacijai, veiklos programai ir veiklos fondui. Tačiau sprendžiant aplinkosaugos bei fitosanitarijos klausimus ir šalinant iš rinkos produktus, taikoma valstybės narės, kurioje produktai pagaminti, teisė.
3 skirsnis
Sankcijos
114 straipsnis
Pripažinimo kriterijų nepaisymas
1. Valstybės narės panaikina gamintojų organizacijos pripažinimą, jei pripažinimo kriterijų nepaisoma iš esmės, ir jei tokį kriterijų nepaisymą lėmė tyčiniai arba labai aplaidūs gamintojų organizacijos veiksmai.
Valstybės narės visų pirma panaikina gamintojų organizacijos pripažinimą, jei pripažinimo kriterijų nepaisymas susijęs su:
a)
21 straipsnio, 23 straipsnio, 26 straipsnio 1 ir 2 dalių ar 31 straipsnio reikalavimų pažeidimu; arba
b)
aplinkybėmis, kai parduodamos produkcijos vertė per dvejus iš eilės metus taip sumažėja, kad nesiekia valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą nustatytos ribos.
Pagal šią dalį pripažinimo panaikinimas įsigalioja tą dieną, nuo kurios nebebuvo tenkinamos pripažinimo sąlygos, laikantis bet kokių nacionaliniu lygmeniu taikomų horizontaliųjų teisės aktų dėl apribojimo laikotarpių.
2. Kai 1 dalis netaikoma, valstybės narės sustabdo gamintojų organizacijos pripažinimą, jei pripažinimo kriterijų nepaisoma iš esmės, bet tik laikinai.
Sustabdymo laikotarpiu pagalba nemokama. Sustabdymas įsigalioja tą dieną, kurią atlikta patikra, ir baigiasi patikros, per kurią nustatyta, kad atitinkamų kriterijų laikomasi, dieną.
Sustabdymo laikotarpis neviršija 12 mėnesių. Jei praėjus 12 mėnesių atitinkamų kriterijų nesilaikoma, pripažinimas panaikinamas.
Valstybės narės gali atlikti mokėjimus po 70 straipsnyje nustatyto termino, kai tai būtina siekiant taikyti šią straipsnio dalį. Tačiau šie vėlesni mokėjimai negali būti atlikti vėliau nei antrų metų, einančių po programos įgyvendinimo metų, spalio 15 d.
3. Kitais pripažinimo kriterijų nepaisymo atvejais, kai 1 ir 2 dalys netaikomos, valstybės narės siunčia įspėjamąjį raštą, kuriame nurodomos taikytinos taisomosios priemonės. Valstybės narės gali atidėti pagalbos mokėjimą, kol bus imtasi taisomųjų priemonių.
Valstybės narės gali atlikti mokėjimus po 70 straipsnyje nustatyto termino, kai tai būtina siekiant taikyti šią straipsnio dalį. Tačiau šie vėlesni mokėjimai negali būti atlikti vėliau nei antrų metų, einančių po programos įgyvendinimo metų, spalio 15 d.
Jei taisomųjų priemonių nesiimama per 12 mėnesių laikotarpį, tai laikoma esminiu kriterijų nesilaikymu, todėl tuo atveju taikoma 2 dalis.
115 straipsnis
Sukčiavimas
1. Jeigu nustatomas su pagalba, kuriai taikomas Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007, susijęs gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos arba gamintojų grupės sukčiavimo faktas, nepažeisdamos pagal Sąjungos ir nacionalinės teisės aktus taikomų kitų sankcijų ir baudų valstybės narės:
a)
panaikina gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar gamintojų grupės pripažinimą;
b)
atitinkamiems veiksmams ar operacijoms neskiria paramos pagal veiklos programą ar pripažinimo planą ir susigrąžina už tą operaciją jau išmokėtą pagalbą; ir
c)
kitais metais neskiria gamintojų organizacijai, gamintojų organizacijų asociacijai ar gamintojų grupei paramos pagal atitinkamą veiklos programą arba pripažinimo planą.
2. Valstybės narės gali sustabdyti gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar gamintojų grupės pripažinimą arba sustabdyti išmokų joms mokėjimą, jei įtariama, kad jos sukčiavo dėl pagalbos, kuriai taikomas Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007.
116 straipsnis
Gamintojų grupės
1. Valstybės narės pripažinimo planams mutatis mutandis taiko 114 straipsnyje ir (arba) 117 straipsnyje numatytas sankcijas ir baudas.
2. Be to, kad taikoma 1 dalis, jei pasibaigus valstybės narės pagal 49 straipsnio 4 dalį nustatytam laikotarpiui, gamintojų grupė nepripažįstama gamintojų organizacija, valstybė narė susigrąžina:
a)
100 % gamintojų grupei išmokėtos pagalbos, jei pripažinimas nebuvo gautas dėl gamintojų grupės tyčinių ar labai aplaidžių veiksmų; arba
b)
visais kitais atvejais - 50 % gamintojų grupei sumokėtos pagalbos.
117 straipsnis
Veiklos programa
1. Išmokos apskaičiuojamos remiantis tuo, kas, kaip nustatyta, atitinka finansavimo reikalavimus.
2. Valstybė narė nagrinėja pagalbos gavėjo pateiktą pagalbos paraišką ir nustato sumas, kurios atitinka paramos reikalavimus. Ji nustato:
a)
sumą, kuri gavėjui mokėtina vien tik pagal paraišką;
b)
sumą, kuri gavėjui mokėtina išnagrinėjus paraiškos atitiktį reikalavimams.
3. Jei pagal 2 dalies a punktą apskaičiuota suma viršija pagal 2 dalies b punktą nustatytą sumą daugiau nei 3 %, skiriama bauda. Baudos suma lygi 2 dalies a ir b punktuose apskaičiuotų sumų skirtumui.
Tačiau bauda netaikoma, jei gamintojų organizacija arba gamintojų grupė gali įrodyti, kad ji nėra atsakinga už tai, kad buvo įtraukta reikalavimų neatitinkanti suma.
4. Per patikras vietoje ar vėlesnes patikras nustatytoms reikalavimų neatitinkančioms išlaidoms mutatis mutandis taikomos 2 ir 3 dalys.
5. Jei parduodamos produkcijos vertė deklaruojama ir patikrinama prieš pateikiant pagalbos paraišką, deklaruota ir patvirtinta vertės naudojamos nustatant sumas pagal atitinkamai 2 straipsnio a ir b punktus.
118 straipsnis
Po produktų pašalinimo iš rinkos operacijų pirmojo lygio patikrų taikomos sankcijos
Jei atlikus 108 straipsnyje nurodytą patikrą nustatoma pažeidimų, susijusių su 76 straipsnyje nurodytais prekybos standartais arba būtiniausiais reikalavimais, reikalaujama, kad gavėjas:
a)
sumokėtų Sąjungos įnašo dydžio baudą, apskaičiuotą remiantis iš rinkos pašalintų produktų, kurie neatitinka prekybos standartų arba būtiniausių reikalavimų, kiekiu, jei tas kiekis yra mažesnis kaip 10 % su atitinkama pašalinimo iš rinkos operacija susijusio produktų kiekio, apie kurį pranešta pagal 78 straipsnį;
b)
sumokėtų dvigubo Sąjungos įnašo dydžio baudą, jei tas kiekis sudaro 10-25 % kiekio, apie kurį pranešta; arba
c)
sumokėtų Sąjungos įnašo dydžio baudą už visą kiekį, apie kurį pranešta pagal 78 straipsnį, jei tas kiekis viršija 25 % kiekio, apie kurį pranešta.
119 straipsnis
Kitos gamintojų organizacijoms taikomos sankcijos dėl produktų pašalinimo iš rinkos operacijų
1. 117 straipsnyje nurodytos baudos susijusios su pagalba, kurios prašoma produktų pašalinimo iš rinkos operacijų išlaidoms, kurios yra sudėtinė veiklos programos išlaidų dalis, padengti.
2. Pašalinimo iš rinkos operacijos išlaidos laikomos neatitinkančiomis reikalavimų, jei nepateikti parduoti produktai nebuvo perduoti pagal 80 straipsnio 1 dalį valstybės narės nustatyta tvarka arba jei dėl pašalinimo iš rinkos arba jo paskirties padarytas neigiamas poveikis aplinkai ar kilo neigiamų fitosanitarinių pasekmių ir taip pažeistos pagal 80 straipsnio 1 dalį priimtos nuostatos.
120 straipsnis
Iš rinkos pašalintų produktų gavėjams taikomos sankcijos
Jei per patikras, atliekamas pagal 108 ir 109 straipsnius, nustatoma iš rinkos pašalintų produktų gavėjams priskirtinų pažeidimų, taikomos tokios sankcijos:
a)
gavėjai nebetenka teisės gauti iš rinkos pašalintus produktus; ir
b)
iš rinkos pašalintų produktų gavėjai įpareigojami grąžinti gautų produktų vertės ir susijusių rūšiavimo, pakavimo bei transporto išlaidų dydžio sumą pagal valstybių narių nustatytas taisykles.
Sankcija, numatyta a punkte, įsigalioja nedelsiant ir taikoma bent vienerius prekybos metus. Jos galiojimo laikas gali būti pratęstas atsižvelgiant į pažeidimų sunkumą.
121 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas
1. Jei nustatoma, kad gamintojų organizacija neįvykdė su neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimu susijusių įsipareigojimų, ji kaip baudą sumoka kompensaciją už plotus, kuriuose neįvykdytas šis įsipareigojimas. Įsipareigojimų nevykdymas apima atvejus, kai:
a)
per tikrinimą, nurodytą 110 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, valstybė narė nustato, kad neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo priemonė nebuvo grindžiama tuometinės prognozuojamos padėties rinkoje analize;
b)
plotas, kuriame, kaip pranešta, numatoma nuimti neprinokusių vaisių ir daržovių derlių, neatitinka neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo reikalavimų; arba
c)
tame plote derlius nėra visiškai nuimtas arba produkcija nėra denatūruota.
2. Jei nustatoma, kad gamintojų organizacija neįvykdė su derliaus nenuėmimu susijusių įsipareigojimų, ji kaip baudą sumoka kompensaciją už plotus, kuriuose neįvykdytas šis įsipareigojimas. Įsipareigojimų nevykdymas apima atvejus, kai:
a)
plotas, kuriame, kaip pranešta, derlius nebus nuimamas, neatitinka derliaus nenuėmimo reikalavimų;
b)
vis dėlto derlius buvo visiškai arba iš dalies nuimtas; arba
c)
aplinkai padarytas neigiamas poveikis arba kilo neigiamų fitosanitarinių pasekmių, už kuriuos atsakinga gamintojų organizacija.
3. 1 ir 2 dalyje nurodytos baudos papildo pagal 117 straipsnį taikomas baudas.
122 straipsnis
Trukdymas atlikti patikrą vietoje
Pagalbos paraiška dėl atitinkamų išlaidų dalies atmetama, jei gamintojų organizacija, narys ar atitinkamas atstovas trukdo atlikti patikrą vietoje.
123 straipsnis
Susigrąžintos pagalbos mokėjimas ir baudos
1. Gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos, gamintojų grupės ar kiti atitinkami ūkio subjektai grąžina netinkamai išmokėtą pagalbą su palūkanomis ir sumoka šiame skirsnyje numatytas baudas.
Palūkanos apskaičiuojamos:
a)
atsižvelgiant į laikotarpį, praėjusį nuo sumos išmokėjimo iki dienos, kai pagalbos gavėjas grąžina šią sumą,
b)
remiantis Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje paskelbta, netinkamai paskirtos išmokos mokėjimo dieną galiojančia Europos centrinio banko pagrindinėms refinansavimo operacijoms taikoma norma, padidinta trimis procentiniais punktais.
2. Susigrąžinta pagalba, palūkanos ir skirtos baudos sumokamos Europos žemės ūkio garantijų fondui.
124 straipsnis
Pranešimas apie pažeidimus
Šiame skirsnyje nustatyta tvarka taikant administracines sankcijas bei baudas ir susigrąžinant netinkamai išmokėtas sumas nepažeidžiami Komisijos informavimo apie pažeidimus reikalavimai, nustatyti Komisijos reglamente (EB) Nr. 1848/2006 (16).
4 skirsnis
Veiklos programų ir nacionalinių strategijų stebėsena ir vertinimas
125 straipsnis
Bendri vykdymo rodikliai
1. Nacionalinės strategijos ir veiklos programos stebimos ir vertinamos, siekiant įvertinti veiklos programoms nustatytų tikslų įgyvendinimo pažangą ir tų tikslų įgyvendinimo ekonomiškumą ir veiksmingumą.
2. Pažanga, ekonomiškumas ir veiksmingumas vertinami taikant VIII priede nurodytus bendrus vykdymo rodiklius, susijusius su įgyvendinamų veiklos programų pradine padėtimi, finansiniu vykdymu, produktyvumu, rezultatais ir poveikiu.
3. Jei valstybei narei atrodo tikslinga, nacionalinėje strategijoje nurodomas ribotas papildomų tai strategijai taikomų rodiklių rinkinys, pagrįstas nacionaliniais ir (arba) regiono poreikiais, sąlygomis ir tikslais, kurie susiję su gamintojų organizacijų vykdomomis veiklos programoms. Jei taikomi, įtraukiami su aplinkosaugos tikslais susiję papildomi rodikliai, kurie neįtraukti į bendrus vykdymo rodiklius.
126 straipsnis
Veiklos programų stebėsenos ir vertinimo procedūros
1. Gamintojų organizacijos užtikrina savo veiklos programų stebėseną ir vertinimą naudodamosi atitinkamais rodikliais iš 125 straipsnyje nurodytų bendrų vykdymo rodiklių ir, jei tinkama, papildomais nacionalinėje strategijoje nurodytais rodikliais.
Šiuo tikslu jos sukuria informacijos, kuri būtų naudinga šiems rodikliams rinkti, rinkimo, įrašymo ir tvarkymo sistemą.
2. Stebėsenos tikslas - įvertinti pažangą, padarytą siekiant veiklos programai nustatytų konkrečių tikslų. Ji vykdoma naudojantis finansiniais, produktyvumo ir rezultatų rodikliais. Tokios veiklos rezultatai turi padėti:
a)
patikrinti programos įgyvendinimo kokybę;
b)
nustatyti poreikį pakoreguoti ar peržiūrėti veiklos programą, kad būtų įvykdyti programai nustatyti tikslai arba pagerintas programos administravimas, įskaitant finansinį valdymą;
c)
vykdyti veiklos programos įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus.
Informacija apie stebėsenos rezultatus pateikiama kiekvienoje 96 straipsnio 1 dalyje nurodytoje metinėje ataskaitoje, kurią gamintojų organizacija turi pateikti už nacionalinės strategijos administravimą atsakingai nacionalinei valdžios institucijai.
3. Vertinimas pateikiamas kaip atskira tarpinio vertinimo ataskaita.
Tarpiniu vertinimu, kurį atlikti gali padėti specializuota konsultacinė tarnyba, siekiama išnagrinėti finansinių išteklių panaudojimo lygį, veiklos programos ekonomiškumą ir veiksmingumą, taip pat įvertinti pažangą, padarytą įgyvendinant bendruosius programos tikslus. Šiuo tikslu naudojamasi bendrais vykdymo rodikliais, kurie susiję su pradine padėtimi, rezultatais ir, kai taikytina, poveikiu.
Jei reikia, į tarpinį vertinimą įtraukiamas aplinkosaugos veiksmų rezultatų ir poveikio kokybinis vertinimas, kai šiais veiksmais siekiama:
a)
užkirsti kelią dirvožemio erozijai;
b)
sumažinti ir (arba) geriau valdyti augalų apsaugos produktų naudojimą;
c)
apsaugoti buveines ir biologinę įvairovę; arba
d)
išsaugoti kraštovaizdį.
Tokio vertinimo rezultatai naudojami:
a)
gerinti gamintojų organizacijos administruojamų veiklos programų kokybę;
b)
nustatyti poreikį iš esmės keisti veiklos programą;
c)
padėti vykdyti veiklos programų įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus; ir
d)
įgyti patirties, kuri praverstų gerinant veiklos programų, kurias gamintojų organizacijos administruos ateityje, kokybę, ekonomiškumą ir veiksmingumą.
Tarpinis vertinimas atliekamas tokiu veiklos programos įgyvendinimo laikotarpio metu, kad būtų spėta atsižvelgti į vertinimo rezultatus rengiant vėlesnę veiklos programą.
Tarpinio vertinimo ataskaita pridedama prie atitinkamos 96 straipsnio 1 dalyje nurodytos metinės ataskaitos.
127 straipsnis
Nacionalinės strategijos stebėsenos ir vertinimo procedūros
1. Nacionalinės strategijos stebėsena ir vertinimas atliekami naudojantis atitinkamais rodikliais iš 125 straipsnyje nurodytų bendrų vykdymo rodiklių ir, kai taikytina, papildomais nacionalinėje strategijoje nurodytais rodikliais.
2. 125 straipsnyje nurodytiems rodikliams rinkti valstybės narės sukuria kompiuterizuotą informacijos rinkimo, įrašymo ir tvarkymo sistemą. Šiuo tikslu jos remiasi gamintojų organizacijos perduodama informacija apie šios organizacijos veiklos programų stebėseną ir vertinimą.
3. Stebėsena yra nuolatinė ir ja siekiama įvertinti pažangą, padarytą įgyvendinant veiklos programoms nustatytus tikslus ir tikslinius rodiklius. Ji vykdoma naudojantis finansiniais, produktyvumo ir rezultatų rodikliais. Šiuo tikslu naudojamasi gamintojų organizacijų perduodamose metinėse pažangos ataskaitose pateikta informacija apie tų organizacijų veiklos programų stebėseną. Šios stebėsenos rezultatai naudojami:
a)
tikrinti veiklos programų įgyvendinimo kokybę;
b)
nustatyti poreikį pakoreguoti ar peržiūrėti nacionalinę strategiją, kad būtų įvykdyti strategijai nustatyti tikslai arba pagerintas strategijos įgyvendinimo valdymas, įskaitant veiklos programų finansinį valdymą; ir
c)
padėti vykdyti nacionalinės strategijos įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus.
4. Vertinimo tikslas - įvertinti bendrųjų strategijos tikslų įgyvendinimo pažangą. Jis atliekamas naudojantis rodikliais, susijusiais su pradine padėtimi, rezultatais ir, kai taikytina, poveikiu. Šiuo tikslu naudojamasi veiklos programų stebėsenos ir tarpinio vertinimo rezultatais, nurodytais gamintojų organizacijų perduotose metinėse pažangos ir galutinėse ataskaitose. Šio vertinimo rezultatai naudojami:
a)
gerinti strategijos kokybę;
b)
nustatyti poreikį iš esmės keisti strategiją; ir
c)
padėti vykdyti nacionalinės strategijos įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus.
Į šį vertinimą įtraukiamas 2012 m. atliekamas vertinimas, tačiau tai turi būti padaryta laiku, kad jo rezultatus būtų galima įtraukti į atskirą vertinimo ataskaitą, kuri tais pačiais metais bus pridėta prie metinės nacionalinės ataskaitos, nurodytos 97 straipsnio b punkte. Šioje ataskaitoje nagrinėjamas finansinių išteklių panaudojimo lygis, įgyvendintų veiklos programų ekonomiškumas ir veiksmingumas, įvertinami šių programų padariniai ir poveikis, atsižvelgiant į strategijoje nustatytus tikslus, tikslinius rodiklius, ir, kai tinka, kitus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nustatytus tikslus. Ja siekiama įgyti patirties, kuri praverstų gerinant būsimų nacionalinių strategijų kokybę, ypač nustatyti galimus tikslų, tikslinių rodiklių arba paramos reikalavimus atitinkančių priemonių apibrėžties trūkumus ar nustatyti naujų priemonių poreikius.
VI SKYRIUS
Taisyklių taikymo išplėtimas ekonominės zonos gamintojams
128 straipsnis
Pranešimas apie ekonominių zonų sąrašą
Pranešime apie Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nurodytą ekonominių zonų sąrašą pateikiama visa informacija, reikalinga įvertinti, ar įvykdytos to reglamento 125f straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos.
129 straipsnis
Pranešimas apie privalomas taisykles; atstovavimas
1. Kai valstybė narė praneša apie taisykles, kurias pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125 g straipsnį nustatė privalomomis konkrečiam produktui ir ekonominei zonai, ji tuo pat metu praneša Komisijai apie:
a)
gamintojų organizaciją arba gamintojų organizacijų asociaciją, kuri paprašė išplėsti taisyklių taikymo sritį;
b)
gamintojų, kurie priklauso tai gamintojų organizacijai ar gamintojų organizacijų asociacijai, skaičių ir bendrą gamintojų atitinkamoje ekonominėje zonoje skaičių; tokia informacija pateikiama atsižvelgiant į padėtį, kuri yra prašymo išplėsti taisyklių taikymo sritį pateikimo metu;
c)
bendrą ekonominės zonos gamybą ir produkciją, kurią pardavė gamintojų organizacija ar gamintojų organizacijų asociacija per paskutinius prekybos metus, apie kuriuos yra duomenų;
d)
dieną, nuo kurios taisyklės, kurių taikymo sritį prašoma išplėsti, pradėtos taikyti atitinkamai gamintojų organizacijai ar gamintojų organizacijų asociacijai; ir
e)
dieną, nuo kurios turi įsigalioti taisyklių taikymo srities išplėtimas, ir šio išplėtimo taikymo trukmę.
2. Kad nustatytų atstovavimą tokia prasme, kokia apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 3 dalyje, valstybės narės nustato taisykles, išskyrus susijusias su:
a)
gamintojais, kurių produkcija yra iš esmės skirta tiesioginiam pardavimui vartotojams ūkyje arba gamybos vietovėje;
b)
tiesioginiu pardavimu, kaip nurodyta a punkte;
c)
pristatytais perdirbti produktais, nurodytais Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 4 dalies b punkte, išskyrus atvejus, kai atitinkamos taisyklės tokiems produktams taikomos visiškai ar iš dalies.
130 straipsnis
Finansiniai įnašai
Jei valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125i straipsnį nusprendžia, kad gamintojų organizacijoms nepriklausantys gamintojai privalo sumokėti finansinį įnašą, ji pateikia Komisijai informaciją, reikalingą atitikčiai tame straipsnyje nustatytoms sąlygoms įvertinti.
Pateikiant tokią informaciją visų pirma nurodomas pagrindas, kuriuo remiantis apskaičiuojamas įnašas ir kiekvieno gavėjo mokėtina suma, gavėjas ar gavėjai ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125i straipsnyje nurodytų įvairių išlaidų rūšis.
131 straipsnis
Taisyklių taikymo išplėtimas daugiau negu vieneriems prekybos metams
Jei nusprendžiama taisyklių taikymą išplėsti ilgesniam nei vienerių prekybos metų laikotarpiui, valstybės narės patikrina, ar kiekvienais prekybos metais laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 3 dalyje atstovavimui nustatytų sąlygų per visą taisyklių taikymo išplėtimo laikotarpį.
Nustačiusios, kad sąlygų nebesilaikoma, jos nedelsdamos panaikina taisyklių taikymo išplėtimą nuo ateinančių prekybos metų pradžios.
Jos nedelsdamos praneša Komisijai apie bet kokį panaikinimą, ir Komisija viešai paskelbia tokią informaciją jai priimtinu būdu.
132 straipsnis
Nenuskintų produktų pardavimas; pirkėjai
1. Kai gamintojų organizacijai nepriklausantys gamintojai parduoda savo nenuskintus produktus, laikantis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XVIa priedo 1 punkto e ir f papunkčiuose ir 3 punkte nurodytų taisyklių, laikoma, kad pirkėjas tą produkciją pagamino.
2. Atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XVIa priede išvardytos taisyklės, išskyrus nurodytąsias 1 dalyje, gali būti nustatytos privalomomis pirkėjams, kai pastarieji yra atsakingi už atitinkamos produkcijos tvarkymą.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBA SU TREČIOSIOMIS VALSTYBĖMIS
I SKYRIUS
Importo mokesčiai ir įvežimo kainų sistema
1 skirsnis
Įvežimo kainų sistema
133 straipsnis
Taikymo sritis ir apibrėžtys
1. Šiame skirsnyje nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 140a straipsnio taikymo taisyklės.
2. Šiame skirsnyje:
a) partija- pagal išleidimo į laisvą apyvartą deklaraciją pateikiamos prekės, kurios yra tik tos pačios kilmės prekės, žymimos vienu kombinuotosios nomenklatūros kodu; ir
b) importuotojas- deklarantas, kaip apibrėžta Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 (17) 4 straipsnio 18 dalyje.
134 straipsnis
Pranešimas apie kainas ir importuotų produktų kiekį
1. Apie kiekvieną kiekvienos kilmės šalies produktą, importuotą kiekvieną prekybos dieną visais XVI priedo A dalyje nurodytais laikotarpiais, iki kitos darbo dienos 12 val. (Briuselio laiku) Komisijai siunčia pranešimą, kuriame nurodo:
a)
vidutines reprezentacines iš trečiųjų valstybių importuotų produktų, parduotų 135 straipsnyje nurodytose reprezentacinėse importo rinkose, kainas ir svarbias kitose rinkose užregistruotas didelio importuotų produktų kiekio kainas arba, jei reprezentacinių rinkų kainos nežinomos, svarbias importuotų produktų kainas, užregistruotas kitose rinkose; ir
b)
bendrą kiekį, susijusį su a punkte nurodytomis kainomis.
Kai b punkte nurodytas bendras kiekis yra mažesnis už vieną toną, apie atitinkamas kainas Komisijai nepranešama.
2. Registruojamos 1 dalies a punkte nurodytos kainos:
a)
kiekvieno XVI priedo A dalyje nurodyto produkto,
b)
visų esamų veislių ir dydžių produktų; ir
c)
importuotojo (didmeninės prekybos atstovo) etape arba didmeninės prekybos atstovo (mažmeninės prekybos atstovo) etape, kai importuotojo (didmeninės prekybos atstovo) kainos nežinomos.
Iš tų kainų išskaičiuojamos tokios sumos:
a)
Londono, Milano ir Renžiso prekybos centrams - 15 % prekybos maržos, o kitiems prekybos centrams - 8 %; ir
b)
transporto ir draudimo išlaidos Sąjungos muitų teritorijoje.
Valstybės narės gali nustatyti standartines pagal antrą pastraipą išskaitytinas vežimo ir draudimo išlaidų sumas. Komisijai nedelsiant pranešama apie tokias standartines sumas ir jų apskaičiavimo metodus.
3. Jei pagal 2 dalį užregistruotos kainos nustatomos didmeninės prekybos atstovo (mažmeninės prekybos atstovo) etape, iš pradžių jos sumažinamos 9 % atitinkančia suma, kad būtų atsižvelgta į didmeninės prekybos atstovo prekybos maržą, vėliau - 0,7245 EUR už 100 kg suma, kad būtų atsižvelgta į tvarkymo išlaidas ir rinkos mokesčius bei rinkliavas.
4. XVI priedo A dalyje išvardytų produktų, kuriems taikomas specialusis prekybos standartas, reprezentacinėmis kainomis laikomos tokios kainos:
a)
I klasės produktų kainos, jei tos klasės produktų kiekis sudaro bent 50 % viso parduotų produktų kiekio;
b)
I klasės produktų kainos ir, jei šios klasės produktai sudaro mažiau kaip 50 % viso kiekio, II klasės produktų kainos, kai tokių produktų kiekis atitinka 50 % visų parduotų produktų kiekio;
c)
nustatytos II klasės produktų kainos, kai I klasės produktų nėra, išskyrus atvejus, kai dėl tam tikros kilmės produktams taikomų gamybos sąlygų ir dėl tų produktų kokybės charakteristikų šie produktai paprastai ir tradiciškai neparduodami kaip I klasės produktai ir todėl tiems produktams nusprendžiama taikyti kainų koregavimo koeficientus.
Pirmos pastraipos c punkte nurodytas koregavimo koeficientas taikomas kainoms iš jų išskaičius 2 dalyje nurodytas sumas.
XVI priedo A dalyje išvardytų produktų, kuriems netaikomas specialusis prekybos standartas, reprezentacinėmis kainomis laikomos produktų, atitinkančių bendrąjį prekybos standartą, kainos.
135 straipsnis
Reprezentacinės rinkos
Valstybės narės praneša Komisijai apie įprastas prekybos dienas XVII priede išvardytose rinkose, kurios laikomos reprezentacinėmis rinkomis.
136 straipsnis
Standartinės importo vertės
1. Kiekvieną darbo dieną kiekvienam kiekvienos kilmės šalies produktui XVI priedo A dalyje nustatytiems laikotarpiams Komisija nustato standartinę importo vertę, lygią 134 straipsnyje nurodytų reprezentacinių kainų svertiniam vidurkiui atskaičiavus standartinę 5 EUR už 100 kg sumą ir vertybinius muitus.
2. Kai pagal šį skirsnį nustatoma standartinė importo vertė produktams ir taikymo laikotarpiams, išvardytiems XVI priedo A dalyje, Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (18) 152 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta vieneto kaina netaikoma. Ji pakeičiama šio straipsnio 1 dalyje nurodyta standartine importo verte.
3. Kai tam tikros kilmės šalies produktui nėra taikoma jokia standartinė importo vertė, taikomas standartinių importo verčių, taikomų tam produktui, vidurkis.
4. XVI priedo A dalyje nustatytais taikymo laikotarpiais lieka galioti standartinės importo vertės iki jos bus pakeistos. Tačiau jos nustoja galioti, kai septynias prekybos dienas iš eilės Komisijai nėra pranešama apie vidutinę reprezentacinę kainą.
Kai pagal pirmą pastraipą konkrečiam produktui standartinė importo vertė netaikoma, tam produktui taikytina standartinė importo vertė lygi paskutinei vidutinei standartinei importo vertei.
5. Nukrypstant nuo 1 dalies, tuo atveju, kai standartinės importo vertės apskaičiuoti neįmanoma, standartinė importo vertė netaikoma nuo pirmosios XVI priedo A dalyje nustatytų taikymo laikotarpių dienos.
6. Eurais išreikštos reprezentacinės kainos perskaičiuojamos į kitas valiutas pagal reprezentatyvų rinkos kursą, apskaičiuotą atitinkamai dienai.
7. Eurais išreikštas standartines importo vertes Komisija viešai paskelbia jai priimtinu būdu.
137 straipsnis
Įvežimo kainos pagrindas
1. Įvežimo kaina, pagal kurią Bendrajame muitų tarife klasifikuojami XVI priedo A dalyje išvardyti produktai, importuotojo pasirinkimu turi atitikti:
a)
produktų kilmės šalyje galiojančią jų FOB kainą, prie jos pridedant draudimo ir gabenimo iki Sąjungos muitų teritorijos sienų išlaidas, jei minėta kaina ir išlaidos yra žinomos, kai pateikiama produktų išleidimo į laisvą apyvartą deklaracija. Kai minėtos kainos daugiau nei 8 % viršija konkrečiam produktui taikomą standartinę vertę, pateikdamas išleidimo į laisvą apyvartą deklaraciją, importuotojas turi sumokėti užstatą, nurodytą Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje. Šiuo tikslu importo muito, kuris galiausiai gali būti taikomas produktams, dydis lygus muito, kurį importuotojas būtų mokėjęs, jei atitinkamas produktas būtų buvęs klasifikuojamas pagal atitinkamą standartinę vertę, dydžiui; arba
b)
pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 30 straipsnio 2 dalies c punktą apskaičiuotą muito vertę, taikomą tik atitinkamiems importuojamiems produktams. Tuomet muitas atimamas taip, kaip numatyta šio reglamento 136 straipsnio 1 dalyje. Tokiu atveju importuotojas pateikia Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą, lygų muito, kurį jis būtų sumokėjęs, jei produktai būtų buvę klasifikuojami pagal atitinkamai partijai taikomą standartinę importo vertę, dydžiui; arba
c)
standartinę importo vertę, apskaičiuotą pagal šio reglamento 136 straipsnį.
2. Įvežimo kaina, kuria remiantis Bendrajame muitų tarife klasifikuojami XVI priedo B dalyje išvardyti produktai, importuotojo pasirinkimu turi atitikti:
a)
produktų kilmės šalyje galiojančią jų FOB kainą, prie jos pridedant draudimo ir gabenimo iki Sąjungos muitų teritorijos sienų išlaidas, jei minėta kaina ir išlaidos yra žinomos pateikiant muitinės deklaraciją. Kai muitinė mano, jog reikalingas Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnyje numatytas užstatas, importuotojas privalo pateikti užstatą, lygų didžiausio dydžio muitui, kuris taikomas šiam produktui; arba
b)
pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 30 straipsnio 2 dalies c punktą apskaičiuotą muito vertę, taikomą tik atitinkamiems importuojamiems produktams. Tuomet muitas atimamas taip, kaip numatyta šio reglamento 136 straipsnio 1 dalyje. Tokiu atveju importuotojas turi pateikti Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnyje nurodytą užstatą, lygų didžiausio dydžio muitui, kuris taikomas šiam produktui.
3. Kai įvežimo kaina apskaičiuojama pagal produktų kilmės šalyje galiojančią jų FOB kainą, muito vertė apskaičiuojama pagal atitinkamą pardavimą tokia kaina.
Kai įvežimo kaina apskaičiuojama pagal vieną iš 1 dalies b ar c punktuose arba 2 dalies b punkte nurodytų procedūrų, muito vertė apskaičiuojama tokiu pat pagrindu kaip ir įvežimo kaina.
4. Importuotojas per vieną mėnesį nuo šių produktų pardavimo, bet ne vėliau kaip po keturių mėnesių nuo išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo, turi įrodyti, kad partija buvo parduota sąlygomis, patvirtinančiomis 1 dalies a punkte arba 2 dalies a punkte nurodytų kainų teisingumą, arba nustatyti 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte nurodytą muito vertę. Nesilaikant vieno iš šių terminų, sumokėtas užstatas negrąžinamas, nepažeidžiant 5 dalies taikymo.
Sumokėtas užstatas grąžinamas, jei pateikiami muitinę tenkinantys įrodymai apie produktų pardavimo sąlygas.
Priešingu atveju užstatas prarandamas ir panaudojamas importo mokesčiams sumokėti.
5. Deramai pagrįstu importuotojo prašymu keturių mėnesių laikotarpis, nurodytas 4 dalyje, gali būti kompetentingų valstybės narės institucijų pratęstas daugiausia dar trims mėnesiams.
6. Jeigu patikros metu kompetentingos institucijos nustato, kad šio straipsnio reikalavimų nebuvo laikomasi, jos susigrąžina mokėtiną muitą pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 220 straipsnį. Į muito sumą, kurią reikia susigrąžinti arba kurią liko susigrąžinti, įskaičiuojamos palūkanos nuo tos dienos, kai prekės buvo išleistos į laisvą apyvartą, iki susigrąžinimo dienos. Taikoma tokia palūkanų norma, kuri pagal nacionalinę teisę taikoma susigrąžinimo operacijoms.
2 skirsnis
Papildomi importo muitai
138 straipsnis
Taikymo sritis ir apibrėžtys
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 141 straipsnio 1 dalyje nurodytas papildomas importo muitas (toliau - papildomas muitas), gali būti taikomas produktams XVIII priede nurodytais laikotarpiais pagal šiame skirsnyje nustatytas sąlygas.
2. Papildomų muitų taikymo ribiniai kiekiai nurodyti XVIII priede.
139 straipsnis
Pranešimas apie kiekius
1. Nurodytais laikotarpiais valstybės narės praneša Komisijai informaciją apie kiekvieno iš XVIII priede išvardytų produktų, išleistų į laisvą apyvartą, kiekius, taikydamos Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 308d straipsnyje nustatytą lengvatinio importo priežiūros metodą.
Toks pranešimas pateikiamas kiekvieną trečiadienį ne vėliau kaip iki 12 val. (Briuselio laiku) nurodant kiekius, išleistus į laisvą apyvartą ankstesnę savaitę.
2. Produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijose, kurias importuotojo prašymu muitinė gali priimti nepateikus tam tikrų Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 37 priede nurodytų duomenų, be to reglamento 254 straipsnyje minimos informacijos, nurodomas ir atitinkamų produktų grynasis svoris (kg).
Jeigu išleidžiant į laisvą apyvartą produktus, kuriems taikomas šis skirsnis, taikoma Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 260 straipsnyje nurodyta supaprastinta deklaravimo tvarka, supaprastintose deklaracijose, be kitos reikalaujamos informacijos, nurodomas ir atitinkamų produktų grynasis svoris (kg).
Jeigu, išleidžiant į laisvą apyvartą produktus, kuriems taikomas šis skirsnis, taikoma Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 263 straipsnyje nurodyta vietos muitinio įforminimo procedūra, to reglamento 266 straipsnio 1 dalyje minimame muitinei pateikiamame pranešime turi būti visi būtini duomenys, leidžiantys identifikuoti prekes, taip pat nurodomas atitinkamų produktų grynasis svoris (kg).
Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 226 straipsnio 2 dalies b punktas netaikomas produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, importui.
140 straipsnis
Papildomo muito taikymas
1. Jei nustatoma, kad vienu XVIII priede nustatytu laikotarpiu vieno iš tame priede išvardytų produktų, išleistų į laisvą apyvartą, kiekis viršija atitinkamą ribinį kiekį, Komisija nustato papildomą muitą, išskyrus atvejus, kai mažai tikėtina, kad dėl importo bus sutrikdyta Sąjungos rinka, arba kai poveikis būtų neproporcingas siekiamam tikslui.
2. Papildomas muitas nustatomas produktų, kurie buvo išleisti į laisvą apyvartą jau pradėjus taikyti minėtą muitą, kiekiui, jei:
a)
jų tarifinėje klasifikacijoje, nustatytoje pagal 137 straipsnį, numatytas didžiausių specifinių muitų taikymas šios kilmės importui;
b)
importuojama papildomo muito taikymo laikotarpiu.
141 straipsnis
Papildomo muito dydis
Pagal 140 straipsnį taikomas papildomas muitas lygus vienai trečiajai muito, taikomo atitinkamam produktui pagal Bendrąjį muitų tarifą.
Tačiau importo, kuriam taikoma su vertybiniu (ad valorem) muitu susijusi tarifų lengvata, papildomas muitas lygus vienai trečiajai produktui taikomo specifinio muito, kai taikoma 140 straipsnio 2 dalis.
142 straipsnis
Papildomo muito taikymo išimtys
1. Papildomas muitas netaikomas šioms prekėms:
a)
prekėms, importuojamoms pagal tarifines kvotas, išvardytas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 (19) 7 priede (toliau - Kombinuotoji nomenklatūra);
b)
vežamoms į Sąjungą prekėms, apibrėžtoms 2 dalyje.
2. Laikoma, kad prekės vežamos į Sąjungą, jei:
a)
jos buvo išvežtos iš jų kilmės šalies prieš priimant sprendimą taikyti papildomą muitą; ir
b)
yra vežamos kartu su vežimo dokumentu, galiojančiu nuo kilmės šalyje esančios pakrovimo vietos iki iškrovimo vietos Sąjungoje, parengtu prieš pradedant taikyti papildomą muitą.
3. Suinteresuotosios šalys pateikia muitinei pakankamų įrodymų, kad laikomasi 2 dalies reikalavimų.
Tačiau muitinė gali laikyti, kad prekės išvežtos iš jų kilmės šalies iki tos dienos, kurią pradėtas taikyti papildomas muitas, jei pateikiamas vienas iš šių dokumentų:
a) jūrų transporto atveju- važtaraštis, kuriame nurodyta, kad prekės buvo pakrautos iki tos dienos;
b) geležinkelių transporto atveju- transporto važtaraštis, kurį kilmės šalies geležinkelių institucijos priėmė iki tos dienos;
c) kelių transporto atveju- vežimo keliais sutartis (angl. road carriage contract, CMR) arba kitas tranzito dokumentas, parengtas kilmės šalyje iki tos dienos, jei laikomasi dvišaliuose arba daugiašaliuose susitarimuose dėl Sąjungos arba bendro tranzito nustatytų sąlygų;
d) oro transporto atveju- oro transporto važtaraštis, kuriame nurodyta, kad oro transporto bendrovė priėmė prekes iki tos dienos.
V SKYRIUS
BENDROSIOS, PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR GALUTINĖS NUOSTATOS
143 straipsnis
Patikros
Nepažeisdamos šio reglamento ar kitų Sąjungos teisės aktų konkrečių nuostatų, valstybės narės atlieka patikras ir taiko priemonių, jei jos būtinos užtikrinti, kad Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007 ir šis reglamentas būtų tinkamai taikomi. Patikros ir priemonės turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos, kad būtų tinkamai apsaugoti Sąjungos finansiniai interesai.
Jomis visų pirma turi būti užtikrinta, kad:
a)
būtų galima patikrinti visus atitikties reikalavimams kriterijus, nustatytus Sąjungos ar nacionalinės teisės aktuose arba nacionalinėje sistemoje ar nacionalinėje strategijoje;
b)
už patikras atsakingos valstybės narės kompetentingos institucijos turėtų pakankamai kvalifikuotų ir patyrusių darbuotojų, kad galėtų veiksmingai atlikti patikras; ir
c)
būtų atliekamos patikros, kurios padėtų išvengti neteisėto dvigubo priemonių finansavimo pagal šį reglamentą ir kitas Sąjungos ar nacionalines schemas.
144 straipsnis
Nacionalinės sankcijos
Nepažeisdamos šiame reglamente ar Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nustatytų sankcijų, valstybės narės pasirūpina, kad už padarytus šiame reglamente ir Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nustatytų reikalavimų pažeidimus nacionaliniu lygmeniu būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos sankcijos, užtikrinančios tinkamą Sąjungos finansinių interesų apsaugą.
145 straipsnis
Dirbtinai sudarytos aplinkybės
Nepažeidžiant šiame reglamente ar Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nustatytų konkrečių priemonių, išmokos nemokamos gavėjams, jei nustatyta, kad jie dirbtinai sudarė sąlygas, kurių reikia tokioms išmokoms gauti, siekdami įgyti pranašumą, kuris prieštarauja atitinkamos paramos schemos tikslams.
146 straipsnis
Pranešimai
1. Valstybės narės paskiria vieną kompetentingą instituciją ar įstaigą, kuri vykdo įpareigojimą pranešti apie kiekvieną iš toliau nurodytų dalykų:
a)
gamintojų organizacijas, gamintojų organizacijų asociacijas ir gamintojų grupes, kaip numatyta šio reglamento 97 straipsnyje;
b)
vaisių ir daržovių gamintojo kainas vidaus rinkoje, kaip numatyta šio reglamento 98 straipsnyje;
c)
iš trečiųjų valstybių importuotų produktų, parduotų reprezentacinėse importo rinkose, kainas ir kiekius, kaip numatyta šio reglamento 134 straipsnyje;
d)
į laisvą apyvartą išleistų importuotų produktų kiekį, kaip numatyta šio reglamento 139 straipsnyje.
2. Valstybės narės praneša Komisijai apie paskirtį ir perduoda jai atitinkamos institucijos ar įstaigos duomenis ryšiams palaikyti, taip pat praneša apie bet kokius šios informacijos pokyčius.
Paskirtų institucijų ar įstaigų sąrašas, kuriame nurodyti jų pavadinimai ir adresai, valstybėms narėms ir visuomenei pateikiami visais tinkamais būdais per Komisijos įdiegtas informacines sistemas, įskaitant paskelbimą internete.
3. Nepažeidžiant konkrečių šio reglamento nuostatų, visi pranešimai, kuriuos valstybės narės turi pateikti Komisijai pagal šį reglamentą, pateikiami Komisijos nustatyta forma elektroniniu būdu, naudojant informacinę sistemą, kuria Komisija suteikia galimybę naudotis kompetentingoms valstybių narių institucijoms ar įstaigoms.
Nepažeidžiant 5 dalies, jei pranešimai pateikti kitokiu nei pirmoje pastraipoje nurodytas būdas ir yra kitokios nei toje pastraipoje nurodyta formos, gali būti laikoma, kad jie nepateikti.
4. Nepažeisdamos konkrečių šio reglamento nuostatų, valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų šiame reglamente pranešimams pateikti nustatytų terminų laikymąsi.
5. Jei valstybė narė nepateikia pranešimo, kurio reikalaujama šiame reglamente arba Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, arba, vertinant pagal Komisijos turimus objektyvius faktus, paaiškėja, kad pranešimas yra neteisingas, Komisija gali sustabdyti dalies ar visų Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 (20) 14 straipsnyje nurodytų vaisių ir daržovių sektoriui skirtų mėnesinių išmokų mokėjimą tol, kol pranešimas bus tinkamai parengtas.
147 straipsnis
Akivaizdžios klaidos
Pranešimas, pretenzija ar prašymas, pateiktas valstybei narei pagal šį reglamentą ar Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, įskaitant pagalbos paraišką, gali būti pakoreguotas bet kada po jo pateikimo, jei kompetentinga valstybės narės institucija pripažįsta akivaizdžias klaidas.
148 straipsnis
Force majeure ir išskirtinės aplinkybės
Kai pagal šį reglamentą ar Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 turi būti taikoma sankcija ar bauda, arba panaikinta lengvata ar pripažinimas, sankcija arba bauda ar panaikinimas netaikomi esant force majeure ar išskirtinėmis aplinkybėms, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 73/2009 31 straipsnyje.
Tačiau apie force majeure atvejį pranešama kompetentingai valstybės narės institucijai ir pateikiami tą instituciją tenkinantys atitinkami įrodymai per 10 darbo dienų nuo dienos, kurią susijęs asmuo gali tai padaryti.
149 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1580/2007 panaikinamas.
Tačiau Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 134 straipsnis ir toliau taikomas iki 2011 m. rugpjūčio 31 d.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir prireikus skaitomos pagal XIX priede pateiktą atitikmenų lentelę.
150 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Veiklos programos, kurioms taikomas Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 3 dalies a punktas, gali būti toliau vykdomos iki jų užbaigimo, jei jos atitinka taisykles, galiojusias iki 2008 m. sausio 1 d.
2. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 6 dalį, perdirbti pristatytų žaliavų būtiniausių savybių ir gatavų produktų būtiniausių kokybės reikalavimų taisyklės, kurios ir toliau taikomos žaliavoms, kurių derlius nuimtas valstybių narių, taikančių toje straipsnio dalyje nurodytas pereinamojo laikotarpio priemones, teritorijoje, be kitų atitinkamų šio reglamento II antraštinėje dalyje nurodytų prekybos standartų, yra taisyklės, pateikiamos XX priede išvardytuose Komisijos reglamentuose.
3. Pagal Reglamentą (EB) Nr. 2200/96 priimti pripažinimo planai, kurie pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 4 dalį tebelaikomi priimtais gamintojų grupėms, įsisteigusioms ne valstybėse narėse, įstojusiose į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau, ne atokiausiuose Sąjungos regionuose, kaip nurodyta Sutarties 349 straipsnio 2 dalyje, ir ne mažosiose Egėjo jūros salose, kaip nurodyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1405/2006 (21) 1 straipsnio 2 dalyje, finansuojami remiantis normomis, nustatytomis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies b punkte.
Pagal Reglamentą (EB) Nr. 2200/96 priimti pripažinimo planai, kuriems buvo taikoma to reglamento 14 straipsnio 7 dalis ir kurie pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 4 dalį tebelaikomi priimtais, finansuojami remiantis normomis, nustatytomis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies a punkte.
4. Jei būtina, valstybės narės savo nacionalines strategijas pataiso ne vėliau kaip iki 2011 m. rugsėjo 15 d., kad:
a)
deramai pagrįstų, koks atstumas turi būti laikomas dideliu, kaip nurodyta 50 straipsnio 7 dalies b punkte;
b)
nustatytų didžiausią procentinį metinių veiklos programos įgyvendinimo išlaidų, kurios turi būti skirtos su ekologišku pakuočių tvarkymu susijusiems veiksmams dydį, kaip nurodyta 60 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje.
5. Veiklos programos, kurios patvirtintos iki šio reglamento įsigaliojimo dienos, gali būti toliau vykdomos iki jų užbaigimo net jei neatitinka reikalavimo dėl 60 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje numatyto didžiausio procentinio dydžio.
151 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. birželio 7 d.