ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 24. května 2011
o opatření částečné privatizace C 15/10 (ex NN 21/10), které provedlo Řecko u kasina Mont Parnès
(oznámeno pod číslem K(2011) 3505)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/647/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky, a s ohledem na jejich připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. června 2002 podala společnost Egnatia AE, jež byla od té doby v důsledku fúze převzata společností Athinaiki Techniki a jež je členem konsorcia Casino Attikis (dále jen „CA“ či „stěžovatel“), Evropské komisi stížnost na údajné porušení pravidel vnitřního trhu EU při údajně netransparentní a diskriminační veřejné soutěži vedené řeckými orgány při prodeji 49 % podílu na kapitálu společnosti Elliniko Kazino Parnithas AE (dále jen „kasino Mont Parnès“) úspěšnému uchazeči, tj. konsorciu Hyatt Regency (dále jen „HR“ nebo „údajný příjemce“) (2).
(2)
Dopisem ze dne 3. října 2002 zaslalo Generální ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise (dále jen „GŘ pro vnitřní trh“) kopii spisu Generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise (dále jen „GŘ pro hospodářskou soutěž“) za účelem souběžné analýzy tohoto případu podle pravidel EU o státních podporách.
(3)
E-mailem ze dne 9. prosince 2002 poskytl zákonný zástupce stěžovatele příslušným útvarům Komise k případu dodatečné informace.
(4)
Dopisem ze dne 24. ledna 2003 informovala Komise o stížnosti na státní podporu řecké orgány a vyzvala Řecko, aby ujasnilo otázky přednesené ve stížnosti. Řecké orgány odpověděly dne 4. března 2003.
(5)
Dne 27. ledna 2003 se pracovníci Komise setkali se zákonným zástupcem stěžovatele.
(6)
Dne 12. února 2003 a 22. srpna 2003 předložil zákonný zástupce údajného příjemce útvarům Komise své podklady.
(7)
Dopisy ze dne 31. března 2003 a 16. května 2003 předložil stěžovatel GŘ pro hospodářskou soutěž dodatečné informace.
(8)
Dne 10. dubna 2003 se zaměstnanci Komise setkali se zástupcem údajného příjemce.
(9)
V období od 15. července 2003 do 16. září 2003 vedla Komise korespondenci se stěžovatelem ohledně odděleného posouzení otázek státní podpory a upozornila stěžovatele na svůj rozhodovací postup, podle nějž postoupení veřejného majetku v rámci veřejné soutěže nepředstavuje státní podporu, bylo-li toto řízení uskutečněno transparentně a bez diskriminace. Stěžovatele proto informovala, že nepřijme žádné stanovisko, dokud GŘ pro vnitřní trh neukončí přezkum postupu při udělení veřejné zakázky.
(10)
Dopisy ze dne 22. ledna 2004 a 4. srpna 2004 ukončilo GŘ pro vnitřní trh své šetření a dospělo k závěru, že postup při udělení zakázky nevykázal žádné nedostatky. Dopisem ze dne 2. června 2004 informovalo GŘ pro hospodářskou soutěž stěžovatele, že podle čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3), uzavřelo stížnost na státní podporu.
(11)
Dne 18. února 2005 předložil stěžovatel u Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) návrh na zrušení rozhodnutí Komise tento případ uzavřít.
(12)
Usnesením ze dne 26. září 2006 odmítl Soud prvního stupně žalobu jako nepřípustnou, protože dopis nepředstavuje napadnutelný akt ve smyslu článku 230 Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouvy o ES) (nyní článek 263 Smlouvy o fungování Evropské unie - SFEU) (4).
(13)
Dne 18. prosince 2006 podal stěžovatel u Soudního dvora odvolání proti usnesení Soudu prvního stupně.
(14)
Rozsudkem ze dne 17. července 2008 (5) Soudní dvůr usnesení zrušil, protože se domníval, že sporný akt představoval napadnutelný akt, který nebyl v souladu s povinnostmi Komise podle procesního nařízení, a věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně.
(15)
Dopisem ze dne 26. září 2008 stáhlo GŘ pro hospodářskou soutěž dopis o uzavření případu ze dne 2. června 2004 a případ znovu otevřelo.
(16)
V usnesení ze dne 29. června 2009 shledal Soud prvního stupně, že o projednávané žalobě již není třeba rozhodnout, protože byl dotčený dopis stažen (6). Proti tomuto usnesení Soudu prvního stupně podal stěžovatel dne 7. září 2009 odvolání se zdůvodněním, že soud měl považovat stažení dopisu za protiprávní a měl je zrušit.
(17)
E-mailem ze dne 11. září 2009 předložil stěžovatel Komisi další informace.
(18)
Dne 14. října 2009 se zaměstnanci Komise setkali se zástupci stěžovatele. Po tomto setkání předložil stěžovatel při korespondenci s Komisí další informace.
(19)
Dopisem ze dne 21. října 2009 si Komise od Řecka vyžádala dodatečné informace. Dopisem ze dne 13. listopadu 2009 požádalo Řecko o více času na odpověď a Komise mu e-mailem ze dne 18. listopadu 2009 vyhověla. Řecko Komisi odpovědělo dne 11. a 14. ledna 2010.
(20)
Rozsudkem ze dne 6. května 2010 odpověděl Soudní dvůr na žádost o vydání rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 234 Smlouvy o ES (nyní článek 267 SFEU), jež byla předložena Simvoulio tis Epikreatis (státní radou) a jež se týkala zejména použití pravidel EU v oblasti zadávání veřejných zakázek na dotčenou veřejnou soutěž. Soudní dvůr dospěl mimo jiné k závěru, že smlouva tohoto typu, jež měla být zadána v dotčené veřejné soutěži, nespadá jako celek do působnosti směrnic týkajících se veřejných zakázek (7). Soudní dvůr k tomu dodal, že tento závěr nevylučuje skutečnost, že podobná smlouva musí dodržovat základní pravidla a obecné zásady Smlouvy, a to zejména svobodu usazování a zásadu volného pohybu kapitálu.
(21)
Dopisem ze dne 6. července 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit ohledně tohoto opatření řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(22)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (8). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k opatření podaly své připomínky.
(23)
Po zahájení řízení obdržela Komise připomínky od dvou zúčastněných stran, a to konkrétně od zástupců údajného příjemce (Athens Resort Casino Holdings (9) jménem HR) (10) a od zástupců stěžovatele (Club Hotel Casino Loutraki jménem CA) (11). Řecko podalo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Připomínky obou zúčastněných stran byly zaslány Řecku dopisem ze dne 29. října 2010 a Řecko na ně reagovalo dopisem ze dne 25. listopadu 2010.
(24)
Dne 16. prosince 2010 (12) Soudní dvůr vynesl rozsudek, podle nějž Tribunál (dříve Soud prvního stupně) při určení, zda je původní žaloba na „správní uzavření“ případu ze strany Komise bezpředmětná, nerozhodl správně.
2. POPIS OPATŘENÍ
(25)
V říjnu roku 2001 řecké orgány vyhlásily výběrové řízení na postoupení 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès (13). Do soutěže se přihlásili dva uchazeči, a to konkrétně Kazino Attikis (dále jen „Kasino Attikis“ či „CA“) a konsorcium s názvem Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (dále jen „konsorcium Hyatt Regency“ či „HR“), a oba se v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy dostali do druhého kola veřejné soutěže (14). V řízení, jež bylo údajně neplatné, byla zakázka udělena HR. Následující odstavce 26 až 29 popisují události, které podle informací, jež má Komise k dispozici, vedly k tomuto udělení.
(26)
Podle platných vnitrostátních předpisů měl být vítězný uchazeč vyhlášen na základě předložené nabídky (dražba se vzestupnou cenou), přičemž výchozí prodejní cena byla stanovena na 80 milionů EUR. Hodnotící komise měla rozlepit obálky předložené uchazeči s jejich finanční nabídkou a oznamovat postupně všechny nabídky. Uchazeči s nižší nabídkou měli mít možnost předložit v zapečetěné obálce novou nabídku pro další kolo. Tato nová nabídka měla být přinejmenším rovna původní vyšší nabídce navýšené o 1 % (15). Toto postupné předkládání zvyšujících se nabídek mělo pokračovat v samostatných kolech až do okamžiku, kdy by se jeden z uchazečů stáhl. V tom případě se měla poslední učiněná nabídka prohlásit za prozatímně nejvyšší. Zápis s uvedením prozatímně nejvyšší nabídky měla hodnotící komise předložit správní radě řecké agentury pro rozvoj cestovního ruchu (ETA).
(27)
V prvním kole odevzdali oba uchazeči své nabídky v sídle ETA v zapečetěných obálkách ve stejný okamžik, a to dne 31. května 2002. Konsoricum CA nabídlo částku 91 183 652 EUR, zatímco nabídka HR činila 80 075 000 EUR. Ovšem obálka posledně jmenované společnosti obsahovala kromě nabídky ještě prohlášení s námitkou ohledně legality účasti konsorcia CA ve veřejné soutěži. Konsorcium CA vyjádřilo s tímto prohlášením nesouhlas a tvrdilo, že vyjádření výhrad činí finanční nabídku HR nepřípustnou. Reklamační výbor výhrady CA odmítl s tím, že prohlášení konsorcia HR nemělo vliv na platnost jeho nabídky.
(28)
Ve druhém kole předložilo konsorcium HR v zapečetěné obálce nabídku ve výši 92 105 888 EUR, opět provázenou stejným písemným prohlášením. Po ukončení druhého kola předložil zákonný zástupce konsorcia CA obálku s finanční nabídkou pro třetí kolo a rovněž oddělené prohlášení pro správní radu ETA o porušení pravidel veřejné soutěže z hlediska požadavků na její platnost. Hodnotící komise toto podání odmítla s tím, že by bylo přípustné pouze tehdy, pokud by bylo předloženo v podobě námitky spadající do pravomoci reklamačního výboru. Zákonní zástupci CA poté požádali komisi o pětiminutové odložení, aby mohli rozhodnout o dalších krocích. Odložení jim bylo poskytnuto a zástupci CA odstranili ze stolu výboru jak písemné prohlášení, tak obálku s nabídkou. Když se po pěti minutách vrátili, prohlásili, že nemají v úmyslu námitku podat, a předložili svou nabídku. Konsorcium HR následně podalo námitku a požadovalo, aby bylo třetí kolo nabídkového řízení pokládáno za nepřípustné s odůvodněním, že CA podalo nabídku, kterou následně stáhlo a poté znovu předložilo. Reklamační výbor námitku HR uznal a nabídka CA byla z řízení vyloučena (16).
(29)
Po vyloučení nabídky CA z třetího kola poslala hodnotící komise (17) správní radě ETA kopii zápisu ze svého osmého zasedání, v němž uvedla HR jako uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (nabídka ve výši 92 105 888 EUR) a CA jako uchazeče s druhou prozatímně nejvyšší nabídkou. Hodnotící komise zřejmě nerozpečetila nabídku CA z třetího kola a nevrátila tomuto konsorciu zapečetěnou obálku, ale předala ji ETA za účelem jejího uložení v trezoru ETA (18). Správní rada ETA svolala mimořádnou valnou hromadu. Generální ředitel ETA a právní zástupce Kantor Capital, jenž působil jako hospodářský poradce pověřený tímto řízením, byli poté dne 5. června 2002 pověřeni požádat konsorcium HR o navýšení jeho nabídky. HR následně navýšil navrženou částku na 110 milionů EUR. Dne 12. června 2002 předložilo konsorcium CA správní radě ETA dopis s nabídkou ve výši 162 milionů EUR, jež byla následně odmítnuta, protože byla podána po uzavření veřejné soutěže. Nabídka HR byla nakonec stále zvyšována, až dosáhla částky 120 milionů EUR (19).
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(30)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, protože se nebyla schopna zbavit pochybností, zda byl podíl na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 % prodán řeckým státem za nejvyšší nabídku podanou v nabídkovém řízení, jež splňovalo požadavky na otevřenost, transparentnost a nediskriminaci. Komise si nebyla zejména jista, zda při prodeji nebylo kupujícímu poskytnuto protiprávní preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena. Komise se domnívala, že vyloučení CA z veřejné soutěže a vyloučení nabídky CA ve výši 162 milionů EUR podané po ukončení veřejné soutěže může být příznakem prodeje pod hodnotou, a tím i existence podpory v podobě ušlých státních prostředků.
4. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
(31)
Řecko předložilo své připomínky dopisem ze dne 6. srpna 2010. Řecko popírá existenci státní podpory s odůvodněním, že veřejná soutěž na prodej jeho podílu na kapitálu kasina Mont Parnès proběhla v souladu s platnými právními předpisy a že 49 % podíl v kasinu byl prodán za tržní cenu.
(32)
Řecké orgány především zdůrazňují, že výběr uchazečů do veřejné soutěže a celé zadávací řízení byly plně v souladu s právními předpisy a proběhly v souladu s pravidly výzev k podávání nabídek (20), které se řídily platnými právními předpisy, a že oba uchazeči veřejné soutěže s těmito výzvami bez výhrad souhlasili.
(33)
Řecké orgány také vysvětlují, že prohlášení HR obsažené v obálce s jeho finanční nabídkou v prvním a druhém kole veřejné soutěže nemělo vliv na platnost jeho finančních nabídek, ale týkalo se pouze účasti CA ve veřejné soutěži jako takové, a že reklamační výbor oprávněně považoval finanční nabídky HR za nabídky v souladu s právními předpisy.
(34)
Řecké orgány dále podrobněji vysvětlují, že nabídka podaná CA ve třetím kole veřejné soutěže, o které stěžovatel prohlašuje, že byla ve výši 107 milionů EUR, byla vyloučena, protože obálka byla odstraněna z dohledu hodnotící komise. Za těchto okolností si hodnotící komise nemohla být jista, zda nabídka nebyla změněna. V každém případě by opětovné podání nabídky představovalo její druhé podání ve stejném kole, což by bylo v rozporu s pravidly.
(35)
Řecké orgány vysvětlují, že nabídka ve výši 92 105 888 EUR učiněná konsorciem HR ve druhém kole, jež byla vyšší než nabídka CA ve výši 91 183 652 EUR z prvního kola, byla v souladu s pravidly veřejné soutěže, protože podle podmínek výzvy k podávání nabídek musela být každá nová nabídka navýšena o 1 % a ne o 10 %, jak se předpokládalo v rozhodnutí Komise o zahájení řízení. Pravidla veřejné soutěže byla proto v tomto ohledu dodržena.
(36)
Řecké orgány také tvrdí, že poslední nabídka konsorcia CA ve výši 162 milionů EUR, což je částka, o které konsorcium CA tvrdí, že ji bylo ochotno zaplatit, není platná, protože byla učiněna po ukončení veřejné soutěže a mimo ni. Přijetí této nabídky by znamenalo porušení zásady zákonnosti, protože cílem veřejného nabídkového řízení není pouze sloužit finančním zájmům státu, ale také širšímu veřejnému zájmu, tj. zajistit co možná nejvyšší cenu při dodržení zásady zákonnosti (tj. zákonných pravidel stanovených v předpisech o výzvách k podávání nabídek, v zadávací dokumentaci a v jiných platných právních předpisech).
(37)
Řecké orgány dále vysvětlují, že veřejnou soutěž prostě nezrušily a nevyhlásily novou, protože by to znamenalo znovu provést celé řízení, a to již počtvrté za osm let, což by poškodilo mezinárodní pověst Řecka, aniž by přitom bylo jisté, že by další veřejná soutěž zajistila cenu ve výši 162 milionů EUR. V tomto ohledu Řecko dokonce zpochybňuje důvěryhodnost nabídky ve výši 162 milionů EUR, protože konsorcium CA si bylo vědomo, že její přijetí by pouze vyvolalo zrušení řízení a zahájení nového.
(38)
Řecké orgány dále potvrzují (21) přiměřenost ceny, jež byla nakonec zaplacena (120 milionů EUR), protože byla o 25,5 % vyšší než znalecké ocenění ve výši 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží nezávislým odhadcem a zapečetěné až do konce řízení. Prohlašují, že o vypracování tohoto ocenění, ačkoliv nebylo kvůli veřejné soutěži nutné, požádaly s cílem chránit zájmy Řecka i v budoucnu (22).
(39)
Pokud jde o tvrzení stěžovatele, že původní podmínky výzvy k podávání nabídek byly vylepšeny následným zákonem č. 3139/2003, který privatizaci potvrdil, řecké orgány vysvětlují, že výzvy k podávání nabídek nebyly změněny ani zákonem č. 3139/2003, ani žádným jiným způsobem. Podle Řecka tento zákon pouze reguluje různá povolení ve spojení s investováním a provozováním kasina a obsahuje opatření k ochraně pracovníků po privatizaci. Tento zákon nezbavil HR povinnosti investovat do kasina Mont Parnès částku 44 milionů EUR a smluvní doložka ohledně vrácení 70 % ceny konsorciu HR v případě, že by před rokem 2012 byla udělena provozní licence jinému kasinu, byla již výslovným ustanovením výzvy k podávání nabídek.
(40)
Řecké orgány proto konstatují, že prodejní cena představuje tržní hodnotu podílu na kapitálu kasina Mont Parnès ve výši 49 %.
(41)
Na podporu svého tvrzení, že při veřejné soutěži nedošlo k žádným nesrovnalostem, poukazují řecké orgány na řadu rozsudků vnitrostátních soudů, které rozebíraly soulad veřejné soutěže se zákonem podle vnitrostátních právních předpisů. K dnešnímu dni vnitrostátní soudy neshledaly ve veřejné soutěži žádné nesrovnalosti, a proto různé stížnosti podané CA v tomto ohledu odmítly (23). Z nálezů vnitrostátních soudů, které potvrdily řádný průběh veřejné soutěže, se řecké orgány odvolávají zejména na následující:
a) Řízení před občanskoprávními soudy
(42)
Ve svém rozsudku 8118/2002 (24) odmítl soud prvního stupně v Aténách stížnost podanou CA a rozhodl, že:
-
Hodnotící komise a reklamační výbor správně rozhodly, že nabídky HR z prvního a druhého kola byly v souladu s výzvami k podávání nabídek. Prohlášení HR připojené k jeho nabídkám neovlivnilo jejich bezpodmínečnou povahu.
-
Konsorcium CA předložilo nabídku v 15:30 hod., tzn. na začátku třetího kola, jak stanovila hodnotící komise na konci druhého kola. Nabídku vzal zástupce CA zpět z vlastní vůle a podnětu, ačkoliv se ho od toho snažil předseda hodnotící komise odradit. Pokud by předseda hodnotící komise zástupce CA výslovně varoval před zpětvzetím nabídky, vedlo by to k diskriminačnímu zacházení vůči HR a ve prospěch CA.
-
Druhou nabídku CA ve třetím kole považoval reklamační výbor správně za nepřípustnou. Každý uchazeč mohl podat v každém kole pouze jednu nabídku. Pokud by druhá nabídka CA ve třetím kole byla považována za přípustnou, mohlo by to navíc vést k porušení zásady transparentnosti. Zástupce CA si vzal zpět první zapečetěnou obálku CA, opustil místo konání veřejné soutěže a při svém návratu předložil zapečetěnou obálku, u které nebylo možno ověřit, zda se jedná o stejnou obálku, jako byla obálka první (25).
b) Řízení před správními soudy
(43)
Podle řeckých orgánů v současné době projednává státní rada (nejvyšší správní soud) věc týkající se jiné stížnosti CA na údajně protiprávní postup při veřejné soutěži (26). Na vynesení konečného rozsudku se v současné době čeká, ale řecké orgány poznamenávají, že soudce zpravodaj navrhl stížnost CA zamítnout jako nepřípustnou z důvodu judikatury a nedůvodnou kvůli podstatě (27).
c) Trestněprávní řízení
(44)
V důsledku žaloby podané společností CA v roce 2002 proti členům hodnotící komise, reklamačního výboru, ETA, posudkovému poradci (American Appraisal Hellas Ltd) a finančnímu poradci (Kantor) kvůli jejich jednání během veřejné soutěže vynesla soudní rada odvolacích soudců, jíž byla věc předložena k přezkoumání, osvobozující výnos (28) a shledala zejména, že:
-
první ani druhé rozhodnutí reklamačního výboru nebylo protiprávní a nebyl zjištěn žádný odpovídající důkaz o pochybení jeho členů. Členové reklamačního výboru zamítnutím námitky CA v prvním a druhém kole a na druhé straně přijetím námitky HR ve třetím kole neporušili podmínky výzev k podávání nabídek a nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem,
-
rozhodnutí hodnotící komise nebylo protiprávní a její členové nezacházeli s oběma uchazeči rozdílným způsobem. Hodnotící komise se navíc podle podmínek výzev k podávání nabídek musela držet zjištění reklamačního výboru,
-
se zástupce ETA nedopustil porušení příslušných vnitrostátních předpisů tím, že požádal uchazeče s první prozatímně nejvyšší nabídkou (HR) o navýšení jeho finanční nabídky. Zástupce ETA neměl povolení vstupovat do jednání a pravomoc zrušit nebo odvolat nabídkové řízení.
(45)
Výše uvedený osvobozující výnos byl dále napaden před vnitrostátními soudy (29) a nedávno vynesl aténský odvolací soud rozsudek osvobozující všechny žalované osoby (rozsudek 466/2011). Plné znění tohoto rozsudku není dosud dostupné.
(46)
Při zohlednění všech výše uvedených připomínek trvají řecké orgány závěrem na tom, že posuzované opatření neobsahuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(47)
Dopisem ze dne 4. srpna 2010 vstoupili zástupci údajného příjemce (tj. Athens Resort Casino Holding jménem HR) do řízení Komise jako zúčastněná strana. Údajný příjemce předložil stejné připomínky, jako jsou připomínky Řecka shrnuté v oddílu 4.
(48)
Údajný příjemce navíc prohlašuje, že cena, jež byla skutečně zaplacena za podíl v kasinu, dosáhla výše 120 milionů EUR, což je o 10 milionů EUR více, než bylo předtím domluveno (30). Byla tak dokonce mnohem vyšší než odborné ocenění ve výši 95,4 milionů EUR, které bylo vyhotoveno (ale nezveřejněno) před zahájením veřejné soutěže.
(49)
Údajný příjemce dále tvrdí, že ETA nejen neměla povinnost, ale ani právo vyhlásit uchazeče s druhou prozatímní nejvyšší nabídkou, protože by to znamenalo zahájit nová kola nabídkového řízení, a to v rozporu s podmínkami výzev k podávání nabídek. Dále tvrdí, že nabídka CA ve výši 162 milionů EUR mimo veřejnou soutěž byla podána bez rizika, že by mohla být brána vážně, a byla předložena pouze s cílem vyvolat zrušení veřejné soutěže. Potvrzuje, že by určitě vznesl námitky proti rozhodnutí o přijetí této nabídky i s rizikem, že celé řízení bude zrušeno. V tomto ohledu také zdůrazňuje stanovisko právní rady státu, jež potvrdilo, že na nabídku CA nelze brát zřetel nebo ji přijmout (31).
(50)
Údajný příjemce také zpochybňuje domněnku Komise, uvedenou v rozhodnutí o zahájení řízení, ohledně možného narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, protože hazardní hry představují celosvětové podnikání a společnosti vyvíjející činnost na tomto poli vykonávají hospodářskou činnost na mezinárodním trhu. Údajný příjemce tvrdí, že Mont Parnès nevyvíjí činnost na mezinárodní úrovni, ale působí pouze místně, a nekonkuruje tak zahraničním kasinům.
(51)
Dopisem ze dne 29. září 2010 do řízení Komise zasáhla jako zúčastněná strana společnost Club Hotel Casino Loutraki AE (jménem CA) (32). V tomto dopise tvrdí, že při vyčíslení výše údajné podpory je nutno zohlednit také rozdíl mezi nabídkami a dopad schvalovacího zákona na povinnosti kupce vyplývající z podmínek veřejné soutěže.
6. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
6.1 Existence státní podpory při postoupení podílů přímým prodejem
(52)
Čl. 107 odst. 1 SFEU stanoví, že veškeré podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(53)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie (33) a pravidel a praxe Komise v oblasti státní podpory v rámci privatizace (34) neexistuje v případě, že členský stát nakupuje nebo prodává akcie podniků, žádné zvýhodnění, je-li chování členského státu v souladu s jednáním soukromého investora v tržním hospodářství.
(54)
Pokud dochází k prodeji akcií na burze, obecně se předpokládá, že se tak děje za tržních podmínek a bez jakéhokoliv zvýhodnění. Pokud ovšem postoupení podílů probíhá formou přímého prodeje, lze předpokládat, že neexistuje žádné zvýhodnění, jsou-li splněny následující podmínky: zaprvé, majetkový podíl je prodán v nediskriminační, transparentní a otevřené veřejné soutěži přístupné všem zájemcům; zadruhé, s postoupením nejsou spojeny žádné podmínky, jež nejsou běžné u srovnatelných transakcí mezi soukromými subjekty a jež mohou případně snížit prodejní cenu; zatřetí, majetkový podíl je prodán subjektu, který předložil nejvyšší nabídku; a začtvrté, všichni účastníci řízení musí mít dostatek času a informací k řádnému ocenění aktiv, jež se stane základem jejich nabídky.
(55)
Jinými slovy: probíhá-li privatizace přímým prodejem, slouží jako měřítko pro posouzení, zda transakce týkající se státního majetku obsahuje zvýhodnění, skutečnost, jestli by se subjekt působící v tržním hospodářství a postavený do podobné situace choval stejně, tj. jestli by prodal společnost za stejnou cenu. Jako důvod pro přijetí nižší ceny nemohou být zohledněny nehospodářské ohledy, jako jsou např. důvody průmyslové politiky, ohledy na zaměstnanost nebo cíle regionálního rozvoje, o kterých by subjekt působící v tržním hospodářství neuvažoval a které naopak poukazují na existenci zvýhodnění. Tato zásada byla opakovaně vysvětlována Komisí a trvale potvrzována Soudním dvorem (35).
(56)
Pokud tedy není některý z výše uvedených požadavků splněn, Komise soudí, že je nutno veřejný prodej přezkoumat z hlediska možné podpory, a musí proto být oznámen. Při dodržení těchto požadavků je možno zaručit, že stát obdrží za svůj majetek nejvyšší cenu, tj. cenu tržní, a že tak neexistuje žádné zvýhodnění.
6.2 Prodej 49 % podílu na kapitálu kasina Mont Parnès
(57)
Při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU měla Komise pochybnosti o tom, zda prodej kasina Mont Parnès proběhl v rámci otevřené, transparentní a nediskriminační veřejné soutěže. Podle informací dostupných v této fázi Komise soudila, že je značně obtížné zjistit, zda nebylo protiprávně poskytnuto preferenční zacházení, a zda tak byla zaplacena tržní cena či ne. Komise se obávala, že nesrovnalosti v průběhu veřejné soutěže mohly vést k poskytnutí státní podpory.
(58)
Komise proto provedla v rámci formálního vyšetřování posouzení příslušných skutečností. Toto posouzení je založeno na souboru dostupných důkazů o opatření.
(59)
Během různých fází řízení obdržela Komise informace o řadě právních úkonů na vnitrostátní úrovni, které potvrzují správnost průběhu původní veřejné soutěže. Komise zaznamenává, že k dnešnímu dni zřejmě žádný rozsudek soudu na vnitrostátní úrovni nepotvrdil připomínky stěžovatele ohledně nesrovnalostí a nerovného zacházení při veřejné soutěži (viz také výše odstavce 41 až 46). Vnitrostátní soudy zatím spíše potvrzují zákonnost a nediskriminační povahu veřejné soutěže podle vnitrostátních pravidel.
(60)
Ačkoliv posouzení Komise není závislé na nálezech vnitrostátních soudů, může je ve své analýze zohlednit jako jeden z faktorů. Komise ale poznamenává, že toto posouzení není v žádném případě zamýšleno jako výklad vnitrostátních právních předpisů, což je pouze v pravomoci členského státu.
(61)
V těchto souvislostech se Komise domnívá, že zákonnost veřejné soutěže podle vnitrostátních právních předpisů, jak je popsána a zdůvodněna v rozsáhlém a hloubkovém přezkumu, který dosud provedly různé vnitrostátní soudy, představuje důležitý náznak správnosti a nediskriminační povahy veřejné soutěže. Toto zřejmé potvrzení platnosti veřejné soutěže podle vnitrostátních předpisů může Komise vedle dalších faktorů zohlednit ve svém posouzení podle předpisů EU o státních podporách s tím, že nabídkové řízení bylo otevřené, bezpodmínečné a nediskriminační.
(62)
Pokud jde o otázku vznesenou v rozhodnutí o zahájení řízení ohledně skutečnosti, že jedna z nabídek zřejmě porušila pravidlo výzvy k podávání nabídek ohledně minimálního navýšení oproti předchozí nabídce, Komise poznamenává, že tato otázka byla vyřešena, protože bylo požadováno navýšení o 1 % a nikoliv o 10 %, jak Komise vyrozuměla. Komise proto soudí, že pravidla veřejné soutěže byla v tomto ohledu splněna.
(63)
Pokud jde o údajné rozdílné zacházení s různými námitkami vznesenými během veřejné soutěže, Komise rovněž zaznamenává, že řecké orgány poskytly přijatelné vysvětlení vyloučení nabídky společnosti CA z veřejné soutěže podle použitelných pravidel, jež zakazují druhé předložení ve stejném nabídkovém kole.
(64)
Pokud jde o údajné nerovné zacházení s různými nabídkami učiněnými po ukončení veřejné soutěže, Komise soudí, že rozdílné zacházení - vyjednávání s úspěšným uchazečem o navýšení ceny a zároveň odmítnutí vzít v potaz nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR - lze vzhledem k existujícím pochybnostem o zákonnosti druhé z nabídek přijmout jako postup přípustný při veřejné soutěži. Komise navíc nemůže označit nepřípustnou nabídku stěžovatele ve výši 162 milionů EUR za důvěryhodnou, protože byla podána až po ukončení veřejné soutěže a v rozporu s jeho procesními pravidly.
(65)
Pokud jde o domněnku, že celé řízení bylo možno zrušit, řecké orgány uvedly, že by to znamenalo nové konání řízení s možným rizikem dalšího snížení ceny, které se mělo dosáhnout.
(66)
Řecké orgány také uvedly, že podmínky zadání veřejné zakázky nebyly změněny zákonem č. 3139/2003 ani žádným jiným způsobem.
(67)
Pokud jde o obdrženou cenu, Komise zaznamenává, že cena ve výši 120 milionů EUR (36), která byla nakonec za kasino zaplacena, je sice stále nižší než nepřípustná nabídka ve výši 162 milionů EUR, o níž stěžovatel tvrdí, že ji byl připraven učinit po svém vyloučení z veřejné soutěže, ale je vyšší než nejvyšší nabídka ve výši 107 milionů EUR, již stěžovatel zřejmě v soutěži předložil, a dokonce významně vyšší (o 25,5 %) než odborné ocenění podílu na částku 95,4 milionu EUR provedené před veřejnou soutěží.
6.3 Závěr
(68)
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyřešily řecké orgány uspokojivým způsobem předběžné pochybnosti vyjádřené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise zejména nenašla důkaz, který by umožňoval dospět k závěru o preferenčním zacházení s údajným příjemcem, jež by vedlo k poskytnutí jakéhokoliv zvýhodnění. Předpokládá se, že prodejem svého podílu v kasinu v otevřeném, bezpodmínečném a nediskriminačním nabídkovém řízení uchazeči s nejvyšší nabídkou získalo Řecko nejvyšší cenu na trhu a nepřipravilo stát o prostředky. Komise proto může uznat, že by subjekt působící v tržním hospodářství prodal za podobných okolností příslušný podíl v kasinu za podobnou cenu. Komise proto soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem neznamená žádné zvýhodnění, a nepředstavuje tak státní podporu.
7. ZÁVĚR
(69)
Komise soudí, že prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje podporu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prodej 49 % státního podílu na kapitálu kasina Mont Parnès řeckým státem nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 24. května 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. gegužės 24 d.
dėl dalinės privatizacijos priemonės C 15/10 (ex NN 21/10), kurią Graikija įgyvendino kazino Mont Parnès
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 3505)
(Tekstas autentiškas tik graikų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/647/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas ir atsižvelgdama į tas pastabas (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2002 m. birželio 23 d. raštu bendrovė Egnatia AE, kurią po bendrovių susijungimo perėmė bendrovė Athinaiki Techniki ir kuri yra konsorciumo Casino Attikis (toliau - CA arba skundo pateikėjas) narė, Europos Komisijai pateikė skundą dėl galimo ES vidaus rinkos taisyklių pažeidimo, susijusį su tariamai neskaidria ir diskriminacine konkurso procedūra, kuria Graikijos valdžios institucijos vadovavosi parduodamos 49 % bendrovės Elliniko Kazino Parnithas AE (toliau - kazino Mont Parnès) kapitalo dalį konkurso laimėtojui, konsorciumui Hyatt Regency (toliau - HR arba tariamas naudos gavėjas) (2).
(2)
2002 m. spalio 3 d. raštu Europos Komisijos Vidaus rinkos generalinis direktoratas (toliau - Vidaus rinkos GD) perdavė bylos kopiją Konkurencijos generaliniam direktoratui (toliau - Konkurencijos GD), kad šis atliktų lygiagrečią šios bylos analizę pagal valstybės pagalbos taisyklių nuostatas.
(3)
2002 m. gruodžio 9 d. elektroniniu raštu skundo pateikėjo teisinis atstovas susijusiems Komisijos skyriams pateikė su byla susijusius papildomus paaiškinimus.
(4)
2003 m. sausio 24 d. raštu Komisija pranešė apie skundą dėl valstybės pagalbos Graikijos valdžios institucijoms ir paprašė Graikijos paaiškinimų apie skunde keliamus klausimus. Graikijos valdžios institucijos atsakė 2003 m. kovo 4 d.
(5)
2003 m. sausio 27 d. Komisijos darbuotojai susitiko su skundo pateikėjo teisiniu atstovu.
(6)
2003 m. vasario 12 d. ir rugpjūčio 22 d. tariamo naudos gavėjo teisinis atstovas Komisijos tarnyboms pateikė patvirtinamuosius dokumentus.
(7)
2003 m. kovo 31 d. ir gegužės 16 d. raštais skundo pateikėjas Konkurencijos GD pateikė papildomą informaciją.
(8)
2003 m. balandžio 10 d. Komisijos darbuotojai susitiko su skundo pateikėjo atstovu.
(9)
Nuo 2003 m. liepos 15 d. iki rugsėjo 16 d. Komisija ir skundo pateikėjas kelis kartus apsikeitė nuomonėmis dėl atskiro valstybės pagalbos klausimų vertinimo, ir Komisija atkreipė skundo pateikėjo dėmesį į savo sprendimų priėmimo praktiką, pagal kurią valstybinio turto perleidimas taikant viešųjų pirkimų procedūrą nėra valstybės pagalba, jei ta procedūra vyko nepažeidžiant skaidrumo ir nediskriminavimo principų. Todėl Komisija informavo skundo pateikėją, kad savo nuomonės nepareikš, kol Vidaus rinkos GD nebaigs viešojo pirkimo sutarties sudarymo klausimo tyrimo.
(10)
2004 m. sausio 22 d. ir rugpjūčio 4 d. raštais Vidaus rinkos GD nutraukė tyrimą, laikydamasis nuomonės, kad įgyvendinant viešojo pirkimo procedūrą pažeidimų nebuvo padaryta. 2004 m. birželio 2 d. raštu Konkurencijos GD informavo skundo pateikėją, kad vadovaudamasis 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (3), 20 straipsnio 2 dalimi, nutraukė skundo dėl valstybės pagalbos nagrinėjimą.
(11)
2005 m. vasario 18 d. skundo pateikėjas Pirmosios instancijos teismui (dabar - Bendrasis Teismas) pateikė ieškinį, kuriuo prašė anuliuoti Komisijos sprendimą nutraukti skundo nagrinėjimą.
(12)
2006 m. rugsėjo 26 d. nutartimi Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškinį kaip nepriimtiną, laikydamasis nuomonės, kad raštas nėra aktas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį pagal Europos bendrijos steigimo sutarties (EB sutarties) 230 straipsnį (dabar - Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 263 straipsnis) (4).
(13)
2006 m. gruodžio 18 d. skundo pateikėjas Teisingumo Teismui pateikė apeliacinį skundą dėl Pirmosios instancijos teismo nutarties.
(14)
2008 m. liepos 17 d. sprendimu (5) Teisingumo Teismas panaikino Pirmosios instancijos teismo nutartį; Teisingumo Teismas nusprendė, kad ginčijamas aktas yra aktas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį ir kuris neatitinka Komisijos įsipareigojimų pagal Reglamentą (EB) Nr. 656/1999, ir sugrąžino bylą Pirmosios instancijos teismui.
(15)
2008 m. rugsėjo 26 d. raštu Konkurencijos GD atšaukė 2004 m. birželio 2 d. raštą dėl skundo nagrinėjimo nutraukimo ir atnaujino skundo nagrinėjimą.
(16)
2009 m. birželio 29 d. nutartimi Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad nebėra būtinybės priimti sprendimą, nes Komisijos raštas buvo atšauktas (6). 2009 m. rugsėjo 7 d. skundo pateikėjas pateikė apeliacinį skundą dėl šios Pirmosios instancijos teismo nutarties, teigdamas, kad teismas šį rašto atšaukimą turėjo pripažinti neteisėtu ir jį anuliuoti.
(17)
2009 m. rugsėjo 11 d. elektroniniu raštu skundo pateikėjas Komisijai pateikė papildomos informacijos.
(18)
2009 m. spalio 14 d. Komisijos darbuotojai susitiko su skundo pateikėjo atstovais. Po šio susitikimo skundo pateikėjas keliais raštais pateikė Komisijai papildomos informacijos.
(19)
2009 m. spalio 21 d. raštu Komisija paprašė Graikijos pateikti papildomos informacijos. 2009 m. lapkričio 13 d. raštu Graikija paprašė daugiau laiko atsakymui parengti, 2009 m. lapkričio 18 d. elektroniniu raštu Komisija šį prašymą patenkino. Atsakymus Komisijai Graikija pateikė 2010 m. sausio 11 ir 14 d.
(20)
2010 m. gegužės 6 d. sprendimu Teisingumo Teismas patenkino Simvoulio tis Epikreatias (Valstybės tarybos) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal EB sutarties 234 straipsnį (dabar - SESV 267 straipsnis), visų pirma dėl ES viešųjų pirkimų taisyklių taikymo minėtai viešųjų pirkimų procedūrai. Be kita ko, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad sutartis, kurią numatoma pasirašyti užbaigus minėtą konkursą, vertinama kaip visuma, nepatenka į viešųjų pirkimų direktyvų taikymo sritį (7). Be to, Teismas atkreipė dėmesį, kad ši išvada nereiškia, kad sudarant tokią sutartį neturi būti laikomasi pagrindinių Sutarties taisyklių ir bendrųjų principų, visų pirma susijusių su įsisteigimo laisve ir laisvu kapitalo judėjimu.
(21)
2010 m. liepos 6 d. raštu Komisija informavo Graikiją, kad nusprendė pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl priemonės (toliau - sprendimas pradėti procedūrą).
(22)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (8). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl priemonės.
(23)
Pradėjusi procedūrą, Komisija gavo dviejų suinteresuotųjų šalių - būtent tariamo naudos gavėjo atstovų (Athens Resort Casino Holdings (9), HR vardu) (10) ir skundo pateikėjo atstovų (Club Hotel Casino Loutraki, CA vardu) (11) - pastabas. 2010 m. rugpjūčio 6 d. raštu savo pastabas pateikė Graikija. 2010 m. spalio 29 d. raštu abiejų suinteresuotųjų šalių pastabos nusiųstos Graikijai; ji į šį raštą atsakė 2010 m. lapkričio 25 d. raštu.
(24)
2010 m. gruodžio 16 d. (12) Teisingumo Teismas nusprendė, kad sprendimas, kuriuo Bendrasis Teismas (anksčiau - Pirmosios instancijos teismas) konstatavo, kad nėra pagrindo kelti bylą dėl skundo pateikėjo pateikto pirminio ieškinio dėl Komisijos administracinio sprendimo nutraukti skundo nagrinėjimą, buvo neteisingas.
2. PRIEMONĖS APRAŠYMAS
(25)
2001 m. spalio mėn. Graikijos valdžios institucijos pradėjo viešojo pirkimo procedūrą, siekdamos perleisti 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalį (13). Konkurse dalyvavo du pareiškėjai, būtent Kazino Attikis (Casino Attikis arba CA) ir konsorciumas pavadinimu Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (konsorciumas Hyatt Regency arba HR); abu jie buvo atrinkti dalyvauti antrajame viešųjų pirkimų procedūros etape (14) susijusiose nacionalinės teisės nuostatose nustatytomis sąlygomis. Užbaigus procedūrą, kuri tariamai buvo vykdoma neteisingai, konkurso laimėtoju paskelbtas HR. Remiantis Komisijos turima informacija 26-29 punktuose aprašomi įvykiai, po kurių šis pirkėjas buvo paskelbtas konkurso laimėtoju.
(26)
Pagal taikytinas nacionalinė teisės nuostatas konkurso laimėtojas turėjo būti nustatytas varžytinių būdu (viešųjų pirkimų procedūra), nustačius pradinę 80 mln. EUR kainą. Viešųjų pirkimų komitetas turėjo atplėšti konkurso dalyvių pateiktus vokus su finansiniais pasiūlymais ir savo ruožtu paskelbti kiekvieno iš jų pasiūlytą kainą. Mažesnę kainą pasiūlęs konkurso dalyvis turėjo teisę kitame etape užantspauduotame voke pateikti naują pasiūlymą. Toks naujas pasiūlymas turėjo būti bent 1 % didesnis už ankstesnį pasiūlymą (15). Tokios varžytinės atskirais etapais turėjo tęstis neribotą laiką, kol vienas iš pirkėjų iš jų pasitraukia; tokiu atveju paskutinis kainą pasiūlęs pirkėjas skelbiamas laikinai didžiausią kainą pasiūliusiu konkurso dalyviu. Protokolą, kuriame nurodytas laikinai didžiausią kainą pasiūlęs pirkėjas, Viešųjų pirkimo komitetas turėjo pateikti Graikijos turizmo plėtros agentūros (ETA) direktorių tarybai.
(27)
Pirmajame etape šie du konkurso dalyviai savo pasiūlymus užantspauduotuose vokuose pateikė tuo pačiu metu, 2002 m. gegužės 31 d., ETA būstinėje. CA pasiūlė 91 183 652 EUR, o HR - 80 075 000 EUR. Tačiau pastarojo konkurso dalyvio voke buvo ne tik pasiūlymas, bet ir pareiškimas, kuriame jis teigė abejojantis konsorciumo CA dalyvavimo viešųjų pirkimų procedūroje teisėtumu. CA nesutiko su šiuo pareiškimu, teigdamas, kad dėl suformuluotų išlygų HR pasiūlymas tapo nepriimtinu. Skundų nagrinėjimo komitetas atmetė CA skundą, nusprendęs, kad HR pareiškimas neturi įtakos jo pasiūlymo teisėtumui.
(28)
Antrajame etape HR užantspauduotame voke pateikė savo pasiūlymą - 92 105 888 EUR, prie kurio dar kartą pridėjo tą patį raštišką pareiškimą. Pasibaigus antrajam etapui, CA teisinis atstovas pateikė voką su finansiniu pasiūlymu trečiajam etapui ir įteikė atskirą pareiškimą ETA direktorių tarybai dėl konkurso sąlygų pažeidimo, susijusio su konkurso teisėtumo reikalavimais. Viešųjų pirkimų komitetas atmetė šį pareiškimą, teigdamas, kad šis pareiškimas būtų priimtinas tik jeigu būtų pateiktas kaip skundas, kuris priskiriamas Skundų nagrinėjimo komiteto kompetencijai. Tuomet CA teisinis atstovas paprašė komiteto papildomų penkių minučių, kad galėtų priimti sprendimą dėl savo tolesnių veiksmų. Šis prašymas buvo patenkintas, o teisinis atstovas nuo komiteto stalo paėmė ir raštišką pareiškimą, ir voką su pasiūlymu. Po penkių minučių sugrįžęs teisinis atstovas pareiškė, kad CA neketina teikti skundo ir pateikė savo pasiūlymą. Tuomet HR pateikė skundą ir pareikalavo, kad trečio etapo pasiūlymai būtų pripažinti nepriimtinais, kadangi CA pakartotinai pateikė prieš tai pateiktą ir atsiimtą pasiūlymą. Skundų nagrinėjimo komitetas priėmė HR skundą, o CA pasiūlymas (16) buvo atmestas.
(29)
Atmetus CA trečio etapo pasiūlymą, Viešųjų pirkimų komitetas ETA direktorių tarybai persiuntė (17) aštuntojo posėdžio, kurio metu HR paskelbtas laikinai didžiausią kainą (92 105 888 EUR) pasiūliusiu pirkėju, o CA - laikinai antrą pagal dydį kainą pasiūliusiu pirkėju, protokolo kopiją. Pasirodo, kad Viešųjų pirkimų komitetas neatplėšė užantspauduoto voko su CA trečiojo etapo pasiūlymu ir negrąžino jo šiam konkurso dalyviui, o perdavė saugoti ETA (18). ETA direktorių taryba sušaukė neeilinį visuotinį susirinkimą. Vėliau, 2002 m. birželio 5 d., ETA valdantysis direktorius ir Kantor Capital (už procedūrą atsakingo konsultanto ekonomikos klausimais) teisinis atstovas buvo įgalioti paprašyti HR padidinti savo pasiūlymą. Tuomet HR siūlomą sumą padidino iki 110 mln. EUR. 2002 m. birželio 12 d. CA ETA direktorių tarybai pateikė raštą su 162 mln. EUR vertės pasiūlymu, tačiau jis buvo atmestas, nes buvo pateiktas pasibaigus konkurso procedūrai. Galiausiai HR pasiūlymas buvo dar kartą padidintas iki 120 mln. EUR (19).
3. SPRENDIMAS PRADĖTI OFICIALŲ TYRIMĄ
(30)
Oficialus tyrimas pradėtas todėl, kad Komisijai nepavyko išsklaidyti savo abejonių, kad 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalį Graikijos Vyriausybė pardavė didžiausią kainą pasiūliusiam pirkėjui taikant pardavimo procedūrą, kuri atitiko atvirumo, skaidrumo ir nediskriminavimo reikalavimus. Visų pirma Komisija nebuvo tikra, ar pardavimo procedūros metu pirkėjui nebuvo neteisėtai sudarytos išskirtinės sąlygos ir, ar dėl to už parduotą kazino dalį nebuvo sumokėta mažesnė nei rinkos kaina. Komisija laikėsi nuomonės, jog tai, kad CA buvo pašalintas iš konkurso, o po konkurso procedūros jo pateiktas 162 mln. EUR vertės pasiūlymas - atmestas, galima spėti, kad minėta kazino kapitalo dalis galėjo būti parduota už mažesnę, nei rinkos kainą, o pirkėjui taip buvo suteikta pagalba prarastų valstybės išteklių forma.
4. GRAIKIJOS PASTABOS
(31)
2010 m. rugpjūčio 6 d. raštu Graikija pateikė savo pastabas. Graikija prieštarauja teigdama, kad jos valdytos kazino Mont Parnès kapitalo dalies pardavimas nėra valstybės pagalba, nes ši konkurso procedūra buvo vykdoma vadovaujantis taikytinais teisės aktais, o minėta 49 % kazino dalis parduota už rinkos kainą.
(32)
Visų pirma Graikijos valdžios institucijos pabrėžia, kad konkurso dalyvių atranka ir visa viešųjų pirkimų procedūra buvo visiškai teisėtos ir vyko vadovaujantis kvietimų dalyvauti konkurse taisyklėmis (20), kurios reglamentuojamos galiojančiais teisės aktais, ir kad abu konkurso dalyviai šiuos kvietimus dalyvauti konkurse priėmė be išlygų.
(33)
Graikijos valdžios institucijos taip pat aiškina, kad kartu su finansiniu pasiūlymu ir pirmajame, ir antrajame varžytinių procedūros etapuose HR pateiktas pareiškimas neturėjo įtakos šio pirkėjo finansinių pasiūlymu teisėtumui ir buvo susijęs tik su CA dalyvavimu konkurso procedūroje per se, todėl Skundų nagrinėjimo komitetas visiškai teisingai HR finansinius pasiūlymus pripažino teisėtais.
(34)
Graikijos valdžios institucijos toliau išsamiau argumentuoja, kad CA trečiajame viešųjų pirkimų procedūros etape pateiktas pasiūlymas, kurio vertė, skundo pateikėjo teigimu, buvo 107 mln. EUR, buvo atmestas todėl, kad vokas su pasiūlymu buvo paimtas nuo Viešųjų pirkimų komiteto stalo. Esant šioms aplinkybėms komitetas negalėjo būti tikras, kad pasiūlymas nebuvo pakeistas. Bet kuriuo atveju, pakartotinis pasiūlymo pateikimas reikštų, kad tame pačiame etape pasiūlymas buvo pateiktas antrą kartą, o tai prieštarauja taisyklėms.
(35)
Graikijos valdžios institucijos aiškina, kad HR antrajame etape pateiktas 92 105 888 mln. EUR vertės pasiūlymas, kuris buvo didesnis už pradinį 91 183 652 mln. EUR vertės pasiūlymą, kurį CR pateikė pirmajame etape, atitinka konkurso taisykles, kadangi pagal kvietimų dalyvauti konkurse sąlygas kiekvienas naujas pasiūlymas turėtų būti 1 % (ne 10 %, kaip manyta Komisijai priimant sprendimą pradėti procedūrą) didesnis už ankstesnį. Todėl šiuo požiūriu konkurso taisyklės nebuvo pažeistos.
(36)
Graikijos valdžios institucijos taip pat teigia, kad paskutinis 162 mln. EUR (CA teigė, kad buvo pasirengęs sumokėti šią sumą) vertės pasiūlymas yra neteisėtas, nes buvo pateiktas pasibaigus konkurso procedūrai. Atsižvelgiant į tai, kad viešojo konkurso tikslas - patenkinti ne tik valstybės finansinį interesą, bet ir platesnį viešąjį interesą, t. y. užtikrinti didžiausią galimą kainą vadovaujantis teisėtumo principu (t. y. teisės normomis, kurios nustatytos kvietimų dalyvauti konkurse taisyklėse, konkurso dokumentų rinkiniuose ir kituose taikytinuose teisės aktuose), priėmus šį pasiūlymą būtų pažeistas teisėtumo principas.
(37)
Graikijos valdžios institucijos taip pat aiškina, kad šio konkurso nenutraukė ir naujo nepradėjo todėl, kad visą procedūrą būtų tekę pradėti iš naujo ketvirtą kartą per aštuonerius metus, o tai būtų pakenkę tarptautinei Graikijos reputacijai, be to, nebuvo garantijos, kad pakartotinai surengus konkurso procedūrą, pirkėjas būtų pasiūlęs 162 mln. EUR kainą. Šiuo požiūriu Graikija netgi abejoja 162 mln. EUR vertės pasiūlymo patikimumu, nes CA žinojo, jog priėmus šį pasiūlymą, būtų tekę nutraukti procedūrą ir pradėti naują procedūrą.
(38)
Be to, Graikijos valdžios institucijos patvirtina (21), kad už kazino kapitalo dalį galiausiai buvo sumokėta pagrįsta kaina (120 mln. EUR), nes ji buvo 25,5 % didesnė už ekspertų nustatytą jos vertę - 95,4 mln. EUR, kurią prieš pradedant viešųjų pirkimų procedūrą nustatė nepriklausomas vertintojas ir kuri nebuvo atskleista iki procedūros pabaigos. Graikijos valdžios institucijos teigia, kad nors taikant viešųjų pirkimų procedūrą šis vertinimas nebūtinas, jį reikėjo atlikti siekiant dar geriau apsaugoti Graikijos interesus (22).
(39)
Dėl skundo pateikėjo pareiškimų, kad pirminės kvietimų dalyvauti konkurse sąlygos buvo pagerintos vėliau priimtu Įstatymu Nr. 3139/2003, kuriuo patvirtinta kazino privatizacija - Graikijos valdžios institucijos aiškina, kad pranešimai apie kvietimą dalyvauti konkurse nebuvo iš dalies pakeisti nei Įstatymu Nr. 3139/2003, nei kokiu nors kitu būdu. Pasak Graikijos valdžios institucijų, šiuo įstatymu tiesiog reglamentuojami įvairūs leidimai, susiję su investicijomis ir kazino valdymu, be to, jame numatytos po privatizacijos galiosiančios darbuotojų apsaugos priemonės. Šiuo įstatymu HR nebuvo atleistas nuo prievolės į kazino Mont Parnès investuoti 44 mln. EUR, o sutarties sąlyga, pagal kurią HR būtų sugrąžinta 70 % pirkimo kainos, jeigu iki 2012 m. veiklos licencija būtų išduota dar vienam kazino, jau buvo įtraukta į kvietimų dalyvauti konkurse nuostatas.
(40)
Todėl Graikijos valdžios institucijos atkreipia dėmesį, kad 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalies pardavimo kaina atitinka jos rinkos vertę.
(41)
Siekdamos patvirtinti teiginį, kad konkurso procedūros metu nepadaryta jokių pažeidimų, Graikijos valdžios institucijos nurodo kelis nacionalinių teismų, kurie nagrinėjo konkurso procedūros teisėtumą pagal nacionalinės teisės aktų nuostatas, sprendimus. Nacionaliniai teismai lig šiol nenustatė jokių konkurso pažeidimų, todėl atmetė CA šiuo klausimu pateiktus įvairius prašymus (23). Be kitų nacionalinių teismų išvadų, kurios patvirtina, kad konkursas buvo vykdomas teisėtai, Graikijos valdžios institucijos pateikia išsamesnę informaciją apie šiuos sprendimus:
a) Bylinėjimasis civilinių bylų teismuose
(42)
Sprendimu Nr. 8118/2002 (24) Atėnų Pirmosios instancijos teismas atmetė CA pateiktą prašymą ir nusprendė, kad:
-
Viešųjų pirkimų ir Skundų nagrinėjimo komitetai priėmė teisingą sprendimą, kad HR pirmojo ir antrojo etapų pasiūlymai atitiko kvietimų dalyvauti konkurse reikalavimus. Kartu su pasiūlymais pateiktas HR pareiškimas neturėjo įtakos jokiomis neįprastomis sąlygomis nesusaistytai jo pasiūlymų esmei;
-
CA pasiūlymą pateikė 15.30 val., t. y. trečiojo etapo pradžioje, kaip Viešųjų pirkimų komitetas nurodė antrojo etapo pabaigoje. CA atstovas pasiūlymą atsiėmė savo noru ir prašymu, nors Viešųjų pirkimų komiteto pirmininkas mėgino atkalbėti jį nuo šio žingsnio. Jeigu Viešųjų pirkimų komiteto pirmininkas būtų išsamiai įspėjęs CA dėl pasiūlymo atsiėmimo, taip būtų sudarytos CA palankios, o HR požiūriu nepalankios diskriminacinės sąlygos;
-
Skundų nagrinėjimo komitetas priėmė teisingą sprendimą, kad trečiajame etape CA pateiktas antrasis pasiūlymas buvo nepriimtinas. Kiekviename etape pirkėjas galėjo pateikti tik po vieną pasiūlymą. Be to, jeigu trečiajame etape CA pateiktas antrasis pasiūlymas būtų pripažintas priimtinu, būtų pažeistas skaidrumo principas. CA atstovas atsiėmė CA pateiktą pirmąjį užantspauduotą voką, išėjo iš patalpos, kurioje vyko konkursas, o sugrįžęs pateikė užantspauduotą voką, pagal kurio išvaizdą nebuvo galima patvirtinti, kad tai tas pats vokas (25).
b) Bylinėjimasis administracinių bylų teismuose
(43)
Graikijos valdžios institucijų teigimu, šiuo metu Valstybės taryboje (Aukščiausiajame administracinių bylų teisme) nagrinėjama byla dėl kito CA pateikto prašymo, kuriame jis tvirtina, kad konkurso procedūra buvo neteisėta (26). Galutinis sprendimas dar nepriimtas, tačiau Graikijos valdžios institucijos atkreipia dėmesį, kad teisėjas pranešėjas pasiūlė atmesti CA prašymą kaip nepriimtiną jurisdikcijos požiūriu ir kaip nepagrįstą turinio atžvilgiu (27).
c) Bylinėjimasis baudžiamųjų bylų teismuose
(44)
2002 m. CA pateikus ieškinį dėl Viešųjų pirkimų komiteto, Skundų nagrinėjimo komiteto ir ETA narių, vertinimo konsultanto (American Appraisal Hellas Ltd) ir patarėjo finansų klausimais (Kantor) elgesio konkurso procedūros metu, Apeliacinių skundų teisėjų teismo taryba, kuriai ši byla buvo persiųsta, paskelbė išteisinančią nutartį (28) ir nustatė, kad:
-
nei pirmasis, nei antrasis Skundų nagrinėjimo komiteto sprendimas nebuvo neteisėtas ir kad nenustatyta jokių tinkamų netinkamą jo narių elgesį patvirtinančių įrodymų. Atmesdami CA skundą pirmajame ir antrajame etapuose ir priimdami HR skundą trečiajame etape, Skundų nagrinėjimo komiteto nariai nepažeidė kvietimų dalyvauti konkurse sąlygų ir abiem pirkėjams sudarė vienodas sąlygas;
-
Viešųjų pirkimų komiteto sprendimai nebuvo neteisėti, o jo nariai abiem pirkėjams sudarė vienodas sąlygas; be to, vadovaudamasis kvietimų dalyvauti konkurse sąlygomis Viešųjų pirkimų komitetas buvo įpareigotas laikytis Skundų nagrinėjimo komiteto išvadų;
-
prašydamas pirmojo laikinai didžiausią kainą pasiūliusio konkurso dalyvio (HR) padidinti savo finansinį pasiūlymą, ETA atstovas nepažeidė susijusių nacionalinės teisės nuostatų; ETA atstovas nebuvo įgaliotas pradėti derybas ir neturėjo galios nutraukti arba atšaukti varžytinių procedūrą.
(45)
Pirmiau minėta išteisinamoji nutartis buvo toliau ginčijama nacionaliniuose teismuose (29), o Atėnų Apeliacinis teismas visai neseniai paskelbė sprendimą, kuriuo išteisino visus asmenis, kuriems buvo pateikti kaltinimai (Sprendimas Nr. 466/2011). Išsamus šio sprendimo tekstas dar neparengtas.
(46)
Taigi, atsižvelgdamos į visas pirmiau minėtas pastabas, Graikijos valdžios institucijos tvirtina, kad vertinama priemonė nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį.
5. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(47)
2010 m. rugpjūčio 4 d. raštu tariamo naudos gavėjo (t. y. Athens Resort Casino Holdings, HR vardu) atstovai įsitraukė į Komisijos procedūrą kaip suinteresuotoji šalis. Tariamas naudos gavėjas pateikė tokias pat pastabas kaip Graikija, apibendrintas šio sprendimo 4-oje dalyje.
(48)
Be to, tariamas naudos gavėjas teigia, kad už kazino kapitalo dalį faktiškai sumokėta 120 mln. EUR - 10 mln. EUR daugiau, nei buvo susitarta anksčiau (30). Todėl ši kaina buvo dar didesnė, nei turto vertė, kurią specialistai nustatė (bet nepaskelbė) prieš pradedant viešųjų pirkimų procedūrą.
(49)
Tariamas naudos gavėjas taip pat teigia, kad ETA ne tik nebuvo įgaliota, bet ir neturėjo teisės kreiptis į laikinai antrą pagal dydį pasiūlymą pateikusį pirkėją, nes tokiu atveju būtų tekę pradėti naujus varžytinių etapus, taip pažeidžiant kvietimų dalyvauti konkurse sąlygas. Tariamas naudos gavėjas taip pat teigia, kad ne viešųjų pirkimų procedūros metu CA pateiktas 162 mln. EUR vertės pasiūlymas bet kuriuo atveju nebūtų vertinamas rimtai ir kad šis pasiūlymas buvo pateiktas tik siekiant paskatinti konkurso procedūros atšaukimą. Tariamas naudos gavėjas patvirtina, kad tikrai būtų ginčijęs bet kokį sprendimą priimti šį pasiūlymą, rizikuodamas, kad gali būti nutraukta visa procedūra. Šiuo tikslu jis taip pat nurodo Valstybės teismo tarybos nuomonę, kuri patvirtina, kad nebuvo galima nei atsižvelgti į CA pasiūlymą, nei jo priimti (31).
(50)
Be to, tariamas naudos gavėjas ginčija Komisijos sprendime pradėti procedūrą pareikštą su konkurencijos iškraipymu ir poveikiu prekybai susijusią prielaidą, kad lošimas yra pasaulinio masto verslas ir šios srities bendrovės ekonominę veiklą vykdo tarptautinėje rinkoje. Tariamas naudos gavėjas teigia, kad Mont Parnès nevykdo aktyvios veiklos tarptautiniu lygmeniu, o veikia tik vietos rinkoje, todėl nekonkuruoja su užsienio kazino.
(51)
2010 m. rugsėjo 29 d. raštu bendrovė Club Hotel Casino Loutraki AE (CA vardu) (32) įsitraukė į Komisijos procedūrą kaip suinteresuotoji šalis. Šiame rašte bendrovė teigia, kad kalbant apie tariamos pagalbos kiekybinę išraišką, taip pat reikėjo atsižvelgti į pasiūlymų skirtumą bei privatizavimą patvirtinančio įstatymo poveikį pirkėjo prievolėms pagal viešojo konkurso procedūros sąlygas.
6. PRIEMONĖS VERTINIMAS
6.1. Valstybės pagalba, kai akcijos perleidžiamos parduodant verslą
(52)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(53)
Pagal nusistovėjusią ES Teisingumo Teismo praktiką (33) ir Komisijos valstybės pagalbos vykdant privatizaciją taisykles ir praktiką (34), kai valstybė narė perka arba parduoda įmonių akcijas, pranašumas neįgyjamas, jeigu valstybė narė elgiasi taip, kaip privatus rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis investuotojas.
(54)
Visų pirma, kai akcijos parduodamos akcijų biržoje, paprastai manoma, kad tai vyksta rinkos sąlygomis ir tai nėra susiję su jokiu pranašumu. Tačiau, kai akcijos perleidžiamos parduodant verslą, teigti, kad šis sandoris nesusijęs su pranašumo įgijimu, galima tik jeigu įvykdomos šios sąlygos: pirma, akcijų paketas parduodamas rengiant konkursą, kuris yra atviras visiems galimiems pirkėjams, skaidrus ir nediskriminacinis; antra, nenustatyta jokių sąlygų, kurios paprastai netaikomas sudarant panašius privačių asmenų sandorius ir dėl kurių galėtų sumažėti pardavimo kaina; trečia, akcijų paketas parduodamas didžiausią kainą pasiūliusiam pirkėjui ir, ketvirta, pirkėjams turi būti suteikta pakankamai laiko ir informacijos, kad jie galėtų atlikti tinkamą turto vertinimą savo pasiūlymui pagrįsti.
(55)
Kitaip tariant, kai privatizacija vykdoma parduodant verslą, vertinant, ar atliekant su valstybiniu turtu susijusį sandorį buvo įgytas pranašumas, reikėtų atsižvelgti į tai, ar rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis subjektas, atsidūręs panašioje padėtyje, elgtųsi taip pat, ar ne, t. y. ar jis būtų pardavęs bendrovę už tokią pat kainą. Ne ekonominių aplinkybių, pvz., su pramonės sektoriaus politikos strategijomis susijusių priežasčių, su užimtumu susijusių aplinkybių ar regiono plėtros tikslų, kurių rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis subjektas nepaisytų, negalima laikyti priežastimis, dėl kurių pardavėjas galėtų sutikti su mažesne kaina; priešingai, jos rodo, kad atlikus sandorį įgytas pranašumas. Šį principą, kurį Komisija ne kartą aiškino, nuosekliai patvirtina Teisingumo Teismo sprendimai (35).
(56)
Todėl, jeigu bent vienas iš pirmiau minėtų reikalavimų neįvykdomas, Komisija laikosi nuomonės, kad viešąjį pardavimo sandorį reikia ištirti dėl galimų jo sąsajų su valstybės pagalba, todėl apie jį reikia pranešti. Laikantis šių reikalavimų galima užtikrinti, kad valstybė už savo turtą gautų didžiausią, t. y. rinkos kainą, ir todėl pirkėjui nebūtų suteiktas pranašumas.
6.2. 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalies pardavimas
(57)
Pradėdama procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį, Komisija abejojo, ar parduodant kazino Mont Parnès taikyta konkurso procedūra buvo atvira, skaidri ir nediskriminacinė. Remiantis tuo metu turėta informacija, Komisijai buvo labai sunku nustatyti, kad kuriam nors iš pirkėjų nebuvo neteisėtai sudarytos išskirtinės sąlygos ir ar už kazino kapitalo dalį nebuvo sumokėta mažesnė nei rinkos kaina. Komisijai rūpestį kėlė tai, kad padarius viešųjų pirkimų procedūros pažeidimų, galėjo būti suteikta valstybės pagalba.
(58)
Pradėjusi oficialų tyrimą Komisija įvertino susijusius faktus. Šis vertinimas grindžiamas su priemone susijusių turimų įrodymų visuma.
(59)
Įvairiuose procedūros etapuose Komisija gavo informacijos apie daugelį teisinių veiksmų, kurių buvo imtasi nacionaliniu lygmeniu siekiant apginti pirminės viešųjų pirkimų procedūros teisėtumą. Komisija atkreipia dėmesį, kad nė vienas nacionaliniu lygmeniu priimtas teismo sprendimas dar nepatvirtino skundo pateikėjo pastabų dėl pažeidimų ir nevienodų sąlygų sudarymo konkurso procedūros dalyviams (taip pat žr. 41-46 punktus). Priešingai, panašu, kad nacionaliniai teismai lig šiol tik patvirtina, kad atsižvelgiant į nacionalines taisykles, konkurso procedūra buvo teisėta ir nediskriminacinė.
(60)
Nors Komisijos vertinimas nepriklauso nuo nacionalinių teismų išvadų, atlikdama savo analizę, ji gali atsižvelgti į tokias išvadas, kaip į vieną iš veiksnių. Tačiau Komisija atkreipia dėmesį, kad šiuo vertinimu ji nesiekia aiškinti nacionalinės teisės aktų nuostatų, nes tai yra valstybės narės kompetencijos sritis.
(61)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija laikosi nuomonės, kad atliekant įvairių nacionalinių teismų išsamų ir nuodugnų tyrimą aprašytas ir patvirtintas konkurso procedūros teisėtumas pagal nacionalinės teisės aktų nuostatas yra svarbus įrodymas, kad konkurso procedūra buvo vykdoma teisingai ir vadovaujantis nediskriminavimo principu. Be kitų veiksnių, į šį akivaizdų konkurso atitikties nacionalinėms taisyklėms patvirtinimą Komisija gali atsižvelgti atlikdama jo vertinimą pagal ES valstybės pagalbos taisykles ir siekdama patvirtinti, kad varžytinių procedūra buvo atvira, nesusaistyta jokiomis neįprastomis sąlygomis ir nediskriminacinė.
(62)
Dėl sprendime pradėti procedūrą iškelto klausimo, kad vienu iš pasiūlymų galėjo būti pažeistos kvietimo dalyvauti konkurse taisyklės, susijusios su mažiausia procentine dalimi, kuria pasiūlymas turi būti didesnis už ankstesnį pasiūlymą - Komisija atkreipia dėmesį, kad šis klausimas išspręstas, kadangi pasiūlymą reikalauta padidinti 1 %, o ne 10 %, kaip Komisijai buvo leista suprasti. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad šiuo požiūriu konkurso procedūros taisyklės nepažeistos.
(63)
Dėl tariamo diskriminacinio požiūrio į konkurso procedūros metu pateiktus įvairius skundus - Komisija taip pat atkreipia dėmesį, kad Graikijos valdžios institucijos pateikė tinkamą paaiškinimą, kodėl, atsižvelgiant į taikytinas taisykles, pagal kurias tame pačiame varžytinių etape draudžiama teikti antrą pasiūlymą, CA pasiūlymas buvo atmestas.
(64)
Dėl tariamo nevienodo požiūrio į įvairius po konkurso procedūros pateiktus pasiūlymus - Komisija laikosi nuomonės, kad nevienodas požiūris tokiu atveju, kaip šis, kai su konkurso laimėtoju derėtasi dėl kainos padidinimo, bet atsisakyta svarstyti skundo pateikėjo 162 mln. EUR vertės pasiūlymą, atsižvelgiant į esamas abejones dėl jo pasiūlymo teisėtumo, taikant konkursų procedūrą gali būti priimtinas. Be to, Komisija negali užtikrinti skundo pateikėjo pateikto nepriimtino 162 mln. EUR vertės pasiūlymo patikimumo, nes jis pateiktas pasibaigus konkurso procedūrai, taip pažeidžiant konkurso procedūrines taisykles.
(65)
Dėl pasiūlymo, kad procedūrą buvo galima nutraukti - Graikijos valdžios institucijos minėjo, kad tokiu atveju būtų tekę iš naujo rengti visą procedūrą, o dėl to galėjo kilti rizika, kad už akcijas bus sumokėta dar mažesnė kaina.
(66)
Graikijos valdžios institucijos taip pat pareiškė, kad viešojo pirkimo sutarties techninė užduotis nebuvo iš dalies pakeista nei Įstatymu Nr. 3139/2003, nei kokiu nors kitu būdu.
(67)
Kalbant apie sumą, gautą už kazino kapitalo dalį - Komisija atkreipia dėmesį, kad nepaisant to, kad galiausiai sumokėta kaina (120 mln. EUR) (36) tebėra mažesnė už nepriimtiną 162 mln. litų vertės pasiūlymą, kurį skundo pateikėjas teigia buvęs pasirengęs pateikti po to, kai buvo pašalintas iš procedūros, ji yra didesnė ir už didžiausią 107 mln. EUR vertės pasiūlymą, kurį pateikė skundo pateikėjas, ir dar didesne procentine dalimi (25,5 %) - už šios kazino kapitalo dalies vertę, kurią ekspertai nustatė prieš pradedant procedūrą (95,4 mln. EUR).
6.3. Išvada
(68)
Pradėjus oficialų tyrimą, Graikijos valdžios institucijos ėmėsi tinkamų priemonių sprendime pradėti procedūrą Komisijos išreikštoms pirminėms abejonėms išsklaidyti. Visų pirma Komisija negavo duomenų, kuriais remiantis būtų galima padaryti išvadą, kad tariamam naudos gavėjui buvo sudarytos išskirtinės sąlygos, kurios jam suteikė pranašumą. Manoma, kad taikant atvirą, jokiomis neįprastomis sąlygomis nesusaistytą ir nediskriminacinę varžytinių procedūrą ir didžiausią kainą pasiūliusiam pirkėjui kazino kapitalo dalį pardavusi Graikija gavo didžiausią rinkos kainą ir neprarado valstybės išteklių. Todėl Komisija sutinka, kad esant panašioms aplinkybėms, rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis subjektas atitinkamą kazino akcijų dalį būtų pardavęs už panašią kainą. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad Graikijos valstybei pardavus 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalį, pirkėjas neįgijo pranašumo ir jam nebuvo suteikta valstybės pagalba.
7. IŠVADA
(69)
Komisija nusprendė, kad Graikijos valstybės valdytos 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalies pardavimas nėra valstybės pagalba,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Graikijos valstybės valdytos 49 % kazino Mont Parnès kapitalo dalies pardavimas nėra valstybės pagalba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Graikijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. gegužės 24 d.