SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/51/EU
ze dne 11. května 2011,
kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice Rady 2003/109/ES na osoby požívající mezinárodní ochrany
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (2), se nevztahuje na osoby požívající mezinárodní ochrany ve smyslu směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (3).
(2)
Možnost získat po určité době právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v členském státě má významný dopad na plnou integraci osob, které v členském státě svého pobytu požívají mezinárodní ochrany.
(3)
Udělení právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta osobám, které požívají mezinárodní ochrany, je rovněž důležitou součástí podpory hospodářské a sociální soudržnosti, která je jedním ze základních cílů Unie stanovených ve Smlouvě o fungování Evropské unie.
(4)
Osoby požívající mezinárodní ochrany by proto měly mít možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v tom členském státě, který jim poskytl mezinárodní ochranu, za stejných podmínek jako ostatní státní příslušníci třetích zemí.
(5)
Vzhledem k tomu, že osoby požívající mezinárodní ochrany mají právo pobývat v jiných členských státech než v tom, který jim poskytl mezinárodní ochranu, je nutné zajistit, že tyto jiné členské státy obdrží informace o ochraně dotyčných osob, aby mohly plnit své povinnosti týkající se zásady nenavracení.
(6)
Osoby, které požívají mezinárodní ochrany a jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, by měly mít za určitých podmínek v široké řadě ekonomických a sociálních oblastí nárok na stejné zacházení jako občané členského státu, v němž pobývají, aby právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta představovalo skutečný nástroj pro integraci dlouhodobě pobývajících rezidentů do společnosti, v níž žijí.
(7)
Rovným zacházením s osobami, které požívají mezinárodní ochrany v členském státě, který jim mezinárodní ochranu poskytl, by neměla být dotčena práva a výhody zaručené směrnicí 2004/83/ES a Úmluvou o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská úmluva“).
(8)
Podmínky směrnice 2003/109/ES, které se týkají práva dlouhodobě pobývajícího rezidenta pobývat v jiném členském státě a získat tam právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, by se měly vztahovat stejným způsobem na všechny státní příslušníky třetích zemí, kteří získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
(9)
Přenos odpovědnosti za ochranu osob, které požívají mezinárodní ochrany, nespadá do oblasti působnosti této směrnice.
(10)
Pokud chce členský stát vyhostit na základě důvodu stanoveného ve směrnici 2003/109/ES osobu, která požívá mezinárodní ochrany a získala v tomto členském státě právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, měla by mít daná osoba nárok na ochranu před navracením zaručenou směrnicí 2004/83/ES a článkem 33 Ženevské úmluvy. Pro tento účel je nutné stanovit, že osoba, která požívá mezinárodní ochrany v jiném členském státě než ve státě, jehož je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, může být vyhoštěna pouze do členského státu, který jí poskytl mezinárodní ochranu a tento členský stát má povinnost ji přijmout zpět, s výjimkou případů, kdy je vyhoštění povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES. Tytéž záruky by se měly vztahovat na osobu požívající mezinárodní ochrany, která pobývá v druhém členském státě, ale dosud v něm nezískala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta.
(11)
Pokud je vyhoštění osoby požívající mezinárodní ochrany mimo území Unie povoleno v souladu se směrnicí 2004/83/ES, měly by být členské státy povinny zajistit, aby byly získány veškeré informace z příslušných zdrojů, včetně - ve vhodných případech - členského státu, který mezinárodní ochranu poskytl, a byly důkladně posouzeny s cílem zajistit, aby rozhodnutí o vyhoštění dotyčné osoby bylo v souladu s článkem 4 a čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie.
(12)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a Listinou základních práv Evropské unie, zejména pak článkem 7 této listiny.
(13)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (4) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(14)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(15)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2003/109/ES se mění takto:
1)
v článku 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
„f)
‚mezinárodní ochranou‘ mezinárodní ochrana ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (5).
2)
článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se písmena c) a d) nahrazují tímto:
„c)
kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě jiné formy ochrany než mezinárodní ochrany nebo kteří požádali o povolení k pobytu na tomto základě a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení;
d)
kteří požádali o mezinárodní ochranu a dosud neobdrželi konečné rozhodnutí;“;
b)
v odstavci 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
„c)
Evropské úmluvy o usazování ze dne 13. prosince 1955, Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1987, Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977, odstavce 11 dodatku k Úmluvě o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967, a Evropské dohody o převodu odpovědnosti za uprchlíky ze dne 16. října 1980.“;
3)
článek 4 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Členské státy neudělí právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta na základě mezinárodní ochrany v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES.“;
b)
v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případě osob, kterým byla poskytnuta mezinárodní ochrana, se při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 vezme v úvahu alespoň polovina doby mezi dnem podání žádosti o mezinárodní ochranu, na základě které byla tato mezinárodní ochrana poskytnuta, a dnem udělení povolení k pobytu podle článku 24 směrnice 2004/83/ES, nebo celá doba, jestliže její délka přesáhla 18 měsíců.“;
4)
v článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„4. Jestliže členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž poskytl mezinárodní ochranu, zapíše do tohoto povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU pod hlavičku „Poznámky“ tuto poznámku: ‚Mezinárodní ochrana poskytnuta [název členského státu] dne [datum].“
5. Jestliže druhý členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž již bylo vydáno povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU jiným členským státem, které obsahuje poznámku uvedenou v odstavci 4, zapíše druhý členský stát tutéž poznámku do povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU.
Předtím, než druhý členský stát zapíše poznámku uvedenou v odstavci 4, vyžádá si od členského státu uvedeného v poznámce informace o tom, zda dlouhodobě pobývající rezident nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informace. Jestliže byla mezinárodní ochrana odňata konečným rozhodnutím, druhý členský stát uvedenou poznámku nezapíše.
6. Byla-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy odpovědnost za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta převedena do druhého členského státu po vydání povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle odstavce 5, druhý členský stát odpovídajícím způsobem změní poznámku uvedenou v odstavci 4, a to do tří měsíců po tomto převodu.“;
5)
v článku 9 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Členské státy mohou odejmout právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES, pokud právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno na základě mezinárodní ochrany.“;
6)
v článku 11 se vkládá nový odstavec, který zní:
„4a. Pokud jde o členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, odstavci 3 a 4 není dotčena směrnice 2004/83/ES.“;
7)
článek 12 se mění takto:
a)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„3a. Jestliže se členský stát rozhodne vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta, jehož povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4, požádá členský stát, který je v dané poznámce uveden, aby potvrdil, zda dotčená osoba v tomto členském státě nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informaci.
3b. Pokud dlouhodobě pobývající rezident v členském státě uvedeném v poznámce nadále požívá mezinárodní ochrany, je vyhoštěn do tohoto členského státu, který tuto osobu a její rodinné příslušníky okamžitě a bez formalit přijme zpět, aniž jsou dotčeny platné právní předpisy Unie či vnitrostátní právní předpisy a aniž je dotčena zásada zachování celistvosti rodiny.
3c. Odchylně od odstavce 3b si členský stát, který přijal rozhodnutí o vyhoštění, ponechá v souladu se svými mezinárodními závazky právo vyhostit dlouhodobě pobývajícího rezidenta do jiné země, než je členský stát, který poskytl mezinárodní ochranu, pokud tato osoba splňuje podmínky uvedené v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6. Tímto článkem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;
8)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 19a
Změny povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU
1. Obsahuje-li povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 a došlo-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy k převodu odpovědnosti za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta do druhého členského státu předtím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle čl. 8 odst. 5, tento druhý členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydal, aby uvedenou poznámku odpovídajícím způsobem změnil.
2. Pokud byla dlouhodobě pobývajícímu rezidentu poskytnuta mezinárodní ochrana ve druhém členském státě před tím, než tento členský stát vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU podle čl. 8 odst. 5, tento členský stát požádá členský stát, který povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydal, aby uvedené povolení změnil a zapsal do něj poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4.
3. Na základě žádosti uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát, který vydal povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU, vydá pozměněné povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU do tří měsíců od obdržení žádosti od druhého členského státu.“;
9)
v článku 22 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Pokud mezitím nebyla odňata mezinárodní ochrana nebo pokud daná osoba nespadá do jedné z kategorií uvedených v čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/83/ES, odstavec 3 tohoto článku se nepoužije na státní příslušníky třetích zemí, jejichž povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU vydané prvním členským státem obsahuje poznámku uvedenou v čl. 8 odst. 4 této směrnice.
Tímto odstavcem není dotčen čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/83/ES.“;
10)
v článku 25 se první odstavec nahrazuje tímto:
„Členské státy určí kontaktní místa odpovědná za přijímání a předávání informací a dokumentů uvedených v článcích 8, 12, 19, 19a, 22 a 23.“
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. května 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. května 2011.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2011/51/ES
2011 m. gegužės 11 d.
kuria iš dalies keičiama Tarybos direktyva 2003/109/EB siekiant išplėsti jos taikymo sritį asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 79 straipsnio 2 dalies a ir b punktus,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (1),
kadangi:
(1)
2003 m. lapkričio 25 d. Tarybos direktyva 2003/109/EB dėl trečiųjų valstybių piliečių, kurie yra ilgalaikiai gyventojai, statuso (2) nėra taikoma asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvoje 2004/83/EB dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo pabėgėliams ar asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių standartų (3).
(2)
Ilgalaikio gyventojo statuso gavimo perspektyva valstybėje narėje po tam tikro laiko yra svarbi visiškai integruojant asmenis, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga jų gyvenamosios vietos valstybėje narėje.
(3)
Ilgalaikio gyventojo statusas asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, yra taip pat svarbus skatinant ekonominę ir socialinę sanglaudą, kuri yra pagrindinis Sutartyje dėl Europos Sąjungos veikimo nustatytas Sąjungos tikslas.
(4)
Todėl asmenys, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, turėtų turėti galimybę gauti ilgalaikio gyventojo statusą valstybėje narėje, kuri jiems suteikė tarptautinę apsaugą, tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir kiti trečiųjų šalių piliečiai.
(5)
Atsižvelgiant į asmenų, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, teisę gyventi kitoje valstybėje narėje nei toje, kuri jiems suteikė tarptautinę apsaugą, būtina užtikrinti, kad tos kitos valstybės narės būtų informuotos apie atitinkamų asmenų apsaugos aplinkybes, kad jos galėtų vykdyti savo pareigas dėl negrąžinimo principo.
(6)
Asmenys, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, esantys ilgalaikiais gyventojais, laikantis tam tikrų sąlygų, turėtų turėti lygias teises su gyvenamosios valstybės narės piliečiais įvairiais ekonominiais ir socialiniais klausimais, kad ilgalaikio gyventojo statusas būtų tinkama priemonė ilgalaikiams gyventojams integruotis į visuomenę, kurioje jie gyvena.
(7)
Asmenims, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, turėtų būti užtikrintos lygios teisės valstybėje narėje, kuri jiems suteikė tarptautinę apsaugą, nedarant poveikio teisėms ir išmokoms, numatytoms Direktyvoje 2004/83/EB, taip pat 1951 m. liepos 28 d. Konvencijoje dėl pabėgėlių statuso, su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorke pasirašytu protokolu (toliau - Ženevos konvencija).
(8)
Direktyvoje 2003/109/EB nustatytos sąlygos dėl ilgalaikių gyventojų teisės gyventi kitoje valstybėje narėje ir gauti ilgalaikio gyventojo statusą turėtų būti taikomos vienodai visiems trečiųjų šalių piliečiams, kuriems buvo suteiktas ilgalaikio gyventojo statusas.
(9)
Atsakomybės už asmenų, kuriems suteikiama tarptautinė apsauga, apsaugą perkėlimas nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį.
(10)
Jei valstybė narė, laikydamasi Direktyvos 2003/109/EB, ketina išsiųsti šioje valstybėje narėje ilgalaikio gyventojo statusą įgijusį asmenį, kuriam buvo suteikta tarptautinė apsauga, tas asmuo turėtų būti apsaugotas nuo grąžinimo vadovaujantis Direktyva 2004/83/EB ir Ženevos konvencijos 33 straipsniu. Tuo tikslu, jei atitinkamam asmeniui tarptautinė apsauga suteikiama vienoje valstybėje narėje, bet jis šiuo metu gyvena įgijęs ilgalaikio gyventojo statusą kitoje valstybėje narėje, būtina numatyti, kad tas asmuo gali būti išsiųstas tik į tą valstybę narę, kuri suteikė tarptautinę apsaugą, ir kad ta valstybė narė privalo priimti tą asmenį atgal, nebent grąžinimas yra leidžiamas pagal Direktyvą 2004/83/EB. Tokios pačios garantijos turėtų būti taikomos asmeniui, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga ir kuris gyvena antrojoje valstybėje narėje, bet dar nėra įgijęs ilgalaikio gyventojo statuso.
(11)
Jei asmens, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga, išsiuntimas už Sąjungos teritorijos ribų yra leidžiamas pagal Direktyvą 2004/83/EB, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad iš atitinkamų šaltinių, įskaitant tam tikrais atvejais valstybę narę, kuri suteikė tarptautinę apsaugą, būtų gauta ir atidžiai įvertinta visa informacija, siekiant užtikrinti, kad sprendimas išsiųsti tą asmenį, kuriam suteikiama tarptautinė apsauga, atitiktų Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 4 straipsnį ir 19 straipsnio 2 dalį.
(12)
Šioje direktyvoje gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi principų, pripažintų Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnyje ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, ypač jos 7 straipsnyje.
(13)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (4) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.
(14)
Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 21) dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos dėl laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės, 1 ir 2 straipsnius ir nedarant poveikio to protokolo 4 straipsniui, šios valstybės narės nedalyvauja priimant šią direktyvą ir ji nėra joms privaloma ar taikoma.
(15)
Pagal prie Europos Sąjungos sutarties ir Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo pridėto Protokolo (Nr. 22) dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius, Danija nedalyvauja priimant šią direktyvą, ir ji nėra jai privaloma ar taikoma,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Direktyva 2003/109/EB iš dalies keičiama taip:
1.
2 straipsnio f punktas pakeičiamas taip:
„f) „tarptautinė apsauga“- tarptautinė apsauga, kaip apibrėžta 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 2004/83/EB dėl trečiųjų šalių piliečių ar asmenų be pilietybės priskyrimo pabėgėliams ar asmenims, kuriems reikalinga tarptautinė apsauga, jų statuso ir suteikiamos apsaugos pobūdžio būtiniausių standartų (5) 2 straipsnio a dalyje;
2.
3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
2 dalies c ir d punktai pakeičiami taip:
„c)
turi leidimą gyventi valstybėje narėje pritaikius kitokio pobūdžio apsaugą, nei tarptautinė apsauga, arba kreipėsi su prašymu dėl leidimo gyventi remdamiesi tuo pagrindu ir laukia, kol bus priimtas sprendimas dėl jų statuso;
d)
kreipėsi su prašymu dėl tarptautinės apsaugos, ir dėl jų prašymo dar nepriimtas galutinis sprendimas;“;
b)
3 dalies c punktas pakeičiamas taip:
„c)
1995 m. gruodžio 13 d. Europos konvencijoje dėl įsisteigimo, 1961 m. spalio 18 d. Europos socialinėje chartijoje, iš dalies pakeistoje 1987 m. gegužės 3 d. Europos socialinėje chartijoje ir 1977 m. lapkričio 24 d. Europos konvencijoje dėl migruojančių darbuotojų teisinio statuso, 1951 m. liepos 28 d. Konvencijos dėl pabėgėlių, su pakeitimais, padarytais 1967 m. sausio 31 d. Niujorke pasirašytu protokolu, priedo 11 punkte, ir 1980 m. spalio 16 d. Europos susitarime dėl atsakomybės už pabėgėlius perkėlimo.“
3.
4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
įterpiama ši dalis:
„1a. Valstybės narės nesuteikia ilgalaikio gyventojo statuso tarptautinės apsaugos pagrindu, jei tarptautinė apsauga panaikinama, nutraukiama arba atsisakoma ją pratęsti, kaip nustatyta Direktyvos 2004/83/EB 14 straipsnio 3 dalyje ir 19 straipsnio 3 dalyje.“;
b)
2 dalis papildoma šia pastraipa:
„Apskaičiuojant asmenų, kuriems suteikta tarptautinė apsauga, 1 dalyje nurodytą laikotarpį įtraukiama bent pusė laikotarpio nuo tos dienos, kurią pateiktas tarptautinės apsaugos prašymas ir kurio pagrindu buvo suteikta ta tarptautinė apsauga, iki dienos, kurią buvo suteiktas Direktyvos 2004/83/EB 24 straipsnyje nurodytas leidimas gyventi, arba visas tas laikotarpis, jei jis ilgesnis kaip 18 mėnesių.“
4.
8 straipsnis papildomas šiomis dalimis:
„4. Jei valstybė narė išduoda ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES trečiosios šalies gyventojui, kuriam ji suteikė tarptautinę apsaugą, ji to ilgalaikio gyventojo leidimo gyventi ES eilutėje „Pastabos“ įrašo tokią pastabą: „(data) tarptautinę apsaugą suteikė (valstybės narės pavadinimas).“
5. Jei ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES, išduotame antrosios valstybės narės trečiosios šalies piliečiui, kuris jau turi kitoje valstybėje narėje išduotą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES, kuriame yra 4 dalyje nurodyta pastaba, antroji valstybė narė įrašo tą pačią pastabą ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES.
Prieš įrašydama 4 dalyje nurodytą pastabą, antroji valstybė narė prašo toje pastaboje nurodytos valstybės narės pateikti informaciją, ar ilgalaikis gyventojas vis dar naudojasi tarptautine apsauga. Pastaboje nurodyta valstybė narė atsako į prašymą suteikti informaciją per vieną mėnesį nuo šio prašymo iš antrosios valstybės narės gavimo dienos. Jei, priėmus galutinį sprendimą, tarptautinė apsauga buvo panaikinta, antroji valstybė narė neįrašo tos pastabos.
6. Tais atvejais, kai laikantis atitinkamų tarptautinių dokumentų ar nacionalinės teisės aktų atsakomybė už ilgalaikio gyventojo tarptautinę apsaugą buvo perkelta antrajai valstybei narei po to, kai buvo išduotas 5 dalyje nurodytas ilgalaikio gyventojo leidimas gyventi ES, antroji valstybė narė per tris mėnesius nuo tokio perkėlimo atitinkamai iš dalies pakeičia 4 dalyje nurodytą pastabą.“
5.
9 straipsnyje įterpiama ši dalis:
„3a. Panaikinus, nutraukus arba atsisakius pratęsti tarptautinę apsaugą, laikantis Direktyvos 2004/83/EB 14 straipsnio 3 dalies ir 19 straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali panaikinti ilgalaikio gyventojo statusą, jeigu ilgalaikio gyventojo statusas buvo suteiktas tarptautinės apsaugos pagrindu.“
6.
11 straipsnyje įterpiama ši dalis:
„4a. Valstybės narės, kuri suteikė tarptautinę apsaugą, atžvilgiu 3 ir 4 dalys nepažeidžia Direktyvos 2004/83/EB.“
7.
12 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
įterpiamos šios dalys:
„3a. Jei valstybė narė priima sprendimą išsiųsti ilgalaikį gyventoją, kurio ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES yra 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba, ji prašo toje pastaboje nurodytos valstybės narės patvirtinti, ar atitinkamas asmuo toje valstybėje narėje vis dar naudojasi tarptautine apsauga. Pastaboje nurodyta valstybė narė į prašymą suteikti informaciją atsako ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo šio prašymo gavimo dienos.
3b. Jei ilgalaikis gyventojas vis dar naudojasi tarptautine apsauga pastaboje nurodytoje valstybėje narėje, tas asmuo išsiunčiamas į tą valstybę narę, kuri, nedarydama poveikio taikomoms Sąjungos ir nacionalinės teisės aktams ir šeimos vientisumo principui, nedelsdama ir netaikydama jokių formalumų, priima atgal tą asmenį, kuriam suteikta tarptautinė apsauga, ir jo šeimos narius.
3c. Nukrypstant nuo 3b dalies, sprendimą dėl išsiuntimo priėmusi valstybė narė, laikydamasi tarptautinių įsipareigojimų, išsaugo teisę išsiųsti ilgalaikį gyventoją ne į tarptautinę apsaugą suteikusią valstybę narę, bet į kitą valstybę, jei tas asmuo įvykdo Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 2 dalyje apibrėžtas sąlygas.“;
b)
pridedama ši 6 dalis:
„6. Šis straipsnis nepažeidžia Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 1 dalies.“
8.
Įterpiamas šis straipsnis:
„19a straipsnis
Ilgalaikio gyventojo leidimo gyventi ES daliniai pakeitimai
1. Kai ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES yra 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba ir kai laikantis atitinkamų tarptautinių dokumentų ar nacionalinės teisės aktų atsakomybė už ilgalaikio gyventojo tarptautinę apsaugą perkeliama antrajai valstybei narei prieš išduodant 8 straipsnio 5 dalyje nurodytą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES, antroji valstybė narė paprašo ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES išdavusios valstybės narės atitinkamai iš dalies pakeisti tą pastabą.
2. Kai ilgalaikiam gyventojui suteikiama tarptautinė apsauga antrojoje valstybėje narėje prieš tai valstybei narei išduodant 8 straipsnio 5 dalyje nurodytą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES, ta valstybė narė paprašo valstybės narės, kuri išdavė ilgalaikį gyventojo leidimą gyventi ES, jį iš dalies pakeisti, kad būtų įrašyta 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba.
3. Gavusi 1 ir 2 dalyse nurodytą prašymą, ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES išdavusi valstybė narė išduoda iš dalies pakeistą ilgalaikio gyventojo leidimą gyventi ES ne vėliau kaip po trijų mėnesių nuo tos antrosios valstybės narės prašymo gavimo.“
9.
22 straipsnyje įterpiama ši dalis:
„3a. Jei per tą laiką tarptautinė apsauga nebuvo panaikinta arba asmuo nepriskiriamas vienai iš Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 2 dalyje nurodytų kategorijų, šio straipsnio 3 dalis nėra taikoma trečiosios šalies piliečiams, kurių ilgalaikio gyventojo leidime gyventi ES, išduotame pirmojoje valstybėje narėje, yra šios direktyvos 8 straipsnio 4 dalyje nurodyta pastaba.
Ši dalis nepažeidžia Direktyvos 2004/83/EB 21 straipsnio 1 dalies.“
10.
25 straipsnio pirma pastraipa pakeičiama taip:
„Valstybės narės paskiria punktus ryšiams palaikyti, kurie bus atsakingi už 8, 12, 19, 19a, 22 ir 23 straipsniuose nurodytos informacijos ir dokumentacijos priėmimą ir perdavimą.“
2 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad šios direktyvos būtų laikomasi ne vėliau kaip nuo 2013 m. gegužės 20 d. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, patvirtindamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
3 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
4 straipsnis
Ši direktyva pagal Sutartis skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2011 m. gegužės 11 d.