ROZHODNUTÍ RADY 2012/285/SZBP
ze dne 31. května 2012
o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům, které ohrožují mír, bezpečnost nebo stabilitu v Republice Guinea-Bissau, a o zrušení rozhodnutí 2012/237/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 3. května 2012 přijala Rada rozhodnutí 2012/237/SZBP o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům, které ohrožují mír, bezpečnost nebo stabilitu v Republice Guinea-Bissau (1).
(2)
Dne 18. května 2012 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 2048 (2012), která ukládá zákaz cestování osobám, které se snaží zabránit obnovení ústavního pořádku nebo které podnikají kroky narušující stabilitu Republiky Guinea-Bissau, a zejména těm, které sehrály vedoucí úlohu při státním převratu dne 12. dubna 2012 a které svou činností usilují o narušení právního státu a omezení vlády civilní moci a napomáhají beztrestnosti a nestabilitě v zemi.
(3)
Vzhledem k závažnosti situace v Republice Guinea-Bissau je třeba zařadit další osoby na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření stanovená v rozhodnutí 2012/237/SZBP.
(4)
Rozhodnutí 2012/237/SZBP by proto mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na své území nebo průjezdu přes své území:
a)
osobám uvedeným v příloze rezoluce RB OSN č. 2048 (2012) a dalším osobám určeným Radou bezpečnosti nebo výborem ustaveným podle bodu 9 rezoluce RB OSN č. 2048 (2012) (dále jen „výbor“) v souladu s bodem 6 rezoluce RB OSN č. 2048 (2012), jejichž seznam je uveden v příloze I;
b)
osobám, na něž se nevztahuje příloha I a jež se podílejí se na jednání, které ohrožuje mír, bezpečnost nebo stabilitu Republiky Guinea-Bissau, nebo takovému jednání poskytují podporu, a osobám s nimi spojeným, jejichž seznam je uveden v příloze II.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 písm. a) se nepoužije, stanoví-li výbor, že:
a)
cesta dotčené osoby je odůvodněná na základě humanitárních potřeb, včetně náboženských povinností; nebo
b)
výjimka by přispěla k cílům dosažení míru a národního smíření v Republice Guinea-Bissau a stability v regionu.
4. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužije, jsou-li vstup na území nebo průjezd přes ně nezbytné, aby mohlo proběhnout soudní řízení.
5. Ustanovením odst. 1 písm. b) nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:
a)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace;
b)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo konané pod její záštitou;
c)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách; nebo
d)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
6. Odstavec 5 se použije rovněž v případech, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
7. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 5 nebo 6.
8. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření uložených podle odst. 1 písm. b), pokud je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby nebo na základě účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Unií, nebo těch, jejichž hostitelem je členský stát vykonávající předsednictví OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Republice Guinea-Bissau.
9. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 8, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady námitku vznese, může přesto o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
10. Pokud členský stát podle odstavců 5, 6, 8 a 9 povolí osobám uvedeným v příloze II vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 2
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží nebo jsou vlastněny, drženy či ovládány fyzickými nebo právnickými osobami, subjekty nebo orgány, jež se podílejí na jednání, které ohrožuje mír, bezpečnost nebo stabilitu Republiky Guinea-Bissau, nebo takovému jednání poskytují podporu, a fyzickými nebo právnickými osobami, subjekty nebo orgány s nimi spojenými, jejichž seznam je uveden v příloze III.
2. Žádné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje nesmějí být přímo či nepřímo zpřístupněny fyzickým nebo právnickým osobám anebo subjektům uvedeným v příloze III nebo v jejich prospěch.
3. Příslušné orgány členských států mohou povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považují za vhodné, pokud rozhodnou, že finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a)
nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze III a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně úhrad za potraviny, nájemného nebo hypotéky, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b)
určené výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c)
určené výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
d)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán oznámí ostatním příslušným orgánům a Komisi alespoň dva týdny před udělením povolení důvody, proč se domnívá, že by mělo být konkrétní povolení uděleno.
Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
4. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán členského státu povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
dotčené finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva, které vzniklo přede dnem, kdy byly fyzické nebo právnické osoby, subjekty nebo orgány uvedené v odstavci 1 zařazeny do přílohy III, nebo se na ně vztahuje soudní nebo správní rozhodnutí či rozhodčí nález vynesené před tímto dnem;
b)
finanční prostředky a hospodářské zdroje budou použity výlučně k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo uznaných jako platné takovým rozhodnutím či nálezem, a to v mezích stanovených příslušnými právními předpisy, jimiž se řídí práva osob uplatňujících takové nároky;
c)
zástavní právo nebo rozhodnutí či nález není ve prospěch osoby, subjektu nebo orgánu uvedeného v příloze III;
d)
uznání zástavního práva nebo rozhodnutí není v rozporu s veřejným pořádkem v daném členském státě.
Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
5. Odstavec 2 se nepoužije na připsání k zmrazeným účtům:
a)
úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b)
plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí,
pokud se na takové úroky, jiné výnosy a platby i nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 3
1. Rada provádí změny přílohy I na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti nebo výboru.
2. Rada na návrh členského státu nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku přijme podle potřeby změny seznamů uvedených v přílohách II a III.
3. Rada sdělí dotčené fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu uvedeným na seznamu v příloze III své rozhodnutí včetně důvodů jejich zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa jejich adresa, nebo zveřejněním oznámení, a tím umožní těmto fyzickým nebo právnickým osobám, subjektům či orgánům se k záležitosti vyjádřit.
4. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a o této skutečnosti informuje dotčenou fyzickou nebo právnickou osobu, subjekt nebo orgán, které jsou uvedeny na seznamu v příloze III.
Článek 4
Pro dosažení co největšího účinku opatření stanovených v tomto rozhodnutí Unie vybízí třetí státy, aby přijaly omezující opatření zmíněným opatřením podobná.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí se odpovídajícím způsobem přezkoumá, změní nebo zruší, zejména s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN.
2. Opatření podle čl. 1 odst. 1 písm. b) a článku 2 se pravidelně a nejméně každých dvanáct měsíců přezkoumávají. Tato opatření se přestanou používat pro dotčené osoby a subjekty, pokud Rada postupem podle čl. 3 odst. 2 stanoví, že již nejsou nadále splněny podmínky pro jejich použití.
Článek 6
Rozhodnutí 2012/237/SZBP se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 31. května 2012.
TARYBOS SPRENDIMAS 2012/285/BUSP
2012 m. gegužės 31 d.
dėl ribojamųjų priemonių taikymo tam tikriems asmenims, subjektams ir organizacijoms, keliančioms grėsmę taikai, saugumui ar stabilumui Bisau Gvinėjos Respublikoje, ir panaikinantis Sprendimą 2012/237/BUSP
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį,
kadangi:
(1)
2012 m. gegužės 3 d. Taryba priėmė Sprendimą 2012/237/BUSP dėl ribojamųjų priemonių tam tikriems asmenims, subjektams ir organizacijoms, keliantiems grėsmę taikai, saugumui ar stabilumui Bisau Gvinėjos Respublikoje (1);
(2)
2012 m. gegužės 18 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba priėmė rezoliuciją 2048 (2012), kuria nustatytas draudimas keliauti asmenims, kurie mėgina užkirsti kelią konstitucinės tvarkos atkūrimui ar imasi stabilumui Bisau Gvinėjos Respublikoje pavojų keliančių veiksmų, ypač tiems, kas vadovavo 2010 m. balandžio 12 d. valstybiniam perversmui bei savo veiksmais siekia pakenkti teisinės valstybės principų laikymuisi, riboti civilinės valdžios viršenybę ir palaikyti nebaudžiamumą bei nestabilumą šalyje;
(3)
atsižvelgiant į padėties Bisau Gvinėjos Respublikoje sunkumą, į Sprendime 2012/237/BUSP pateiktą asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą reikėtų įtraukti papildomų asmenų;
(4)
todėl Sprendimas 2012/237/BUSP turėtų būti panaikintas ir pakeistas šiuo sprendimu,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad užkirstų kelią atvykimui į jų teritorijas ar tranzitui per jas:
a)
JT ST rezoliucijos 2048 (2012) priede išvardytiems asmenims ir papildomiems asmenims, kuriuos nurodė Saugumo Taryba arba pagal JT ST rezoliucijos 2048 (2012) 9 punktą įsteigtas Komitetas (toliau - Komitetas) pagal JT ST rezoliucijos 2048 (2012) 6 punktą, nurodytiems I priedo sąraše;
b)
asmenims, kurie nėra nurodyti I priede, kurie dalyvauja veiksmuose, kuriais keliamas pavojus taikai, saugumui ar stabilumui Bisau Gvinėjos Respublikoje, arba teikia paramą šiems veiksmams, taip pat su jais susijusiems asmenims, nurodytiems II priedo sąraše.
2. 1 dalis neįpareigoja valstybės narės neleisti savo piliečiams atvykti į jos teritoriją.
3. 1 dalies a punktas netaikomas tais atvejais, kai Komitetas nustato, kad:
a)
kelionė yra pateisinama dėl humanitarinio poreikio, įskaitant religines pareigas; arba
b)
taikant išimtį būtų prisidėta siekiant taikos ir nacionalinio susitaikymo Bisau Gvinėjos Respublikoje bei stabilumo regione.
4. 1 dalies a punktas netaikomas tais atvejais, kai atvykimas ar tranzitas yra būtinas teisminiam procesui vykdyti.
5. 1 dalies b punktu nedaromas poveikis atvejams, kai valstybė narė turi laikytis įsipareigojimų pagal tarptautinę teisę, būtent:
a)
kaip tarptautinės tarpvyriausybinės organizacijos priimančiosios šalies;
b)
kaip Jungtinių Tautų rengiamos ar globojamos tarptautinės konferencijos priimančiosios šalies;
c)
pagal daugiašalį susitarimą dėl privilegijų ir imunitetų; arba
d)
pagal 1929 m. Šventojo Sosto (Vatikano Miesto Valstybės) ir Italijos sudarytą Taikinimo sutartį (Laterano paktą).
6. 5 dalis taikoma taip pat ir tais atvejais, kai valstybė narė yra Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) priimančioji šalis.
7. Taryba tinkamai informuojama apie visus atvejus, kai valstybė narė daro išimtį pagal 5 ar 6 dalį.
8. Valstybės narės gali taikyti pagal 1 dalies b punktą nustatytų priemonių išimtis, kai kelionė yra pagrindžiama skubiais humanitariniais tikslais arba dalyvavimu tarpvyriausybiniuose susitikimuose, įskaitant tuos susitikimus, kuriuos remia Sąjunga ar kurių priimančioji šalis yra ESBO pirmininkaujanti valstybė narė, jei jų metu vyksta politinis dialogas, kuriuo tiesiogiai propaguojama demokratija, žmogaus teisės ir teisinės valstybės principų laikymasis Bisau Gvinėjos Respublikoje.
9. Valstybė narė, norėdama daryti 8 dalyje nurodytas išimtis, apie tai raštu praneša Tarybai. Laikoma, kad išimtį leidžiama taikyti, jeigu viena ar daugiau Tarybos narių per dvi darbo dienas nuo tada, kai buvo gautas pranešimas apie siūlomą išimtį, raštu nepareiškia prieštaravimo. Jeigu viena ar kelios Tarybos narės pareikštų prieštaravimą, Taryba, nežiūrint to, kvalifikuota balsų dauguma gali nuspręsti leisti taikyti siūlomą išimtį.
10. Tais atvejais, kai pagal 5, 6, 8 ir 9 dalis valstybė narė leidžia II priede išvardytiems asmenims įvažiuoti į jos teritoriją ar vykti per ją tranzitu, šis leidimas galioja tik tuo tikslu, dėl kurio jis buvo suteiktas, ir tik atitinkamiems asmenims.
2 straipsnis
1. Įšaldomos visos III priede išvardytiems fiziniams ir juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms, dalyvaujantiems veiksmuose, kuriais keliamas pavojus taikai, saugumui ar stabilumui Bisau Gvinėjos Respublikoje, arba teikiantiems paramą tokiems veiksmams, ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2. III priede nurodytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, įstaigoms ar organams, ar jų naudai neleidžiama nei tiesiogiai, nei netiesiogiai naudotis jokiomis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.
3. Valstybės narės kompetentinga valdžios institucija gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą arba leisti jais naudotis tokiomis sąlygomis, kurios, jos nuomone, yra tinkamos, nusprendusi, kad atitinkamos lėšos ar ekonominiai ištekliai yra:
a)
reikalingi III priede išvardytų asmenų ir jų išlaikomų šeimos narių pagrindiniams poreikiams patenkinti, pvz., apmokėti maisto produktų, nuomos arba hipotekos, vaistų, medicininio gydymo, mokesčių, draudimo įmokų ir mokesčių už komunalines paslaugas išlaidas;
b)
skirti išimtinai pagrįstiems mokesčiams už profesines paslaugas apmokėti ir su teisinių paslaugų teikimu susijusioms išlaidoms kompensuoti;
c)
skirti tik sumokėti komisinius arba aptarnavimo mokesčius už kasdieninį įšaldytų lėšų ir ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą.
d)
būtini nenumatytoms išlaidoms apmokėti, jei kompetentinga valdžios institucija apie priežastis, dėl kurių, jos nuomone, turėtų būti suteiktas specialus leidimas, kitoms kompetentingoms valdžios institucijoms ir Komisijai pranešė ne mažiau kaip prieš dvi savaites iki leidimo suteikimo.
Valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie bet kokį pagal šią dalį suteiktą leidimą.
4. Nukrypstant nuo 1 dalies, valstybės narės kompetentinga valdžios institucija gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą, jei laikomasi šių sąlygų:
a)
atitinkamos lėšos ar ekonominiai ištekliai yra teismo, administracine ar arbitražo tvarka suvaržyti iki tos dienos, kai 1 dalyje nurodytas fizinis ar juridinis asmuo, subjektas ar organizacija buvo įtraukti į III priede esantį sąrašą, arba jei tos lėšos ar ekonominiai ištekliai yra teismo, administracinio ar arbitražo sprendimo, priimto iki tos dienos, objektas;
b)
lėšos ir ekonominiai ištekliai bus naudojami tik siekiant patenkinti ieškinius pagal tokį suvaržymą arba jie pripažįstami teisėtais tokiu sprendimu, laikantis ribų, nustatytų taikytinais įstatymais ir teisės aktais, kuriais reglamentuojamos tokius ieškinius teikti teisę turinčių asmenų teisės;
c)
suvaržymas ar sprendimas nėra III priede nurodyto fizinio ar juridinio asmens, subjekto ar organizacijos naudai;
d)
suvaržymo arba sprendimo pripažinimas neprieštarauja atitinkamos valstybės narės viešajai tvarkai.
Valstybė narė informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie bet kokį pagal šią dalį suteiktą leidimą.
5. 2 dalis netaikoma į įšaldytas sąskaitas pervedamoms:
a)
palūkanoms arba kitoms su tomis sąskaitomis susijusioms pajamoms; arba
b)
mokėjimams pagal sutartis arba susitarimus, sudarytus iki tos dienos, kurią toms sąskaitoms pradėta taikyti šio sprendimo nuostatos, arba pagal iki tos dienos prisiimtus įsipareigojimus,
jeigu tokioms palūkanoms, kitoms pajamoms ir mokėjimams toliau taikoma 1 dalis.
3 straipsnis
1. Taryba atlieka I priedo pakeitimus remdamasi Saugumo Tarybos arba Komiteto sprendimais.
2. Valstybės narės arba Sąjungos vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams ir saugumo politikai pasiūlymu Taryba priima reikiamus II ir III prieduose pateiktų sąrašų pakeitimus.
3. Taryba tiesiogiai, jeigu adresas žinomas, arba viešai paskelbdama pranešimą, į III priede pateiktą sąrašą įtrauktam atitinkamam fiziniam ar juridiniam asmeniui, subjektui ar organizacijai praneša savo sprendimą, įskaitant įtraukimo į sąrašą priežastis, taip suteikdama tokiam fiziniam ar juridiniam asmeniui, subjektui ar organizacijai galimybę pateikti pastabas.
4. Jeigu pateikiamos pastabos arba pateikiama naujų esminių įrodymų, Taryba peržiūri savo sprendimą ir atitinkamai apie tai informuoja į III priede pateiktą sąrašą įtrauktą atitinkamą fizinį ar juridinį asmenį, subjektą ar organizaciją.
4 straipsnis
Kad būtų pasiektas kuo didesnis šiame sprendime nustatytų priemonių poveikis, Sąjunga skatina trečiąsias šalis patvirtinti ribojamąsias priemones, panašias į tas, kurios nurodytos šiame sprendime.
5 straipsnis
1. Šis sprendimas prireikus peržiūrimas, iš dalies keičiamas ar panaikinamas, visų pirma atsižvelgiant į susijusius Saugumo Tarybos sprendimus.
2. 1 straipsnio 1 dalies b punkte ir 2 straipsnyje nurodytos priemonės peržiūrimos reguliariai ir ne rečiau kaip kas 12 mėnesių. Jas nustojama taikyti atitinkamiems asmenims ir subjektams, jeigu 3 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka Taryba nustato, kad sąlygos, dėl kurių jos taikomos, nebeegzistuoja.
6 straipsnis
Sprendimas 2012/237/BUSP panaikinamas.
7 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Priimta Briuselyje 2012 m. gegužės 31 d.