ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2011
o státní podpoře C 85/01 v podobě opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP
(oznámeno pod číslem K(2011) 9429)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/365/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec (1) této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Prostřednictvím tří stížností z let 1993, 1996 a 1997 podaných soukromou televizní společností Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (dále jen „SIC“) byla Komise informována o řadě opatření ad hoc a ročních vyrovnávacích opatření, která Portugalsko provádělo ve prospěch portugalské veřejnoprávní televizní společnosti, Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (dále jen „RTP“).
(2)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2001 informovala Komise portugalské orgány, že se s ohledem na řadu opatření ad hoc ve prospěch společnosti RTP rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (3). V článku 1 rozhodnutí Komise 2005/406/ES ze dne 15. října 2003 o opatřeních ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP, bylo následně konstatováno, že některá tato opatření, konkrétně státní podpora ve výši 68,006 miliardy PTE, kterou Portugalsko poskytlo společnosti RTP formou dohody uzavřené se Správou sociálního zabezpečení v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998, jsou slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (4). V článku 2 uvedeného rozhodnutí se mimoto uvádělo, že některá opatření nezahrnují státní podporu, konkrétně osvobození od registračních poplatků, platba za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokol o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plán na restrukturalizaci na období 1996-2000.
(4)
Dne 26. června 2008 Soud prvního stupně ve věci T-442/03 (5) část rozhodnutí 2005/406/ES zrušil, a to ze dvou důvodů. Soud zrušil článek 2 uvedeného rozhodnutí, jelikož zjistil, že „osvobození od registračních poplatků“ nepředstavuje státní podporu. Soud konstatoval, že úkolem Komise bylo zjistit ve vztahu k jednorázové výhodě spočívající v osvobození od platby registračních poplatků a odměn týkajících se přeměny na akciovou společnost (dále jen „dočasné osvobození“), zda spadá do logiky portugalského právního systému, že se přeměna veřejných podniků na akciové společnosti provádí zákonem, nebo zda použití zákona představovalo odchylku, jejímž cílem ve skutečnosti bylo poskytnout veřejným podnikům výhodu ve vztahu k jiným podnikům.
(5)
Pokud jde o trvalou výhodu vyplývající z neomezeného osvobození od registračních poplatků a odměn za všechny akty zápisu, registrace nebo záznamu, které bylo přiznáno společnosti RTP (dále jen „trvalé osvobození“), Soud konstatoval, že ačkoliv osvobození nebylo ve skutečnosti pravděpodobně trvalé (viz body 73 a 79 rozsudku), nemění to nic na zjištění, že Komise neprokázala obecnou povahu tohoto osvobození. Soud dále uvedl, že i když Portugalsko mohlo společnost RTP přeměnit na akciovou společnost, jelikož to považovalo za nezbytné pro plnění úkolu veřejné služby, nebylo to doloženo dostatečnými důkazy.
(6)
Soud zamítl žaloby týkající se zjištění v rozhodnutí 2005/406/ES, že se emise dluhopisů z roku 1994 a úlevy z plateb licenčního poplatku nepovažují za státní podporu.
(7)
Co se týká slučitelnosti opatření státní podpory (článek 1 rozhodnutí 2005/406/ES), Soud shledal, že se Komise nemohla opírat o zprávy o veřejné službě a údaje obsažené v těchto zprávách, aniž by měla pro tyto zprávy k dispozici zprávu o externím auditu, jak vyžadují vnitrostátní právní předpisy. Komise proto nemohla dospět k závěru, že opatření státní podpory jsou slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU a „vnitřní trh“) (6). Soud článek 1 rozhodnutí 2005/406/ES zrušil.
(8)
Po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03 upozornila Komise zúčastněné strany na obnovení vyšetřovacího řízení v dané věci a vyzvala třetí strany k podání připomínek (7).
(9)
Dne 10. března 2009 obdržela Komise připomínky stěžovatele, které byly dne 8. dubna 2009 předány Portugalsku. Další připomínky stěžovatele byly obdrženy dne 17. června 2009 a Portugalsku byly předány dne 28. července 2009. Portugalsko na oba soubory připomínek odpovědělo dopisy ze dne 7. a 8. září 2009. Portugalsko zaslalo Komisi další informace dne 23. února 2010, 4. března 2010 a 15. dubna 2010. Dne 10. května 2010 zaslala Komise Portugalsku žádost o informace, v níž zejména požadovala, aby byly provedeny nezávislé externí audity zpráv o veřejné službě pro období 1992-1997.
(10)
Portugalsko na žádost Komise o informace odpovědělo dopisem ze dne 8. června 2010 a požadované zprávy o externích auditech zpráv o veřejné službě poskytlo dopisem ze dne 12. srpna 2010. Další informace Portugalsko poskytlo v dopise ze dne 29. září 2010. Dne 29. března 2011 se uskutečnila schůzka s Portugalskem a další informace poskytlo Portugalsko Komisi dne 17. června 2011, 25. srpna 2011 a 26. října 2011.
Dopisem zaevidovaným dne 15. prosince 2011 Portugalsko výjimečně souhlasilo s přijetím tohoto rozhodnutí v angličtině jako v závazném znění.
(11)
Toto rozhodnutí se zabývá pouze opatřeními ad hoc, jichž se týkalo rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Některá opatření, o nichž bylo v rozhodnutí 2005/406/ES prohlášeno, že nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nebyla Soudem v rozsudku ve věci T-442/03 zrušena, a článek 2 rozhodnutí 2005/406/ES proto nabyl právní moci. Tato opatření se týkají platby za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokolu o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plánu na restrukturalizaci na období 1996-2000. Jak však Soud požadoval v rozsudku ve věci T-442/03, Komise znovu posoudí dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění.
Toto rozhodnutí se zaměřuje na finanční vztahy mezi společností RTP a Portugalskem v období 1992-1998, pokud jde o dohodu se Správou sociálního zabezpečení z roku 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčku z roku 1998. Toto rozhodnutí se nezabývá otázkami právní klasifikace a slučitelnosti ročních vyrovnávacích plateb poskytovaných společnosti RTP se Smlouvou, jimiž se zaobíralo rozhodnutí Komise ze dne 22. března 2006 ve věci č. E 14/05 (8). Dne 4. července 2006 mimoto Komise přijala rozhodnutí ve věci NN 31/06 týkající se dohody o financování restrukturalizace společnosti RTP (9).
(12)
K získání úplné „představy“ o finančních vztazích mezi Portugalskem a společností RTP v období, jehož se týká šetření Komise v daném případě, musí Komise uvážit nejen opatření ad hoc, nýbrž rovněž finanční podporu, která byla společnosti RTP poskytnuta formou ročních vyrovnávacích plateb. Rozhodnutí se proto zabývá i ročními vyrovnávacími platbami, a to v míře, která je nezbytná pro objasnění odůvodnění Komise ohledně opatření ad hoc.
II. PODROBNÝ POPIS DOTYČNÝCH ZÁLEŽITOSTÍ
A. OPATŘENÍ VE PROSPĚCH SPOLEČNOSTI RTP
A.1 POPIS PŘÍJEMCE PODPORY, SPOLEČNOSTI RTP
(13)
Společnost RTP (v té době Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) vznikla jako veřejný podnik na základě listiny ze dne 15. prosince 1955 po rozhodnutí Portugalska založit veřejnoprávní televizní společnost, které bude udělena koncese na provozování veřejnoprávního televizního vysílání (10). Smlouva o udělení koncese na poskytování veřejné služby byla podepsána dne 16. ledna 1956.
(14)
Nařízením vlády č. 674-D/75 ze dne 2. prosince 1975 byla společnost RTP zestátněna. Uvedeným nařízením vlády byla společnost RTP přeměněna na veřejný podnik s názvem „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, na nějž byla na základě nařízení vlády převedena veškerá zákonná práva a povinnosti jeho předchůdce.
(15)
Až do 80. let minulého století měla společnost RTP na vnitrostátním televizním trhu monopolní postavení. Provozovala dva televizní kanály, RTP 1 a RTP 2. V 90. letech začala čelit konkurenci ze strany soukromých televizních společností poté, co Portugalsko v únoru 1992 udělilo společnostem SIC a TVI licenci na provozování třetího resp. čtvrtého kanálu (11).
(16)
Zákonem č. 21/92 ze dne 14. srpna 1992 byla společnost RTP, E:P. přeměněna na akciovou společnost s názvem „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“ a byly schváleny její nové stanovy.
(17)
Společnost RTP vyvíjí činnosti v rámci veřejnoprávního vysílání i obchodní činnosti. Společnost může ze zákona vykonávat jakoukoli činnost, ať už obchodní nebo provozní, která souvisí s činností televizní společnosti (12).
(18)
Obchodní činnosti vyvíjí společnost RTP prostřednictvím finanční účasti v jiných společnostech, které jsou právně odděleny od společnosti RTP a které mají vlastní strukturu a vlastní účetní systém.
A.2 OPATŘENÍ (13)
(19)
Roční vyrovnávací platby pro společnost RTP představují hlavní mechanismus pro poskytování náhrady společnosti RTP za její závazky veřejné služby. V období 1992-1998 obdržela společnost RTP roční vyrovnávací platby v celkové výši 66,495 miliardy PTE (přibližně 332 milionů EUR) (14) k pokrytí nákladů vyplývajících z plnění závazků veřejné služby. Právním základem pro roční vyrovnávací platby je článek 5 zákona č. 21/92 (15).
(20)
Tabulka 1 znázorňuje rozdělení ročních vyrovnávacích plateb poskytnutých společnosti RTP v období 1992-1998, jehož se týká toto rozhodnutí.
Tabulka 1
Výše ročních vyrovnávacích plateb v období 1992-1998
(v milionech PTE a EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
26,9 EUR (16)
35,4 EUR
35,6 EUR
35,9 EUR
72,3 EUR
51,6 EUR
69,8 EUR
Zdroj: usnesení rady ministrů
(21)
V době přeměny společnosti RTP na akciovou společnost lze portugalský zákon o registraci společností popsat následovně. V čl. 7 odst. 1 portugalského zákona o obchodních společnostech (Código das Sociedades Comerciais), ve znění platném v době přeměny společnosti RTP, je stanoveno, že stanovy (contrato de sociedade) obchodní společnosti musí být formálně schváleny ve formě notářské listiny.
V čl. 18 odst. 5 zákona o obchodních společnostech je stanoveno, že akt, kterým se zřizuje akciová společnost, musí být po zřízení společnosti v příslušné právní formě zapsán do obchodního rejstříku. Registrace byla povinná podle čl. 15 odst. 1 a čl. 3 písm. a) zákona o obchodním rejstříku (Código do Registo Comercial) a článku 166 zákona o obchodních společnostech.
Podle čl. 70 odst. 1 písm. a) zákona o obchodním rejstříku ve znění platném v té době musel být akt, kterým se zřizuje akciová společnost, zveřejněn v úředním věstníku (Diário da República) (viz čl. 70 odst. 2 (17)). Zveřejnění muselo být provedeno na základě úřední povinnosti registračním úřadem na náklady zúčastněné strany (viz čl. 71 odst. 1 zákona o obchodním rejstříku).
(22)
Při své přeměně na akciovou společnost v roce 1992 byla společnost RTP osvobozena od placení notářských a registračních poplatků spojených s registrací přeměny právní formy společnosti RTP z veřejného podniku na akciovou společnost. Hodnota tohoto osvobození činila 33 milionů PTE (přibližně 164 000 EUR). Podle portugalského práva musí všechny právnické společnosti běžně zaplatit poplatky vybírané při založení společnosti a změně jejích stanov či jakýchkoli jiných důležitých změnách společnosti.
(23)
Právním základem pro osvobození od registračních poplatků je čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, který stanoví:
„tímto se schvalují stanovy společnosti RTP, SA, (…); tyto stanovy nemusí být předmětem notářského zápisu, musí však být zaregistrovány z úřední moci, bez jakýchkoliv poplatků a výloh, na základě úředního věstníku (Diário da República), ve kterém jsou zveřejněny“.
(24)
Ustanovení čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 vychází z uplatňování zákona č. 84/88 ze dne 20. července 1988 o přeměně veřejných podniků na akciové společnosti. Článek 1 zákona č. 84/88 stanoví, že veřejné podniky, a to i státní, mohou být na základě nařízení vlády přeměněny na akciové společnosti. Ustanovení tohoto článku zní takto:
„Veřejné podniky … mohou být nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti vlastněné zcela veřejnými subjekty nebo s většinovou kapitálovou účastí veřejných subjektů v souladu s Ústavou a tímto zákonem.“
(25)
V čl. 3 odst. 2 zákona č. 84/88 o přeměně veřejných podniků na akciové společnosti je rovněž stanoveno, že takovéto nařízení vlády musí schválit stanovy akciové společnosti. Podle čl. 3 odst. 3 zákona č. 84/88 představuje toto nařízení vlády dostatečný dokument pro všechny potřebné registrační úkony (18).
(26)
Podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 byla společnost RTP osvobozena od placení jakýchkoliv dalších registračních poplatků přímo spojených se změnou právní formy společnosti. Ustanovení čl. 11 odst. 2 zní takto:
„Všechny akty zápisu, registrace a záznamu u jakýchkoliv rejstříkových služeb, správních nebo veřejných subjektů, zejména národního rejstříku právnických osob, rejstříku hypoték a evidence vozidel se uskuteční na základě prostého návrhu podepsaného dvěma členy správní rady společnosti a jsou osvobozeny od všech daní a poplatků.“
(27)
Podle Portugalska vychází ustanovení čl. 11 odst. 2 z uplatňování nařízení vlády č. 404/90 (19) a potvrzuje, že se na společnost RTP vztahuje ustanovení o obecné použitelnosti. Na základě článku 1 tohoto zákona může být podnikům, které do 31. prosince 1993 přistoupily k aktům spolupráce nebo spojení, přiznáno osvobození od daně z převodu majetku potřebného v souvislosti s přikročením ke spolupráci či spojení. Článek 1 uvedeného zákona rovněž umožňuje osvobození od poplatků a ostatních právních výloh, které mohou být splatné při provádění těchto aktů.
(28)
Portugalsko uvedlo, že po své přeměně na akciovou společnost společnost RTP v minulosti několikrát zaplatila notářské a registrační poplatky spojené s některými navýšeními kapitálu a jinými operacemi (20).
(29)
V období 1983-1989 se „nahromadil“ dluh společnosti RTP vůči Správě sociálního zabezpečení ve výši 2,189 miliardy PTE v důsledku neplacení příspěvků na sociální zabezpečení. Dluh vznikl kvůli sporu mezi společností RTP a Správou sociálního zabezpečení ohledně výkladu pravidel pro odvody příspěvků na sociální zabezpečení v souvislosti s přesčasovými hodinami a odměnami umělců.
(30)
Výklad Správy sociálního zabezpečení vycházel z čl. 2 písm. e) prováděcího nařízení č. 12/83 ze dne 12. února 1983. Aby se obě zúčastněné strany vyhnuly soudnímu řízení, podepsaly dohodu, podle níž se Správa sociálního zabezpečení vzdala úroků z prodlení a akceptovala splácení dluhu podle splátkového kalendáře. Po urovnání právního sporu nebylo prováděcí nařízení zrušeno.
(31)
Dne 6. května 1993 bylo společným nařízením ministerstva financí a ministerstva sociálních věcí povoleno splácení dluhu podle splátkového kalendáře ve 120 měsíčních splátkách a byly prominuty pokuty a úroky ve výši 1,206 miliardy PTE (6 milionů EUR).
(32)
Podmínky povolující výjimečná opatření k vyrovnání dluhů společnosti RTP vůči Správě sociálního zabezpečení jsou stanoveny v nařízení vlády č. 411/91. V čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení je uvedeno, že povolení musí být nezbytné pro zajištění životaschopnosti zadlužené společnosti a o opatření lze požádat mimo jiné z toho důvodu, že (jak je stanoveno v čl. 2 písm. d) nařízení vlády) zadlužená společnost „byla předmětem obsazení, samosprávy nebo zásahu státu“.
(33)
V období 1994-1997 Portugalsko každoročně navyšovalo kapitál společnosti RTP. Následující tabulka ukazuje přehled jednotlivých navýšení kapitálu, jež dosáhla celkové výše 46,800 miliardy PTE (233 milionů EUR).
Tabulka 2
Navyšování vlastního kapitálu společnosti RTP v období 1994-1997
(v milionech PTE)
Rok
1994
1995
1996
1997
Navýšení vlastního kapitálu
10 000
12 800
10 000
14 000
Vlastní kapitál ke dni 31. prosince
22 708
35 508
45 508
59 508
Zdroj: Rozvahy společnosti RTP
(34)
Smlouvy o veřejné službě, které Portugalsko uzavřelo se společností RTP, počítají s účastí státu na investicích společnosti RTP, přednostně ve formě navyšování kapitálu (21).
(35)
V prosinci 1998 byla mezi Fondem regulace veřejného dluhu (Fundo de Regularização da Dívida Pública) a společností RTP uzavřena smlouva o podřízené půjčce, která stanovila podmínky poskytnutí půjčky ve výši 20 miliard PTE (99,8 milionu EUR) určené k navýšení kapitálu společnosti RTP.
(36)
Fond regulace veřejného dluhu spravuje Ústav pro správu státního úvěru (Instituto de Gestão de Crédito Público), který odpovídá za řízení dluhu portugalského státu a za provádění centrálního programu půjček v souladu se zákonem o státním dluhu (22) a pokyny stanovenými portugalskou vládou. Ústav pro správu státního úvěru podléhá portugalskému ministerstvu financí (23).
(37)
Ode dne, kdy byla příslušná částka dána k dispozici společnosti RTP, se z půjčky platily roční úroky, a to na základě 12měsíční sazby Lisbor, vypočítané k prvnímu dni každého období a navýšené o 20 základních bodů (24).
(38)
Podle smlouvy měla být půjčka splacená do 31. prosince 2003, přičemž se tato lhůta mohla na základě vzájemné dohody prodloužit o jeden až dva roky. Společnost RTP neplatila z půjčky úroky, jelikož smlouva stanoví, že splatné úroky spojené s prvními čtyřmi ročními splátkami se mají kapitalizovat (25).
(39)
Smlouva uzavřená mezi Fondem regulace veřejného dluhu a společností RTP v prosinci 1998 byla vypracována v souladu s pokyny obsaženými ve společném usnesení státních tajemníků pro sdělovací prostředky, státní pokladnu a finance ze dne 17. prosince 1998.
B. FINANČNÍ SITUACE SPOLEČNOSTI RTP
(40)
Jak ukazuje následující tabulka, společnost RTP vykázala v období, kterého se týkalo šetření Komise, ztráty. V roce 1996 se finanční situace společnosti RTP zhoršila natolik, že čistý vlastní kapitál dosáhl záporné hodnoty.
Tabulka 3
Hospodářské a finanční údaje společnosti RTP pro období 1993-1998
(v milionech PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Čisté zisky (ztráty)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Čistý vlastní kapitál
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Aktiva
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Finanční dluhy (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Zdroj: finanční výkazy společnosti RTP
C. ZÁVAZKY VEŘEJNÉ SLUŽBY ULOŽENÉ SPOLEČNOSTI RTP BĚHEM OBDOBÍ 1992-1998
(41)
Společnost RTP musí provozovat veřejnoprávní televizní vysílání. Definici, přidělení a financování této služby upravují různé právní předpisy.
(42)
Zákon č. 58/90, který upravuje činnost v oblasti televizního vysílání, stanovil podmínky platné pro soukromé televizní společnosti a rovněž povinnost státu zajistit veřejnoprávní televizní vysílání (27). Pokud jde o stanovy společnosti RTP, zákon č. 21/92 vymezuje hlavní závazky veřejné služby a financování této služby.
(43)
Veřejná služba a její financování jsou podrobněji popsány ve dvou smlouvách o veřejné službě uzavřených mezi společností RTP a portugalským státem (dále jen „předešlá smlouva o veřejné službě“ nebo „nová smlouva o veřejné službě“ či „smlouvy o veřejné službě“, pokud se odkazuje na obě smlouvy) (28).
(44)
Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že mezi Portugalskem a společností RTP má být uzavřena smlouva o udělení koncese, a určuje hlavní závazky veřejné služby, které mají být v rámci této služby plněny. Ustanovení čl. 4 odst. 2 uvedeného zákona stanoví obecné zásady, které musí společnost RTP dodržovat při výkonu své koncesionářské činnosti (29), zatímco čl. 4 odst. 3 zákona uvádí povinnosti v oblasti veřejnoprávního televizního vysílání (30).
(45)
Smlouvy o veřejné službě potvrzují závazky veřejné služby uložené společnosti RTP. Společnosti RTP jsou za prvé uloženy obecné povinnosti a povinnosti týkající se programového obsahu (31). Společnost RTP musí provozovat veřejnoprávní televizní vysílání, v jehož rámci má využívat dva kanály a pro obyvatelstvo pevninského Portugalska zajišťovat celostátní pokrytí. První kanál má obecnější charakter a měl by nabízet obecnější programovou strukturu. Druhý kanál by se měl více zaměřovat na specifické publikum a nabízet vzdělávací, kulturní a vědecké programy. Jeden z kanálů musí pokrývat autonomní oblasti Azory a Madeira.
(46)
Smlouvy o veřejné službě za druhé ukládají společnosti RTP zvláštní povinnosti, pokud jde o programovou strukturu (32). Existují normy vztahující se na kvalitu (např. pluralismus, nestrannost informací, atd.) a obsah programů (nové hrané filmy, sportovní programy, programy pro děti, portugalská kultura, domácí zprávy a zábavné programy). Společnost RTP musí poskytovat vysílací čas určeným subjektům, podporovat kinematografii a ostatní formy audiovizuální tvorby, podporovat tvorbu vzdělávacích nebo výchovných programů, zajistit výměnu programů s autonomními oblastmi Azory a Madeira a podporovat spolupráci s ostatními veřejnoprávními televizními společnostmi v Evropské unii. Společnost RTP musí plnit rovněž zvláštní povinnosti v oblasti programové struktury v rámci mezinárodní spolupráce. Společnost RTP musí například vyrábět a vysílat programy pro portugalské komunity v zahraničí, pro africké země, v nichž je úředním jazykem portugalština, a pro Macao. Společnost RTP musí zajistit činnost společnosti RTP Madeira a RTP Azory a udržovat produkční centra a odloučená zahraniční pracoviště.
(47)
Smlouvy o veřejné službě za třetí ukládají společnosti RTP zvláštní povinnosti. Společnost RTP musí například udržovat audiovizuální archívy, zavádět do svého vybavení a činností technické inovace, podporovat nadaci Národního divadla S. Carlose (Fundação do Teatro Nacional de S. Carlos) a poskytovat jiné služby, které budou upřesněny ad hoc.
(48)
Na základě článku 5 zákona č. 58/90 byla společnosti RTP na dobu 15 let, kterou je možno prodloužit o dalších 15 let, udělena koncese na veřejnoprávní televizní vysílání, která se vztahuje na příslušné frekvence prvního a druhého kanálu. Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že společnost RTP je koncesionářem veřejnoprávního televizního vysílání. Doložka 1 písm. a) smluv o veřejné službě potvrzuje, že společnost RTP je provozovatelem veřejnoprávního televizního vysílání (33).
(49)
Smlouvy o veřejné službě (34) ustavují Kontrolní radu (Conselho de Opinião) složenou ze zástupců z různých oblastí veřejného života, která může zasáhnout s cílem posoudit, zda společnost RTP plní své obecné a zvláštní závazky v oblasti veřejnoprávního televizního vysílání.
(50)
Společnost RTP musí ministru financí každoročně předkládat plán činností a rozpočet pro následující rok v souvislosti s plněním poslání veřejné služby (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) spolu se stanovisky odboru auditu a Kontrolní rady společnosti RTP. Kromě toho musí předložit zprávu o plnění svých závazků veřejné služby v předchozím roce (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, dále jen „zprávy o veřejné službě“) spolu se stanoviskem odboru auditu společnosti RTP (35).
(51)
Ministr financí a člen vlády odpovědný za sdělovací prostředky musí ověřovat plnění smluv o veřejné službě. Hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças) kontroluje finanční plán. Každoročně je nutno provést rovněž audit zpráv o veřejné službě, a to externí specializovanou auditorskou společností (36).
(52)
Nová smlouva o veřejné službě stanoví rovněž sankce, které Portugalsko uplatní v případě neplnění smlouvy a které mohou mít podobu pokuty, zabavení, náhrady nebo zrušení smlouvy.
(53)
V období 1992-1998 nechala společnost RTP provést externí audity všech svých ročních účetních závěrek nezávislým auditorem.
(54)
Společnost RTP předložila rovněž pro všechny roky zprávy o veřejné službě vyjma zprávy o veřejné službě za rok 1992, jelikož povinnost týkající se externích auditů byla stanovena poprvé v předešlé smlouvě o veřejné službě z roku 1993. Portugalsko tvrdí, že pro roky 1995 až 1998 vydal právně nezávislý auditor ohledně zpráv o veřejné službě kladný a nezávislý výrok (37). Portugalsko rovněž uvedlo, že ke všem zprávám o veřejné službě v tomto období bylo připojeno stanovisko odboru auditu společnosti RTP a audit hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças), která je nezávislá na společnosti RTP.
Situaci ohledně externích auditů zpráv o veřejné službě lze popsat takto:
(55)
Zprávy o veřejné službě pro roky 1993 a 1994 obsahovaly prohlášení o shodě potvrzující, že společnost RTP plnila své závazky veřejné služby, avšak vydané pouze vedením společnosti RTP.
(56)
Pro roky 1995, 1996, 1997 a 1998 obsahovala zpráva o veřejné službě prohlášení o shodě vydaná externím auditorem nezávislým na společnosti, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas), že dotyčný audit nezjistil žádné záležitosti, jež by významně ovlivnily výpočet vyrovnávacích plateb pro společnost RTP, které jsou uvedeny ve zprávách pro příslušné roky.
(57)
V roce 2010 předložilo Portugalsko Komisi zevrubnější externí audity zpráv o veřejné službě pro období 1992-1997. Externí audity zpráv o veřejné službě pro uvedené období organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Pro toto období je provedla společnost Pedro Roque SROC, externí auditor, který je nezávislý na společnosti RTP (38). Portugalsko poskytlo rovněž souhrnnou zprávu shrnující výsledky auditů pro všechny roky.
Pro rok 1998 již existoval externí audit zprávy o veřejné službě. Tento externí audit pro rok 1998 provedla společnost BDO Binder, externí auditor (dále jen „zpráva společnosti BDO Binder“) (39).
(58)
Úkolem auditů v období 1992-1997 bylo pro každý dotyčný rok posoudit, zda společnost RTP splnila svůj mandát stanovený ve smlouvách o veřejné službě platných v té době a zda mezi náklady veřejné služby a vyrovnávacími platbami existoval soulad. Externí audity uváděly závazky veřejné služby vyplývající ze smluv o veřejné službě, braly v potaz různé právní předpisy upravující závazky veřejné služby uložené společnosti RTP (např. zákon o televizním vysílání č. 58/90 ze dne 7. září 1990) a rovněž plán činností a rozpočet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) a zprávy o veřejné službě. Externí audity ověřily, zda byly dodrženy závazky veřejné služby. Ve zprávách jsou porovnány vyrovnávací platby provedené Portugalskem s náklady uvedenými ve zprávách o veřejné službě.
(59)
Pro všechny roky, které jsou předmětem šetření, tj. 1992-1997, dospěly audity k závěru, že společnost RTP v zásadě plnila své hlavní povinnosti v oblasti televizního vysílání. Ve zprávách o auditu se rovněž uvádí, že „s ohledem na soulad mezi prováděnými úkoly veřejné služby a náhradou „reálných a skutečných nákladů“ neexistují žádná významná narušení, která by měla nepříznivý dopad na dodržování právních předpisů platných v té době“. Pro všechny roky souhrnná zpráva konstatuje, že vyrovnávací platby poskytnuté Portugalskem byly nižší než částky uvedené v jednotlivých zprávách o veřejné službě. Zprávy o auditu jsou zveřejněny na internetových stránkách ERC (40). Obdobně se ani ve zprávě společnosti BDO Binder nepoukazuje na nadměrnou náhradu za poskytovanou veřejnou službu.
(60)
Článek 5 zákona č. 21/92 opravňuje společnost RTP obdržet vyrovnávací platby za závazky veřejné služby. Toto právo potvrzují smlouvy o veřejné službě.
(61)
Kromě systému ročních vyrovnávacích plateb (viz 19. bod odůvodnění) smlouvy o veřejné službě povolují financování poskytované Portugalskem na:
a)
platby za určité služby stanovené v dohodách o poskytování služeb, které podepsaly nebo se chystají podepsat státní správa a společnost RTP (41);
b)
účast státu na veškerých investicích realizovaných společností RTP, týkajících se zejména infrastruktur, které jsou potřebné pro fungování produkčních a vysílacích středisek v autonomních oblastech Azory a Madeira, audiovizuálních archívů a mezinárodního vysílání společnosti RTP a jiných technologických investicích, jež musí společnost RTP provést (42).
(62)
K určení nákladů a příjmů souvisejících se závazky veřejné služby, při kterých společnosti RTP vzniká nárok na vyrovnávací platbu, se používá systém analytického účetnictví. Smlouvy o veřejné službě upřesňují kritéria pro výpočet způsobilých nákladů za účelem poskytnutí náhrady s ohledem na každý závazek veřejné služby (43).
(63)
Na základě systému analytického účetnictví uvedeného v předchozím bodě odůvodnění rozvrhuje společnost RTP náklady a příjmy (např. zaměstnanci a vybavení) za účelem pokrytí určitého počtu činností (jako je řízení programové struktury, přímé a nepřímé náklady na programy, náklady na šíření signálu, náklady na vysílání, marketingové náklady a režijní náklady).
(64)
Přímé náklady na různé činnosti se rozdělí mezi jednotlivá nákladová střediska (např. mezi společnosti RTP 1, RTP 2, RTPi a RTP África). Nepřímé náklady se přidělí nákladovým střediskům na základě odpovídajících analytických kritérií (např. počet odvysílaných hodin) (44).
(65)
Systém analytického účetnictví má tyto znaky:
a)
podle smluv o veřejné službě je možné v souladu s metodou popsanou ve smlouvách poskytnout náhradu pouze za čisté provozní náklady. Finanční náklady, mimořádné výdaje a rezervy, které přímo nesouvisí s činností, jsou z náhrady vyloučeny (45);
b)
při výpočtu uhraditelných čistých provozních nákladů musí společnost RTP odečíst provozní příjmy plynoucí z každého závazku veřejné služby;
c)
podle předešlé smlouvy o veřejné službě nebyla možná náhrada za obecný závazek veřejné služby související s provozováním společností RTP 1 a RTP 2 a pokrytím autonomních oblastí prostřednictvím jednoho z kanálů (46);
d)
podle nové smlouvy o veřejné službě lze poskytnout náhradu za provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2, není však přípustná žádná dodatečná náhrada, pokud čisté provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2 překročí předpokládanou výši (47).
(66)
V souladu s metodou výpočtu nákladů popsanou v 60. až 65. bodě odůvodnění vykazuje společnost RTP čisté náklady na poskytování veřejné služby ve výročních zprávách o veřejné službě. Následující tabulka podává přehled nákladů na jednotlivé činnosti v rámci veřejné služby, které společnost RTP opravňují k obdržení vyrovnávacích plateb.
Tabulka 4
Čisté vykázané náklady veřejné služby, které lze uhradit
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletext
112,9
86,8
Provoz společnosti RTP International
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Přímé vysílání RTP 1 pro Azory a Madeiru
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovizuální archívy
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Spolupráce s africkými zeměmi s portugalštinou jako oficiálním jazykem
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Rozdíl v pokrytí
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Delegace/dopiso-vatelé
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Nadace Teatro Nacional de S. Carlos
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Podpora kinematografie
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Provoz středisek v autonomních oblastech
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Vysílání pro specifické subjekty
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
Čisté provozní náklady RTP 1
16 946,1
11 916,6
Čisté provozní náklady RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Čisté provozní náklady celkem
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Zdroj: portugalské orgány a zprávy o veřejné službě
(67)
V následující tabulce je uveden přehled investic společnosti RTP do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby. V tabulce jsou obsaženy skutečné investice do činností v rámci veřejné služby tak, jak jsou uvedeny v ročních finančních výkazech, a investice uvedené ve zprávách o veřejné službě. Skutečné investice do činností v rámci veřejné služby jsou vyšší než investice uvedené ve zprávách o veřejné službě.
Tabulka 5
Investice do činností v rámci veřejné služby
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Celkem
Finanční výkazy
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Zprávy o veřejné službě
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Rozdíl
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Zdroj: finanční výkazy společnosti RTP a zprávy o veřejné službě
(68)
Cílem opatření ad hoc bylo poskytnout společnosti RTP náhradu za závazky veřejné služby, které jí byly uloženy, a financovat její investice.
(69)
V Portugalsku nebyl poskytovatel veřejné služby vybrán v rámci řízení pro zadávání veřejných zakázek, v němž mají všechny zúčastněné podniky možnost uvést výši náhrady, kterou požadují za provozování koncese na veřejnoprávní televizní vysílání. Společnost RTP byla vybrána vládou, aby zajišťovala veřejnoprávní televizní vysílání.
(70)
Od roku 1992 působí na portugalském televizním trhu veřejnoprávní i soukromé televizní společnosti. Kromě společnosti RTP mají licenci na provozování televizních kanálů i soukromé televizní společnosti SIC a TVI. Společnost SIC byla prvním soukromým provozovatelem, který zahájil televizní vysílání dne 6. října 1992. Opatření ve prospěch společnosti RTP mohou narušit hospodářskou soutěž na televizním trhu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(71)
Poté, co Komise zahájila vyšetřovací řízení v dané věci, podalo připomínky k opatřením uvedeným v 21. až 39. bodě odůvodnění několik zúčastněných stran. V následujících bodech odůvodnění je uveden přehled důležitých připomínek zúčastněných stran seřazených podle druhu opatření.
(72)
V tomto oddíle jsou uvedeny pouze připomínky týkající se nevyřešených záležitostí v důsledku rozsudku Soudu ve věci T-442/03, konkrétně připomínky týkající se osvobození od notářských a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění a rovněž připomínky týkající se ostatních opatření (dohoda se Správou sociálního zabezpečení uzavřená v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998), jak jsou uvedena v článku 1 rozhodnutí 2005/406/ES. Tyto připomínky zúčastněných stran zahrnují názory předložené poté, co Komise vydala první rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 15. listopadu 2001, a rovněž připomínky obdržené po zveřejnění výzvy k podání připomínek dne 24. prosince 2008 (49).
(73)
Společnosti SIC a TVI uvedly, že osvobození od notářských a registračních poplatků představuje výjimku z pravidel, která jsou podle portugalského práva běžně použitelná v případě změny stanov společnosti. Společnost SIC uvedla, že rozsah výjimky není omezen na přeměnu společnosti RTP, k níž došlo v roce 1992. Na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 využívá společnost RTP obecné osvobození od daní a poplatků za jakýkoli zápis a registraci.
(74)
Společnost TVI uvedla, že společnost RTP byla osvobozena rovněž od platby nákladů spojených se zveřejněním notářské listiny.
(75)
Pokud jde o navyšování kapitálu v období 1994-1997, společnost SIC, ACT - asociace soukromých televizních společností, italská soukromá televizní společnost Mediaset a společnost TVI uvedly, že by žádný racionálně jednající akcionář nenavýšil kapitál společnosti, jako je společnost RTP. Uvedené navyšování kapitálu se uskutečnilo ve společnosti s vysokým deficitem bez soudržného plánu restrukturalizace k obnovení životaschopnosti podniku.
(76)
Pokud jde o půjčku z roku 1998, společnost SIC uvedla, že s přihlédnutím ke skutečnosti, že společnost RTP byla v roce 1996 „fakticky v úpadku“, by žádná finanční instituce takovouto půjčku pro společnost RTP neschválila.
(77)
Společnost SIC zdůraznila zejména neexistenci externích auditů, jež měly být pravidelně prováděny. Poukázala rovněž na nedostatky zjištěné pro rok 1998, které byly popsány ve zprávě společnosti BDO Binder pro tento rok, což je jediný existující externí audit, jež měla Komise vzít v úvahu. Společnost poukázala na řadu kritických připomínek ve zprávě společnosti BDO Binder pro rok 1998, včetně mimo jiné překročení limitů reklamy pro televizní vysílání společnosti RTP. Společnost SIC uvedla, že podle smluv o veřejné službě musela společnost dodržovat limity reklamy a mohla například vysílat pouze určitý počet minut reklamy za hodinu. Podle zjištění ve zprávě společnosti BDO Binder toto nebylo v roce 1998 dodrženo. Společnost SIC citovala rovněž zjištění v uvedené zprávě, že nebyla zaúčtována určitá aktiva, což společnost SIC považuje za důkaz, že se neuskutečnily příslušné investice do těchto aktiv.
(78)
Po zrušení článku 1 a části článku 2 rozhodnutí 2005/406/ES Soudem v rozsudku ve věci T- T-442/03 společnost SIC uvedla, že Komise musí v tomto rozhodnutí vzít v úvahu rovněž zprávu portugalského Účetního dvora (Tribunal de Contas, dále jen „Účetní dvůr“) z června 2002 (č. 8/2002), která měla podle společnosti SIC za úkol ověřit řízení společnosti RTP a provozování veřejnoprávního televizního vysílání, pokud jde o efektivnost, účinnost a hospodárnost, a která se týkala období 1997-2000. Toto období však bylo prodlouženo do roku 1993. Společnost SIC shrnula zjištění uvedená ve zprávě a zdůraznila, že společnosti RTP chyběla strategie pro stanovení programů a nebyly dodrženy vnitřní pokyny správní rady týkající se normativu nákladů ani roční rozpočet. Společnost SIC rovněž uvedla, že Účetní dvůr poukázal na skutečnost, že Portugalsko dosud neupřesnilo, že poskytování státní podpory souvisí se skutečným plněním závazků společnosti RTP v oblasti veřejné služby.
(79)
Společnost SIC poukázala rovněž na obecná zjištění portugalského Účetního dvora týkající se smluv o veřejné službě, jež společnosti RTP poskytovaly pobídku, aby při řízení společnosti nebrala v potaz účinnost a efektivnost, což je spojeno s nejasným a nekonkrétním vymezením poslání veřejné služby.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(80)
Co se týká osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění, Portugalsko tvrdí, že jelikož přeměna veřejného podniku na akciovou společnost (sociedade anónima) musela být provedena legislativním aktem, neexistoval žádný základ pro výběr daní a poplatků spojených s formálním schválením této přeměny formou notářské listiny a její registrací a zveřejněním.
(81)
K přeměně společnosti RTP na akciovou společnost došlo v roce 1992 s cílem zajistit, aby podléhala soukromému právu a aby se způsob jejího fungování přiblížil fungování soukromých subjektů. Pokládalo se za nezbytné poskytnout společnosti RTP prostředky a podmínky, které jí umožní co nejlépe plnit cíle v oblasti veřejné služby na trhu, který byl v rostoucí míře otevřený hospodářské soutěži. Cílem bylo umožnit, aby společnost RTP postupovala s ohledem na své činnosti a řízení stejně pružně jako „běžné“ společnosti, které působí na základě soukromého obchodního práva. Podle Portugalska byla forma akciové společnosti méně zatěžující než postupy státní kontroly, které se na společnost RTP jako veřejný podnik vztahovaly dříve, a zajišťovala tudíž lepší podmínky pro rozvoj televizních kanálů a jejich programové struktury.
(82)
Portugalsko tvrdí, že přeměna společnosti RTP v roce 1992 na základě zákona s tím, že pro formální schválení tohoto aktu nebyla zapotřebí „notářská listina“, bylo v souladu s povahou a logikou portugalského právního systému. Portugalsko v tomto ohledu připomíná, že společnost RTP byla založena v roce 1975 jako veřejný podnik na základě právního předpisu, konkrétně nařízení vlády č. 674-D/75. Jak výslovně vyžaduje zákon č. 84/88, který upravuje přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti, tyto úkony bylo nutno provést rovněž formou právního předpisu.
Podle čl. 3 odst. 2 zákona č. 84/88, což je obecný zákon o přeměně veřejných podniků (viz 25. bod odůvodnění), musel legislativní akt za účelem přeměny veřejného podniku schválit stanovy akciové společnosti vzniklé přeměnou. To bylo v souladu se zásadou rovnocennosti aktů, podle níž lze legislativní akty pozměnit, pozastavit nebo zrušit pouze akty, které mají v hierarchii právních aktů rovnocenné postavení. Portugalsko uvedlo, že zásada rovnocennosti aktů je stanovena v portugalské ústavě (v současnosti čl. 112 odst. 5 nebo čl. 115 odst. 5 ústavy ve znění platném v době přeměny společnosti RTP v roce 1992), v níž se uvádí, že „žádný zákon nevytvoří jiné kategorie právních předpisů ani nepřizná jiným druhům aktů pravomoc vykládat, začlenit, měnit, pozastavit nebo zrušit jeho ustanovení s jakýmkoli účinkem ve vztahu k třetím stranám“. Uplatnění této zásady na přeměnu veřejných podniků podpořili autoři právních dokumentů (50). Portugalsko odkazuje rovněž na řadu rozsudků Ústavního soudu, které opakují výklad, že zákon lze vykládat pouze jiným zákonem (51), a nikoli aktem s jiným a nižším pořadím v hierarchii právních aktů.
(83)
Portugalsko tvrdí, že přeměna společnosti RTP na akciovou společnost zákonem č. 21/92 byla provedena v souladu s obecným systémem portugalského práva a nemohla být zákonně provedena pouze podle soukromého práva ve formě notářské listiny. Portugalsko uvedlo rovněž řadu příkladů jiných veřejných podniků přeměněných na akciové společnosti legislativním aktem (52).
(84)
Portugalsko odkazuje na nařízení vlády č. 267/76 ze dne 8. dubna 1976, které poprvé stanovilo obecný režim pro veřejné podniky. Toto nařízení vlády stanovilo, že veřejné podniky mohou být zřízeny pouze nařízením vlády, které musí schválit jejich stanovy. To platilo rovněž pro následné změny stanov.
(85)
Portugalsko dále odkazuje na zákon č. 84/84 ze dne 20. července 1988 (viz 25. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), který stanoví, že pro přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti je nutné nařízení vlády a že to by mělo schválit rovněž stanovy veřejného podniku. Portugalsko proto dospělo k závěru, že pro přeměnu společnosti RTP v roce 1992 bylo za prvé zapotřebí nařízení vlády a za druhé že rovněž stanovy mohly být schváleny pouze zákonem, a nikoli notářskou listinou.
(86)
Zákon č. 58/90 ze dne 7. září 1990 mimoto vyžadoval, aby veřejnoprávní televizní vysílání zajišťovaly subjekty, jejichž výhradními nebo většinovými vlastníky jsou veřejné subjekty, a stanovy těchto subjektů musely být schváleny nařízením vlády.
(87)
Co se týká „registračních poplatků“, Portugalsko poznamenává, že ačkoliv byla registrace stanov schválených zákonem č. 21/92 osvobozena od těchto poplatků, formality v souvislosti s registrací bylo nutno provést na základě úřední povinnosti. Formality související s registrací se považovaly za nezbytné, jelikož zákon o obchodním rejstříku (Código do Registo Comercial) vyžaduje, aby akty týkající se společností byly zaregistrovány a zveřejněny. Podle Portugalska byla hodnota registračních poplatků 11 000contos (53), což se rovná 11 000 000 PTE.
(88)
Pokud jde o požadavek na zveřejnění, Portugalsko zdůraznilo, že jelikož byly stanovy společnosti RTP zveřejněny v Diário da República jako příloha zákona č. 21/92, kterým byly schváleny, byl tento požadavek splněn.
(89)
S ohledem na připomínky společnosti SIC týkající se čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 Portugalsko odpovědělo, že portugalský zákonodárce nevyhradil zvláštní daňové úlevy při přeměně podniků nebo restrukturalizaci pro veřejné podniky. Základem osvobození je nařízení vlády č. 404/90. Portugalsko uvedlo, že kromě přeměny v roce 1992 nebyla společnost RTP osvobozena od platby registračních poplatků na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92. Portugalsko rovněž tvrdilo, že hodnocení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 jako trvalého osvobození od poplatků je zapříčiněno jazykovým nedorozuměním. Místo stanovení, že nařízení vlády postačovalo pro veškeré právní účely a akty potřebné k úpravě „situace“ (tj. přeměny z roku 1992, zdůraznění přidáno), se v čl. 11 odst. 2 uvádí, že společnost RTP bude osvobozena od poplatků a odměn, které souvisí s registrací aktů v obchodních rejstřících. To podle Portugalska znamenalo, že mimo přeměnu v roce 1992 nebyla společnost RTP osvobozena od registračních poplatků. Portugalsko předložilo rovněž dokumentaci týkající se řady případů, kdy společnost RTP registrační poplatky uhradila.
(90)
Portugalsko uvedlo, že počáteční dohoda mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP o stanovení splátkového kalendáře dluhu a prominutí úroků a pokut má původ v právním sporu týkajícím se ústavnosti prováděcího nařízení č. 12/83, pokud jde o povinné odvody příspěvků na sociální zabezpečení u odměn za přesčasové hodiny. Dohoda uznala výklad společnosti RTP, že odměny nepodléhaly odvodům příspěvků na sociální zabezpečení, což potvrdil i daňový expert.
(91)
Portugalsko za druhé uvedlo, že formální schválení této dohody ze strany portugalské vlády neposkytlo společnosti RTP zvláštní finanční výhodu na základě nařízení vlády č. 411/91 v porovnání s jinými podniky v podobné situaci. Portugalsko uvedlo, že se na společnost RTP vztahovala odchylka stanovená v čl. 2 odst. 1 písm. d), jelikož společnost byla předmětem zásahu státu a prošla nestabilním obdobím pod vedením správního výboru jmenovaného vládou v roce 1977 (54). Portugalsko tvrdí, že obecnou povahu výjimky vyzdvihuje skutečnost, že podle nařízení vlády č. 411/91 byla uzavřena dohoda rovněž s jednou ze zúčastněných stran.
(92)
Co se týká půjčky, Portugalsko uvedlo, že technické podmínky spojené s půjčkou stanovily, že finanční operace podléhá úrokům vypočteným podle tržních kritérií.
(93)
Portugalsko uvedlo, že navyšování kapitálu v období 1994-1998 představovalo společně s hrazením vyrovnávacích plateb nástroj financování nákladů spojených s provozováním veřejnoprávního vysílání.
(94)
Podle Portugalska se model financování, který měl společnosti RTP poskytovat náhradu za náklady veřejné služby, ukázal jako nedostatečný a způsoboval obchodní deficit. Vyrovnávací platby byly v prvé řadě vypočteny vždy pod hranicí skutečných potřeb financování veřejnoprávního televizního vysílání. Za druhé, Portugalsko tyto platby vyplácelo soustavně se zpožděním. Společnost RTP se proto musela spoléhat na financování provozních výdajů prostřednictvím bankovních úvěrů, nemohla však úroky a amortizaci započítat do výpočtu nákladů veřejné služby. Společnost RTP musela za třetí z vyrovnávacích plateb odvádět státu daň z přidané hodnoty (DPH), což snižovalo jejich čistou hodnotu.
(95)
Portugalsko uvedlo, že: i) osvobození od daní (tj. osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění); ii) úlevy z plateb za používání sítě pro šíření televizního vysílání; iii) stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení; iv) úhrada za převod sítě pro šíření televizního vysílání; v) protokol o podpoře kinematografie a vi) půjčka, kterou společnost RTP získala v roce 1998, nespadají pod pojem státní podpora. Co se týká slučitelnosti ostatních opatření, Portugalsko tvrdilo, že by se měla považovat za náhradu nákladů na veřejnou službu, a nikoli za státní podporu (55), případně by se jejich slučitelnost s právními předpisy Unie měla posoudit podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).
(96)
Pokud jde o výpočet nadměrné náhrady, Portugalsko uvedlo toto:
a)
zahrnutí nákladů na provoz RTP 2 v roce 1996 jako uhraditelných nákladů na veřejnou službu je založeno na nové smlouvě o veřejné službě, podle níž nabyla vyrovnávací platba za náklady na provoz RTP 2 na základě smlouvy účinku ode dne 1. ledna 1996 (56);
b)
půjčka ve výši 20 miliard PTE by neměla být považována za náhradu, jelikož byla poskytnuta v souladu s tržními podmínkami;
c)
cílem navyšování kapitálu bylo rovněž financování investic, nejen poskytnutí finanční náhrady za uhraditelné náklady veřejné služby. Povinnost státu jako akcionáře podílet se na financování investic, které jsou považovány za nezbytné, vyplývá ze smluv o veřejné službě (57);
d)
vyrovnávací platby podléhaly DPH, čímž byla čistá hodnota, kterou obdržela společnost RTP, nižší;
e)
podle nové smlouvy o veřejné službě byly náklady na veřejnou službu uhraditelné jen do výše přiděleného rozpočtu.
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem dospělo Portugalsko k závěru, že by se finanční náhrada za závazky veřejné služby uložené společnosti RTP neměla považovat za nadměrnou nebo nepřiměřenou.
(97)
Pokud jde o neexistenci externích auditů, Portugalsko uvedlo, že Komise zaujala postoj k finanční situaci společnosti RTP zahrnující rovněž období 1992-1998, aniž by přitom požadovala externí audit veřejné služby, rovněž ve svých rozhodnutích z roku 2006 ve věci E 14/05 a NN 31/06 a tato rozhodnutí Soud nezpochybnil. Portugalsko tvrdí, že Komise vzala v rozhodnutí ve věci NN 31/06 v úvahu zprávu Účetního dvora č. 8/2002. Portugalsko dále zdůraznilo, že Komise v rozhodnutí ve věci NN 31/06 dospěla k závěru, že finanční situace společnosti RTP v období 1992-1998 byla výsledkem trvalého nedostatečného financování jejích činností v rámci veřejné služby. V rozhodnutí ve věci NN 31/06 založila Komise své zjištění na externí zprávě, a to zprávě společnosti PriceWaterhouse Coopers z roku 2005, a na účetních závěrkách společnosti RTP, které byly podrobeny externímu auditu a jež Portugalsko považuje za jediné relevantní účty.
(98)
Portugalsko rovněž zopakovalo, že zprávy o veřejné službě pro období 1993-1998 byly zkontrolovány auditory společnosti RTP (58). Portugalsko však později předložilo externí audity zpráv o veřejné službě za období 1992-1998 spolu se závěrečnou souhrnnou zprávou týkající se všech těchto let. Externí audity organizoval nezávislý regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, který o provedení externích auditů požádal externí auditory, společnost Pedro Roque (59).
(99)
Portugalsko odpovědělo podrobněji na některá tvrzení společnosti SIC týkající se určitých bodů. Pokud jde o tvrzení společnosti SIC, že podle zprávy společnosti BDO Binder chybělo stanovisko Kontrolní rady, Portugalsko zdůraznilo, že se toto stanovisko nevztahovalo na zprávu společnosti RTP o veřejné službě. Ačkoliv stanovisko tohoto orgánu bylo zmíněno v předešlé smlouvě o veřejné službě, nestalo se právně závazným požadavkem. Rovněž nová smlouva o veřejné službě nevyžadovala vydání stanoviska tohoto orgánu ke zprávě o veřejné službě.
(100)
Co se týká tvrzení společnosti SIC, že zpráva společnosti BDO Binder za rok 1998 zahrnovala hmotná aktiva ve výši přibližně 53 milionů EUR, ačkoliv pro tato aktiva neexistoval žádný soupis, Portugalsko potvrdilo, že se uskutečnily příslušné investice do těchto aktiv. Skutečnost, že pro tato aktiva nebyl původně vyhotoven žádný soupis (ačkoliv kromě částky ve výši 4 milionů EUR bylo posléze možno určit hodnotu těchto aktiv a zpětně vypracovat jejich soupis), neznamená, že se investice neuskutečnily. Externí auditor potvrdil salda a číselné údaje a transakci se třetími stranami.
(101)
S ohledem na tvrzení společnosti SIC, že podle zprávy společnosti BDO Binder za rok 1998 byly překročeny časové limity reklamy, Portugalsko uvedlo, že to by v žádném případě neznamenalo snížení finanční náhrady. Důvodem je skutečnost, že částky, které společnost RTP obdržela za překročení reklamních časů, byly nižší než podfinancování v daném roce. Portugalsko každopádně potvrdilo, že při výpočtu potřeby financování, tj. náhrady za plnění závazku veřejné služby, byly vzaty v úvahu celkové příjmy z reklamy (včetně příjmů za překročení limitů reklamy).
(102)
Portugalsko uvedlo, že by v tomto rozhodnutí neměla být vzata v úvahu zpráva portugalského Účetního dvora č. 8/2002, jelikož rozsudek Soudu ve věci T-442/2003 shledal pouze objektivní slabinu v informacích obsažených ve zprávách o veřejné službě, které nebyly podrobeny externímu auditu. Portugalsko zdůraznilo, že se zpráva Účetního dvora č. 8/2002 týká pouze období 1997-2000, a nikoli celého období, které je předmětem tohoto šetření. Období 1993-1997 se zpráva týkala pouze pro účely obecného popisu finanční situace společnosti RTP a potřeby restrukturalizace, nebylo však předmětem zprávy. Účelem zprávy je posoudit řízení společnosti RTP, úlohu státu jako akcionáře a provozování veřejnoprávního televizního vysílání.
Portugalsko uvedlo, že Účetní dvůr překročil svůj mandát spočívající v kontrole veřejných financí a místo toho provedl analýzu účinnosti a nákladové efektivnosti veřejných výdajů. Zpráva nemá podle názoru Portugalska žádný význam kromě toho, že představovala nezávislý audit společnosti, potvrdila účty Portugalska a nezjistila žádné porušení právních předpisů. Portugalsko tvrdí, že by Komise měla v tomto rozhodnutí zohlednit zprávu Účetního dvora č. 20/98 místo auditorské zprávy č. 8/2002, jelikož se auditorská zpráva č. 20/98 týká hospodářské a finanční situace společnosti RTP v období 1994-1996. Auditorská zpráva č. 20/98 dospěla k závěru, že kritéria použitá při financování veřejné služby jsou jednoznačněji vymezena v nové smlouvě o veřejné službě než v předešlé smlouvě, což je v následné zprávě č. 8/2002 zpochybněno.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(103)
Aby mohla Komise určit, zda opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí posoudit, zda tato opatření:
a)
jsou poskytnutá státem nebo ze státních prostředků;
b)
mohou narušit hospodářskou soutěž;
c)
zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby;
d)
ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(104)
Níže bude ověřeno, zda půjčka z roku 1998, dohoda o splátkovém kalendáři dluhu a prominutí úroků a navyšování kapitálu v období 1994-1997 představuje státní podporu. Stejně tak bude posouzeno zahrnutí státních prostředků u osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění.
(105)
Osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění zahrnuje státní prostředky, jelikož ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů (60).
(106)
Co se týká stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení a prominutí úroků z prodlení, Komise se domnívá, že Správu sociálního zabezpečení nelze považovat za podnik. Nevykonává ekonomickou činnost, nýbrž je veřejným subjektem, který je pověřen správou sociálního zabezpečení (61). Povolení splátkového kalendáře nevydala samotná Správa sociálního zabezpečení, nýbrž bylo vydáno formou společného nařízení státního tajemníka pro finance a správu sociálního zabezpečení a státního tajemníka zastupujícího ministra. Na základě tohoto povolení se stát vzdal svých příjmů, protože za normálních okolností by získal částku ve výši 1,206 miliardy PTE v podobě úroků z nesplaceného dluhu. Je proto zřejmé, že byly zahrnuty státní prostředky a že opatření lze přičíst státu.
(107)
Navýšení kapitálu společnosti RTP provedl stát přímo ze státního rozpočtu. Je proto zřejmé, že toto financování představovalo státní prostředky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(108)
Komise nemůže uznat tvrzení Portugalska, že půjčka pro společnost RTP nezahrnuje státní prostředky. Pojem státní prostředky se vztahuje rovněž na výhody poskytnuté subjekty určenými nebo zřízenými určitým členským státem za tímto účelem (62). Smlouva o půjčce z roku 1998 byla uzavřena mezi společností RTP a Fondem regulace veřejného dluhu, který řídí Ústav pro správu státního úvěru. Právní akt stanoví, že na ústav dohlíží ministr financí (63). Lze proto vyvodit závěr, že finanční prostředky poskytnuté Fondem regulace veřejného dluhu je nutno považovat za státní prostředky.
(109)
Lze mít za to, že toto opatření lze přičíst přímo státu, jelikož podmínky smlouvy stanovilo usnesení státních tajemníků pro sdělovací prostředky, státní pokladnu a finance schválené dne 17. prosince 1998.
(110)
Osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění: Pokud jde o osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění, je nutno posoudit, zda opatření poskytlo obecné osvobození od daní, které zvýhodnilo společnost RTP, nebo zda se vztahovalo konkrétně na společnost RTP. V následujících bodech odůvodnění Komise rozlišuje mezi dočasným osvobozením podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalým osvobozením podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92.
(111)
Komise konstatuje, že osvobození od povinnosti uhradit notářské poplatky, registrační poplatky a náklady na zveřejnění poskytlo společnosti RTP výhodu tím, že ji osvobodilo od nákladů, jež by jinak musela hradit ze svého rozpočtu.
(112)
Tato výhoda je věcně selektivní, jelikož je poskytnuta pouze společnosti RTP, jak prokazuje čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92. Skutečnost, že tento zákon potvrzoval (jak uvádí Portugalsko) uplatnění obecnějšího zákona, konkrétně zákona č. 84/88, toto zjištění nemění. Zákon č. 84/88 se vztahuje na veřejné podniky a stanoví, že tyto podniky mohou být nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti. Skutečnost, že se tento zákon vztahuje na „veřejné podniky obecně“, nemění věcnou selektivitu, která byla zjištěna v čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 konkrétně ve prospěch společnosti RTP. Osvobození pouze veřejných podniků by každopádně rovněž představovalo věcně selektivní opatření ve prospěch této skupiny podniků (v porovnání se soukromými podniky), jejíž součástí je společnost RTP.
(113)
Státní opatření však nemusí navzdory skutečnosti, že jsou věcně selektivní, spadat do pojmu „selektivní opatření“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud se státní opatření neodchyluje od běžného uplatňování systému, ale naopak do něj spadá jako opatření vlastní tomuto systému (64). Je proto nutno ověřit, zda je opatření slučitelné s povahou a logikou portugalského právního systému pro přeměnu veřejného podniku RTP na akciovou společnost formou právního předpisu, nebo zda bylo využití právního předpisu za účelem přeměny společnosti RTP zvoleno s cílem poskytnout této společnosti výhodu v porovnání s ostatními podniky. V souladu s přístupem Soudu použitým v jeho rozsudku Komise níže rozlišuje mezi osvobozením od notářských poplatků na straně jedné a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění na straně druhé (65).
(114)
Osvobození od notářské listiny a notářských poplatků: Komise konstatuje, že přeměna společnosti RTP na akciovou společnost a schválení jejích stanov právním předpisem místo notářské listiny je v souladu s logikou a povahou portugalského právního systému. Přeměna na akciovou společnost se uskutečnila s cílem zajistit větší pružnost společnosti RTP, a tím ji postavit na roveň se soukromými subjekty. Skutečnost, že přeměna byla provedena zákonem místo notářské listiny, nepředstavovala pokus obejít požadavek týkající se notářské listiny, nýbrž vyplývala z obecné zásady portugalského práva, že legislativní akty lze měnit pouze rovnocennými legislativními akty.
(115)
Podle zásady „rovnocennosti aktů“ lze určitý zákon zrušit, pozastavit nebo změnit pouze právním aktem, který má v hierarchii stejné pořadí jako základní akt, a nikoli aktem s nižším pořadím v hierarchii právních předpisů. Tato zásada byla zavedena do portugalské ústavy v roce 1982, tj. dlouho před přeměnou společnosti RTP v roce 1992. V čl. 115 odst. 5 portugalské ústavy v podobě platné v době přeměny společnosti RTP bylo stanoveno, že „žádný zákon nevytvoří jiné kategorie právních předpisů ani nepřizná jiným druhům aktů pravomoc vykládat, začlenit, měnit, pozastavit nebo zrušit jeho ustanovení s jakýmkoli účinkem ve vztahu k třetím stranám“. Jelikož společnost RTP byla v roce 1975 zestátněna právním předpisem, a to nařízením vlády č. D 674-D/75, její přeměna na jinou právní formu byla možná opět pouze nařízením vlády nebo právním předpisem, který je rovnocenný nařízení vlády nebo má vyšší pořadí. Nic nenaznačuje, že zestátnění společnosti RTP v roce 1975 bylo provedeno s cílem obejít uplatňování u společností, jež se řídí soukromým právem, a vytvořilo pro společnost výhodu.
(116)
Nejsou k dispozici žádné důkazy, které by naznačovaly, že všechny ostatní právní předpisy zavedené před přeměnou společnosti RTP (viz 84. až 86. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) měly za cíl poskytnout veřejným podnikům finanční výhodu tím, že se u soukromých transakcí zamezí požadavku na notářskou listinu (a příslušným poplatkům). Zákon č. 84/88, který povolil přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti nařízením vlády, odrážel ústavní a právní zásady platné v příslušné době.
(117)
Závěr: S přihlédnutím k těmto záležitostem nepředstavuje osvobození od požadavku provést přeměnu společnosti RTP prostřednictvím notářské listiny (a tudíž osvobození od příslušných poplatků s tím spojených) státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(118)
Osvobození od registračních poplatků a nákladů na zveřejnění: Je nutné posoudit, zda měla společnost RTP výhodu vyplývající z neuhrazení nákladů spojených s registrací společnosti v obchodním rejstříku a zveřejněním notářské listiny. Podle portugalského práva platného v té době musela být notářská listina formálně schvalující založení společnosti, která se řídí soukromým právem, a její stanovy zveřejněny v Diário da República registračním úřadem pověřeným vedením obchodního rejstříku, aby se s obsahem těchto dokumentů mohly seznámit třetí osoby. Společnosti RTP tyto náklady na zveřejnění nevznikly, neboť povinné vyhlášení zákona č. 21/92 v Diário da República zajistilo přeměně společnosti RTP a obsahu jejích nových stanov potřebnou publicitu.
(119)
Nic nenasvědčuje tomu, že se Portugalsko rozhodlo přeměnit společnost RTP na akciovou společnost zákonem č. 21/92, aby této společnosti poskytlo výhodu ve formě úspor na registračních poplatcích a nákladech na zveřejnění. Druhé zveřejnění stanov společnosti RTP by nemělo žádný smysl, jelikož požadavky na transparentnost a publicitu byly splněny již vyhlášením zákona č. 21/92 v Diário da República. Ačkoli se registrace provádí za účelem pozdějšího zveřejnění a obě opatření spolu vzájemně souvisí, je sporné, zda lze rovněž osvobození od registračních poplatků odůvodnit povahou a logikou portugalského právního systému a povinnou přeměnou společnosti RTP formou právního předpisu. Portugalsko nezpochybnilo skutečnost, že se registrace vyžadovala podle zákona o obchodních společnostech. Jak Portugalsko uvedlo: „registrace nebyla prominuta, nebyla jen zapotřebí notářská listina, jelikož nařízení vlády představovalo dostatečný dokument pro účely registrace“. To vyplývá rovněž z čl. 3 odst. 3 zákona č. 84/84 (viz 25. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Portugalsko mimoto zdůraznilo, že za účelem budoucí registrace všech ostatních aktů týkajících se společnosti ze strany společnosti RTP muselo být zaregistrováno její založení (tj. výsledek přeměny na akciovou společnost v roce 1992) (66). Je-li však registrace nezbytná, nevidí Komise žádný důvod, proč by společnost RTP neměla uhradit příslušné poplatky.
(120)
Závěr: Je nutno vyvodit závěr, že osvobození společnosti RTP od požadavku týkajícího se notářské listiny (včetně notářských poplatků), jakož i osvobození od požadavku na zveřejnění a příslušných nákladů na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 představuje státní podporu.
Jak je však uvedeno v 160. a 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, tato osvobození by byla každopádně odůvodněná jako legitimní náhrada za náklady na poskytování služby obecného hospodářského zájmu podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(121)
Portugalsko tvrdí, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 ve skutečnosti nepřiznal společnosti RTP trvalé osvobození, nýbrž že se měl vztahovat na stejnou situaci jako v případě dočasného osvobození, tj. přeměnu společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992. Portugalsko rovněž uvedlo, že společnost RTP několikrát notářské a registrační poplatky zaplatila. Znění čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 se však vztahuje na veškeré další akty zápisu, registrace nebo záznamu, které podle tohoto článku mohou být uskutečněny bezplatně po časově neomezenou dobu.
(122)
Toto trvalé osvobození poskytuje společnosti RTP výhodu tím, že ji osvobozuje od poplatků, které by jinak musela hradit ze svého rozpočtu. Tvrzení Portugalska, že pokud je mu známo, nebyl čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nikdy použit a společnost RTP uhradila veškeré potřebné poplatky, je důkazem, který je důležitý při možném navrácení státní podpory, nemění však zjištění týkající se znění dotyčného ustanovení.
(123)
Tato výhoda je rovněž selektivní, jelikož se zákon č. 21/92 týká společnosti RTP. Portugalsko nemůže tvrdit, že zákon č. 21/92 představuje pouze uplatnění obecného pravidla portugalského práva. K prokázání neexistence selektivity nelze použít články 1 a 2 nařízení vlády č. 404/90, jelikož nařízení vlády pojednává o aktech spojení, a nevztahuje se tudíž na daný případ, který se týká přeměny veřejného podniku na akciovou společnost (67).
(124)
Na rozdíl od dočasného osvobození od registračních poplatků nemůže být trvalé osvobození odůvodněno zásadou rovnocennosti aktů, která vzhledem k postupu přijímání právních předpisů znamenala upuštění od požadavku na notářskou listinu a její zveřejnění při přeměně společnosti RTP v roce 1992. Soulad s povahou a logikou portugalského právního systému bylo možno uznat u dočasného osvobození, jelikož v daném případě mohlo k přeměně společnosti RTP na akciovou společnost dojít pouze formou nařízení vlády, jak bylo prokázáno. Široká oblast působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 však nevylučuje, že by osvobození od požadavků na notářskou listinu (a poplatků) bylo možné i v jiných případech, než je přeměna společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992. Postačuje uvést, že trvalé osvobození ve prospěch jedné společnosti (nebo jedné skupiny společností, jako jsou akciové společnosti) od různých registračních poplatků nemůže nikdy spadat do povahy a logiky právního systému (68).
Závěr: Je nutno dospět k závěru, že trvalé osvobození společnosti RTP vyplývající z čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(125)
Dohoda se Správou sociálního zabezpečení (stanovení splátkového kalendáře dluhu a prominutí úroků): Po zvážení připomínek třetích stran a Portugalska vyvozuje Komise závěr, že původní dohodu mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP nelze považovat za typické chování soukromého subjektu. Předmětem sporu byla skutečnost, zda je výklad určitých pravidel sociálního zabezpečení stanovených v prováděcím nařízení č. 12/83 z právního hlediska správný. Dohoda potvrdila výklad společnosti RTP, což podpořila analýza daňového experta, který dospěl k názoru, že prováděcí nařízení bylo neústavní. Prováděcí nařízení však nebylo po uzavření dohody zrušeno. Je proto nutno vyvodit závěr, že se opatření vztahovalo selektivně na společnost RTP, aniž by byla dotčena použitelnost výkladu pravidel systému sociálního zabezpečení ve vztahu k ostatním společnostem.
(126)
Komise nemůže přijmout tvrzení Portugalska, že povolení splátkového kalendáře dluhu a prominutí pokut a úroků na základě nařízení vlády č. 411/91 bylo uděleno v rámci obecného systému použitelného na všechny podniky v podobné situaci, a proto společnosti RTP neposkytlo zvláštní výhodu.
(127)
Cílem tohoto rozhodnutí je určit, zda bylo uplatnění takového systému na společnost RTP selektivní, aniž by byla předjímána selektivní nebo obecná povaha tohoto systému.
(128)
Aby se prokázalo, že stanovení splátkového kalendáře dluhu je nezbytné k zajištění životaschopnosti společnosti, vyžaduje nařízení vlády č. 411/91 provedení hospodářské a finanční studie. Společnost RTP nikdy takovou studii týkající se její životaschopnosti ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení vlády č. 411/91 nevypracovala.
(129)
Podmínku uvedenou v čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení vlády č. 411/91 nebylo mimoto možno na společnost RTP uplatnit, jelikož k úpravě dluhu nedošlo po zásahu státu. Komise nesouhlasí s tvrzením Portugalska, že zásahy státu měly vliv na chod dlužné společnosti a že se společnost RTP v době státních zásahů řídila právními předpisy. Ačkoliv společnost RTP podléhala v roce 1997 zvláštnímu režimu řízení (69), tento režim byl ukončen přijetím stanov společnosti v roce 1980, zatímco dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se „nahromadil“ v období 1983-1989. Komise se domnívá, že úpravu dluhu společnosti RTP nelze považovat za součást obecného systému na základě nařízení vlády č. 411/91, jelikož společnost RTP nesplňovala kritéria pro takovéto povolení stanovená v tomto předpise. Opatření bylo proto na společnost RTP uplatněno selektivním způsobem.
(130)
Povolením splátkového kalendáře dluhu mělo Portugalsko jednat stejně jako veřejný nebo soukromý věřitel, který se snaží získat dlužné částky zpět a který za tímto účelem uzavírá dohody o splátkovém kalendáři s cílem usnadnit splácení (70). Úroková sazba u úroků z prodlení uplatněná státem by měla být stejná jako sazba, kterou by za stejných okolností použil soukromý věřitel. Komise se domnívá, že by soukromý věřitel, který usiluje o získání dlužné částky zpět zákonnými prostředky, uplatnil přinejmenším zákonnou úrokovou sazbu. Tím, že Portugalsko navzdory dostupným mechanismům pro vymáhání zaplacení úroků nevymáhalo, nejednalo stejně jako soukromý věřitel, který by se snažil docílit co nejvyšší úrokové sazby. Dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se mimoto „nahromadil“ v období 1983-1989 a dohoda o splátkovém kalendáři byla schválena teprve v roce 1993. Za takových podmínek by soukromý věřitel neumožnil, aby došlo k podobnému hromadění dluhu během tak dlouhého období, aniž by podnikl kroky k jeho vymáhání. Zdá se proto, že opatření poskytlo společnosti RTP zvláštní výhodu.
(131)
Navyšování kapitálu: Po posouzení připomínek třetích stran a Portugalska došla Komise k závěru, že navyšování kapitálu v období 1994-1997 představovalo pro společnost RTP finanční výhodu. Jak je zřejmé z tabulky 3 v 40. bodě odůvodnění vzhledem k slabé finanční situaci společnosti RTP v době navyšování kapitálu by žádný soukromý investor nevložil do společnosti kapitál, jelikož se v přiměřené lhůtě nedala očekávat jeho běžná návratnost. Ve skutečnosti se finanční situace společnosti RTP i přes navýšení kapitálu zhoršila. Portugalsko ani třetí strany neuvedly, že by Portugalsko při navyšování kapitálu společnosti jednalo jako soukromý investor.
(132)
Půjčka z roku 1998: Komise nemůže uznat tvrzení Portugalska, že půjčka poskytnutá v roce 1998 byla v souladu s tržními podmínkami. Aby půjčka nepředstavovala státní podporu, měly by související podmínky (tj. zajištění a úroková sazba) odrážet riziko spojené s poskytnutím půjčky danému podniku (71). Riziko (a tudíž i úroková sazba) se zvyšuje, nachází-li se podnik v hospodářské a finanční situaci s nižším stupněm důvěryhodnosti, než jaký by vyžadovala finanční instituce pro poskytnutí půjčky.
(133)
Jak je zřejmé z tabulky 3 v 40. bodě odůvodnění, v době schválení půjčky se společnost RTP nacházela v natolik složité finanční situaci, že její dluhy převyšovaly hodnotu aktiv společnosti a její čistý vlastní kapitál dosáhl záporné hodnoty. Společnost byla fakticky v úpadku.
(134)
V prvé řadě je třeba mít na paměti, že dotyčná půjčka představovala podřízenou půjčku, tj. jednalo se o půjčku bez zajištění podloženého majetkem, a v případě úpadku společnosti by byla pro účely splacení zařazená za všechny věřitele, avšak před akcionáře. Neexistence přiměřeného zajištění podloženého majetkem jednoznačně naznačovala, že půjčka nebyla poskytnuta podle tržních podmínek a že se jednalo o státní podporu. Vzhledem ke skutečnosti, že se v době poskytnutí půjčky společnost RTP nacházela fakticky v úpadku, by jí žádná finanční instituce podřízenou půjčku neposkytla, jelikož existovala jen malá pravděpodobnost, že ji společnost RTP bude schopna splatit. Půjčku ve skutečnosti neposkytla soukromá finanční instituce, nýbrž Fond regulace veřejného dluhu.
(135)
Za druhé lze uvést, že úroková sazba u půjčky zjevně neodráží její skutečné riziko. Nejenže je nižší než referenční sazba, kterou Komise běžně používá při výpočtu prvku podpory obsaženého v režimech dotace úroků (72), nýbrž běžný tržní subjekt by kromě „řádných“ záruk vyžadoval úrokovou sazbu vyrovnávající vysoké riziko nesplacení.
(136)
Vzhledem k tomu, že finanční situace společnosti RTP neumožňovala získat podřízenou půjčku za normálních okolností, rovná se půjčka ve skutečnosti vyplacení grantu a představuje pro společnost RTP výhodu.
(137)
Komise se proto domnívá, že stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998 poskytly společnosti RTP finanční a hospodářskou výhodu v porovnání s konkurenty, kteří stejné finanční prostředky neobdrželi.
(138)
Jelikož se portugalský televizní trh nejpozději v roce 1992 otevřel hospodářské soutěži, existovali na tomto trhu v době, kdy společnost RTP využívala různá opatření, další soutěžitelé. V únoru 1992 byly uděleny licence na vysílání soukromým televizním společnostem SIC a TVI a v říjnu 1992 začala společnost SIC v Portugalsku vysílat.
(139)
Komise neuznává tvrzení Portugalska, že dohoda o dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení nespadá do pojmu státní podpora, jelikož samotný dluh vznikl před otevřením portugalského televizního trhu hospodářské soutěži. Finanční výhoda byla společnosti RTP poskytnuta v květnu 1993 po otevření televizního trhu, a mohla proto poskytnout společnosti RTP hospodářskou výhodu.
(140)
Na základě výše uvedených skutečností je nutno vyvodit závěr, že opatření, která provedlo Portugalsko, mohla poskytnout společnosti RTP hospodářskou a finanční výhodu v porovnání s konkurenty, kteří stejné finanční prostředky neobdrželi, a tím narušit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(141)
Státní opatření spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Tak je tomu tehdy, jsou-li dotyčné činnosti předmětem obchodu mezi členskými státy. V daném případě příjemce podpory, společnost RTP sám působí na mezinárodním trhu. Prostřednictvím Evropské vysílací unie si vyměňuje televizní programy a účastní se systému Eurovize (73). Společnost RTP mimoto přímo soutěží se soukromými televizními společnostmi, které působí na mezinárodním televizním trhu a mají mezinárodní vlastnickou strukturu (74).
(142)
Lze proto vyvodit závěr, že opatření, která ve prospěch společnosti RTP provedlo Portugalsko, ovlivňují obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(143)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že bez ohledu na možné závazky veřejné služby uložené společnosti RTP zahrnují níže uvedená opatření státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU:
-
stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení,
-
navyšování kapitálu v období 1994-1997, a
-
půjčka poskytnutá v roce 1998.
Dočasné osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 rovněž představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(144)
Jak je však uvedeno v 44. až 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, společnost RTP je pověřena plněním závazku veřejné služby v oblasti televizního vysílání. Soudní dvůr v rozsudku ve věci Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH a Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (dále jen „rozsudek ve věci Altmark“) rozhodl, že se státní opatření poskytující náhradu za náklady veřejné služby nepovažují za státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 107 odst. 1 SFEU), jsou-li splněny tyto čtyři podmínky (75):
a)
podnik, který je příjemcem podpory, musí být skutečně pověřen závazky veřejné služby a tyto závazky musí být jasně vymezeny;
b)
parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem;
c)
vyrovnávací platba nesmí přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění závazků veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů a přiměřeného zisku;
d)
pokud nebyl podnik, který má plnit závazky veřejné služby, vybrán prostřednictvím řízení pro zadávání veřejných zakázek, musí být výše nezbytné vyrovnávací platby určena na základě analýzy nákladů, které by na plnění těchto závazků vynaložil běžný, řádně řízený podnik disponující odpovídajícími prostředky.
(145)
Pomineme-li první a třetí podmínku, zdá se, že opatření ad hoc (viz 143. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) nesplňují druhou a čtvrtou podmínku uvedenou v rozsudku ve věci Altmark, a to z těchto důvodů:
(146)
Je zřejmé, že financování poskytnuté ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení a půjčky z roku 1998 nebylo součástí systému vyrovnávacích plateb s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry (druhá podmínka). Naopak, bylo založeno na rozhodnutích ad hoc, která lze přičíst státu.
(147)
Jak je uvedeno v 61. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, smlouvy o veřejné službě předpokládaly možnost zvláštního financování investic do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby, a to formou navýšení kapitálu. Smlouvy o veřejné službě neomezují investice pouze na veřejné služby ani nestanoví jednoznačně podmínky a omezení účasti státu; odkazují pouze na možnost účasti státu jakožto akcionáře na investicích společnosti RTP. Komise se proto domnívá, že ani navyšování kapitálu nemůže být považováno za součást systému vyrovnávacích plateb s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry.
(148)
Společnost RTP jednoznačně nebyla vybrána prostřednictvím řízení pro zadávání veřejných zakázek zaručujícího nejnižší možné náklady. Nic nenasvědčuje tomu, že výše plateb ad hoc byla určena na základě analýzy nákladů vzniklých běžnému podniku (čtvrtá podmínka).
(149)
Je proto zřejmé, že v tomto případě nejsou splněny všechny podmínky uvedené v rozsudku ve věci Altmark. Opatření uvedená v 143. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je proto nutno pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(150)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora lze na základě článku 106 SFEU povolit výjimku ze zákazu státních podpor pro podniky pověřené poskytováním služby obecného hospodářského zájmu. V rozsudku ve věci Altmark bylo výslovně potvrzeno, že státní podpora, která vyrovnává náklady vzniklé podniku při poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být považována za slučitelnou s vnitřním trhem, splňuje-li podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU (bývalý čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES a původní odkaz na „společný trh“) (76).
(151)
Soudní dvůr objasnil, že aby mohlo opatření využít tuto výjimku, musí být splněny zásady definice, pověření a přiměřenosti. Komise se domnívá, že jsou-li tyto zásady splněny, není obchod ovlivněn v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie.
(152)
Způsob uplatňování těchto zásad v oblasti televizního vysílání je objasněn ve sdělení Komise o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (dále jen „sdělení o vysílání“) (77). V souladu se sdělením o vysílání musí Komise posoudit, zda (78):
a)
jsou činnosti společnosti RTP závazky veřejné služby, které jsou jako takové jasně vymezeny členským státem (definice);
b)
společnost RTP je portugalskými orgány výslovně pověřena poskytováním uvedené služby (pověření);
c)
financování je úměrné čistým nákladům na poskytování veřejné služby.
(153)
Jak je uvedeno v Protokolu o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (dále jen „Amsterodamský protokol“ (79)) a sdělení o vysílání (80), je na členských státech, aby vymezily úkoly veřejnoprávní vysílací organizace v oblasti veřejné služby. V odvětví vysílání je úloha Komise omezená na ověřování existence zjevné chyby v definici veřejné služby. Takováto chyba by znamenala zneužití definice veřejné služby.
(154)
Vzhledem k zvláštní povaze odvětví vysílání však považuje Komise za legitimní takovou definici, která v souladu s výkladovými ustanoveními protokolu pověřuje určitou vysílací organizaci úkolem poskytovat vyvážený a rozmanitý program (81). Taková definice by měla být v souladu s cílem uspokojovat demokratické, sociální a kulturní potřeby společnosti.
(155)
Jak je uvedeno v 44. až 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, společnost RTP musí na základě zákona č. 21/92 a smluv o veřejné službě v rámci veřejnoprávního televizního vysílání zajistit vysílání na dvou kanálech s celostátním pokrytím. Zatímco první kanál má vysílat programy obecnějšího charakteru, druhý kanál má oslovovat specifické publikum. Jak je popsáno v 44. a 45. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, zákon č. 21/92 a smlouvy o veřejné službě ukládají společnosti RTP podrobnější povinnosti, pokud jde o programový obsah a mezinárodní spolupráci, a rovněž některé další zvláštní povinnosti.
(156)
Ačkoliv má definice veřejnoprávního vysílání společnosti RTP kvalitativní a poměrně širokou povahu, považuje Komise v souladu s výkladovými ustanoveními Amsterodamského protokolu takovouto „širokou“ definici za legitimní (82). Proto považuje za legitimní rovněž obecnou definici poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby spočívající v zajištění dvou televizních kanálů s celostátním pokrytím, jednoho obecného a druhého více zaměřeného na specifické publikum, Tuto definici lze považovat za vyhovující demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(157)
Komise považuje za legitimní rovněž povinnosti, které podrobněji určují způsob, jakým má společnost RTP plnit obecné poslání v oblasti veřejnoprávního vysílání. V souladu se zněním Amsterodamského protokolu lze mít za to, že rovněž tyto povinnosti vyhovují demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(158)
Ačkoliv Komise považuje poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby za legitimní, musí zjistit, zda tato definice neobsahuje zjevné chyby.
Komise posoudí, zda lze dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění považovat za náhradu za náklady veřejné služby, a dále bude analyzovat, zda lze povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie považovat za poslání veřejné služby, jež bylo svěřeno společnosti RTP.
(159)
Komise zaprvé posoudí, zda lze dočasné osvobození od požadavků na notářskou listinu (a souvisejících poplatků), registračních poplatků a nákladů na zveřejnění během přeměny na akciovou společnost v roce 1992 podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od různých poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 považovat za náhradu za náklady vyplývající z poskytování veřejné služby.
(160)
Dočasné osvobození: Za prvé je nutné ověřit, zda lze náklady spojené s přeměnou společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992 (tj. obvyklé náklady na notářskou listinu, její registraci a zveřejnění) legitimně uhradit jako náklady veřejné služby. Jak bylo uvedeno výše, náhrada má podobu osvobození na základě čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92.
(161)
V době své přeměny vykonávala společnost RTP pouze činnosti v rámci veřejné služby (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), zatímco obchodní činnosti vykonávaly právně oddělené dceřiné společnosti. Náklady spojené s přeměnou veřejnoprávní vysílací organizace představovaly automaticky náklady na veřejnou službu, za něž mohl stát poskytnout legitimně náhradu. Není nutné uvážit, zda byla reorganizace společnosti RTP z právního hlediska povinná nebo nezbytná (83). Posouzení podle čl. 106 odst. 2 SFEU a sdělení o vysílání vyžaduje, aby náhrada nepřekročila čisté náklady veřejné služby, nevyžaduje však posouzení toho, zda bylo možno těmto nákladům předejít za předpokladu, že jsou omezeny na poskytování veřejné služby (84). V souladu s Amsterodamským protokolem a sdělením o vysílání mohou členské státy v zásadě rozhodnout o uspořádání své veřejnoprávní vysílací organizace, což se vztahuje nejen na organizaci distribuce obsahu, nýbrž rovněž na to, v rámci jaké právní formy bude veřejnoprávní vysílací organizace vykonávat svou činnost. Úloha Komise je omezena na kontrolu, zda tato svoboda volby nebyla členskými státy zneužita. V daném případě nic nenasvědčuje tomu, že se přeměna uskutečnila s jediným cílem, a to poskytnout společnosti RTP výhodu. Není důvod zpochybnit odůvodnění Portugalska, že přeměna v roce 1992 byla provedena s cílem umožnit společnosti RTP, aby při výkonu svých činností postupovala pružněji, než by tomu bylo u státní organizace s obtížnými postupy státní kontroly. Lze proto vyvodit závěr, že osvobození od registračních poplatků (tj. poplatků spojených s vyhotovením notářské listiny, registračních poplatků, nákladů na zveřejnění) v době přeměny společnosti RTP představuje oprávněnou náhradu za provozování veřejnoprávního vysílání.
(162)
Trvalé osvobození: Výše uvedená argumentace (v 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí) však nemůže platit pro trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, jež není časově omezené, a může se proto vztahovat rovněž na registrace a zápisy v souvislosti s činnostmi společnosti RTP, které nespadají do jejího poslání veřejné služby (např. pokud by společnost RTP začala vykonávat obchodní činnosti sama místo právně oddělených dceřiných společností).
Vzhledem k široké oblasti působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, a to z časového hlediska (tj. neomezená) i věcného hlediska (tj. není omezena na činnosti v rámci veřejné služby), není možné odůvodnit případné budoucí osvobození od registračních poplatků jako náklady veřejné služby. Je proto třeba vyvodit závěr, že osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 není slučitelné s vnitřním trhem.
(163)
Ačkoliv Portugalsko tvrdilo, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nebyl nikdy použit a že společnost RTP po přeměně v roce 1992 vždy zaplatila veškeré nezbytné registrační poplatky, toto tvrzení by mohlo být platné v případě navrácení podpory, nemění však skutečnost, že poskytnutí státní podpory společnosti RTP není odůvodněné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU ani žádného jiného ustanovení této smlouvy.
(164)
S přihlédnutím k 45. bodu odůvodnění směrnice o „televizi bez hranic“ může Komise uznat, že definice veřejné služby veřejnoprávních vysílacích organizací zahrnuje povinnost významně přispívat k investicím do evropské audiovizuální tvorby, pokud z ní vyplývající filmová práva umožňují její vysílání v rámci plnění veřejné služby (85).
(165)
Komise zastává názor, že povinnost týkající se podpory kinematografie uložená společnosti RTP spadá do veřejnoprávního vysílání, jelikož společnost RTP v rámci veřejnoprávního vysílání vysílá filmy, k nimž získala distribuční práva.
(166)
Komise proto nemůže souhlasit s připomínkami zúčastněných stran, že povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie a jejího financování je diskriminační. Zúčastněné strany uvedly, že soukromé televizní společnosti rovněž podepsaly s portugalskými orgány protokoly o podpoře kinematografie, přičemž nedostávají žádnou náhradu. Komise se však domnívá, že je nutné rozlišovat na straně jedné mezi dobrovolnými dohodami o podpoře kinematografie, které byly uzavřeny mezi státem a soukromými televizními společnostmi, a závazky týkajícími se veřejnoprávního vysílání, jež byly uloženy společnosti RTP v souvislosti s vysíláním filmové tvorby a jejím financováním na straně druhé. Je zřejmé, že společnost RTP je výslovně pověřena úkolem veřejné služby spočívajícím v podpoře určité filmové tvorby, která je následně vysílána jako televizní programy v rámci veřejnoprávního vysílání, zatímco soukromé televizní společnosti takovýmto úkolem veřejné služby pověřeny nebyly. Společnost RTP se ve skutečnosti stává nástrojem, který stát používá při podpoře kinematografie. Případné výsledné výhody, které společnost RTP poskytuje kinematografii, mohou představovat státní podporu a měly by být posouzeny jako takové. Tímto rozhodnutím není dotčeno případné posouzení možných výhod poskytnutých filmovým producentům.
(167)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno vyvodit závěr, že spolufinancování portugalských filmových děl vysílaných na veřejnoprávních kanálech ze strany společnosti RTP lze považovat za zvláštní legitimní povinnost, která napomáhá při plnění obecných závazků společnosti RTP v oblasti veřejnoprávního vysílání. Tato povinnost proto nepředstavuje zjevnou chybu.
(168)
Komise však má za to, že právní povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“ (86), uložená společnosti RTP není dostatečně přesná, aby mohla Komise předem s dostatečnou právní jistotou posoudit, zda lze tyto služby považovat za součást veřejné služby. Ačkoliv Komise zastává názor, že „další služby, které budou specifikovány“, nejsou dostatečně jasně definovány, podotýká, že v období, které je předmětem šetření, se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby (87).
(169)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že činnosti společnosti RTP popsané v zákoně č. 21/92 a opětovně vymezené ve smlouvách o veřejných službách představují jednoznačně definované závazky veřejné služby.
Ačkoliv povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“, není dostatečně přesná, aby bylo možno předem vyvodit závěr, že všechny služby poskytované v rámci této položky lze považovat za veřejné služby, v období 1992-1998 se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby.
Trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků však není omezeno na náhradu nákladů na veřejnou službu, a nemůže být proto odůvodněno podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(170)
Za druhé je třeba posoudit, zda byl příjemce, společnost RTP, pověřen závazky veřejné služby ze státních prostředků.
(171)
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise ověřit, zda bylo poslání veřejné služby společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu (88).
(172)
Jak je uvedeno v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, závazky veřejné služby jsou společnosti RTP jednoznačně svěřeny na základě různých zákonů a smluv: článek 5 zákona č. 58/90, čl. 4 odst. 1 a článek 5 zákona č. 21/92 a doložka 1 předešlé a nové smlouvy o veřejné službě.
(173)
Komise neobdržela od zúčastněných stran ani Portugalska žádné připomínky ohledně skutečnosti, že společnost RTP nebyla dostatečně pověřena veřejnou službou na základě oficiálního aktu. V souladu se sdělením o vysílání a s ohledem na zákony a smlouvy uvedené v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno vyvodit závěr, že společnost RTP musí nepochybně plnit závazky v oblasti veřejnoprávního vysílání, a že proto poslání veřejné služby bylo společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu.
(174)
Nejenže je třeba, aby byla veřejná služba společnosti RTP svěřena na základě oficiálního aktu; je nutno přijmout rovněž opatření s cílem zajistit, aby byla veřejná služba poskytována podle požadavků zákona a smluv o veřejné službě. Jak je uvedeno v 49. až 59. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, byly zavedeny různé kontrolní mechanismy s cílem zajistit, aby společnost RTP plnila závazky veřejné služby stanoveným způsobem.
(175)
Společnost RTP musela za prvé podávat zprávy o plnění závazků veřejné služby a překládat plány, k nimž bylo připojeno stanovisko jejího vnitřního odboru auditu. Společnost RTP vyhotovila pro roky 1993 až 1998 zprávy o veřejné službě, které popisovaly plnění každého závazku veřejné služby a určovaly náklady na každý závazek veřejné služby pomocí systému analytického účetnictví.
(176)
Ministr financí a člen vlády odpovědný za hromadné sdělovací prostředky za druhé kontrolovali dodržování smlouvy o veřejné službě a hlavní finanční inspekce ověřovala finanční plán.
(177)
Za třetí se musel každý rok provést externí audit. Komise nemůže souhlasit s tvrzením Portugalska, které bylo zopakováno po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03, že zprávy o veřejné službě byly podrobeny externímu auditu, a že tudíž nebyla nutná žádná další opatření. Situaci před přijetím rozhodnutí ze dne 15. října 2003 lze popsat takto:
a)
Pro rok 1992 neexistovala žádná zpráva o veřejné službě, jelikož povinnost předkládat zprávy o veřejné službě a provést audit těchto zpráv byla zavedena smlouvou o udělení koncese z roku 1993.
b)
Pro roky 1993 a 1994 nebyl proveden externí audit, bylo vydáno pouze prohlášení zástupců společnosti, konkrétně fiskální rady společnosti RTP (Conselho fiscal da RTP), což představuje pouze interní prohlášení společnosti.
c)
Pro roky 1995-1998 byl ke zprávám připojen výrok externího auditora, který není závislý na společnosti RTP a jejích zástupcích. Tyto výroky potvrzují, že společnost RTP dodržela závazky veřejné služby. Nebyly však zpřístupněny podrobnější zprávy o veřejné službě, které vedly k těmto zjištěním.
(178)
Vzhledem k zjištěním Soudu ve věci T-442/03, a zejména bodům 232 až 256 rozsudku se Komise nemůže opírat výlučně o (stručné) výroky auditora ohledně zpráv o veřejné službě uvedené v 177. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, a přijala proto nabídku Portugalska na provedení externího auditu na základě existujících zpráv o veřejné službě pro všechny dotčené roky. To znamená, že externí audity týkající se plnění závazků veřejné služby ze strany společnosti RTP byly provedeny pro roky 1992-1997. Pro rok 1992 byl externí audit proveden navzdory neexistenci zprávy o veřejné službě. Externí auditor však při posuzování, zda bylo splněno pověření v oblasti veřejné služby, vycházel z jiného dokumentu. Pro rok 1998 nebyl externí audit proveden, jelikož externí audit již existoval ve formě zprávy společnosti BDO Binder pro rok 1998 (což nezpochybnila ani společnost SIC), na niž se odkazuje v 186. až 188. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
(179)
Nové audity pro roky 1992-1997 organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC. ERC je nezávislý správní orgán, který podle portugalské ústavy odpovídá mimo jiné za zajištění dodržování stanov a pravidel upravujících činnost v oblasti hromadných sdělovacích prostředků. Tento orgán pověřil audity, jež měly být provedeny pro roky 1992-1997, externího auditora, který je nezávislý na společnosti RTP, tj. společnost Pedro Roque.
(180)
Vzhledem k době, která uplynula mezi rokem 1992 a provedením auditů zpráv o veřejné službě v roce 2010, bylo obtížné získat přístup ke všem údajům. To vysvětluje délku šetření a dobu, kterou trvalo provedení nových auditů. Nakonec však bylo možno audity provést, jelikož již existovaly zprávy o veřejné službě (kromě roku 1992), a auditoři měli tudíž základ pro audit. Audity pro roky 1992-1997 byly předloženy Komisi.
(181)
V externích auditech se uvádí, že úkolem je posoudit a sledovat veřejnoprávní vysílání provozované společností RTP a platby, které společnost za tento úkol obdržela. Zprávy o externím auditu obsahují popis informací, které byly vzaty v úvahu. Mimo jiné odkazují na zákon č. 58/90 (zákon o veřejnoprávním vysílání), zákon č. 21/92 o přeměně společnosti RTP, smlouvy o veřejné službě, roční účetní závěrky a plán činností a rozpočet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) a zprávy o veřejné službě pro příslušné roky (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). V auditech je zmíněno, že kvůli dlouhé době, která uplynula mezi obdobím 1992-1997 a uzavřením smlouvy o provedení auditu v roce 2010, byly některé dokumenty zničeny a určité informace nebyly k dispozici. Z tohoto důvodu se auditorská zpráva zaměřila především na dostupné zprávy, zejména zprávy o veřejné službě (89) a ověřené roční účetní závěrky.
(182)
Navzdory těmto omezením způsobeným časovou prodlevou považovali auditoři za možné smlouvu splnit, provést audity a posoudit plnění závazku veřejné služby ze strany společnosti RTP a náhradu, kterou obdržela. V auditech se výslovně uvádí, že se auditorům podařilo překonat potíže vzniklé kvůli časové prodlevě a provést audity. Ačkoliv auditoři uvedli například výhradu, že nebylo možno ověřit kritéria účtování nákladů a metody rozvrhování nákladů, nepředstavovalo to překážku pro provedení auditu a dospění ke kladnému závěru. V souhrnné zprávě se uvádí, že „veškeré náklady a příjmy společnosti RTP jsou založeny na předpokladu, že se její činnost vztahuje pouze na provozování veřejnoprávního televizního vysílání, a že audity jsou založeny na finančních výkazech, které ověřil interní auditor společnosti i externí auditoři a z nichž nevyplývají žádné důležité skutečnosti kromě skutečností popsaných podrobně v ročních účetních závěrkách“ (90). Komise již zjistila (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že společnost RTP vykonávala v letech, které jsou předmětem šetření, pouze činnosti v rámci veřejné služby, zatímco obchodní činnosti prováděly právně oddělené dceřiné společnosti. Kritéria pro rozvrhování nákladů jsou proto důležitá pouze pro rozvržení přidělených nákladů v rámci nákladů veřejné služby, které vznikly společnosti RTP, a neměly by mít žádný dopad na výši celkových nákladů na veřejnou službu.
Pokud jde o finanční údaje, Komise zjistila, že se externí auditoři mohli legitimně spolehnout na roční účetní závěrky, k nimž byla vždy připojena auditorská zpráva osvědčující správnost účetní závěrky společnosti RTP. Podle smluv o veřejné službě bylo cílem externího auditu zprávy o veřejné služby ověřit, zda společnost RTP plnila závazky veřejné služby, které jí byly svěřeny, a zda je náhrada za veřejnou službu v souladu s náklady na plnění těchto závazků. Ačkoliv se finanční údaje vztahující se na poskytování veřejné služby v letech, které jsou předmětem tohoto šetření, týkaly poskytování veřejné služby společností RTP, bylo nezbytné další nezávislé ověření s cílem zjistit, zda byly vzniklé náklady v souladu s pověřením v oblasti veřejné služby.
(183)
To externí auditoři potvrdili. Pro roky 1992-1997 dospěli auditoři k závěru, že „společnost RTP v zásadě plnila své závazky v oblasti vysílání, pokud jde o kvantitu, jak jsou stanoveny ve smlouvě o udělení koncese, se zvláštním zaměřením na povinnost týkající se vysílaného obsahu“. Auditor konstatoval, že „po analýze dostupných dokumentů, konkrétně zpráv auditora a dozorčí rady, jsme neshledali nic, co by nás vedlo k závěru, že předložené dokumenty týkající se souladu mezi prováděnými úkoly veřejné služby a uhrazením reálných a skutečných nákladů obsahují významná narušení ovlivňující dodržování právních předpisů platných v té době“ (91).
(184)
V řadě auditorských zpráv se uvádí, že společnost RTP mohla požadovat vyšší částku náhrady, bránily jí v tom však podmínky smluv o veřejné službě, a to čl. 15 odst. 4 předešlé smlouvy o veřejné službě a čl. 19 odst. 3 nové smlouvy o veřejné službě z roku 1996. Jednotlivé externí audity pro roky 1994, 1996 a 1997 obsahují výroky ohledně rozdílu mezi vysokými náklady, které společnosti RTP skutečně vznikly při poskytování veřejné služby, a náhradou, kterou obdržela a která byla nižší než vzniklé náklady (92). V závěrečné souhrnné zprávě pro všechny roky, pro něž byl proveden audit, se výslovně uvádí, že „pro všechny roky je náhrada, která byla přidělena a vyplacena, nižší než částky uvedené v každé zprávě o veřejné službě (RCOPS, Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público)“ (93).
(185)
Některé audity (s výjimkou auditů pro roky 1992 a 1993) uvádějí, že společnost RTP překročila zákonem stanovený limit reklamy, tj. vysílala více reklam, než povolovaly smlouvy o veřejné službě. V souladu se sdělením o vysílání je nutno příjmy, které společnost RTP za tuto reklamu obdržela, vzít v úvahu při výpočtu nákladů veřejné služby, jelikož příjmy vytvořené veřejnou službou, včetně příjmů z reklamy, musí být zahrnuty do výpočtu potřeb společnosti, pokud jde o financování veřejné služby.
Skutečnost, že byly překročeny limity reklamy, nemá vliv na analýzu auditora s ohledem na všechny roky v období 1992-1997. Náhrada za veřejnou službu odpovídala úkolům veřejné služby, které plnila společnost RTP, a neexistovala žádná nadměrná náhrada. Portugalsko rovněž potvrdilo, že pro roky 1994, 1995 a 1996 byly zohledněny všechny zisky z reklamy (včetně zisků vyplývajících z překročení povoleného reklamního času) a že se o tyto částky snížila potřeba financování veřejné služby (94). Co se týká roku 1996, článek 15 nové smlouvy o veřejné službě stanovil, že při sčítání nákladů pro účely výpočtu celkových nákladů veřejné služby k určení výše náhrady nemusí být vzaty v úvahu zisky plynoucí z využívání kanálů. „Zisky“ zahrnují příjmy z reklamy. Portugalsko výslovně potvrdilo, že zisky z reklamy byly odečteny od částky požadované náhrady (95).
(186)
Pokud jde o rok 1998, externí společnost BDO Binder provedla šetření týkající se vztahu mezi posláním veřejné služby svěřeným společnosti RTP a příslušnými náklady. Zpráva společnosti BDO Binder obsahuje řadu doporučení do budoucna a navrhuje posílit vnitřní kontrolu společnosti RTP s cílem zajistit dodržování vnitřních předpisů, neobsahuje však zjištění, že společnost RTP obdržela příliš vysokou náhradu ve vztahu k úkolům veřejné služby, které vykonává, nebo že by nebylo možné se spoléhat na číselné údaje uvedené ve zprávě o veřejné službě vyhotovené společností RTP, které Komise použila v rozhodnutí ze dne 15. října 2003. Pokud se zpráva společnosti BDO Binder zabývá konkrétními číselnými údaji, odkazuje na nevypracování soupisu určitých aktiv. Zdá se však, že zpráva společnosti BDO Binder kritizuje spíše neexistenci soupisu majetku (96), než aby dospěla k závěru, že se příslušné investice neuskutečnily a že nebyly správně zaúčtovány hodnoty investic. Jak však zdůraznilo Portugalsko, údaje pro příslušné investice nebyly každopádně zahrnuty ve výpočtu náhrady, což vylučuje, že by mohly být uhrazeny náklady na amortizaci dlouhodobých aktiv.
(187)
Pokud jde o překročení limitů reklamy, ve zprávě společnosti BDO Binder se uvádělo, že při výpočtu potřeby financování veřejné služby byly zohledněny veškeré příjmy z reklamy. Žádný z těchto faktorů nevedl opět auditora k vydání negativního výroku ohledně plnění závazků veřejné služby ze strany společnosti RTP ani nenaznačuje případnou nadměrnou náhradu.
(188)
Pro analýzu v tomto rozhodnutí je však nejdůležitější závěr ve zprávě společnosti BDO Binder (který společnost SIC nezpochybnila), že společnost RTP mohla za plnění závazků veřejné služby požadovat 25 miliard PTE, místo toho však obdržela pouze 14 miliard PTE. Jinými slovy, zpráva společnosti BDO Binder nenaznačuje nadměrnou náhradu, nýbrž vede k opačnému závěru.
(189)
Jak je uvedeno v rozhodnutí ve věci NN 31/06 týkající se restrukturalizace společnosti RTP, externí audit společnosti PriceWaterhouse Coopers ověřil, zda finanční údaje, které poskytly portugalské orgány, byly v souladu s finančními výkazy společnosti RTP v období 1991-2003, s částkami uvedenými v auditorských zprávách o veřejné službě a s ostatními zdroji informací, které se považovaly za důležité k zajištění shody dotyčných auditů (viz 38. bod odůvodnění rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC údaje potvrdila bez významných připomínek (viz 52. bod odůvodnění rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC výslovně potvrdila, že částky, které společnost RTP obdržela jako náhradu za veřejnou službu, odpovídaly částkám uvedeným v usneseních Rady ministrů (viz 41. bod odůvodnění a tabulka 39 v rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC upozorňovala na celkové nedostatečné financování společnosti RTP. Uvádělo se v ní, že kromě úkolů veřejné služby, jejichž náklady lze uhradit podle smluv o veřejné službě, existují úkoly veřejné služby, jež společnost RTP vykonává, za něž však nelze požadovat od státu žádnou úhradu. Komise v rozhodnutí ve věci NN 31/06 dospěla k závěru, že auditorská zpráva společnosti PWC mohla oprávněně vycházet z finančních výkazů společnosti RTP a konstatovala, že společnost RTP byla skutečně trvale nedostatečně financována. Kromě externích auditů zpráv o veřejné službě lze pro účely tohoto rozhodnutí vzít v úvahu i auditorskou zprávu společnosti PWC jako další prvek potvrzující, že údaje, které Komise použila v rozhodnutí 2005/403/ES, byly správné.
(190)
Co se týká tvrzení stěžovatele, že je nutno vzít v úvahu zprávu státního auditora (Tribunal de Contas) č. 8/2002, Komise skutečně vzala při svém hodnocení v tomto rozhodnutí tuto zprávu v úvahu. Za prvé je nutno uznat (jak připouští rovněž společnost SIC), že se auditorská zpráva č. 8/2002 vztahuje na období 1997-2000, a je proto relevantní pouze pro roky 1997 a 1998. Ačkoli v uvedené zprávě byly zmíněny údaje pro předchozí roky, byly použity k popisu celkového vývoje finanční situace společnosti RTP, nebyly však samy o sobě předmětem šetření Účetního dvora.
(191)
Co je nejdůležitější, zpráva č. 8/2002 nenaznačuje žádnou nesrovnalost ve financování společnosti RTP ani nadměrnou náhradu za roky 1997-2000 (nebo za jakýkoli jiný rok). Naopak, ve zprávě č. 8/2002 jsou mnohokrát zmíněny strukturální finanční problémy společnosti RTP. Komise proto není s to na základě zprávy č. 8/2002 vyčlenit určité platby jako nadměrnou náhradu a protiprávní státní podporu. Naopak, zpráva č. 8/2002 výslovně potvrzuje, že od roku 1993 do konce roku 1999 bylo přežití společnosti RTP dosaženo pouze trvalou a zvyšující se zadlužeností společnosti.
(192)
Jak uvádí stěžovatel, zpráva č. 8/2002 mnohokrát kritizuje vedení společnosti a poukazuje na neefektivnost, které bylo možno předejít. Cíl zprávy č. 8/2002 je vymezen jako celkový přezkum řízení společnosti RTP a provozování veřejnoprávního televizního vysílání z hlediska účinnosti, efektivnosti a hospodárnosti. Jak uvedl stěžovatel, ve zprávě č. 8/2002 bylo zmíněno, že společnost RTP má nepružné struktury a příliš vysoký počet zaměstnanců a poskytuje veřejnou službu neefektivně. Zpráva č. 8/2002 kritizuje rovněž příliš nejasné a obecné vymezení poslání veřejné služby a smlouvy o veřejné službě, které podle státního auditora vedou k neefektivnímu řízení.
(193)
Komise však vymezení poslání veřejné služby, které bylo svěřeno společnosti RTP, ověřila v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2003. Ve věci T-442/03 Soud konstatoval, že široká definice poslání společnosti RTP je přípustná (97). Co se týká údajné neefektivnosti, Komise chce podotknout, že se nejedná o aspekt, který je třeba vzít v úvahu při použití sdělení o vysílání.
(194)
Třetím kritériem, které by Komise měla posoudit, je skutečnost, zda je financování přiměřené čistým nákladům veřejné služby.
(195)
Ve sdělení o vysílání jsou popsána kritéria, na jejichž základě Komise posuzuje přiměřenost státního financování. Sdělení vyžaduje, aby státní podpora nepřevyšovala čisté náklady veřejné služby a aby nedošlo k narušením trhu, která nejsou nutná pro naplnění poslání veřejné služby (98).
(196)
V zájmu správného určení nákladů na činnosti v rámci veřejné služby sdělení o vysílání za prvé vyžaduje řádné rozvržení nákladů a příjmů mezi veřejnou službu a obchodní činnosti.
(197)
Jak je uvedeno v 61. až 67. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, smlouvy o veřejné smlouvě stanoví způsob rozvržení nákladů a příjmů, který musí společnost RTP používat. V tomto případě je úkol Komise v zásadě usnadněn skutečností, že společnost RTP zavedla systém analytického účetnictví, který umožňuje vyčíslit způsobilé náklady, jež jí vznikly při plnění jednotlivých závazků veřejné služby a které lze uhradit.
(198)
Pomocí tohoto systému je každá položka způsobilých výdajů přidělena určité činnosti a následně rozdělena mezi jednotlivé úkoly veřejné služby, jež byly společnosti RTP svěřeny a jež lze uhradit, a to na základě objektivních účetních zásad.
(199)
Jelikož od nákladů na provozování veřejné služby jsou odečteny příjmy plynoucí z každého úkolu veřejné služby, za který lze poskytnout náhradu, systém zaručuje, že roční vyrovnávací platby jsou omezeny na čisté náklady jednotlivých závazků veřejné služby (viz 65. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
(200)
Komise proto dospěla k závěru, že parametry pro určení nákladů jsou stanoveny objektivním a transparentním způsobem.
(201)
Pravidla pro náhradu nákladů však mohou podhodnocovat skutečné čisté náklady na veřejnou službu poskytovanou společností RTP a mohla vést k strukturálnímu nedostatečnému financování skutečné potřeby finančních prostředků.
(202)
Jak je uvedeno v 65. bodě odůvodnění, podle metody výpočtu nákladů stanovené ve smlouvách o veřejné službě byly určité náklady veřejné služby vyloučeny z platby prostřednictvím roční náhrady (99). Portugalsko mimoto Komisi informovalo, že ačkoliv musela společnost RTP odvádět z obdržených ročních vyrovnávacích plateb DPH, podle účetních pravidel nebylo možno vzít výsledné náklady v úvahu (viz 94. bod odůvodnění). Do svých zpráv o veřejné službě společnost RTP mimoto nezahrnula veškeré investice do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby, ačkoliv v jejích finančních výkazech byly zaúčtovány (viz 67. bod odůvodnění).
(203)
Podle Amsterodamského protokolu je však na členských státech, aby veřejnoprávním vysílacím organizacím zajistily financování. V tomto případě se Portugalsko rozhodlo nehradit některé náklady, které poskytovateli služby vznikly při plnění jeho úkolů.
(204)
V daném případě poskytoval stát společnosti RTP nejen roční vyrovnávací platby, nýbrž rovněž další financování ve formě navýšení kapitálu, půjček a dohody se Správou sociálního zabezpečení. V souladu s bodem 57 sdělení o vysílání musí Komise analyzovat, zda byla všechna opatření přiměřená čistým nákladům veřejné služby. Teprve pak lze financování poskytnuté společnosti RTP pokládat za slučitelné s čl. 106 odst. 2 SFEU.
(205)
Komise se rovněž domnívá, že závazky veřejné služby uložené společnosti RTP, které podle smluv o veřejné službě nebyly způsobilé pro náhradu, lze považovat za legitimní a jednoznačně definované závazky veřejné služby, jež byly poskytovateli služby oficiálně uloženy státem. Podle pravidel státní podpory může proto Portugalsko financovat veškeré čisté náklady společnosti RTP na veřejnou službu.
(206)
V tabulce 6 ve 207. bodě odůvodnění je uveden přehled nákladů společnosti RTP na veřejnou službu (investiční náklady i čisté provozní náklady), jak byly vypočítány podle platných pravidel účtování nákladů, a náhrad, které společnost obdržela za investice a provozní náklady.
(207)
Uvedeny jsou za prvé investice do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby (tabulka 5) a náhrada poskytnutá na financování investic (tabulka 2). Za druhé jsou uvedeny čisté provozní náklady společnosti RTP (tabulka 4) a vyrovnávací platby za tyto náklady (tabulka 1). Tabulka ukazuje rovněž výhodu získanou z podpory ad hoc vyplývající z dohody se Správou sociálního zabezpečení a půjčky z roku 1998.
Tabulka 6
Shrnutí potřeb v oblasti financování a náhrad za čisté provozní náklady veřejné služby podle účetních pravidel
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Celkem
Investiční náklady
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Navýšení kapitálu
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Rozdíl mezi investičními náklady a náhradou
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Náklady na provozování veřejné služby
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Vyrovnávací platby
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Sociální zabezpečení
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Půjčka
-20 000,0
-20 000,0
Rozdíl mezi provozními náklady a náhradou
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Zdroj: Finanční výkazy a zprávy o veřejné službě
(208)
Jak je zdůrazněno v bodech 201 a 202 odůvodnění, systém ročních vyrovnávacích plateb, který zvolilo Portugalsko, vedl k podhodnocení skutečných nákladů na úkoly veřejné služby, jež společnost RTP vykonávala. Systém vedl k nahromadění dluhů. Ve druhé fázi použilo Portugalsko k financování nákladů společnosti RTP na veřejnou službu opatření ad hoc s cílem zachovat finanční rovnováhu společnosti RTP.
(209)
Jak vyplývá z tabulky 6 v 207. bodě odůvodnění, navýšení kapitálu poskytlo nadměrnou náhradu za investice do veřejné služby, a to ve výši 26 736,8 milionu PTE, zatímco provozní náklady byly vyrovnávacími platbami a ostatními opatřeními ad hoc financovány nedostatečně, a to o 28 755,1 milionu PTE. Ačkoli navýšení kapitálu měla v zásadě financovat investice do vybavení, byla použita rovněž k splacení nahromaděného dluhu.
(210)
Z tabulky 6 v 207. bodě odůvodnění rovněž vyplývá, že celková náhrada byla o 2 018,3 milionu PTE nižší než čisté náklady veřejné služby (28 755,1 milionu PTE minus 26 736,8 milionu PTE). Komise proto dospěla k závěru, že podle pravidel Unie je celkové státní financování v období, které je předmětem šetření, přiměřené čistým provozním nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Toto zjištění se nemění, vezme-li se v úvahu skutečnost, že částka ve výši 11 000 000 PTE vyplývající z osvobození od registračních poplatků představuje státní podporu (viz 119. a 120. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), v rozporu s původním předpokladem Komise. I po zohlednění této částky je financování společnosti RTP nedostatečné, přičemž schodek činí 2 007,3 milionu PTE.
(211)
Komise má za to, že finanční prostředky, jež společnost RTP obdržela, byly nižší než celkové čisté náklady, jež jí vznikly při plnění závazků, které jí uložil stát, a to kvůli skutečnosti, že tabulka 6 v 207. bodě odůvodnění nebere v potaz veškeré náklady společnosti RTP na veřejnou službu v období 1992-1998.
(212)
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise zajistit, aby bylo státní financování přiměřené čistým nákladům na poskytování veřejné služby, avšak rovněž to, aby s ohledem na obchodní činnosti, které jsou odvozeny z činností v rámci veřejné služby a pro něž není na straně příjmů možné řádné rozvržení nákladů, nedošlo k narušením trhu, která nejsou nutná pro naplnění poslání veřejné služby. Takovéto narušení by existovalo, pokud by společnost RTP stlačovala na trhu ceny za reklamu, aby snížila příjem konkurentů (101). V tomto případě by společnost RTP nemaximalizovala své příjmy z obchodních činností a zbytečně by zvýšila potřebu státního financování. Podle sdělení o vysílání nelze takové chování, jestliže je prokázáno, pokládat za slučující se s posláním veřejné služby, které bylo vysílací organizaci svěřeno (102).
(213)
V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 15. listopadu 2001 Komise uvedla, že pokud by bylo zjištěno, že došlo k takovému chování, vzala by tato narušení a z toho vyplývající potřebu vyššího státního financování v úvahu při posuzování možné nadměrné náhrady. V této fázi řízení Komise podotkla, že „na základě informací, které má Komise k dispozici v tomto okamžiku, nelze zjistit, zda se společnost RTP dopustila takového jednání“ (103).
(214)
Na základě výzvy k podání připomínek k zahájení řízení v dané věci neobdržela Komise od konkurentů společnosti RTP žádné připomínky, které by naznačovaly nebo prokazovaly, že se společnosti RTP dopustila na obchodních trzích protisoutěžního chování, jež by mohlo mít za následek vyšší státní financování, které není slučitelné se Smlouvou (104).
(215)
Za této situace se Komise domnívá, že nic nenaznačuje takovéto chování. Komise proto vyvozuje závěr, že se nezdá, že by se společnost RTP dopustila na obchodních trzích protisoutěžního chování, které by vedlo k vyšší potřebě státního financování, a že v důsledku takovéhoto chování nebyla poskytnuta nadměrná náhrada.
(216)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že dohodu se Správou sociálního zabezpečení, navýšení kapitálu a podřízenou půjčku, jakož i dočasné osvobození od registračních poplatků je nutno pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Financování společnosti RTP prostřednictvím opatření ad hoc je však slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Celkové financování je přiměřené čistým nákladům na jednoznačně definované závazky veřejné služby, které byly společnosti svěřeny. V souladu s čl. 106 odst. 2 SFEU proto státní financování neovlivňuje podmínky obchodu a hospodářskou soutěž v Unii v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie (105).
VI. ZÁVĚR
(217)
Komise konstatuje, že Portugalsko poskytlo protiprávně podporu ad hoc v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU (106). To se nevztahuje na dočasné osvobození od notářských poplatků a poplatků na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, jelikož se tato opatření nepovažují za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(218)
Jak je uvedeno v 143. bodě odůvodnění, Komise vyvozuje závěr, že dohoda se Správou sociálního zabezpečení, která byla uzavřena v roce 1993, navýšení kapitálu v období 1994-1997 a půjčka v roce 1998 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Státní podporu představuje obdobně osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92. Opatření ad hoc byla provedena ze státních prostředků a mohou narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu tím, že zvýhodňují společnost RTP a ovlivňují obchod.
Opatření ad hoc nesplňují podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark, jelikož je nelze pokládat za součást systému vyrovnávacích plateb, jehož parametry byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Mimoto je zřejmé, že společnost RTP nebyla vybrána v rámci řízení pro zadávání veřejných zakázek, které zaručuje nejnižší možné náklady, a neexistují žádné náznaky, že výše plateb ad hoc byla určena na základě analýzy nákladů, které by vynaložil běžný podnik.
(219)
Na opatření ad hoc s výjimkou trvalého osvobození společnosti RTP podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 je použitelná výjimka stanovená v čl. 106 odst. 2 SFEU. Jak bylo analyzováno, opatření poskytovala náhradu za jednoznačně definované závazky veřejné služby, jimiž byla společnost RTP dostatečně pověřena zákonem č. 21/92 a smlouvami o veřejné službě. Opatření ad hoc jsou přiměřená čistým provozním nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Opatření ad hoc nenarušují hospodářskou soutěž v míře, která je v rozporu se zájmem Unie, jelikož opatření jsou přiměřená čistým nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Společnost RTP se rovněž nedopustila protisoutěžního chování v rámci svých obchodních činností.
(220)
Komise konstatuje, že trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 představuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem, jelikož se nepovažuje za náhradu za poskytování služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Portugalsko by proto mělo uvedený zákon zrušit. Portugalsko by mělo zajistit rovněž navrácení případné podpory, která byla společnosti RTP vyplacena na základě uvedeného zákona.
(221)
Vzhledem k výše uvedeným závěrům,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Níže uvedená opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP), představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
stanovení splátkového kalendáře dluhu ve výši 1,206 miliardy PTE, kterou povolilo Portugalsko společnosti RTP ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení, která byla uzavřena v roce 1993;
b)
navyšování kapitálu v období 1994-1997 ve výši 46,800 miliardy PTE;
c)
půjčka ve výši 20 miliard PTE poskytnutá v roce 1998;
d)
dočasné osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 portugalského zákona č. 21/92 ve výši 11 000 000 PTE.
2. Opatření státní podpory uvedená v odstavci 1 tohoto článku jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy, jelikož nevedla k nadměrnému vyrovnání čistých nákladů vynaložených na plnění úkolů veřejné služby, které byly uloženy společnosti RTP.
Článek 2
Osvobození od notářských poplatků a nákladů na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 portugalského zákona č. 21/92 nepředstavuje státní podporu.
Článek 3
1. Neomezené osvobození společnosti RTP od placení poplatků a odměn s ohledem na akty zápisu, registrace a záznamu podle čl. 11 odst. 2 portugalského zákona č. 21/92 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
2. Státní podpora, kterou Portugalsko poskytlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 ve prospěch RTP, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 4
1. Portugalsko zruší zákon uvedený v čl. 3 odst. 1 tohoto rozhodnutí a získá zpět státní podporu, kterou společnost RTP případně obdržela na základě uvedeného právního předpisu do doby jeho zrušení.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly dány k dispozici společnosti RTP, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 a nařízení (ES) č. 271/2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 5
1. Navrácení podpory poskytnuté na základě zákona uvedené v článku 3 se provede s okamžitým účinkem.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Portugalsko Komisi tyto informace:
a)
podrobný popis opatření přijatých za účelem zrušení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92;
b)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má společnost RTP navrátit,
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že společnosti RTP bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Portugalsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 3 navrácena. Na žádost Komise předloží Portugalsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již společnost RTP vrátila.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 20. prosince 2011.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. gruodžio 20 d.
dėl valstybės pagalbos C 85/01 dėl vienkartinių priemonių, Portugalijos taikytų RTP
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 9429)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/365/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
Trimis 1993, 1996 ir 1997 m. komercinio transliuotojo Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (SIC) pateiktais skundais Komisija buvo informuota, kad Portugalija Portugalijos visuomeniniam transliuotojui Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (RTP) taikė vienkartines ir metines kompensavimo priemones.
(2)
2001 m. lapkričio 15 d. raštu Komisija Portugalijos valdžios institucijas informavo, kad dėl RTP televizijai taikytų vienkartinių priemonių nusprendė inicijuoti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą.
(3)
Komisijos sprendimas inicijuoti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Vėliau 2003 m. spalio 15 d. Komisijos sprendimo 2005/406/EB dėl vienkartinių priemonių, Portugalijos taikytų RTP (4), 1 straipsnyje nustatyta, kad tam tikros iš tų priemonių, būtent RTP televizijai Portugalijos suteikta 68 006 mln. PTE vertės valstybės pagalba, išreikšta 1993 m. su socialinio draudimo įstaiga sudaryta sutartimi, 1994-1997 m. atliktomis kapitalo injekcijomis ir 1998 m. paskola, remiantis EB sutarties 86 straipsnio 2 dalimi, neprieštarauja bendrajai rinkai. Be to, minėto sprendimo 2 straipsnyje tvirtinama, kad tam tikros priemonės, t. y. atleidimas nuo registracijos mokesčių, mokėjimas už televizijos transliavimo tinklo perdavimą, metinių mokesčių už naudojimąsi televizijos transliavimo tinklu mokėjimo lengvatos, kino propagavimo protokolas, obligacijų emisija ir 1996-2000 m. restruktūrizavimo planas, nėra valstybės pagalba.
(4)
2008 m. birželio 26 d. Pirmosios instancijos teismas byloje T-442/03 (5) panaikino dalį Sprendimo 2005/406/EB remdamasis dviem pagrindais. Jis panaikino to sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek jame nuspręsta, kad „atleidimas nuo notarinių ir registracijos mokesčių ir rinkliavų“ nėra valstybės pagalba. Teismo nuomone, Komisijos užduotis buvo nustatyti, ar vienkartinė nauda, t. y. atleidimas nuo registracijos mokesčių ir rinkliavų, susijusių su reorganizavimu į akcinę bendrovę (toliau - laikinas atleidimas), neprieštaravo Portugalijos valstybinių įmonių reorganizavimo į akcines bendroves teisės aktu sistemos logikai, ar vis dėlto grindimas teisės aktu buvo nukrypimas, kuriuo iš esmės valstybinėms įmonėms siekta suteikti pranašumo prieš kitas įmones.
(5)
Nuolatinės naudos dėl RTP atleidimo be jokių apribojimų nuo registracijos mokesčių ir kitų rinkliavų už bet kokį įrašymą, įregistravimą ar anotaciją (toliau - nuolatinis atleidimas) atžvilgiu Teismas nustatė, kad nors iš tikrųjų atleidimas galėjo būti nenuolatinis (žr. sprendimo 73 ir 79 punktus), tai neturi reikšmės išvadai, kad Komisija neįrodė šio atleidimo nuo mokesčių bendrojo pobūdžio. Teismas taip pat nustatė, kad nors Portugalija galėjo reorganizuoti RTP į akcinę bendrovę, nes buvo manoma, kad tai būtina siekiant įvykdyti viešosios paslaugos įpareigojimą, nepateikta pakankamai įrodymų.
(6)
Teismas atmetė ieškinius dėl Sprendime 2005/406/EB pateiktos išvados nepripažinti 1994 m. obligacijų emisijos ir licencijos mokesčio mokėjimo lengvatų valstybės pagalba.
(7)
Valstybės pagalbos priemonių suderinamumo (Sprendimo 2005/406/EB 1 straipsnis) atžvilgiu Teismas nustatė, kad Komisija negalėjo pasitikėti viešosios paslaugos ataskaitomis ir jose pateiktais duomenimis neatlikusi, kaip reikalaujama pagal nacionalinės teisės aktus, šių ataskaitų išorės audito. Todėl Komisija negalėjo padaryti išvados, kad valstybės pagalbos priemonės buvo suderinamos su bendrąja rinka pagal Sutarties 86 straipsnio 2 dalį (dabar SESV 106 straipsnio 2 dalis ir „vidaus rinka“) (6). Sprendimo 2005/406/EB 1 straipsnį Teismas panaikino.
(8)
Paskelbus Teismo sprendimą byloje T-442/03, Komisija atkreipė suinteresuotųjų šalių dėmesį į tai, kad Komisijos tyrimas šioje byloje atnaujintas, ir pakvietė trečiąsias šalis teikti pastabas (7).
(9)
Skundo pateikėjos pastabas Komisija gavo 2009 m. kovo 10 d., o Portugalijai perdavė 2009 m. balandžio 8 d. Kitas skundo pateikėjos pastabas ji gavo 2009 m. birželio 17 d., o Portugalijai perdavė 2009 m. liepos 28 d. Į abu pastabų rinkinius Portugalija atsakė 2009 m. rugsėjo 7 ir 8 d. raštais. 2010 m. vasario 23 d., kovo 4 d. ir balandžio 15 d. Portugalija atsiuntė Komisijai daugiau informacijos. 2010 m. gegužės 10 d. Komisija išsiuntė Portugalijai prašymą pateikti informaciją, kuriame pirmiausia prašoma, kad būtų atlikti nepriklausomi 1992-1997 m. viešosios paslaugos ataskaitų išorės auditai.
(10)
Portugalija į Komisijos prašymą pateikti informaciją atsakė 2010 m. birželio 8 d. raštu, o informaciją apie prašytus viešosios paslaugos ataskaitų išorės auditus pateikė 2010 m. rugpjūčio 12 d. raštu. 2010 m. rugsėjo 29 d. raštu Portugalija pateikė daugiau informacijos. Susitikimas su Portugalijos atstovais įvyko 2011 m. kovo 29 d.; daugiau informacijos Portugalija Komisijai pateikė 2011 m. birželio 17 d., rugpjūčio 25 d. ir spalio 26 d.
2011 m. gruodžio 15 d. užregistruotu raštu Portugalija išimties tvarka sutiko, kad šis sprendimas būtų priimtas anglų kalba.
(11)
Šiame sprendime nagrinėjamos tik vienkartinės priemonės, kurioms taikomas sprendimas pradėti oficialias tyrimo procedūras. Kai kurių priemonių, kurios Sprendime 2005/406/EB paskelbtos nesančiomis valstybės pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį, Teismas byloje T-442/03 nepanaikino, todėl Sprendimo 2005/406/EB 2 straipsnis tapo galutiniu. Tos priemonės susijusios su mokėjimu už televizijos transliavimo tinklo perdavimą, metinių mokesčių už naudojimąsi televizijos transliavimo tinklu mokėjimo lengvatomis, kinematografijos produkcijos protokolu, obligacijų emisija ir 1996-2000 m. restruktūrizavimo planu. Vis dėlto, kaip reikalavo Teismas byloje T-442/03, Komisija iš naujo vertins laikiną ir nuolatinį atleidimą nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių.
Šiame sprendime daugiausia dėmesio skiriama finansiniams RTP ir Portugalijos santykiams 1992-1998 m. atsižvelgiant į 1993 m. sutartį su socialinio draudimo įstaiga, 1994-1997 m. kapitalo injekcijas ir 1998 m. paskolą. Šiame sprendime nenagrinėjami teisinio vertinimo ir RTP televizijai suteiktų metinių kompensacinių išmokų suderinamumo su sutartimi klausimai - jie nagrinėjami 2006 m. kovo 22 d. Komisijos sprendime byloje E 14/05 (8). Be to, 2006 m. liepos 4 d. Komisija byloje NN 31/06 (9) priėmė sprendimą dėl RTP restruktūrizavimo finansavimo susitarimo.
(12)
Vis dėlto siekdama susidaryti išsamų vaizdą apie Portugalijos ir RTP televizijos finansinius santykius Komisijos šioje byloje tiriamu laikotarpiu, Komisija privalo vertinti ne tik vienkartines priemones, bet ir RTP televizijai suteiktą finansinę paramą metinėmis kompensacinėmis išmokomis. Todėl šiame sprendime metinės kompensacinės išmokos nurodomos tiek, kiek reikia siekiant paaiškinti Komisijos argumentus dėl vienkartinių priemonių.
II. IŠSAMUS NAGRINĖJAMŲ PRIEMONIŲ APRAŠYMAS
A. RTP TELEVIZIJAI TAIKYTOS PRIEMONĖS
A.1 PAGALBOS GAVĖJOS RTP APRAŠYMAS
(13)
RTP televizija (šiuo metu Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) įsteigta kaip akcinė bendrovė 1955 m. gruodžio 15 d. aktu, Portugalijai priėmus sprendimą įsteigti transliavimo įmonę, kuriai būtų suteikta viešosios televizijos transliavimo paslaugos teikimo koncesija (10). Viešosios paslaugos teikimo koncesijos sutartis pasirašyta 1956 m. sausio 16 d.
(14)
Remiantis 1975 m. gruodžio 2 d. Dekretu-įstatymu Nr. 674-D/75, RTP televizija nacionalizuota. Tuo dekretu-įstatymu RTP reorganizuota į valstybinę įmonę pavadinimu Radiotelevisão Portuguesa, E.P., kuriai tuo dekretu-įstatymu perduotos visos jos pirmtakės juridinės teisės ir įsipareigojimai.
(15)
Iki praėjusio amžiaus devintojo dešimtmečio RTP buvo nacionalinės televizijos rinkos monopolininkė. Ji valdė du televizijos kanalus: RTP1 ir RTP2. Praėjusio amžiaus dešimtajame dešimtmetyje RTP pradėjo konkuruoti su komerciniais transliuotojais SIC ir TVI, kuriems 1992 m. vasario mėn. Portugalija išdavė veiklos licencijas steigti atitinkamai trečiąjį ir ketvirtąjį kanalus (11).
(16)
1992 m. rugpjūčio 14 d. Įstatymu Nr. 21/92 bendrovė RTP, EP reorganizuota į akcinę bendrovę pavadinimu Radiotelevisão Portuguesa, S. A. ir patvirtinti jos nauji įstatai.
(17)
RTP vykdo visuomeninio transliavimo ir komercinę veiklą. RTP televizija gali teisėtai vykdyti su televizija susijusią komercinę arba pramoninę veiklą (12).
(18)
RTP komercinė veikla vykdoma dalyvaujant kitų teisiškai nuo RTP nepriklausomų įmonių, turinčių atskirą struktūrą ir apskaitos sistemą, finansinėje veikloje.
A2. PAGALBOS PRIEMONĖS (13)
(19)
Pagrindinį mechanizmą, kuriuo RTP televizijai kompensuojama už viešosios paslaugos įpareigojimų įvykdymą, sudaro metinės kompensacinės išmokos. 1992-1998 m. RTP televizijai suteikta 66 495 mln. PTE (maždaug 332 mln. EUR) (14), skirtų viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymo sąnaudoms padengti. Šių metinių kompensacinių išmokų teisinis pagrindas yra Įstatymo Nr. 21/92 5 straipsnis (15).
(20)
1 lentelėje pateikiamas RTP televizijai 1992-1998 m. suteiktų metinių kompensacinių išmokų, kurioms taikomas šis sprendimas, pasiskirstymas.
1 lentelė
Metinių kompensacinių išmokų sumos 1992-1998 m.
(mln. PTE ir EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
26,9 EUR (16)
35,4 EUR
35,6 EUR
35,9 EUR
72,3 EUR
51,6 EUR
69,8 EUR
Šaltinis: Ministrų tarybos sprendimas.
(21)
Kai RTP buvo reorganizuota į akcinę bendrovę, Portugalijos įmonių registravimo įstatymą buvo galima apibūdinti taip, kaip aprašyta toliau. Reorganizuojant RTP galiojusios Portugalijos bendrovių įstatymo (Código das Sociedades Comerciais) redakcijos 7 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta, kad prekybos bendrovių asociacijos straipsnius (contrato de sociedade) turi patvirtinti notaras.
Šio Bendrovių įstatymo 18 straipsnio 5 dalyje buvo nustatyta, kad, įsteigus tinkamos teisinės formos bendrovę, akcinės bendrovės steigimo aktą reikia įregistruoti Juridinių asmenų registre. Įregistruoti buvo privaloma pagal Juridinių asmenų registro įstatymo (Código do Registo Comercial) 15 straipsnio 1 dalį, 3 straipsnio a dalį ir Bendrovių įstatymo 166 straipsnį.
Pagal atitinkamu laikotarpiu galiojusios Juridinių asmenų registro įstatymo redakcijos 70 straipsnio 1 dalies a punktą akcinės bendrovės steigimo aktą reikėjo paskelbti leidinyje Diário da República (žr. 70 straipsnio 2 dalį (17)). Paskelbti ex officio privalo registracijos įstaigos pareigūnas suinteresuotosios šalies sąskaita (žr. Juridinių asmenų registro įstatymo 71 straipsnio 1 dalį).
(22)
1992 m. reorganizuodamasi į akcinę bendrovę RTP galėjo pasinaudoti lengvatomis nemokėti notarinių ir registracijos mokesčių, susijusių su teisinio RTP reorganizavimo iš viešosios įmonės į akcinę bendrovę registracija. Lengvatų vertė buvo 33 mln. PTE (maždaug 164 000 EUR). Paprastai, remiantis Portugalijos įstatymais, visi juridiniai asmenys turi mokėti įmonės įsteigimo, dalinio įmonės įstatų keitimo arba bet kokių kitų atitinkamų įmonės pakeitimų mokesčius ir rinkliavas.
(23)
Teisinis atleidimo nuo registracijos mokesčių pagrindas yra Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalis, kurioje numatyta, kad:
„patvirtinami … RTP, SA įstatai, kurių nereikia tvirtinti notariškai, su įstatais susijęs įregistravimas atliekamas ex officio, nemokant jokių mokesčių ar rinkliavų, remiantis Respublikos leidiniu (Diário da República), kuriame jie skelbiami“.
(24)
Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalis grindžiama 1988 m. liepos 20 d. Įstatymo Nr. 84/88 dėl valstybinių įmonių reorganizavimo į akcines bendroves taikymu. Įstatymo Nr. 84/88 1 straipsnyje numatyta, kad net nacionalizuotas valstybines įmones dekretu-įstatymu būtų galima reorganizuoti į akcines bendroves. Šiame straipsnyje nustatyta:
„Valstybinės įmonės … dekretu-įstatymu gali būti reorganizuotos į visiškai arba didžiąja dalimi valstybinėms įmonėms priklausančias akcines bendroves, nepažeidžiant Konstitucijos ir šio įstatymo.“
(25)
Įstatymo Nr. 84/88 dėl valstybinių įmonių reorganizavimo į akcines bendroves 3 straipsnio 2 dalyje taip pat numatyta, kad tokiu dekretu-įstatymu būtina patvirtinti akcinės bendrovės įstatus. Pagal Įstatymo Nr. 84/88 3 straipsnio 3 dalį tas dekretas-įstatymas yra pakankamas įvykdytinų registravimo reikalavimų dokumentas (18).
(26)
Pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį RTP galėjo pasinaudoti lengvata nemokėti kitų tiesiogiai su teisinio įmonės statuso keitimu susijusių registracijos mokesčių. 11 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Įrašymai, įregistravimai, anotacijos registruose ar viešosiose įstaigose, konkrečiai nacionaliniams Juridinių asmenų registre, Hipotekos registre ir Automobilių savininkų registre atliekami pateikus dviejų bendrovės valdybos narių paprastą pasirašytą prašymą ir yra atleidžiami nuo bet kokių mokesčių ar rinkliavų.“
(27)
Portugalijos teigimu, 11 straipsnio 2 dalies nuostata grindžiama Dekreto-įstatymo Nr. 404/90 (19) taikymu ir ja patvirtinamas bendrosios nuostatos taikymas RTP televizijai. Remiantis šio įstatymo 1 straipsniu, įmones, kurios iki 1993 m. gruodžio 31 d. vykdė kooperavimo arba koncentravimo veiksmus, būtų galima atleisti nuo mokesčio, susijusio su nekilnojamojo turto, būtino koncentracijai ar susijungimui, perdavimu. To įstatymo 1 straipsnyje taip pat numatytas atleidimas nuo rinkliavų ir kitų atliekant šiuos veiksmus mokėtinų įstatymo numatytų mokesčių.
(28)
Portugalijos teigimu, RTP anksčiau kelis kartus mokėjo notarinius ir registracijos mokesčius, susijusius su tam tikru kapitalo didinimu ir kita veikla, po to, kai buvo reorganizuota į akcinę bendrovę (20).
(29)
1983-1989 m. RTP, nemokėdama socialinio draudimo įmokų, socialinio draudimo įstaigai įsiskolino 2 189 mln. PTE. Ši skola atsirado RTP televizijai ir socialinio draudimo administravimo įstaigai skirtingai aiškinant įmokų, skaičiuojamų nuo darbuotojų viršvalandžių ir honorarų menininkams, mokėjimą.
(30)
Socialinio draudimo administravimo įstaigos aiškinimas buvo pagrįstas 1983 m. vasario 12 d. įgyvendinimo dekreto Nr. 12/83 2 straipsnio e punktu. Siekdamos išvengti teisminių procedūrų šios dvi suinteresuotosios šalys pasirašė susitarimą, pagal kurį socialinio draudimo administravimo įstaiga atleido RTP nuo palūkanų mokėjimo ir sutiko pakeisti skolos mokėjimo terminą. Išsprendus šį teisinį ginčą įgyvendinimo dekretas neatšauktas.
(31)
1993 m. gegužės 6 d. bendru Finansų ministerijos ir Socialinės apsaugos ministerijos sprendimu buvo patvirtintas skolos grąžinimo termino pakeitimas, t. y. jos išskaidymas į 120 mėnesinių dalinių mokėjimų, taip pat buvo panaikintos 1 206 mln. PTE (6 mln. EUR) dydžio baudos ir palūkanos.
(32)
Sąlygos, kuriomis galima leisti mokėti skolas socialinio draudimo įstaigai išimties tvarka, nustatytos Dekrete-įstatyme Nr. 411/91. Šio dekreto-įstatymo 2 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad toks leidimas turi būti privalomas norint užtikrinti įmonės skolininkės gyvybingumą, o išimties sąlygos gali būti taikomos, be kita ko, remiantis tuo, kad, kaip numatyta to dekreto-įstatymo 2 straipsnio d punkte, įsiskolinusi įmonė „buvo užimta, jos darbuotojai perėmė valdymą arba į jos veiklą įsikišo valstybė“.
(33)
1994-1997 m. Portugalija kasmet didino RTP kapitalą. Toliau pateiktoje lentelėje apžvelgiamas kapitalo, išaugusio iki 46 800 mln. PTE (233 mln. EUR), didinimas.
2 lentelė
RTP akcinio kapitalo didinimas 1994-1997 m.
(mln. PTE)
Metai
1994
1995
1996
1997
Akcinio kapitalo didinimas
10 000
12 800
10 000
14 000
Akcinio kapitalo vertė gruodžio 31 d.
22 708
35 508
45 508
59 508
Šaltinis: RTP balansai.
(34)
Portugalijos su RTP sudarytose viešosios paslaugos sutartyse numatytas valstybės dalyvavimas RTP vykdomose investicijose, pirmenybę teikiant kapitalo didinimui (21).
(35)
1998 m. gruodžio mėn. Valstybės skolos valdymo fondas (Fundo de Regularização da Dívida Pública) ir RTP pasirašė subordinuotosios paskolos suteikimo RTP televizijai sutartį, kurioje nustatytos 20 000 mln. PTE (99,8 mln. EUR) paskolos, skirtos RTP kapitalui didinti, sąlygos.
(36)
Valstybės skolos valdymo fondą valdo Valstybės kredito valdymo institutas (Instituto de Gestão de Crédito Público), kuris pagal Valstybės skolos valdymo įstatymą (22) ir Portugalijos Vyriausybės nustatytas gaires atsakingas už Portugalijos valstybės skolos valdymą ir pagrindinės paskolų programos vykdymą. Šis institutas pavaldus Portugalijos Finansų ministerijai, kuri prižiūri jo veiklą (23).
(37)
Nuo lėšų pervedimo RTP televizijai datos paskolai taikytos metinės 12 mėnesių trukmės Lisbor normos dydžio palūkanos, skaičiuojamos kiekvieno laikotarpio pirmą dieną, pridedant 20 bazinių punktų (24).
(38)
Pagal sutartį paskola turėjo būti grąžinta iki 2003 m. gruodžio 31 d., nors numatyta galimybė abipusiu susitarimu pratęsti terminą dar vieniems arba dvejiems metams. RTP paskolos palūkanų nemokėjo, nes sutartyje nustatyta, kad pirmųjų keturių dalinių metinių mokėjimų palūkanos turi būti kapitalizuotos (25).
(39)
1998 m. gruodžio mėn. Valstybės skolos valdymo fondo ir RTP sudaryta sutartis parengta pagal 1998 m. gruodžio 17 d. bendrame žiniasklaidos, iždo ir finansų valstybės sekretorių nutarime patvirtintas gaires.
B. RTP FINANSINĖ BŪKLĖ
(40)
Kaip matyti iš toliau pateiktos lentelės, Komisijos tiriamu laikotarpiu RTP patyrė nuostolių. 1996 m. RTP finansinė būklė pablogėjo taip, kad grynasis nuosavas kapitalas tapo neigiamas.
3 lentelė
1993-1998 m. ekonominiai ir finansiniai RTP duomenys
(mln. PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Grynasis pelnas (nuostoliai)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Grynasis nuosavas kapitalas
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Aktyvai
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Finansiniai įsipareigojimai (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Šaltinis: RTP finansinės ataskaitos.
C. 1992-1998 M. RTP VIEŠOSIOS PASLAUGOS ĮPAREIGOJIMAI
(41)
RTP privalo teikti visuomeninės televizijos transliavimo paslaugą. Šios paslaugos apibūdinimas, paskyrimas ir finansavimas reglamentuojamas įvairiais teisės aktais.
(42)
Įstatyme Nr. 58/90, kuriuo reglamentuojamas televizijos transliavimas, nustatytos privatiems transliuotojams taikytinos sąlygos ir valstybės įsipareigojimas užtikrinti visuomeninės televizijos transliavimą (27). Įstatyme Nr. 21/92 dėl RTP įstatų apibrėžti pagrindiniai viešosios paslaugos įpareigojimai ir tos paslaugos finansavimas.
(43)
Dviejose 1993 ir 1996 m. pasirašytose RTP ir Portugalijos valstybės viešosios paslaugos sutartyse (toliau - ankstesnioji viešosios paslaugos sutartis arba naujoji viešosios paslaugos sutartis, o nurodant abi sutartis - viešosios paslaugos sutartys) (28) pateiktas išsamesnis viešosios paslaugos ir jos finansavimo apibūdinimas.
(44)
Įstatymo Nr. 21/92 4 straipsnyje nustatyta, kad Portugalija ir RTP privalo sudaryti koncesijos sutartį, kurioje būtų nustatyti pagrindiniai pagal šią sutartį vykdytini viešosios paslaugos įpareigojimai. Šio įstatymo 4 straipsnio 2 dalyje nustatyti pagrindiniai principai, kurių RTP privalo laikytis vykdydama savo kaip koncesininkės veiklą (29), o 4 straipsnio 3 dalyje nustatyti visuomeninės televizijos transliavimo įpareigojimai (30).
(45)
Viešosios paslaugos sutartyse patvirtinti RTP viešosios paslaugos teikimo įpareigojimai. Pirma, nustatyti bendrieji ir su laidų turiniu susiję RTP įpareigojimai (31). RTP privalo teikti visuomeninės televizijos paslaugą, transliuodama du televizijos kanalus, kuriuos galėtų matyti visi žemyninės Portugalijos gyventojai. Pirmasis kanalas turi būti bendresnio pobūdžio, todėl juo turėtų būti transliuojamos bendresnio turinio laidos. Antrasis kanalas pirmiausia turėtų būti skirtas konkrečiai auditorijai ir juo turėtų būti transliuojamos šviečiamojo, kultūrinio ir mokslinio pobūdžio laidos. Vienas iš šių kanalų turi būti transliuojamas autonominiuose Azorų salų ir Madeiros regionuose.
(46)
Antra, viešosios paslaugos sutartyse nustatyti specialieji RTP įpareigojimai, susiję su laidomis (32). Nustatyti laidų kokybės reikalavimai (pvz., pliuralizmas, informacijos nešališkumas ir pan.) ir turinio reikalavimai (rodyti naujausius filmus, sporto varžybas, vaikams skirtas programas, laidas apie Portugalijos kultūrą, šalies naujienas, pramogines laidas). RTP privalo skirti eterio laiko tam tikriems subjektams, remti kiną ir kitą audiovizualinę produkciją, skatinti šviečiamųjų arba mokomųjų programų kūrimą, keistis laidomis su autonominiais Azorų salų ir Madeiros regionais ir skatinti bendradarbiavimą su kitomis visuomeninės televizijos institucijomis Europos Sąjungoje. Be to, RTP privalo vykdyti specialius su tarptautiniu bendradarbiavimu susijusius laidų transliavimo įpareigojimus. Pvz., ji privalo kurti ir transliuoti laidas portugalų bendruomenėms užsienyje, portugališkai kalbančioms Afrikos šalims ir Makao. RTP turi užtikrinti kanalų RTP Madeira ir RTP Açores veikimą ir išlaikyti jų programų kūrimo centrus bei atstovybes užsienyje.
(47)
Trečia, viešosios paslaugos sutartyse nustatyti specialieji RTP įpareigojimai. Pvz., RTP privalo saugoti audiovizualinius archyvus, diegti technologines įrangos ir veiklos naujoves, remti S. Carlos nacionalinį teatrą ir teikti kitas ad hoc nurodytinas paslaugas.
(48)
Įstatymo Nr. 58/90 5 straipsniu RTP televizijai suteikiama penkiolikos metų visuomeninio transliavimo koncesija, kurią galima pratęsti dar penkiolikai metų; ši koncesija apima dažnius, atitinkančius pirmąjį ir antrąjį televizijos kanalus. Įstatymo Nr. 21/92 4 straipsnyje nurodyta, kad RTP yra visuomeninės televizijos transliavimo koncesininkė. Viešosios paslaugos sutarčių 1 sąlygos a punkte patvirtinta, kad RTP yra visuomeninės televizijos paslaugos teikėja (33).
(49)
Viešosios paslaugos sutartyse (34) numatyta įsteigti konsultacinę tarybą (Conselho de Opinião), sudarytą iš įvairių viešosios nuomonės sričių atstovų, galinčių įsikišti ir patikrinti, ar RTP vykdo bendruosius ir specialiuosius visuomeninės televizijos transliavimo įpareigojimus.
(50)
RTP turi kasmet pateikti Finansų ministrui ateinančių metų viešosios veiklos planą ir viešosios paslaugos teikimo užduoties biudžetą (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), kartu pateikdama RTP audito biuro ir konsultacinės tarybos išvadas. Be to, ji turi pateikti praėjusių metų viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymo ataskaitą (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, toliau - viešosios paslaugos ataskaitos) ir kartu pateikti RTP audito biuro išvadą (35).
(51)
Finansų ministras ir už žiniasklaidą atsakingas Vyriausybės narys turi patikrinti viešosios paslaugos sutarčių laikymąsi. Finansų generalinis inspektorius turi atlikti finansinio plano auditą. Be to, kasmet specializuotas išorės auditorius turi atlikti metinį viešosios paslaugos ataskaitų auditą (36).
(52)
Naujoje viešosios paslaugos sutartyje taip pat numatytos sankcijos, kurias pažeidimo atveju taiko Portugalija: baudos, turto areštas, koncesijos sutarties atsisakymas arba nutraukimas.
(53)
Nepriklausomas auditorius atliko visų RTP 1992-1998 m. metinių finansinių ataskaitų išorės auditus.
(54)
RTP taip pat parengė visų metų viešosios paslaugos ataskaitas, išskyrus 1992 m. viešosios paslaugos ataskaitą, nes išorės auditų prievolė pirmą kartą nustatyta 1993 m. sudarytoje ankstesniojoje viešosios paslaugos sutartyje. Portugalija tvirtina, kad teisiškai nepriklausomas auditorius pateikė palankią nepriklausomą išvadą dėl 1995-1998 m. viešosios paslaugos ataskaitų (37). Portugalija taip pat teigia, kad prie visų to laikotarpio viešosios paslaugos ataskaitų pridėta RTP auditorių biuro išvada ir nuo RTP nepriklausomo Finansų generalinio inspektoriaus (Inspecção-Geral de Finanças) audito ataskaita.
Toliau aprašomi viešosios paslaugos išorės auditai.
(55)
Į 1993 ir 1994 m. viešosios paslaugos ataskaitas įtrauktas atitikties pareiškimas, kad RTP viešosios paslaugos įpareigojimai įvykdyti, bet jį pateikė tik RTP valdyba.
(56)
Į 1995, 1996, 1997 ir 1998 m. viešosios paslaugos ataskaitas įtraukti nuo įmonės nepriklausomos išorės audito įmonės Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas) atitikties pareiškimai, kad vykdant auditą nenustatyta jokių aplinkybių, dėl kurių reikšmingai pasikeistų tų metų ataskaitose nurodytos apskaičiuotos RTP televizijai skirtos kompensacinės išmokos.
(57)
2010 m. Portugalija pateikė Komisijai išsamesnius 1992-1997 m. viešosios paslaugos ataskaitų išorės auditų dokumentus. To laikotarpio viešosios paslaugos ataskaitų išorės auditus rengė nacionalinė žiniasklaidos reguliavimo institucija Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Šiuos auditus atliko nuo RTP nepriklausoma išorės audito įmonė Pedro Roque SROC (38). Portugalija taip pat pateikė apibendrinamąją visų tų metų audito rezultatų ataskaitą.
1998 m. viešosios paslaugos ataskaitos išorės auditas jau buvo atliktas. Jį atliko išorės audito įmonė BDO Binder (toliau - BDO Binder ataskaita) (39).
(58)
Atliekant 1992-1997 m. auditus reikėjo patikrinti, ar kiekvienais atitinkamais metais RTP įvykdė tuo metu galiojusiose viešosios paslaugos sutartyse nurodytus įpareigojimus ir ar viešosios paslaugos sąnaudos atitinka kompensacines išmokas. Išorės auditų ataskaitose nurodyti viešosios paslaugos sutartyse nustatyti viešosios paslaugos įpareigojimai, atsižvelgta į įvairius teisės aktus, kuriais reglamentuojami RTP viešosios paslaugos įpareigojimai (pvz., 1990 m. rugsėjo 7 d. Televizijos aktas Nr. 58/90), į viešosios veiklos planą ir biudžetą (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) bei viešosios paslaugos ataskaitas. Atliekant išorės auditus tirta, ar įvykdyti viešosios paslaugos įpareigojimai. Ataskaitose Portugalijos skirtos kompensacinės išmokos lygintos su viešosios paslaugos ataskaitose nurodytomis sąnaudomis.
(59)
Viso tiriamo laikotarpio, t. y. 1992-1997 m., auditų ataskaitose prieita prie išvados, kad iš esmės RTP įvykdė pagrindinius transliavimo įpareigojimus. Audito ataskaitose taip pat nurodyta, kad „vykdytų viešosios paslaugos teikimo užduočių ir tikrųjų bei faktinių sąnaudų kompensacijos atitikties atžvilgiu nenustatyta reikšmingų iškraipymų, kurie turėtų įtakos atitikčiai tuo metų galiojusiems teisės aktams“. Visų metų apibendrinamojoje ataskaitoje nustatyta, kad Portugalijos skirtos kompensacinės išmokos buvo mažesnės už kiekvienoje viešosios paslaugos ataskaitoje nurodytas sumas. Auditų rezultatai paskelbti ERC svetainėje (40). BDO Binder ataskaitoje taip pat nenurodyta, kad už teiktą viešąją paslaugą skirta per didelė kompensacija.
(60)
Įstatymo Nr. 21/92 5 straipsnyje RTP televizijai suteikta teisė gauti kompensaciją už viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymą. Ši teisė patvirtinta viešosios paslaugos sutartyse.
(61)
Be metinių kompensacinių išmokų (žr. šio sprendimo 19 punktą), viešosios paslaugos sutartyse taip pat numatyta, kad Portugalija finansuoja:
a)
mokėjimą už konkrečias paslaugas pagal viešojo administravimo institucijų ir RTP pasirašytas arba numatomas pasirašyti paslaugų teikimo sutartis (41);
b)
valstybės dalyvavimą visose RTP vykdomose investicijose, ypač susijusiose su infrastruktūra, kurios reikia laidų kūrimo ir transliavimo centrams autonominiuose Azorų salų ir Madeiros regionuose veikti, įskaitant audiovizualinius archyvus, RTP tarptautinį transliavimą ir kitas technologines investicijas, kurias RTP yra įpareigota vykdyti (42).
(62)
Siekdama nustatyti kompensacinėmis išmokomis tinkamas finansuoti viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymo sąnaudas ir pajamas RTP taiko analitinę apskaitos sistemą. Viešosios paslaugos sutartyse nurodyti kriterijai, taikytini apskaičiuojant kiekvieno viešosios paslaugos įpareigojimo sąnaudas, tinkamas finansuoti kompensacinėmis išmokomis (43).
(63)
Taikydama pirmesniame punkte nurodytą analitinę apskaitos sistemą RTP paskirsto sąnaudas ir pajamas (pvz., personalo ir įrangos), apimančias tam tikrą skaičių veiklos rūšių (pvz., laidų valdymo, tiesiogines ir netiesiogines laidų, signalo perdavimo, transliavimo, rinkodaros ir pridėtines sąnaudas).
(64)
Tiesioginės atskirų veiklos rūšių sąnaudos skirstomos į atskirus sąnaudų elementus (pvz., RTP1, RTP2, RTPi ir RTP África). Netiesioginės sąnaudos sąnaudų elementams priskiriamos taikant nuoseklius analitinius kriterijus (pvz., transliavimo valandų skaičius) (44).
(65)
Analitinės apskaitos sistemos charakteristikos:
a)
taikant viešosios paslaugos sutartyse apibūdintą metodą gali būti kompensuojamos tik grynosios veiklos sąnaudos; finansiniai įsipareigojimai, nenumatytos išlaidos ir tiesiogiai su veikla nesusiję atidėjiniai nekompensuojami (45);
b)
norėdama apskaičiuoti kompensuotinas grynąsias veiklos sąnaudas RTP turi iš veiklos sąnaudų atskaityti veiklos pajamas, gautas vykdant kiekvieną viešosios paslaugos įpareigojimą;
c)
pagal ankstesniąją viešosios paslaugos sutartį neleidžiama kompensuoti už bendrąjį viešosios paslaugos įpareigojimą transliuoti RTP1 bei RTP2 ir vienu iš kanalų aprėpti autonominius regionus (46);
d)
pagal naująją viešosios paslaugos sutartį kompensuoti RTP1 ir RTP2 veiklos sąnaudas leidžiama, bet neleidžiama skirti papildomos kompensacijos, jei grynosios RTP1 ir RTP2 veiklos sąnaudos viršija numatytąsias sąnaudas (47).
(66)
RTP metinėse viešosios paslaugos ataskaitose nurodė grynąsias viešosios paslaugos teikimo sąnaudas, apskaičiuotas taikant 60-65 konstatuojamosiose dalyse aprašytą sąnaudų skaičiavimo metodą. Toliau pateiktoje lentelėje apžvelgiamos kiekvienos viešosios paslaugos veiklos sąnaudos, už kurias RTP televizija turi teisę gauti kompensacines išmokas.
4 lentelė
Grynosios nurodytos kompensuotinos viešosios paslaugos sąnaudos
(mln. PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletekstas
112,9
86,8
RTP Internacional veikla
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Tiesioginis RTP1 transliavimas Madeirai ir Azorų saloms
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovizualiniai archyvai
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Bendradarbiavimas su portugališkai kalbančiomis Afrikos šalimis
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Dengiamas skirtumas
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Atstovybės, korespondentai
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
S. Carlos nacionalinio teatro fondas
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Kino propagavimas
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Autonominių regionų centrų veikla
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Tam tikriems subjektams skirtas transliavimo laikas
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
Grynosios RTP1 veiklos sąnaudos
16 946,1
11 916,6
Grynosios RTP2 veiklos sąnaudos
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Iš viso grynųjų veiklos sąnaudų
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Šaltinis: Portugalijos valdžios institucijos ir viešosios paslaugos ataskaitos.
(67)
Toliau pateiktoje lentelėje apžvelgiamos RTP investicijos į viešosios paslaugos įrangą. Taip pat įtrauktos metinėse finansinėse sąskaitose nurodytos faktinės investicijos į viešosios paslaugos veiklą ir viešosios paslaugos ataskaitose nurodytos investicijos. Faktinės investicijos į viešosios paslaugos veiklą buvo didesnės už viešosios paslaugos ataskaitose nurodytas investicijas.
5 lentelė
Investicijos į viešosios paslaugos veiklą
(mln. PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Iš viso
Finansinės ataskaitos
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Viešosios paslaugos ataskaitos
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Skirtumas
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Šaltinis: RTP finansinės ataskaitos ir viešosios paslaugos ataskaitos.
(68)
Vienkartinių priemonių tikslas buvo kompensuoti RTP televizijai už jai nustatytus viešosios paslaugos įpareigojimus ir finansuoti jos investicijas.
(69)
Portugalijoje viešosios paslaugos operatorius buvo išrinktas netaikius konkurso procedūros, per kurią visos suinteresuotosios įmonės būtų galėjusios nurodyti kompensaciją, kurios joms reikėtų, jei joms būtų suteikta visuomeninės televizijos transliavimo koncesija. Vyriausybė paskyrė RTP transliuoti visuomeninės televizijos programas.
(70)
Nuo 1992 m. Portugalijos televizijos rinkoje veikia visuomeniniai ir privatūs operatoriai. Be RTP, televizijos kanalų transliavimo licencijas taip pat turi komerciniai transliuotojai SIC ir TVI. SIC buvo pirmasis privatus operatorius, pradėjęs transliavimo veiklą 1992 m. spalio 6 d. RTP televizijai skirtomis priemonėmis galėjo būti iškraipyta konkurencija Portugalijos televizijos rinkoje.
III. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(71)
Pradėjus Komisijos tyrimo procedūrą šioje byloje, kelios suinteresuotosios šalys pateikė pastabas dėl 21-39 konstatuojamosiose dalyse nurodytų priemonių. Tolesnėse konstatuojamosiose dalyse apžvelgiamos susijusios suinteresuotųjų šalių pastabos, suskirstytos į kategorijas pagal priemonę.
(72)
Šiame skirsnyje nurodomos tik pastabos susijusios su klausimais, kurie liko neišspręsti Teismui priėmus sprendimą byloje T-442/03, t. y. susijusios su atleidimu nuo notarinių, registracijos bei paskelbimo mokesčių ir kitomis 2003 m. lapkričio 15 d. Sprendimo 2005/406/EB 1 straipsnyje nurodytomis priemonėmis (1993 m. sutartis su socialinio draudimo įstaiga, 1994-1997 m. kapitalo injekcijos ir 1998 m. paskola). Šios suinteresuotųjų šalių pastabos apima nuomones, pateiktas paskelbus 2001 m. lapkričio 15 d. pirmąjį Komisijos sprendimą pradėti tyrimo procedūrą, ir pastabas, gautas 2008 m. gruodžio 24 d. paskelbus kvietimą teikti pastabas (49).
(73)
SIC ir TVI tvirtino, kad atleidimas nuo notarinių ir registravimo mokesčių yra išimtis iš taisyklių, kurios pagal Portugalijos teisės aktus paprastai taikomos keičiant įmonės įstatus. SIC nurodė, kad atleidimas taikytas ne tik reorganizuojant RTP 1992 m. Pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį RTP televizijai taikomas bendrojo pobūdžio atleidimas nuo bet kokių įrašymo ir registravimo mokesčių ir teisių.
(74)
TVI nurodė, kad RTP taip buvo atleista nuo mokesčių, susijusių su notarinio patvirtinimo paskelbimu.
(75)
Nurodydami 1994-1997 m. kapitalo injekcijas SIC, komercinių transliuotojų asociacija ACT, Italijos komercinis transliuotojas MEDIAset ir TVI tvirtino, kad nė vienas protingas akcininkas nebūtų didinęs tokios įmonės, kaip RTP, kapitalo. Nurodytos kapitalo injekcijos įvykdytos labai nuostolingoje įmonėje, neparengus nuoseklaus restruktūrizavimo plano, kaip ją atgaivinti.
(76)
Be to, nurodydamas 1998 m. paskolą SIC tvirtino, kad atsižvelgiant į tai, jog 1996 m. RTP buvo iš esmės bankrutavusi, jokia finansų įstaiga nebūtų suteikusi RTP televizijai tokios paskolos.
(77)
SIC ypač pabrėžė, kad neatlikti reguliariai vykdytini išorės auditai. Jis taip pat nurodė 1998 m. trūkumus, aprašytus vieninteliame išorės audito dokumente - tų metų BDO Binder ataskaitoje, į kuriuos Komisija turėjo atsižvelgti. SIC atkreipė dėmesį į kelis BDO Binder 1998 m. ataskaitoje kritikuojamus dalykus, įskaitant, be kita ko, viršytus RTP televizijos transliacijų reklamos apribojimus. SIC nurodo, kad pagal viešosios paslaugos sutartis RTP turi laikytis reklamos apribojimų ir, pvz., gali rodyti reklamą tik tam tikrą skaičių minučių per valandą. BDO Binder ataskaitoje nustatyta, kad 1998 m. šių apribojimų nesilaikyta. SIC taip pat nurodė ataskaitoje pateiktą faktą, kad į apskaitą neįtraukti tam tikri aktyvai - atrodo, SIC tai laiko įrodymu, kad atitinkamos šių aktyvų investicijos nevykdytos.
(78)
Teismui panaikinus Sprendimo 2005/406/EB 1 straipsnį ir dalį 2 straipsnio byloje T- T-442/03, SIC tvirtina, kad Komisija šiame sprendime taip pat turi atsižvelgti į 2002 m. birželio mėn. Portugalijos audito rūmų (Tribunal de Contas, toliau - Audito Rūmai), kuriems, kaip teigia SIC, pavesta objektyviai ištirti RTP valdymą ir viešųjų televizijos paslaugų teikimo veiksmingumą, efektyvumą bei ekonomiškumą, ataskaitą (Nr. 8/2002); Audito Rūmams pavesta tirti 1997-2000 m. Vis dėlto šis laikotarpis pratęstas iki 1993 m. Apibendrindamas šioje ataskaitoje nustatytus faktus SIC pabrėžia, kad netaikyta RTP laidų nustatymo strategija, nesilaikyta biuro ekspertų gairių dėl sąnaudų apribojimo ir neįvykdytas parengtas metinis biudžetas. Be to, SIC teigimu, Portugalijos audito rūmai tvirtina, kad Portugalija dar konkrečiai nenurodė, jog valstybės pagalbos skyrimas siejamas su tikruoju RTP televizijai nustatyto viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymu.
(79)
SIC nurodė Portugalijos audito rūmų nustatytus bendruosius faktus susijusius su viešosios paslaugos sutartimis, kuriomis RTP skatinama nepaisyti efektyvaus ir veiksmingo RTP valdymo, o tai savo ruožtu susiję su neaiškiai ir nekonkrečiai apibrėžtais viešosios paslaugos įgaliojimais.
IV. PORTUGALIJOS PASTABOS
(80)
Aiškindama atleidimą nuo notarinių, registracijos ir paskelbimo mokesčių Portugalija tvirtina, kad reorganizuoti valstybinę įmonę į akcinę bendrovę (sociedade anónima) reikėjo teisėkūros procedūra priimtu aktu, todėl nebuvo pagrindo, kuriuo remiantis būtų buvę galima rinkti su tokiu reorganizavimo įforminimu susijusių notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių ir rinkliavų.
(81)
RTP į akcinę bendrovę reorganizuota 1992 m. siekiant jai taikyti privatinę teisę, kad ji galėtų veikti panašiai kaip privatūs operatoriai. Manyta, kad RTP būtina aprūpinti priemonėmis ir nustatyti tokias sąlygas, kuriomis ji galėtų geriausiai įgyvendinti savo viešosios paslaugos tikslus konkurencijai vis atviresnėje rinkoje. RTP veiklai ir valdymui siekta suteikti tokį lankstumą, kokiu naudojasi „paprastos“ įmonės, veikiančios pagal privatinę komercinę teisę. Portugalijos teigimu, akcinės bendrovės forma buvo paprastesnė nei pirmiau RTP televizijai kaip valstybinei įmonei taikytos valstybės kontrolės procedūros, todėl sudarytos geresnės sąlygos plėtoti televizijos kanalus ir jų laidas.
(82)
Portugalija tvirtina, kad 1992 m. RTP reorganizavimas pagal įstatymą, dėl kurio nereikėjo šio įstatymo įforminti notariniu patvirtinimu, atitiko Portugalijos teisinės sistemos pobūdį ir struktūrą. Šiuo atžvilgiu Portugalija primena, kad 1975 m. RTP kaip valstybinė įmonė buvo įsteigta teisės aktu, t. y. Dekretu-įstatymu Nr. 674-D/75. Todėl, kaip konkrečiai buvo reikalaujama Įstatymu Nr. 84/88, kuriuo reglamentuojamas valstybinių įmonių reorganizavimas į akcines bendroves, tokie veiksmai taip pat turėjo būti vykdomi teisėkūros procedūra priimamu aktu.
Remiantis Įstatymo Nr. 84/88 - Bendrojo valstybinių įmonių reorganizavimo įstatymo (žr. šio sprendimo 25 punktą) - 3 straipsnio 2 dalimi, teisėkūros procedūra priimtu aktu, kuriame numatytas valstybinės įmonės reorganizavimas, turėjo būti patvirtinti po reorganizavimo įsteigtos akcinės bendrovės įstatai. Be to, tai atitiko teisės aktų lygiavertiškumo principą, pagal kurį teisėkūros procedūra priimti aktai gali būti iš dalies keičiami, atšaukiami arba jų galiojimas gali būti sustabdomas tik pagal teisės aktų hierarchiją lygiaverčiais aktais. Portugalija nurodo, kad aktų lygiavertiškumo principas nustatytas Portugalijos Konstitucijoje (dabartinės Konstitucijos 112 straipsnio 5 dalyje arba reorganizuojant RTP 1992 m. galiojusios Konstitucijos 115 straipsnio 5 dalyje), kurioje įtvirtinta, kad „jokiu įstatymu nesukuriama kitų teisės aktų kategorijų ir nenumatoma galimybė kitų rūšių aktais aiškinti, įtraukti, keisti, panaikinti kokias nors šio įstatymo nuostatas arba sustabdyti jų galiojimą santykiuose su trečiosiomis šalimis“. Šio principo taikymui reorganizuojant valstybines įmones pritaria ir teisinės literatūros autoriai (50). Portugalija taip pat nurodo kelis savo Konstitucinio Teismo sprendimus, kuriuose pakartotas aiškinimas, kad įstatymas gali būti aiškinamas tik kitu įstatymu (51), o ne pagal teisės aktų hierarchiją skirtingo arba žemesnio lygmens teisės aktu.
(83)
Portugalija tvirtina, kad RTP reorganizavimas į akcinę bendrovę Įstatymu Nr. 21/92 atitiko šią bendrąją Portugalijos teisės sistemą ir teisiškai negalėjo būti įvykdytas tiesiog pagal privatinę teisę notariniu patvirtinimu. Portugalija taip pat nurodo kelias kitas valstybines įmones, kurios buvo reorganizuotos į akcines bendroves teisėkūros procedūra priimtu aktu. (52)
(84)
Portugalija nurodo 1976 m. balandžio 8 d. Dekretą-įstatymą Nr. 267/76, kuriame pirmą kartą nustatyta bendroji valstybinėms įmonėms taikytina sistema. Šiuo dekretu-įstatymu nustatyta, kad valstybines įmones galima steigti tik dekretu-įstatymu, kuriuo turi būti patvirtinami jų įstatai. Tai taikytina ir vėliau keičiant įstatus.
(85)
Portugalija taip pat nurodo 1988 m. liepos 20 d. Įstatymą Nr. 84/88 (žr. šio sprendimo 25 punktą), kuriame nustatyta, kad reorganizuojant valstybines įmones į akcines bendroves būtina išleisti dekretą-įstatymą ir kad juo taip pat turėtų būti patvirtinami valstybinės įmonės įstatai. Taigi Portugalija daro išvadą, kad, pirma, 1992 m. reorganizuojant RTP reikėjo išleisti dekretą-įstatymą ir, antra, įstatus buvo galima patvirtinti tik įstatymu, o ne notariniu patvirtinimu.
(86)
Be to, 1990 m. rugsėjo 7 d. Įstatyme Nr. 58/90 reikalaujama, kad visuomeninę televiziją transliuotų tik operatoriai, visiškai arba didžiąja dalimi priklausantys valstybinėms įmonėms, ir kad tokių operatorių įstatai būtų tvirtinami dekretu-įstatymu.
(87)
Registracijos mokesčių klausimu Portugalija mano, kad nors Įstatymu Nr. 21/92 patvirtintų įstatų registravimas nuo tokių mokesčių buvo atleistas, registravimo formalumus vis tiek reikėjo atlikti ex officio. Registravimo formalumai laikyti būtinais, nes Juridinių asmenų registro įstatyme (Código do Registo Comercial) su įmonėmis susijusius aktus reikalaujama užregistruoti ir paskelbti. Pasak Portugalijos, registracijos mokesčiai sudaro 11 000contos (53), t. y. 11 000 000 PTE.
(88)
Paskelbimo reikalavimo klausimu Portugalija pabrėžia, kad RTP įstatai leidinyje Diário da República paskelbti kaip Įstatymo Nr. 21/92, kuriuo jie patvirtinti, priedas, todėl šis reikalavimas įvykdytas.
(89)
Atsakydama į SIC pastabas dėl Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalies Portugalija nurodė, kad Portugalijos teisės aktų leidėjas nėra numatęs specialių mokesčių lengvatų, taikytinų reorganizuojant arba restruktūrizuojant valstybines įmones. Ši išimtis pagrįsta Dekretu-įstatymu Nr. 404/90. Portugalija tvirtina, kad pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį RTP buvo atleista tik nuo registracijos mokesčių, susijusių su 1992 m. reorganizavimu. Ji taip pat teigia, kad Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalies priskyrimas nuolatiniam atleidimui nuo mokesčių pagrįstas lingvistiniu nesusipratimu. 11 straipsnio 2 dalyje, užuot nustačius, kad dekreto-įstatymo pakanka visais teisiniais tikslais ir bet kokiems veiksmams, būtiniems padėčiai (t. y. 1992 m. reorganizavimui, kursyvu išskirta autoriaus) įforminti, numatyta, kad RTP bus atleista nuo bet kokių mokesčių už veiksmų įforminimą nuosavybės registruose. Taigi, pasak Portugalijos, RTP neatleista nuo registracijos mokesčių, nesusijusių su 1992 m. reorganizavimo veiksmais - ji atleista tik nuo mokesčių, susijusių su 1992 m. reorganizavimu. Portugalija taip pat pateikė kelis dokumentus, iš kurių matyti, kad RTP registracijos mokesčius mokėjo.
(90)
Portugalija teigia, kad pirminė socialinio draudimo administravimo įstaigos ir RTP sutartis dėl skolos grąžinimo termino pakeitimo ir palūkanų bei baudų atsisakymo pasirašyta išsprendus teisinį ginčą dėl Įgyvendinimo dekreto Nr. 12/83, kuriame nustatyti privalomieji socialinio draudimo atskaitymai nuo atlygio už viršvalandžius, konstitucingumo. Šioje sutartyje pripažintas RTP aiškinimas, kad šiam atlygiui socialinio draudimo atskaitymai netaikomi - tai patvirtino ir mokesčių specialistas.
(91)
Antra, Portugalijos teigimu, oficialiai leisdama sudaryti šią sutartį, Portugalijos Vyriausybė nesuteikė RTP televizijai konkretaus finansinio pranašumo prieš kitas įmones, veikiančias panašiomis aplinkybėmis pagal Dekretą-įstatymą Nr. 411/91. Portugalija tvirtina, kad 2 straipsnio 1 dalies d punkte numatyta išimtis RTP televizijai taikyta todėl, kad RTP tapo valstybės įsikišimo objektu ir 1977 m. vadovaujant Vyriausybės paskirtai Administracinei komisijai patyrė įvairių pokyčių (54). Portugalijos teigimu, bendrąjį išimties pobūdį patvirtina ir tai, kad remiantis Dekretu-įstatymu Nr. 411/91 sutartis sudaryta ir su viena iš suinteresuotųjų šalių.
(92)
Paskolos klausimu Portugalija paaiškino, kad, kaip numatyta su paskola susietose techninėse sąlygose, finansinė veikla turėtų būti apmokestinta palūkanomis, apskaičiuotomis taikant rinkos kriterijus.
(93)
Portugalija tikino, kad 1994-1998 m. kapitalo injekcijos, kartu su kompensacinėmis išmokomis, buvo visuomeninės televizijos paslaugų sąnaudų finansavimo priemonė.
(94)
Portugalijos teigimu, pasirinktas RTP viešosios paslaugos sąnaudų finansavimo modelis pasirodė esąs netinkamas, todėl RTP patyrė komercinės veiklos nuostolių. Pirma, apskaičiuotos kompensacinės išmokos visada būdavo mažesnės už tikruosius visuomeninės televizijos finansavimo poreikius. Antra, Portugalija šias išmokas visada mokėdavo pavėluotai. Todėl, kad galėtų padengti veiklos sąnaudas, RTP buvo priversta naudotis bankų teikiamu finansavimu, bet apskaičiuodama viešosios paslaugos sąnaudas negalėjo įtraukti palūkanų ir amortizacijos sąnaudų. Trečia, nuo kompensacinių išmokų RTP valstybei turėjo mokėti pridėtinės vertės mokestį (PVM), todėl grynoji išmokų vertė buvo mažesnė.
(95)
Portugalija tvirtina, kad: i) atleidimas nuo mokesčių (t. y. nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių), ii) mokesčių už televizijos transliavimo tinklo naudojimą lengvatos, iii) skolos socialinio draudimo įstaigai grąžinimo termino pakeitimas, iv) mokėjimas už televizijos transliavimo tinklo perdavimą, v) kino propagavimo protokolas ir vi) RTP televizijos 1998 m. pasiimta paskola nepatenka į valstybės pagalbos sąvoką. Kitų priemonių suderinamumo klausimu Portugalija tvirtino, kad šias priemones reikėtų laikyti viešosios paslaugos sąnaudų kompensacija, taigi, ne valstybės pagalba, (55) arba, kitaip tariant, jų suderinamumą su Sąjungos teisės aktais reikėtų vertinti atsižvelgiant į EB sutarties 86 straipsnio 2 dalį (dabar SESV 106 straipsnio 2 dalis).
(96)
Atsakydama į tvirtinimą, kad apskaičiuota per didelė kompensacija, Portugalija nurodė, kad:
a)
1996 m. RTP2 veiklos sąnaudos įtrauktos į kompensuotinas viešosios paslaugos sąnaudas remiantis naująja viešosios paslaugos sutartimi, pagal kurią RTP2 veiklos sąnaudos pagal sutartį kompensuotinos nuo 1996 m. sausio 1 d. (56);
b)
20 000 mln. PTE paskolos nereikėtų laikyti kompensacija, nes ji suteikta rinkos sąlygomis;
c)
didinant kapitalą taip pat siekta finansuoti investicijas, o ne paprasčiausiai teikti finansinę kompensaciją už kompensuotinas viešosios paslaugos sąnaudas; valstybės kaip akcininkės įsipareigojimas dalyvauti finansuojant investicijas, kurios laikomos būtinomis, nustatytas viešosios paslaugos sutartyse (57);
d)
kompensacinėms išmokoms taikytas PVM, todėl grynoji RTP gautos sumos vertė buvo mažesnė;
e)
naujojoje viešosios paslaugos sutartyje nustatyta viešosios paslaugos sąnaudas kompensuoti tik iki skirto biudžeto sumos.
Atsižvelgdama į šiuos faktus Portugalija padarė išvadą, kad finansinė kompensacija už RTP viešosios paslaugos įpareigojimus neturėtų būti laikoma per didele arba neadekvačia.
(97)
Išorės auditų nevykdymo klausimu Portugalija tvirtina, kad Komisija jau išreiškė savo poziciją dėl RTP finansinės būklės, taip pat 1992-1998 m. laikotarpiu, 2006 m. sprendimuose bylose E 14/05 ir NN 31/06 nereikalaudama atlikti viešosios paslaugos išorės audito, o šie sprendimai teisme neužginčyti. Portugalija tvirtina, kad, pirmiausia, Komisija jau atsižvelgė į Audito Rūmų ataskaitą 8/02 Sprendime NN 31/06. Ji taip pat pabrėžia, kad Komisija Sprendime NN 31/06 padarė išvadą, jog 1992-1998 m. RTP finansinė padėtis susidarė dėl nuolatinio nepakankamo viešosios paslaugos veiklos finansavimo. Sprendime NN 31/06 Komisija išvadą grindė išorės ataskaita, būtent 2005 m. PriceWaterhouse Cooper ataskaita, ir išorės auditorių patikrintomis RTP metinėmis finansinėmis ataskaitomis, kurias Portugalija laiko vienintelėmis svarbiomis ataskaitomis.
(98)
Portugalija taip pat pakartoja, kad 1993-1998 m. viešosios paslaugos ataskaitų auditą atliko RTP įmonės auditoriai (58). Vis dėlto vėliau Portugalija pateikė 1992-1998 m. viešosios paslaugos ataskaitų išorės auditų ataskaitas ir pridėjo prie jų galutinę apibendrinamąją visus šiuos metus apimančią ataskaitą. Išorės auditus rengė nepriklausoma žiniasklaidos institucija Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC), paprašiusi, kad išorės auditus atliktų įmonė Pedro Roque (59).
(99)
Į kai kuriuos SIC teiginius dėl konkrečių klausimų Portugalija atsakė išsamiau. Atsakydama į SIC teiginį, kad, kaip nurodyta BDO Binder ataskaitoje, nepateikta konsultacinės tarybos išvada, Portugalija pabrėžia, kad šios išvados RTP viešosios paslaugos ataskaitai nereikėjo. Šios įstaigos išvada nustatyta ankstesniojoje viešosios paslaugos sutartyje, bet teisiškai privaloma netapo. Taip pat ir naujojoje viešosios paslaugos sutartyje nebuvo reikalaujama, kad ši įstaiga pateiktų išvadą dėl viešosios paslaugos ataskaitos.
(100)
Atsakydama į SIC teiginius, kad į 1998 m. BDO Binder ataskaitą įtraukta maždaug 53 mln. EUR materialiojo turto, nors nesudarytas tokio turto inventorius, Portugalija patvirtino, kad atitinkamos investicijos į tą turtą vykdytos. Tai, kad to turto inventorius iš pradžių nesudarytas (nors vėliau tokio turto vertę, išskyrus 4 mln. EUR, buvo galima nustatyti ir inventorių buvo galima sudaryti atgaline data), nereiškia, kad šios investicijos nevykdytos. Išorės auditorius patvirtino likučius, skaičius ir sandorius su trečiosiomis šalimis.
(101)
Atsakydama į SIC teiginį, kad, kaip nurodyta BDO Binder 1998 m. ataskaitoje, viršyti reklamai skirto laiko apribojimai, Portugalija nurodė, kad dėl to finansinė kompensacija niekaip nesumažėtų. Tai paaiškinama tuo, kad sumos, kurias RTP gavo iš viršijant laiką transliuotos reklamos, buvo daug mažesnės už sumas, trūkusias dėl tų metų nepakankamo finansavimo. Bet kuriuo atveju Portugalija patvirtino, kad į bendras reklamos pajamas (įskaitant pajamas, gautas viršijus reklamos laiko apribojimus) atsižvelgta apskaičiuojant finansavimo poreikius, t. y. kompensaciją už viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymą.
(102)
Portugalija teigia, kad šiame sprendime į Portugalijos audito rūmų ataskaitą Nr. 8/2002 atsižvelgti nereikėtų, nes Teismo sprendime byloje T-442/2003 tik nustatyta, kad viešosios paslaugos ataskaitos, prie kurių nepridėti išorės audito dokumentai, nepakankamai objektyvios. Portugalija pabrėžia, kad Audito Rūmų ataskaita Nr. 8/2002 susijusi ne su visu dabartinio tyrimo laikotarpiu, bet tik su 1997-2000 m. laikotarpiu. 1993-1997 m. į ataskaitą įtraukti tik siekiant pateikti bendrąjį RTP finansinės būklės ir restruktūrizavimo poreikių apibūdinimą, bet nėra esminis ataskaitos dalykas. Ataskaitos tikslas - įvertinti RTP valdymą, valstybės kaip akcininkės vaidmenį ir visuomeninės transliacijos paslaugų teikimą.
Portugalija teigia, kad Audito Rūmai viršydami viešųjų finansų audito įgaliojimą pradėjo analizuoti viešųjų išlaidų veiksmingumą ir ekonominį efektyvumą. Portugalijos nuomone, ši ataskaita nėra svarbi, išskyrus tai, kad ji yra nepriklausomo įmonės audito dokumentas, joje patvirtintos Portugalijos pateiktos ataskaitos ir nenustatyta neteisėtumo. Portugalija tvirtina, kad Komisija šiame sprendime turėtų atsižvelgti ne į audito ataskaitą Nr. 8/2002, bet į Audito Rūmų ataskaitą Nr. 20/98, nes pastaroji ataskaita apima 1994-1996 m. ekonominę ir finansinę RTP būklę. Audito ataskaitoje Nr. 20/98 padaryta išvada, kad naujojoje viešosios paslaugos sutartyje viešosios paslaugos finansavimo kriterijai apibrėžti aiškiau, nei ankstesniojoje viešosios paslaugos sutartyje - tai užginčyta vėlesnėje ataskaitoje Nr. 8/2002.
V. PRIEMONIŲ VERTINIMAS
(103)
Siekdama nustatyti, ar vienkartinės priemonės, kurias Portugalija taikė RTP televizijai, yra valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, Komisija turi įvertinti, ar jos:
a)
skiriamos valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių;
b)
iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti;
c)
yra palankios tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai;
d)
daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(104)
Toliau bus nagrinėjama, ar 1998 m. paskolą, sutartį dėl skolos grąžinimo termino pakeitimo bei palūkanų atsisakymo ir 1994-1997 m. kapitalo injekcijas galima laikyti valstybės pagalba. Taip pat bus vertinama, ar atleidžiant nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių buvo naudojami valstybiniai ištekliai.
(105)
Atleidžiant nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių naudojami valstybiniai ištekliai, nes mokestinių pajamų netekimas prilygsta valstybinių išteklių naudojimui patiriant fiskalinių išlaidų (60).
(106)
Skolos socialinio draudimo įstaigai grąžinimo termino pakeitimo ir palūkanų už pavėluotą mokėjimą atsisakymo klausimu Komisija mano, kad už socialinio draudimo sistemą atsakingos įstaigos negalima laikyti įmone. Ji nevykdo ekonominės veiklos, bet yra viešoji įstaiga, kuriai pavesta valdyti socialinį draudimą (61). Be to, leidimą pakeisti skolos grąžinimo terminą išdavė ne pati socialinio draudimo įstaiga, bet jis buvo išduotas remiantis bendru Finansų ir Socialinės apsaugos valstybės sekretorių ir valstybės sekretoriaus pavaduotojo, kuris yra ministro pavaduotojas, sprendimu. Priimdama tokį sprendimą valstybė atsisakė įplaukų, nes įprastai būtų gavusi 1 206 mln. PTE palūkanų už negrąžintą skolą. Todėl akivaizdu, kad buvo naudojami valstybės ištekliai ir kad ši priemonė priskirtina valstybei.
(107)
RTP kapitalo didinimo lėšas valstybė skyrė tiesiogiai iš valstybės biudžeto. Todėl akivaizdu, kad toks finansavimas yra valstybės ištekliai pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(108)
Komisija negali sutikti su Portugalija, kuri teigia, kad RTP skirtai paskolai nenaudoti valstybės ištekliai. Valstybės išteklių sąvoka apima ir valstybės narės šiuo tikslu paskirtų arba įsteigtų struktūrų teikiamą naudą (62). 1998 m. paskolos sutartį sudarė RTP ir Valstybės skolos valdymo fondas, t. y. fondas, kuriam vadovauja Valstybės skolos valdymo institutas. Teisės akte nustatyta, kad šį institutą globoja Finansų ministras (63). Todėl galima daryti išvadą, kad Valstybės skolos valdymo fondo skirtas lėšas reikėtų laikyti valstybės ištekliais.
(109)
Šią priemonę galima tiesiogiai priskirti valstybei, nes 1998 m. gruodžio 17 d. priimtame Visuomenės informavimo, Iždo ir Finansų valstybės sekretorių sprendime buvo nustatytos sutarties sąlygos.
(110)
Atleidimas nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių. Nagrinėjant atleidimą nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių reikėtų įvertinti, ar šia priemone nustatytas bendrojo pobūdžio atleidimas nuo mokesčių, kuriuo pasinaudojo RTP, ar jis konkrečiai taikytas RTP televizijai. Tolesnėse konstatuojamosiose dalyse Komisija atskirai nagrinėja Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalyje numatytą laikiną atleidimą ir Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalyje numatytą nuolatinį atleidimą.
(111)
Komisija mano, kad, atleidus nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių, RTP televizijai suteiktas pranašumas, nes ji atleista nuo mokesčių, kuriuos būtų turėjusi sumokėti iš savo biudžeto.
(112)
Šis pranašumas taip pat yra materialinis selektyvinis, nes, kaip matyti iš Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalies, jis suteiktas tik RTP televizijai. Tai, kad šiuo įstatymu galėjo būti dar kartą patvirtintas, kaip teikia Portugalija, bendresnio pobūdžio įstatymo, t. y. Įstatymo Nr. 84/88, taikymas, šios išvados nekeičia. Įstatyme Nr. 84/88 nurodytos valstybinės įmonės ir nustatyta, kad jos gali būti reorganizuojamos į akcines bendroves dekretu-įstatymu. Vis dėlto tai, kad šiame įstatyme nurodytos „valstybinės įmonės apskritai“, neturi įtakos Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalyje nustatytam materialiniam selektyvumui konkrečios įmonės RTP atžvilgiu. Bet kuriuo atveju tik valstybinių įmonių atleidimas taip pat būtų materialinė selektyvinė priemonė, skirta tai grupei įmonių (palyginti su privačiomis įmonėmis), kuriai priklauso RTP.
(113)
Vis dėlto net ir materialinės selektyvinės valstybės priemonės gali nepatekti į selektyvinės priemonės sąvoką pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, jei valstybės priemonė ne nukrypsta nuo įprastinio sistemos taikymo, bet tampa neatsiejama jos dalimi (64). Todėl reikia išnagrinėti, ar ši priemonė reorganizuoti valstybinę įmonę RTP į akcinę bendrovę teisės aktu suderinama su Portugalijos teisinės sistemos pobūdžiu ir struktūra, ar taip reorganizuoti pasirinkta siekiant suteikti RTP televizijai pranašumo prieš kitas įmones. Atsižvelgdama į Teismo sprendime taikytą požiūrį, Komisija toliau atskirai nagrinės atleidimą, viena vertus, nuo notarinių mokesčių ir, kita vertus, nuo registracijos ir paskelbimo mokesčių (65).
(114)
Atleidimas nuo notarinio patvirtinimo ir notarinių mokesčių. Komisija mano, kad RTP reorganizavimas į valstybinę įmonę ir jos įstatų patvirtinimas teisės aktu, o ne notariniu patvirtinimu, atitinka Portugalijos teisinės sistemos struktūrą ir pobūdį. RTP į akcinę bendrovę reorganizuota siekiant suteikti lankstumo ir kartu užtikrinti, kad ji galėtų veikti tokiomis sąlygomis, kokiomis veikia privatūs operatoriai. Reorganizuojant ne notariniu patvirtinimu, bet įstatymu siekta ne apeiti notarinio patvirtinimo reikalavimą, bet taikyti bendrąjį Portugalijos teisės principą, kad teisėkūros procedūra priimtus aktus galima keisti tik lygiaverčiais teisėkūros procedūra priimtais aktais.
(115)
Remiantis šiuo aktų lygiavertiškumo principu, atšaukti, pakeisti įstatymą arba sustabdyti jo galiojimą galima tik pagal teisės aktų hierarchiją tokio pat lygmens teisės aktu, kaip steigiamasis aktas, o ne žemesnio lygmens teisės aktu. Šis principas į Portugalijos Konstituciją įtrauktas 1982 m., t. y. daug anksčiau nei 1992 m. reorganizuota RTP. Reorganizuojant RTP galiojusios Portugalijos Konstitucijos 115 straipsnio 5 dalyje buvo nustatyta, kad jokiu įstatymu „nesukuriama kitų formų teisės aktų ir nenumatoma galimybė kitų rūšių aktais aiškinti, įtraukti, keisti, panaikinti kokias nors šio įstatymo nuostatas arba sustabdyti jų galiojimą sukuriant teisinių padarinių santykiuose su trečiosiomis šalimis“. Kadangi 1975 m. RTP nacionalizuota teisės aktu, t. y. Dekretu-įstatymu Nr. D 674-D/75, ją reorganizuoti į kitą teisinę formą buvo galima taip pat tik dekretu-įstatymu arba to paties ar net aukštesnio lygmens teisės aktu. Taip pat nėra priežasčių manyti, kad RTP iš pradžių 1975 m. nacionalizuota siekiant apeiti privatine teise reglamentuojamoms įmonėms taikomus reikalavimus ir įmonei suteikta nauda.
(116)
Nėra įrodymų, kuriais remiantis būtų galima manyti, kad visais kitais prieš reorganizuojant RTP galiojusiais įstatymais (žr. šio sprendimo 84-86 konstatuojamąsias dalis) siekta suteikti finansinio pranašumo valstybinėms įmonėms, kad joms nereikėtų notarinių patvirtinimų (ir kad jos nepatirtų susijusių išlaidų), kurie taikomi privatiems sandoriams. Konkrečiai, Įstatymas Nr. 84/88, kuriuo leidžiama valstybines įmones reorganizuoti į akcines bendroves dekretu-įstatymu, atitinka konstitucinius ir teisinius atitinkamu laikotarpiu galiojusius principus.
(117)
Išvada. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, leidimas netaikyti reikalavimo, pagal kurį RTP būtų reikėję reorganizuoti notariniu patvirtinimu (taigi sumokėti ir atitinkamus mokesčius), nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(118)
Atleidimas nuo registracijos ir paskelbimo mokesčių. Reikia nustatyti, ar RTP įgijo naudos nemokėdama mokesčių, susijusių su įmonės įregistravimu juridinių asmenų registre ir notarinio patvirtinimo paskelbimu. Pagal tuo metu galiojusius Portugalijos teisės aktus notarinį patvirtinimą, kuriuo įteisinamas privatine teise reglamentuojamos bendrovės įsteigimas ir jos įstatus, už juridinių asmenų registravimą atsakingas pareigūnas turėjo paskelbti leidinyje Diário da República, kad trečiosios šalys galėtų susipažinti su šių dokumentų turiniu. RTP šių paskelbimo sąnaudų nepatyrė, nes, kaip buvo privaloma, paskelbus Įstatymą Nr. 21/92 leidinyje Diário da República, užtikrintas reikiamas RTP reorganizavimo akto ir naujųjų bendrovės įstatų turinio viešumas.
(119)
Nėra požymių, kad Portugalija reorganizuoti RTP į akcinę bendrovę pasirinko Įstatymu Nr. 21/92 siekdama suteikti RTP televizijai pranašumo, kad jai nereikėtų mokėti registracijos ir paskelbimo mokesčių. Paskelbti RTP įstatus antrą kartą kaip tik būtų buvę visiškai beprasmiška, nes skaidrumo ir viešumo reikalavimai jau buvo įvykdyti leidinyje Diário da República paskelbus Įstatymą Nr. 21/92. Nors registracija atlikta atsižvelgiant į vėlesnį paskelbimą ir abi priemonės susijusios, abejotina, ar atleidimą nuo registracijos mokesčių taip pat galima pagrįsti Portugalijos teisinės sistemos pobūdžiu ir struktūra bei privalomu RTP reorganizavimu pagal teisės aktą. Portugalija neginčija, kad pagal Įmonių kodeksą įregistruoti vis tiek buvo privaloma. Portugalijos teigimu, „be registracijos neapsieita, nereikėjo tik patvirtinimo, bet dekretas-įstatymas įregistravimo tikslais buvo pakankamas dokumentas“. Tai taip pat matyti iš Įstatymo Nr. 84/88 3 straipsnio 3 dalies (žr. šio sprendimo 25 konstatuojamąją dalį). Be to, kaip pabrėžė Portugalija, kad ateityje RTP galėtų užregistruoti visus kitus su įmone susijusius aktus, reikėjo užregistruoti jos įsteigimą (t. y. 1992 m. reorganizavimą į akcinę bendrovę) (66). Vis dėlto, jei registruoti reikėjo, Komisija nemato priežasties, kodėl RTP neturėjo mokėti susijusių mokesčių.
(120)
Išvada. Reikėtų daryti išvadą, kad RTP atleidimas nuo notarinio patvirtinimo reikalavimo (įskaitant notarinius mokesčius), taip pat nuo paskelbimo reikalavimo ir susijusių paskelbimo mokesčių remiantis Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalimi nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
Atleidimas nuo registracijos mokesčių remiantis Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalimi yra valstybės pagalba.
Vis dėlto, kaip nurodyta šio sprendimo 160 ir 161 konstatuojamosiose dalyse, šios išimtys bet kuriuo atveju būtų pagrįstos kaip teisėta kompensacija už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimo sąnaudas pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį.
(121)
Portugalija tvirtina, kad iš tikrųjų pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį RTP televizijai nesuteiktas nuolatinis atleidimas ir kad jį numatyta taikyti tik tomis pačiomis aplinkybėmis, kaip pirmiau, kai taikytas laikinas atleidimas, t. y. 1992 m. reorganizuojant RTP į akcinę bendrovę. Portugalija taip pat tvirtina, kad RTP kelis kartus mokėjo notarinius registracijos mokesčius. Vis dėlto Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalies formuluotė apima visus tolesnius įrašymus, įregistravimus arba anotacijas, kuriuos, remiantis tuo įstatymu, galima atlikti nemokamai neribotam laikotarpiui.
(122)
Tokiu nuolatiniu atleidimu RTP televizijai taip pat suteikiama nauda, nes RTP atleidžiama nuo mokesčių, kuriuos kitaip ji būtų turėjusi sumokėti iš savo biudžeto. Portugalijos tvirtinimas, kad, kiek jai žinoma, Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalis niekada netaikyta ir RTP mokėjo visus reikiamus mokesčius, yra įrodymas, kuriuo galima remtis valstybės pagalbos susigrąžinimo atveju, bet nekeičia išvados dėl nuostatos formuluotės.
(123)
Ši nauda taip pat yra selektyvinė, nes Įstatyme Nr. 21/92 nurodyta RTP. Portugalija negali tvirtinti, kad Įstatymas Nr. 21/92 yra tik Portugalijos teisės bendrosios taisyklės taikymas. Konkrečiai, siekiant įrodyti selektyvumo nebuvimą negalima remtis Dekreto-įstatymo Nr. 404/90 1 ir 2 straipsniais, nes šis dekretas-įstatymas susijęs su koncentravimo veiksmais, todėl neapima šios bylos, kuri susijusi su valstybinės įmonės reorganizavimu į akcinę bendrovę (67).
(124)
Nuolatinio atleidimo, kitaip nei laikino atleidimo nuo registracijos mokesčių, taip pat negalima pagrįsti aktų lygiavertiškumo doktrina, kuria remiantis, atsižvelgiant į teisės aktų priėmimo procesą, reorganizuojant RTP 1992 m. nereikėjo reikalauti notarinio patvirtinimo ir nereikėjo reikalauti, kad jis būtų paskelbtas. Būtų galima sutikti, kad laikinas atleidimas dera su Portugalijos teisinės sistemos pobūdžiu ir struktūra, nes šiuo konkrečiu atveju reorganizuoti RTP į akcinę bendrovę buvo galima tik, kaip įrodyta, dekretu-įstatymu. Vis dėlto, atsižvelgiant į plačią Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalies taikymo sritį, neatmetama galimybė atleisti nuo notarinių reikalavimų (ir mokesčių) ir kitomis, nesusijusiomis su 1992 m. RTP reorganizavimu į akcinę bendrovę, aplinkybėmis. Pakanka nurodyti, kad nuolatinis vienos įmonės (arba vienos įmonių grupės, pvz., akcinių bendrovių) atleidimas nuo įvairių registracijos mokesčių niekada nederės su teisinės sistemos logika ir struktūra (68).
Išvada. Reikėtų daryti išvadą, kad Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalyje nurodytas nuolatinis RTP atleidimas yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(125)
Sutartis su socialinio draudimo įstaiga (skolos grąžinimo termino pakeitimas ir palūkanų atsisakymas). Išnagrinėjusi trečiųjų šalių ir Portugalijos pastabas Komisija daro išvadą, kad pirminės už socialinio draudimo sistemą atsakingos įstaigos ir RTP sutarties sudarymo negalima laikyti tipiškais privataus operatoriaus veiksmais. Ginčytasi, ar tam tikrų socialinio draudimo įstaigos nustatytų ir įgyvendinimo dekrete Nr. 12/83 apibrėžtų taisyklių aiškinimas yra teisiškai teisingas. Susitarimu patvirtintas RTP aiškinimas, kuriam pritarė analizę atlikęs mokesčių specialistas, nusprendęs, kad įgyvendinimo dekretas prieštarauja Konstitucijai. Vis dėlto pasirašius susitarimą įgyvendinimo dekretas nebuvo atšauktas. Taigi, reikia daryti išvadą, kad priemonė išskirtinai taikyta RTP televizijai ir ji neturėjo poveikio socialinio draudimo sistemos aiškinimo taikytinumui kitų įmonių atžvilgiu.
(126)
Komisija negali sutikti su Portugalijos teigimu, kad leidimas pakeisti skolos grąžinimo terminą ir atsisakyti baudų bei palūkanų suteiktas remiantis bendrąja sistema, taikoma visoms panašiomis aplinkybėmis veikiančioms įmonėms pagal Dekretą-įstatymą Nr. 411/91, todėl RTP televizijai konkretaus pranašumo nesuteikta.
(127)
Nevertinant ar tokia sistema yra selektyvaus, ar bendrojo pobūdžio, šiuo sprendimu siekiama nustatyti, ar šios sistemos taikymas RTP televizijai buvo selektyvus.
(128)
Dekrete-įstatyme Nr. 411/91 reikalaujama, kad, norint įrodyti, jog pakeisti terminą būtina siekiant užtikrinti įmonės gyvybingumą, reikia atlikti ekonominį ir (arba) finansinį tyrimą. Tokio Dekreto-įstatymo Nr. 411/91 2 straipsnio 3 dalyje nustatyto įmonės gyvybingumo tyrimo RTP niekada neatliko.
(129)
Be to, Dekreto-įstatymo Nr. 411/91 2 straipsnio 1 dalies d punkte nustatyta sąlyga negalėjo būti taikoma RTP televizijai, nes skolos reguliavimas vykdytas ne po valstybės įsikišimo. Komisija nesutinka su Portugalijos teigimu, kad ankstesnis valstybės įsikišimas paveikė įmonės skolininkės veikimą ir kad valstybės įsikišimo metu RTP veikla buvo reglamentuojama teisės aktais. Nors 1977 m. RTP televizijai pradėta taikyti speciali valdymo sistema (69), ji nustojo galioti 1980 m. priėmus RTP įstatus, o skola socialinio draudimo įstaigai kaupėsi 1983-1989 m. Komisija mano, kad skolos reguliavimo negalima laikyti bendrosios sistemos pagal Įstatymą Nr. 411/91 dalimi, nes RTP neatitiko tame įstatyme nustatytų tokio leidimo kriterijų. Taigi, RTP televizijai priemonė taikyta selektyviai.
(130)
Suteikdama leidimą pakeisti skolos grąžinimo terminą Portugalija turėjo veikti kaip viešasis arba privatus kreditorius, siekiantis atgauti skolą ir todėl sudarantis mokėjimo termino pakeitimo sutartis, kad būtų lengviau grąžinti skolą (70). Valstybė turėtų taikyti tokią delspinigių normą, kokią panašiomis aplinkybėmis taikytų privatus kreditorius. Komisija mano, kad teisinėmis priemonėmis siekiantis susigrąžinti skolą kreditorius gautų bent įstatymuose nustatytos normos palūkanas. Taigi, visai nereikalaudama mokėti palūkanų, nors būtų galėjusi naudotis jų mokėjimo užtikrinimo priemonėmis, Portugalija nesielgė kaip privatus kreditorius, kuris būtų siekęs gauti kuo didesnės normos palūkanas. Be to, skola socialinio draudimo įstaigai kaupėsi 1983-1989 m., o jos grąžinimo termino pakeitimo sutartis sudaryta tik 1993 m. Tokiomis pat aplinkybėmis privatus kreditorius nebūtų leidęs taip ilgai kauptis skoloms, nepradėdamas skolų susigrąžinimo proceso. Taigi, atrodo, šia priemone RTP televizijai suteikta konkrečios naudos.
(131)
Kapitalo didinimas. Įvertinusi trečiųjų šalių ir Portugalijos pastabas Komisija daro išvadą, kad 1994-1997 m. didinant kapitalą RTP televizijai suteikta tam tikra finansinė nauda. Kaip matyti iš 40 konstatuojamojoje dalyje pateiktos 3 lentelės, atsižvelgdamas į sunkią RTP finansinę būklę kapitalo didinimo laikotarpiu, joks privatus investuotojas nebūtų vykdęs kapitalo injekcijų į šią įmonę, nes nebuvo galima tikėtis, kad per priimtiną laikotarpį įmonė pradės veikti rentabiliai. Iš tikrųjų, nors vykdytos kapitalo injekcijos, RTP finansinė būklė tik prastėjo. Nei Portugalija, nei trečiosios šalys netvirtino, kad Portugalija, vykdydama kapitalo injekcijas į įmonę, elgėsi kaip privatus investuotojas.
(132)
1998 m. paskola. Komisija negali sutikti su Portugalijos tvirtinimu, kad 1998 m. suteikta paskola atitiko rinkos sąlygas. Kad paskola nebūtų laikoma valstybės pagalba, paskolos sąlygos (būtent paskolos garantija ir palūkanų norma) turėtų atitikti susijusią paskolos suteikimo įmonei riziką (71). Rizika, o kartu ir palūkanų norma, yra didesnė, kai įmonės ekonominė ir finansinė būklė yra prastesnė už tokią, kokiai esant finansinė institucija teiktų paskolą.
(133)
Iš 40 konstatuojamojoje dalyje pateiktos 3 lentelės matyti, kad tuo metu, kai buvo susitarta dėl paskolos, RTP patyrė didelių finansinių sunkumų, nes jos skolos viršijo aktyvų ir grynojo nuosavo kapitalo vertę. Taigi, techniniu požiūriu, įmonė buvo bankrutavusi.
(134)
Pirma, reikėtų turėti omenyje, kad paskola buvo subordinuota, t. y. jai nebuvo suteikta jokia aktyvais pagrįsta garantija, ir įmonei bankrutavus ji būtų buvusi grąžinama atsiskaičius su visais kreditoriais, bet prieš atsiskaitant su akcininkais. Tai, kad paskolai nesuteikta tinkama aktyvais pagrįsta garantija, yra akivaizdus požymis, kad paskola suteikta ne rinkos sąlygomis ir sietina su valstybės pagalba. Kadangi suteikiant paskolą RTP televizijai grėsė bankrotas, jokia finansinė institucija nebūtų jai suteikusi subordinuotosios paskolos, nes tikimybė, kad RTP ją grąžins, buvo labai nedidelė. Iš tikrųjų paskolą suteikė ne privati finansinė institucija, bet Valstybės skolų valdymo fondas.
(135)
Antra, galima tvirtinti, kad paskolai taikyta palūkanų norma tikrai neatitinka susijusios rizikos. Ji žemesnė už orientacinę normą, kurią Komisija paprastai taiko apskaičiuodama iš paskolų schemų palūkanų subsidijų gaunamą valstybės pagalbos dalį (72), be to, bet kuris rinkos veiklos vykdytojas be tinkamų garantijų pareikalautų dar ir palūkanų normos, kuria būtų kompensuojama tokia didelė paskolos negrąžinimo rizika.
(136)
Kadangi dėl tokios finansinės būklės RTP nebūtų galėjusi gauti subordinuotosios paskolos įprastomis aplinkybėmis, iš tikrųjų paskolą galima prilyginti dotacijai, kuria RTP televizijai suteikta nauda.
(137)
Todėl Komisija mano, kad skolos grąžinimo termino pakeitimu dėl kurio susitarta su socialinio draudimo įstaiga, 1994-1997 m. kapitalo injekcijomis ir 1998 m. skirta paskola suteiktas finansinis ir ekonominis pranašumas palyginti su tokių lėšų negavusiais konkurentais.
(138)
Portugalijos televizijos rinka atverta konkurencijai vėliausiai 1992 m., todėl tada, kai RTP televizijai buvo teikiamos įvairios priemonės, konkurentų rinkoje buvo. 1992 m. vasario mėn. komerciniams transliuotojams SIC ir TVI suteiktos transliavimo licencijos ir 1992 m. spalio mėn. SIC pradėjo transliuoti Portugalijoje.
(139)
Komisija nesutinka su Portugalija, tvirtinančia, kad sutartis dėl skolos su socialinio draudimo įstaiga nepatenka į valstybės pagalbos sąvoką, nes ši skola susidarė prieš atveriant Portugalijos transliavimo rinką konkurencijai. Finansinė nauda RTP televizijai suteikta 1993 m. gegužės mėn., po to, kai buvo atverta transliavimo rinka, todėl RTP televizijai galėjo būti suteiktas ekonominis pranašumas.
(140)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Portugalijos skirtomis priemonėmis RTP televizijai galėjo būti suteiktas ekonominis ir finansinis pranašumas prieš tokių lėšų negavusius konkurentus, todėl galėjo būti iškraipyta konkurencija, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
(141)
Valstybės priemonės patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, jei jos daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Įtaka daroma, kai atitinkama veikla susijusi su valstybių narių tarpusavio prekyba. Šiuo atveju pagalbos gavėja RTP pati veikia tarptautinėje rinkoje. Iš tikrųjų RTP Europos transliuotojų sąjungoje keičiasi televizijos laidomis ir dalyvauja Eurovizijos sistemoje (73). Be to, RTP tiesiogiai konkuruoja su tarptautinėje transliavimo rinkoje veikiančiais ir tarptautinę nuosavybės struktūrą turinčiais komerciniais transliuotojais (74).
(142)
Taigi galima daryti išvadą, kad RTP televizijai skirtos priemonės daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(143)
Iš pirmiau išdėstytų faktų matyti, kad, neatsižvelgiant į galimus RTP televizijai nustatytus viešosios paslaugos įpareigojimus, šios priemonės yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį:
-
skolos grąžinimo termino pakeitimas susitarus su socialinio draudimo įstaiga,
-
1994-1997 m. kapitalo injekcijos ir
-
1998 m. suteikta paskola.
Laikinas atleidimas nuo registracijos mokesčių remiantis Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalimi ir nuolatinis atleidimas nuo registracijos ir kitų mokesčių remiantis Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalimi taip pat yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(144)
Vis dėlto, kaip nurodyta šio sprendimo 44-48 konstatuojamosiose dalyse, RTP televizijai patikėtas visuomeninio transliavimo įpareigojimas. Teisingumo Teismas byloje Altmark Trans GmbH ir Regierungspräsidium Magdeburg prieš Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH ir Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (Altmarko byla) nusprendė, kad valstybės priemonės, kuriomis kompensuojamos viešosios paslaugos sąnaudos, nėra valstybės pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį (dabar SESV 107 straipsnio 1 dalis), jei įvykdytos šios sąlygos (75):
a)
įmonė gavėja privalo faktiškai būti įpareigota vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus, o šie įpareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti;
b)
kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, turi būti objektyviai ir skaidriai nustatyti iš anksto;
c)
kompensacija negali viršyti to, kas būtina, siekiant padengti visas arba dalį išlaidų, patiriamų vykdant viešosios paslaugos įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir pagrįstą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu;
d)
kai įmonė pasirinkta ne taikant viešųjų pirkimų procedūrą, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis sąnaudų, kurias tipinė gerai valdoma ir tinkamai aprūpinta įmonė būtų patyrusi vykdydama šiuos įpareigojimus, analize.
(145)
Neatsižvelgiant į pirmą ir trečią sąlygas, atrodo, kad vienkartinės priemonės (žr. šio sprendimo 143 konstatuojamąją dalį) neatitinka antros ir ketvirtos Altmarko sprendimo sąlygų dėl toliau nurodytų priežasčių.
(146)
Akivaizdu, kad pagal sutartį su įstaiga, atsakinga už socialinį draudimą, suteiktas finansavimas ir 1998 m. paskola nėra dalis kompensavimo sistemos, kurios kriterijai buvo objektyviai ir skaidriai nustatyti iš anksto (antra sąlyga). Kaip tik priešingai - šios priemonės pagrįstos valstybės ad hoc sprendimais.
(147)
Be to, kaip nurodyta šio sprendimo 61 konstatuojamojoje dalyje, viešosios paslaugos sutartyse numatyta konkreti galimybė kapitalo injekcijomis finansuoti investuojant į viešajai paslaugai teikti skirtą įrangą. Šiose sutartyse neapribotos investicijos į viešąsias paslaugas ir aiškiai neapibrėžtos valstybės dalyvavimo sąlygos bei apribojimai, tik nurodyta galimybė valstybei dalyvauti RTP investicijose kaip akcininkei. Todėl Komisija mano, kad kapitalo injekcijos taip pat negali būti vertinamos kaip dalis kompensavimo sistemos, nes jos kriterijai nebuvo objektyviai ir skaidriai iš anksto nustatyti.
(148)
Akivaizdu, kad RTP pasirinkta ne taikant viešųjų pirkimų procedūrą, kuria užtikrinamos mažiausios įmanomos sąnaudos. Nėra požymių, kad vienkartinių išmokų suma nustatyta remiantis sąnaudų, kurias patirtų tipinė įmonė, analize (ketvirta sąlyga).
(149)
Taigi akivaizdu, kad šiuo atveju įvykdytos ne visos Altmarko byloje nustatytos sąlygos. Todėl šio sprendimo 143 konstatuojamojoje dalyje nurodytos priemonės laikytinos valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(150)
Remiantis nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika, pagal SESV 106 straipsnį draudimo teikti valstybės pagalbą išimtį galima taikyti įmonėms, kurioms patikėta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas. Altmarko byloje besąlygiškai patvirtinta, kad valstybės pagalba, kuria kompensuojama už įmonės sąnaudas, patirtas teikiant visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, galima laikyti suderinamomis su vidaus rinka, jei jos atitinka SESV 106 straipsnio 2 dalies sąlygas (buvusi EB sutarties 86 straipsnio 2 dalis ir vartotas terminas „bendroji rinka“) (76).
(151)
Teisingumo Teismas aiškiai nurodė, kad tokia išimtis priemonei gali būti taikoma tik laikantis visų trijų - apibrėžimo, patikėjimo ir proporcingumo - principų. Komisijos manymu, laikantis šių principų prekyba plėtojama neprieštaraujant Sąjungos interesams.
(152)
Kaip šie principai taikomi transliavimo sektoriuje, paaiškinta Komisijos komunikate dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo visuomeninio transliavimo paslaugoms (Transliavimo komunikatas) (77). Pagal šį Transliavimo komunikatą Komisija privalo įvertinti, ar (78):
a)
RTP veikla yra viešosios paslaugos įpareigojimai ir aiškiai valstybės narės įvardyta tokia esanti (apibrėžtis);
b)
Portugalijos valdžios institucijos oficialiai patikėjo RTP televizijai teikti šią paslaugą (patikėjimas);
c)
finansavimas proporcingas grynosioms viešosios paslaugos teikimo sąnaudoms.
(153)
Protokole dėl valstybių narių visuomeninės transliacijos sistemos (Amsterdamo protokolas (79)) ir Transliavimo komunikate (80) nustatyta, kad visuomeninio transliuotojo viešosios paslaugos įpareigojimus apibrėžia valstybės narės. Transliavimo sektoriuje Komisija turi tik patikrinti, ar apibrėžiant viešąją paslaugą nepadaryta akivaizdžių klaidų. Tokia klaida būtų piktnaudžiavimas viešosios paslaugos apibrėžtimi.
(154)
Atsižvelgdama į ypatingą transliavimo sektoriaus pobūdį ir aiškinamąsias šio protokolo nuostatas Komisija apibrėžtį, pagal kurią tam tikram transliuotojui patikima užduotis transliuoti suderintas ir įvairias laidas, laiko pagrįsta (81). Tokia apibrėžtis atitiktų tikslą siekiant tenkinti konkrečios visuomenės demokratinius, socialinius ir kultūrinius poreikius.
(155)
Šio sprendimo 44-48 konstatuojamosiose dalyse nurodyta, kad Įstatyme Nr. 21/92 ir viešosios paslaugos sutartyse RTP kaip visuomeninės televizijos paslaugų teikėja įpareigota užtikrinti dviejų kanalų transliavimą visoje šalies teritorijoje. Per pirmąjį kanalą turėtų būti transliuojamos bendresnio pobūdžio laidos, o antrasis kanalas turėtų būti pirmiausia skirtas konkrečiai auditorijai. Be to, kaip aprašyta šio sprendimo 44 ir 45 konstatuojamosiose dalyse, Įstatyme Nr. 21/92 ir viešosios paslaugos sutartyse nustatyti išsamiau apibrėžti RTP įpareigojimai laidų turinio ir tarptautinio bendradarbiavimo atžvilgiu, taip pat kai kurie kiti konkretūs įpareigojimai.
(156)
Nors RTP visuomeninio transliavimo apibrėžtis yra susijusi su kokybe ir palyginti plati, atsižvelgdama į aiškinamąsias Amsterdamo protokolo nuostatas, Komisija tokią plačią apibrėžtį laiko pagrįsta (82). Todėl ji taip pat pagrįsta laiko bendrąją RTP viešosios paslaugos įpareigojimo apibrėžtį, pagal kurią ji turi transliuoti du visą šalį apimančius televizijos kanalus, iš kurių vienas būtų bendresnio pobūdžio, o kitas būtų pirmiausia skirtas konkrečiai auditorijai. Galima laikyti, kad tokia apibrėžtis atitinka Portugalijos visuomenės demokratinius, socialinius ir kultūrinius poreikius.
(157)
Be to, Komisija laiko pagrįstais įpareigojimus, kuriais išsamiai apibrėžta, kaip RTP turėtų vykdyti bendruosius visuomeninio transliavimo įpareigojimus. Remiantis Amsterdamo protokolo formuluote taip pat galima laikyti, kad šie įpareigojimai atitinka Portugalijos visuomenės demokratinius, socialinius ir kultūrinius poreikius.
(158)
Nors Komisija RTP televizijai pavestą viešosios paslaugos užduotį laiko pagrįsta, vis dėlto ji turi išsiaiškinti, ar ją apibrėžiant nepadaryta akivaizdžių klaidų.
Komisija nagrinės, ar laikiną ir nuolatinį atleidimą nuo notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių galima laikyti kompensacija už viešosios paslaugos sąnaudas, o toliau - ar RTP įpareigojimą remti kiną galima laikyti RTP viešosios paslaugos įpareigojimu.
(159)
Pirmiausia Komisija nagrinės, ar 1992 m. reorganizuojant į akcinę bendrovę taikytą laikiną atleidimą nuo notarinio patvirtinimo reikalavimų (ir susijusių sąnaudų), registracijos ir paskelbimo mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalį ir nuolatinį atleidimą nuo įvairių mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį galima laikyti kompensacija už viešosios paslaugos teikimo sąnaudas.
(160)
Laikinas atleidimas. Pirmiausia reikia išnagrinėti, ar su 1992 m. RTP reorganizavimu į akcinę bendrovę susijusias sąnaudas (t. y. paprastai patiriamas notarinio patvirtinimo, jo įregistravimo ir paskelbimo sąnaudas) galima pagrįstai kompensuoti kaip viešosios paslaugos sąnaudas. Kaip nurodyta pirmiau, atleidžiant nuo mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalį kompensacija suteikiama.
(161)
Reorganizuojama RTP vykdė tik viešosios paslaugos veiklą (žr. šio sprendimo 18 konstatuojamąją dalį), o komercinę veiklą vykdė tik teisiškai nepriklausomos patronuojamosios įmonės. Todėl su visuomeninio transliuotojo reorganizavimu susijusias sąnaudas iš karto galima priskirti viešosios paslaugos sąnaudoms, kurias valstybė gali teisėtai kompensuoti. Nebūtina nagrinėti, ar reorganizuoti RTP buvo teisiškai privaloma arba reikėjo (83). Vertinant pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį ir Transliavimo komunikatą reikia patikrinti, ar kompensacija neviršija grynųjų viešosios paslaugos sąnaudų, bet nereikia nagrinėti, ar šių sąnaudų būtų buvę galima išvengti, jei jos patirtos tik teikiant viešąją paslaugą (84). Pagal Amsterdamo protokolą ir Transliavimo komunikatą valstybės narės iš esmės gali savo nuožiūra spręsti dėl savo visuomeninio transliuotojo organizavimo ne tik turinio, kurį transliuotojas transliuos, bet ir teisinės formos, kuria visuomeninis transliuotojas vykdys veiklą, atžvilgiu. Komisija turi tik patikrinti, ar valstybė narė šia laisve nepiktnaudžiavo. Tiriamu atveju nėra požymių, kad RTP reorganizuota vien siekiant jai suteikti naudos. Nėra priežasčių abejoti, kad, kaip aiškina Portugalija, 1992 m. RTP reorganizuota siekiant suteikti jos veiklai lankstumo, kad jai nereikėtų taikyti sudėtingų valstybės kontrolės procedūrų, kurios jai būtų taikomos kaip valstybinei organizacijai. Todėl reikėtų daryti išvadą, kad atleidimas nuo registracijos mokesčių (t. y. notarinio patvirtinimo, registracijos ir paskelbimo mokesčių) reorganizuojant RTP yra teisėta kompensacija už visuomeninio transliavimo paslaugų teikimą.
(162)
Nuolatinis atleidimas. Vis dėlto pirmiau nurodytais argumentais (žr. šio sprendimo 161 konstatuojamąją dalį) negalima pagrįsti pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį taikomo nuolatinio atleidimo, kuris yra neribotas laiko atžvilgiu, taigi, apima ir RTP veiklos įregistravimą bei įrašymą, nepatenkantį į jos viešosios paslaugos įpareigojimo taikymo sritį (pvz., jei RTP imtųsi komercinės veiklos pati, o ne pavestų ją teisiškai nepriklausomoms patronuojamosioms įmonėms).
Atsižvelgiant į plačią Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalies taikymo sritį abiem atžvilgiais - laiko (nes yra neribotos trukmės) ir pobūdžio (nes apima ne tik viešosios paslaugos veiklą) - galimo būsimo atleidimo nuo registracijos mokesčių kaip viešosios paslaugos sąnaudų pagrįsti negalima. Taigi reikėtų daryti išvadą, kad atleidimas nuo mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį yra nesuderinamas su vidaus rinka.
(163)
Nors Portugalija tvirtina, kad Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalis niekada netaikyta ir 1992 m. reorganizuota RTP visada mokėjo visus reikiamus registracijos mokesčius, šis argumentas gali būti tinkamas siekiant susigrąžinti lėšas, bet nekeičia tos aplinkybės, kad pagal tokią nuostatą RTP televizijai teikiama valstybės pagalba, kuri yra nepateisinama pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį arba kurią nors kitą šios Sutarties nuostatą.
(164)
Atsižvelgdama į Televizijos be sienų direktyvos 45 konstatuojamąją dalį ir tuo atveju, jei atitinkamas filmas, kurio platinimo teisės yra įsigytos, rodomas per visuomeninę televiziją, Komisija galėtų sutikti, kad visuomeninių transliuotojų viešosios paslaugos apibrėžtis apima įpareigojimą aktyviai prisidėti prie investicijų į Europos audiovizualinių kūrinių gamybą (85).
(165)
Komisija mano, kad RTP įpareigojimas propaguoti kiną patenka į visuomeninio transliavimo įpareigojimo taikymo sritį, nes pagal jį RTP per visuomeninę televiziją transliuoja filmus, kurių platinimo teises yra įsigijusi.
(166)
Todėl Komisija negali sutikti su suinteresuotųjų šalių pastabomis, kad RTP kino propagavimo įpareigojimas ir jo finansavimas, yra diskriminacinis. Šių šalių teigimu, privatūs transliuotojai taip pat yra sudarę kino propagavimo protokolus su Portugalijos valdžios institucijomis, bet kompensacijų už tai negauna. Vis dėlto Komisija mano, kad būtina skirti, viena vertus, valstybės ir privačių transliuotojų sudarytus savanoriškus kino propagavimo susitarimus ir, kita vertus, RTP televizijai nustatytus įpareigojimus per visuomeninę televiziją transliuoti kino produkciją ir ją finansuoti. Akivaizdu, kad RTP televizijai aiškiai patikėta viešosios paslaugos užduotis remti tam tikrą filmų produkciją, kuri todėl transliuojama per visuomeninę televiziją, o privatiems transliuotojams tokia viešosios paslaugos užduotis nepatikėta. Iš tikrųjų valstybė RTP televizija naudojasi kaip priemone kinui remti. Bet kokia susijusi RTP televizijos suteikta nauda kinui galėtų ir turėtų būti vertinama kaip valstybės pagalba. Šiuo sprendimu nedaromas poveikis jokiam galimos naudos, suteiktos kinematografijos kūrėjams, vertinimui.
(167)
Taigi, reikėtų daryti išvadą, kad RTP televizijos teikiamą bendrą visuomeniniais kanalais rodomų kinematografijos darbų finansavimą galima laikyti pagrįstu konkrečiu įpareigojimu, kurį vykdydama RTP vykdo bendruosius visuomeninio transliavimo įpareigojimus. Taigi, šis įpareigojimas nėra akivaizdi klaida.
(168)
Vis dėlto Komisija mano, kad RTP televizijai nustatytas teisinis įpareigojimas teikti „kitas ad hoc nurodytinas paslaugas“ (86) yra nepakankamai tikslus, kad Komisija, užtikrindama pakankamą teisinį tikrumą, iš anksto galėtų įvertinti, ar tokias paslaugas galima laikyti viešąja paslauga. NET ir manydama, kad tos „kitos nurodytinos paslaugos“ nėra aiškiai apibrėžtos, ji pažymi, kad remiantis šia nuostata tiriamu laikotarpiu mokėjimų neatlikta (87).
(169)
Atsižvelgdama į išdėstytus faktus Komisija daro išvadą, kad Įstatyme Nr. 21/92 aprašyta ir viešosios paslaugos sutartyse iš naujo apibrėžta RTP veikla yra aiškiai apibrėžti viešosios paslaugos įpareigojimai.
Nors įpareigojimas teikti „kitas ad hoc nurodytinas paslaugas“ nepakankamai tikslus, kad Komisija galėtų iš anksto daryti išvadą, jog visas šios kategorijos paslaugas galima laikyti viešosiomis paslaugomis, 1992-1998 m. pagal šią nuostatą mokėjimų neatlikta.
Vis dėlto nuolatinis atleidimas nuo registracijos ir kitų mokesčių taikomas ne tik kompensacijai už viešosios paslaugos sąnaudas, todėl jo negalima pagrįsti remiantis SESV 106 straipsnio 2 dalimi.
(170)
Antra, reikia nustatyti, ar valstybės finansavimo gavėjai RTP patikėta vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus.
(171)
Remdamasi Transliavimo komunikatu Komisija turi patikrinti, ar vykdyti su viešąja paslauga susijusius įgaliojimus RTP televizijai patikėta oficialiu aktu (88).
(172)
Kaip nurodyta šio sprendimo 48 konstatuojamojoje dalyje, vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus RTP televizijai patikėta įvairiais įstatymais ir sutartimis: Įstatymo Nr. 58/90 5 straipsniu, Įstatymo Nr. 21/92 4 straipsnio 1 dalimi ir 5 straipsniu, taip pat ankstesniosios ir naujosios viešosios paslaugos sutarčių 1 sąlyga.
(173)
Komisija iš suinteresuotųjų šalių arba Portugalijos negavo pastabų, kad teikti viešąją paslaugą RTP televizijai buvo patikėta oficialiu aktu, kuris galėtų būti laikomas nepakankamai oficialiu. Remiantis Transliavimo komunikatu ir atsižvelgiant į šio sprendimo 48 konstatuojamojoje dalyje nurodytus įstatymus ir sutartis reikėtų daryti išvadą, kad RTP neabejotinai privalo vykdyti visuomeninės televizijos transliavimo įpareigojimus, taigi RTP televizijai oficialiai patikėta vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus.
(174)
Būtina, kad RTP televizijai būtų oficialiu aktu patikėta teikti viešąją paslaugą, bet taip pat būtina imtis veiksmų siekiant užtikrinti, jog viešoji paslauga būtų teikiama taip, kaip reikalaujama teisės aktuose ir viešosios paslaugos sutartyse. Kaip nurodyta šio sprendimo 49-59 konstatuojamosiose dalyse, siekiant užtikrinti, kad RTP viešosios paslaugos įpareigojimus vykdytų taip, kaip numatyta, taikyti įvairūs kontrolės mechanizmai.
(175)
Pirma, reikalauta, kad RTP teiktų viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymo ataskaitas ir planus, kartu pateikdama savo audito biuro ekspertų išvadą. RTP pateikė 1993-1998 m. viešosios paslaugos ataskaitas, kuriose aprašytas kiekvieno viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymas ir nurodytos kiekvieno viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymo sąnaudos, apskaičiuotos taikant analitinę apskaitos sistemą.
(176)
Antra, Finansų ministras ir už žiniasklaidą atsakingas Vyriausybės narys atliko viešosios paslaugos sutarties laikymosi auditą, o Finansų generalinis inspektorius atliko finansinio plano auditą.
(177)
Trečia, reikėjo atlikti metinius išorės auditus. Komisija negali sutikti su Portugalijos argumentu, pakartotu Teismui priėmus sprendimą byloje T-442/03, kad iš tikrųjų atliktas viešosios paslaugos ataskaitų išorės auditas, todėl tolesnių veiksmų imtis nereikėjo. Padėtį prieš priimant 2003 m. spalio 15 d. sprendimą galima aprašyti taip:
a)
1992 m. viešosios paslaugos ataskaita neparengta, nes prievolė pateikti viešosios paslaugos ataskaitas ir atlikti šių ataskaitų auditą pirmą kartą nustatyta 1993 m. koncesijos sutartyje;
b)
1993-1994 m. išorės auditas neatliktas, tik pateiktas įmonės atstovų, t. y. RTP Fiskalinės tarybos (Conselho fiscal da RTP) pareiškimas, bet tai tik įmonės vidaus dokumentas;
c)
prie 1995-1998 m. ataskaitų pridėti nuo RTP nepriklausomų išorės auditorių ir jų atstovų pareiškimai; šiuose pareiškimuose patvirtinta, kad RTP viešosios paslaugos įpareigojimus įvykdė; vis dėlto nebuvo galima įvertinti išsamesnių viešosios paslaugos ataskaitų.
(178)
Tačiau atsižvelgdama į Teismo išvadas byloje T-442/03, ypač į to sprendimo 232-256 punktus, Komisija negalėjo pasitikėti vien šio sprendimo 177 konstatuojamojoje dalyje nurodytais (trumpais) audito pranešimais dėl viešosios paslaugos ataskaitų, bet priėmė Portugalijos pasiūlymą atlikti išorės auditą remiantis esamomis visų susijusių metų viešosios paslaugos ataskaitomis. Taigi, buvo atliktas 1992-1997 m. RTP viešosios paslaugos įpareigojimų išorės auditas. 1992 m. išorės auditas atliktas nepaisant to, kad neparengta viešosios paslaugos ataskaita. Vis dėlto, vertindamas, ar įvykdytas viešosios paslaugos įpareigojimas, išorės auditorius rėmėsi kitu dokumentu. 1998 m. išorės auditas neatliktas, nes - to neginčijo nei SIC - buvo parengta toliau šio sprendimo 186-188 konstatuojamosiose dalyse nurodyta 1998 m. išorės audito BDO Binder ataskaita.
(179)
Naujuosius 1992-1997 m. auditus rengė nacionalinė žiniasklaidos reguliavimo institucija, t. y. Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). ERC yra nepriklausoma administracinė įstaiga, kuriai pagal Portugalijos Konstituciją pavesta užtikrinti, be kita ko, taisyklių ir įstatymų, kuriais reglamentuojama žiniasklaidos veikla, laikymąsi. Ji rengė reikiamus 1992-1997 m. auditus, sudarydama rangos sutartį su išorės audito įmone Pedro Roque, kuri yra nepriklausoma nuo RTP.
(180)
Kadangi nuo 1992 m. iki 2010 m., kai vykdyti viešosios paslaugos ataskaitų auditai, praėjo daug laiko, buvo sunku įvertinti visus duomenis. Todėl šis tyrimas ir naujieji auditai truko ilgai. Vis dėlto galiausiai auditus buvo galima atlikti, nes jau turėta viešosios paslaugos ataskaitas (išskyrus 1992 m.), taigi, vykdydami auditą auditoriai turėjo kuo remtis. 1992-1997 m. auditų rezultatai pateikti Komisijai.
(181)
Išorės auditų ataskaitose nurodyta, kad auditoriai buvo įgalioti įvertinti ir patikrinti RTP televizijos teiktas visuomeninio transliavimo paslaugas ir už šią užduotį gautas išmokas. Šiose ataskaitose aprašyta vertinta informacija. Be kita ko, nurodomas Įstatymas Nr. 58/90 (Visuomeninio transliavimo aktas, Įstatymas Nr. 21/92 dėl RTP reorganizavimo, viešosios paslaugos sutartys, metinės ataskaitos ir metinių ataskaitų išorės auditų ataskaitos, Viešosios veiklos planas ir biudžetas (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), atitinkamų metų viešosios paslaugos ataskaitos (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). Audito ataskaitose nurodyta, kad kai kurie dokumentai per ilgą laikotarpį praėjusį nuo 1992-1997 iki 2010 m. audito sutarties sunaikinti, todėl tam tikros informacijos trūko. Todėl audito ataskaitose daugiausia dėmesio skirta esamoms, ypač viešosios paslaugos, ataskaitoms (89) ir patvirtintoms metinėmis ataskaitomis.
(182)
Nepaisant šių sunkumų atsiradusių dėl praėjusio ilgo laikotarpio, auditoriai sugebėjo pagal sutartį atlikti auditus ir įvertinti RTP televizijos viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymą bei gautą kompensaciją. Auditų ataskaitose aiškiai nurodyta, kad auditoriai galėjo įveikti dėl laiko atotrūkio susidariusius sunkumus ir atlikti auditus. Pvz., nors, kaip nurodė auditoriai, nebuvo galima atsižvelgti į sąnaudų apskaičiavimo kriterijus ir sąnaudų paskirstymo metodus, pasirodė, kad tai ne kliūtis atlikti auditą ir prieiti prie teigiamos išvados. Apibendrinamojoje ataskaitoje tvirtinama, kad „visos RTP sąnaudos ir pajamos pagrįstos prielaida, kad jos veikla susijusi tik su visuomeninės televizijos paslaugų teikimu, o dabartiniai auditai pagrįsti finansinėmis ataskaitomis, kurių auditą atliko įmonės vidaus auditorius ir išorės auditoriai, ir kuriuos atlikus nenustatyta jokių svarbių faktų, išskyrus išsamiai aprašytuosius metinėse ataskaitose“ (90). Komisija jau nustatė (žr. šio sprendimo 18 konstatuojamąją dalį), kad tiriamu laikotarpiu RTP vykdė tik viešosios paslaugos veiklą, o komercinę veiklą vykdė teisiškai nepriklausomos RTP patronuojamosios įmonės. Taigi sąnaudų paskirstymo kriterijai svarbūs tik paskirstant sąnaudas RTP patirtų viešosios paslaugos sąnaudų kategorijoje, todėl jie neturėtų turėti įtakos bendroms viešosios paslaugos sąnaudoms.
Komisija nustatė, kad vertindami finansinę informaciją auditoriai galėjo teisėtai pasitikėti metinėmis finansinėmis ataskaitomis, prie kurių visada būdavo pridedamos audito ataskaitos, kuriomis būdavo patvirtinamas RTP ataskaitų tikslumas. Viešosios paslaugos sutartyse nurodyta, kad viešųjų paslaugų ataskaitos išorės audito tikslas yra patikrinti, ar RTP įvykdė jai nustatytus viešosios paslaugos įpareigojimus ir ar kompensacija už viešosios paslaugos teikimą atitinka šių įpareigojimų vykdymo sąnaudas. Todėl, kadangi tiriamo laikotarpio viešosios paslaugos finansiniai duomenys buvo susiję su RTP teikta viešąja paslauga, siekiant patikrinti, ar patirtos sąnaudos atitinka viešosios paslaugos įpareigojimą, reikėjo atlikti tolesnį nepriklausomą patikrinimą.
(183)
Išorės auditoriai tai patvirtina. Tikrindami 1992-1997 m. auditoriai priėjo prie išvados, kad „iš esmės RTP televizija įvykdė koncesijos sutartyje nustatytus transliavimo įsipareigojimus kiekybės atžvilgiu, ypatingą dėmesį skirdama transliacijų turinio įsipareigojimui“. Auditoriai tvirtina: „išanalizavę esamus dokumentus, t. y. auditoriaus ir teisės aktuose nustatyto audito komiteto ataskaitas, nenustatėme faktų, kuriais remdamiesi galėtume daryti išvadą, kad pateiktuose dokumentuose, susijusiuose su vykdytų viešosios paslaugos teikimo užduočių ir tikrųjų bei faktinių sąnaudų apmokėjimo atitiktimi, yra esminių iškraipymų, kurie galėtų daryti įtaką jų atitikčiai tuo metu galiojusiems teisės aktams“ (91).
(184)
Keliose audito ataskaitose nurodyta, kad RTP būtų galėjusi prašyti didesnės kompensacijos, bet negalėjo to daryti atsižvelgdama į viešosios paslaugos sąlygas, išdėstytas ankstesniosios viešosios paslaugos sutarties 15 straipsnio 4 dalyje ir 1996 m. naujosios viešosios paslaugos sutarties 19 straipsnio 3 dalyje. Atskirose 1994, 1996 ir 1997 m. išorės audito ataskaitose nurodyti RTP televizijos teikiant viešąją paslaugą iš tikrųjų patirtų didelių sąnaudų ir už tai gautos kompensacijos, kuri buvo daug mažesnė nei patirtos sąnaudos, skirtumai (92). Galutinėje apibendrinamojoje visų tikrintų metų ataskaitoje aiškiai nurodyta, kad „visais metais skirtos ir išmokėtos kompensacinės išmokos buvo mažesnės už kiekvienoje RCOPS (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, viešosios paslaugos ataskaitos) nurodytas sumas“ (93).
(185)
Kai kurių auditų (išskyrus 1992 ir 1993 m.) ataskaitose nurodyta, kad RTP viršijo teisinį reklamos apribojimą, t. y. transliavo daugiau reklamos nei leista pagal viešosios paslaugos sutartis. Remiantis Transliavimo komunikatu, į RTP televizijos už šią reklamą gautas pajamas reikia atsižvelgti skaičiuojant viešosios paslaugos sąnaudas, nes viešosios paslaugos, įskaitant reklamos, pajamas reikėtų įtraukti apskaičiuojant įmonės viešosios paslaugos finansavimo poreikius.
Tai, kad viršyti reklamos apribojimai, neturėjo įtakos auditorių analizės rezultatams, kad per visą 1992-1997 m. laikotarpį kompensacija už teiktą viešąją paslaugą atitiko RTP vykdytas viešosios paslaugos užduotis ir kad kompensacija nebuvo per didelė. Portugalija taip pat patvirtino, kad į visą 1994, 1995 ir 1996 m. iš reklamos gautą pelną (taip pat įskaitant gautą viršijus leidžiamą reklamos laiką) atsižvelgta, o viešosios paslaugos finansavimo poreikis atitinkamai sumažintas (94). 1996 m. atžvilgiu pažymėtina, kad, kaip nurodyta naujosios viešosios paslaugos sutarties 15 straipsnyje, siekiant nustatyti kompensaciją sumuojant visas viešosios paslaugos sąnaudas, negalima atsižvelgti į kanalų veiklos pelną. Šis pelnas apima reklamos pajamas. Portugalija aiškiai patvirtino, kad reklamos pelnas iš reikalaujamos kompensacijos sumos išskaitytas (95).
(186)
Išorės audito įmonė BDO Binder tyrė 1998 m. RTP viešosios paslaugos įpareigojimų ir su jais susijusių sąnaudų ryšį. BDO Binder ataskaitoje pateiktos kelios rekomendacijos ateičiai ir pasiūlyta stiprinti RTP vidaus kontrolę siekiant užtikrinti atitiktį vidaus taisyklėms, bet nenurodyta, kad RTP gavo per didelę kompensaciją už vykdytas viešosios paslaugos užduotis arba kad nebūtų galima pasitikėti RTP parengtose viešosios paslaugos ataskaitose nurodytais ir į 2003 m. spalio 15 d. Komisijos sprendimą įtrauktais skaičiais. Konkretūs duomenys BDO Binder ataskaitoje pateikti nurodant, kad nesudarytas tam tikro turto inventorius. Vis dėlto, atrodo, BDO Binder ataskaitoje labiau kritikuojama tai, kad nesudarytas turto inventorius, (96) o ne daroma išvada, kad atitinkamos investicijos nevykdytos ir kad klaidingai atsiskaityta už investicijų sumas. Vis dėlto, kaip pabrėžė Portugalija, atitinkamų investicijų duomenys bet kuriuo atveju neįtraukti apskaičiuojant kompensaciją, todėl pagrindinio kapitalo nusidėvėjimo sąnaudų kompensuoti nebuvo galima.
(187)
Viršyto reklamos laiko atžvilgiu BDO Binder ataskaitoje nustatyta, kad į visas reklamos pajamas atsižvelgta apskaičiuojant viešosios paslaugos finansavimo poreikį. Ir šiuo atžvilgiu nė dėl vieno iš šių veiksnių auditoriai negalėjo pateikti neigiamos išvados apie RTP viešosios paslaugos įsipareigojimų vykdymą arba nurodyti per didelės kompensacijos.
(188)
Vis dėlto šio sprendimo analizei svarbiausia BDO Binder ataskaitos išvada (jos SIC neginčijo), kad RTP už viešosios paslaugos įpareigojimų įvykdymą būtų galėjusi reikalauti 25 mlrd. PTE, bet gavo tik 14 mlrd. PTE. Kitaip tariant, BDO Binder ataskaitoje per didelės kompensacijos nenurodyta - kaip tik prieita prie priešingos išvados.
(189)
Sprendime NN 31/06 dėl RTP restruktūrizavimo nurodyta, kad vykdydama išorės auditą PriceWaterhouse Coopers tikrino, ar Portugalijos valdžios institucijų pateikta finansinė informacija atitiko RTP 1991-2003 m. metines finansines ataskaitas, į viešosios paslaugos audito ataskaitas įtrauktas sumas ir kitus informacijos šaltinius, laikytus svarbiais siekiant užtikrinti nurodytų auditų atitiktį (žr. Sprendimo NN 31/06 38 konstatuojamąją dalį). PWC audito ataskaitoje duomenys patvirtinti nepateikiant reikšmingų pastabų (Sprendimo NN 31/06 52 konstatuojamoji dalis). PWC audito ataskaitoje aiškiai patvirtinta, kad RTP televizijos gauta kompensacija už teiktą viešąją paslaugą atitiko Ministrų tarybos sprendimuose nurodytas sumas (žr. Sprendimo NN 31/06 41 konstatuojamąją dalį ir 39 lentelę). PWC audito ataskaitoje pateikta pastaba dėl apskritai nepakankamo RTP finansavimo. Nurodyta, kad be viešosios paslaugos užduočių, kurias buvo galima kompensuoti pagal viešosios paslaugos sutartis, RTP vykdė viešosios paslaugos užduotis, už kurias nebuvo galima prašyti kompensacijos iš valstybės. Sprendime NN 31/06 Komisija padarė išvadą, kad todėl rengiant PWC audito ataskaitą buvo galima pagrįstai remtis RTP finansinėmis ataskaitomis, ir nustatė, kad RTP veikla iš tikrųjų buvo nuolat nepakankamai finansuojama. Todėl šiame sprendime, kartu su viešosios paslaugos išorės auditų ataskaitomis, PWC audito ataskaita galima remtis kaip dar vienu įrodymu, kad duomenys, kuriuos Komisija įtraukė į Sprendimą 2005/403/EB, buvo tikslūs.
(190)
Dėl skundo pateikėjos tvirtinimo, kad reikėtų atsižvelgti į valstybės auditoriaus Tribunal de Contas ataskaitą Nr. 8/2002, reikia pažymėti, kad Komisija, pateikdama vertinimą šiame sprendime, iš tikrųjų atsižvelgė į šią ataskaitą. Pirma, reikia pripažinti, kad, - su tuo sutiko ir SIC, - audito ataskaita Nr. 8/2002 apima 1997-2000 m., todėl ji svarbi tik 1997 ir 1998 m. atžvilgiu. Nors šioje ataskaitoje nurodyti ir ankstesnių metų duomenys, jie pateikti siekiant aprašyti bendruosius finansinius RTP pokyčius, bet nebuvo įtraukti į Audito Rūmų tyrimą.
(191)
Svarbiausia, kad ataskaitoje Nr. 8/2002 nenurodyta RTP finansavimo pažeidimų arba, kad 1997-2000 m. (arba kuriais nors kitais metais) skirta per didelė kompensacija. Priešingai - ataskaitoje Nr. 8/2002 kelis kartus nurodyti struktūriniai finansiniai RTP sunkumai. Taigi remdamasi ataskaita Nr. 8/2002 Komisija negali išskirti tam tikrų išmokų kaip per didelės kompensacijos arba neteisėtos valstybės pagalbos. Ataskaitoje Nr. 8/2002 kaip tik aiškiai patvirtinta, kad nuo 1993 m. iki 1999 m. pabaigos RTP galėjo išlikti gyvybinga tik vis labiau įsiskolindama.
(192)
Kaip nurodė skundo pateikėja, ataskaitoje Nr. 8/2002 kelis kartus kritikuojamas įmonės valdymas ir nurodomas neveiksmingumas, kurio būtų buvę galima išvengti. Ataskaitoje Nr. 8/2002 nustatytas tikslas bendrai apžvelgti RTP valdymą ir visuomeninės televizijos paslaugos teikimą veiksmingumo, efektyvumo ir ekonomiškumo požiūriu. Kaip pažymėjo skundo pateikėja, ataskaitoje Nr. 8/2002 nurodyta, kad RTP struktūra buvo nelanksti, kad buvo per daug darbuotojų ir kad viešoji paslauga teikta neveiksmingai. Ataskaitoje Nr. 8/2002 taip pat kritikuojama labai neapibrėžta ir nekonkreti viešosios paslaugos įgaliojimų ir viešosios paslaugos sutarčių koncepcija, kuria, valstybės auditoriaus teigimu, skatinamas valdymo neveiksmingumas.
(193)
Tačiau RTP viešosios paslaugos įgaliojimų koncepciją Komisija tyrė 2003 m. lapkričio 15 d. sprendime. Byloje T-442/03 Teismas patvirtino, kad plati RTP įgaliojimų apibrėžtis priimtina (97). Tariamo neveiksmingumo klausimu Komisija norėtų atkreipti dėmesį į tai, kad tai nėra tas aspektas, į kurį reikėtų atsižvelgti taikant Transliavimo komunikatą.
(194)
Trečiasis kriterijus, kurį Komisija turėtų įvertinti, yra tai, ar finansavimas proporcingas grynosioms viešosios paslaugos sąnaudoms.
(195)
Transliavimo Komunikate aprašyti kriterijai, kuriais remdamasi Komisija vertina valstybės finansavimo proporcingumą. Reikalaujama, kad valstybės pagalba neviršytų grynųjų viešosios paslaugos misijos sąnaudų ir kad neatsirastų rinkos iškraipymų, kurie nėra būtini viešųjų paslaugų misijai vykdyti (98).
(196)
Pirma, siekiant tiksliai apskaičiuoti viešųjų paslaugų veiklos sąnaudas, Transliavimo komunikate reikalaujama, kad būtų tinkamai paskirstytos viešųjų paslaugų ir komercinės veiklos sąnaudos ir pajamos.
(197)
Kaip nurodyta šio sprendimo 61-67 konstatuojamosiose dalyse, viešųjų paslaugų sutartyse apibrėžtas RTP televizijos taikytinas sąnaudų ir pajamų paskirstymo metodas. Šiuo atveju Komisijos užduotis iš esmės palengvinta, nes RTP taikė analitinę apskaitos sistemą, pagal kurią galima apskaičiuoti tinkamas finansuoti kiekvieno kompensuotino viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymo sąnaudas.
(198)
Taikant šią sistemą kiekvienas tinkamų finansuoti išlaidų elementas priskiriamas tam tikrai veiklai ir po to, remiantis objektyviais apskaitos principais, suskaidomas į įvairias kompensuotinas RTP viešosios paslaugos užduotis.
(199)
Vykdant kiekvieną viešosios paslaugos užduotį gautos pajamos atimamos iš viešosios paslaugos veiklos sąnaudų, todėl taikant šią sistemą metinės kompensacinės išmokos apskaičiuojamos tik pagal grynąsias kiekvieno viešosios paslaugos įpareigojimo sąnaudas (žr. šio sprendimo 65 konstatuojamąją dalį).
(200)
Todėl Komisija priėjo prie išvados, kad sąnaudų apskaičiavimo parametrai nustatyti objektyviai ir skaidriai.
(201)
Vis dėlto taikant sąnaudų kompensavimo taisykles gali būti nepakankamai įvertinamos tikrosios grynosios RTP viešosios paslaugos sąnaudos, o tai gali lemti nepakankamą struktūrinį tikrųjų finansavimo poreikių finansavimą.
(202)
Kaip nurodyta 65 konstatuojamojoje dalyje, pagal viešosios paslaugos sutartyse nustatytą sąnaudų skaičiavimo metodą apskaičiuojant metines kompensacines išmokas neįtrauktos tam tikros viešosios paslaugos sąnaudos (99). Be to, Portugalija Komisiją informavo, kad, nors už gautas metines kompensacines išmokas RTP turėjo mokėti PVM, pagal apskaitos taisykles į šias sąnaudas nebuvo galima atsižvelgti (žr. 94 konstatuojamąją dalį). Galiausiai į viešosios paslaugos ataskaitas RTP įtraukė ne visas investicijas į viešosios paslaugos įrangą, nors į jas atsižvelgta finansinėse ataskaitose (žr. 67 konstatuojamąją dalį).
(203)
Tačiau pagal Amsterdamo protokolą visuomeninių transliuotojų finansavimą užtikrina valstybė narė. Šiuo atveju Portugalija nusprendė nekompensuoti kai kurių paslaugos teikėjo užduočių vykdymo sąnaudų.
(204)
Tiriamu atveju valstybė ne tik skyrė RTP televizijai metines kompensacines išmokas, bet ir papildomą finansavimą didindama akcinį kapitalą, skirdama paskolas ir leisdama sudaryti sutartį su įstaiga, atsakinga už socialinio draudimo sistemą. Pagal Transliavimo komunikato 57 dalį Komisija turi išanalizuoti, ar visos priemonės proporcingos grynosioms viešosios paslaugos sąnaudoms. Tik jei jos proporcingos, galima laikyti, kad RTP finansavimas suderinamas su SESV 106 straipsnio 2 dalimi.
(205)
Komisija taip pat mano, kad RTP televizijai nustatytus viešosios paslaugos įpareigojimus, kurie nėra tinkami finansuoti pagal viešosios paslaugos sutartis, galima laikyti teisėtais ir aiškiai apibrėžtais valstybės paslaugų teikėjui oficialiai nustatytais viešosios paslaugos įpareigojimais. Todėl pagal valstybės pagalbos taisykles Portugalija gali finansuoti visas grynąsias RTP viešosios paslaugos sąnaudas.
(206)
207 konstatuojamosios dalyje pateiktoje 6 lentelėje apžvelgiamos pagal sąnaudų apskaitos taisykles apskaičiuotos RTP viešosios paslaugos sąnaudos (investicinės ir grynosios veiklos sąnaudos) ir už investicijas bei veiklos sąnaudas gauta kompensacija.
(207)
Pirma, nurodytos investicijos į viešosios paslaugos įrangą (5 lentelė) ir investicijoms finansuoti skirta kompensacija (2 lentelė). Antra, nurodytos grynosios RTP veiklos sąnaudos (4 lentelė) ir už jas gautos kompensacinės išmokos (1 lentelė). Galiausiai lentelėje nurodyta nauda, gauta iš vienkartinės pagalbos pagal sutartį su socialinio draudimo įstaiga, ir 1998 m. paskola.
6 lentelė
Finansavimo poreikių ir kompensacijos už viešosios paslaugos grynąsias veiklos sąnaudas taikant apskaitos taisykles suvestinė
(mln. PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Iš viso
Investicinės sąnaudos
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Kapitalo injekcijos
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Investicinių sąnaudų ir kompensacijos skirtumas
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Viešosios paslaugos veiklos sąnaudos
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Kompensacinės išmokos
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Socialinis draudimas
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Paskola
-20 000,0
-20 000,0
Veiklos sąnaudų ir kompensacijos skirtumas
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Šaltinis: finansinė ataskaita ir viešosios paslaugos ataskaitos.
(208)
Kaip pabrėžta 201 ir 202 konstatuojamosiose dalyse, taikant Portugalijos pasirinktą metinių kompensacinių išmokų sistemą buvo nepakankamai įvertintos tikrosios RTP vykdytos viešosios paslaugos sąnaudos. Taikant šią sistemą susidarė skola. Antrajame etape Portugalija, siekdama išlaikyti RTP finansinę pusiausvyrą, RTP viešąsias paslaugas finansavo vienkartinėmis priemonėmis.
(209)
Kaip matyti iš 207 konstatuojamojoje dalyje pateiktos 6 lentelės, kapitalo injekcijomis už viešosios paslaugos investicijas kompensuota 26 736,8 mln. PTE per daug, o veiklos sąnaudų finansavimo kompensacinėmis išmokomis ir kitomis vienkartinėmis priemonėmis trūkumas siekė iki 28 755,1 PTE. Nors kapitalo injekcijos daugiausia buvo skirtos investicijoms į įrangą finansuoti, jos taip pat naudotos susidariusiai skolai grąžinti.
(210)
Iš 207 konstatuojamojoje dalyje pateiktos 6 lentelės taip pat matyti, kad kompensacija buvo iš viso 2 018,3 mln. PTE mažesnė už grynąsias viešosios paslaugos sąnaudas (iš 28 755,1 PTE atėmus 26 736,8 mln. PTE). Todėl Komisija daro išvadą, kad tiriamu laikotarpiu bendras valstybės finansavimas pagal Sąjungos taisykles yra proporcingas grynosioms RTP viešosios paslaugos veiklos sąnaudoms. Šis faktas nesikeičia, jei manoma, kad, priešingai nei pirmiau manė Komisija, atleidimas nuo 11 000 000 PTE registracijos mokesčių taip pat yra valstybės pagalba (žr. šio sprendimo 119 ir 120 konstatuojamąsias dalis). NET ir įtraukus šią sumą RTP finansavimo trūkumas sudaro 2 007,3 mln. PTE.
(211)
Komisija mano, kad RTP gauta suma buvo net mažesnė už bendras grynąsias jai valstybės nustatytų įsipareigojimų vykdymo sąnaudas, nes į 207 konstatuojamojoje dalyje pateiktą 6 lentelę įtrauktos ne visos 1992-1998 m. RTP viešosios paslaugos sąnaudos.
(212)
Pagal Transliavimo komunikatą Komisija turėtų užtikrinti, kad valstybės finansavimas būtų proporcingas grynosioms viešosios paslaugos teikimo sąnaudoms, bet taip pat, kad su viešosios paslaugos veikla susijusios komercinės veiklos, kurios pajamų dalies negalima teisingai priskirti, atžvilgiu neatsirastų rinkos iškraipymų, kurie nėra būtini viešosios paslaugos užduočiai vykdyti. Toks iškraipymas atsirastų, jei, siekdama sumažinti konkurentų pajamas, RTP sumažintų reklamos kainas rinkoje (101). Tokiu atveju RTP nepadidintų savo komercinės veiklos pajamų, tik bereikalingai padidintų valstybės finansavimo poreikį. Transliavimo komunikate nurodyta, kad jei toks elgesys pasireikštų, jis negalėtų būti vertinamas kaip būdingas transliuotojui priskirtai viešosios paslaugos teikimo užduočiai (102).
(213)
2001 m. lapkričio 15 d. sprendime pradėti tyrimo procedūrą Komisija nurodė, kad, jei būtų nustatytas toks elgesys, ji į tokius iškraipymus ir dėl jų padidėjusį valstybės finansavimo poreikį atsižvelgtų vertindama galimą per didelę kompensaciją. Tame procedūros etape Komisija pažymėjo, kad remdamasi tuo metu turėta informacija ji negalėjo nustatyti, ar RTP taip elgėsi (103).
(214)
Paskelbusi kvietimą teikti pastabas dėl sprendimo pradėti tyrimo procedūrą šioje byloje Komisija negavo iš RTP konkurentų pastabų, kuriose būtų nurodomas arba įrodomas antikonkurencinis RTP elgesys komercinėse rinkose, dėl kurio galėjo būti skirtas su Sutartimi nesuderinamas padidintas valstybės finansavimas (104).
(215)
Tokiomis aplinkybėmis Komisija mano, kad nėra požymių, kuriais remiantis būtų galima spręsti apie tokį elgesį. Todėl ji daro išvadą, kad, neatrodo, jog RTP elgesys komercinėse rinkose buvo antikonkurencinis ir kad dėl to būtų padidėjęs valstybės finansavimo poreikis, taip pat, kad dėl tokio elgesio būtų buvusi skirta per didelė kompensacija.
(216)
Taigi Komisija daro išvadą, kad sutartį su įstaiga, atsakinga už socialinį draudimą, kapitalo injekcijas ir subordinuotąją paskolą, taip pat laikiną atleidimą nuo registracijos mokesčių reikėtų laikyti valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Tačiau RTP finansavimas vienkartinėmis priemonėmis yra suderinamas su vidaus rinka pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį. Bendras finansavimas yra proporcingas grynosioms aiškiai apibrėžtų, patikėtų viešosios paslaugos įpareigojimų sąnaudoms. Todėl valstybės finansavimas nedarė poveikio prekybos sąlygoms ir konkurencijai Sąjungoje tiek, kad prieštarautų Sąjungos interesams pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį (105).
VI. IŠVADA
(217)
Komisija mano, kad Portugalija neteisėtai įgyvendino vienkartines pagalbos priemones, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį (106). Tai netaikoma laikinam atleidimui nuo notarinio patvirtinimo ir paskelbimo mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalį, nes šios priemonės nelaikomos valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(218)
Kaip nurodyta 143 konstatuojamojoje dalyje, Komisija daro išvadą, kad 1993 m. sutartis su įstaiga, atsakinga už socialinį draudimą, 1994-1997 m. kapitalo injekcijos ir 1998 m. paskola yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Atleidimas nuo registracijos mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalį ir nuolatinis atleidimas nuo mokesčių pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį taip pat yra valstybės pagalba. Vienkartinės priemonės suteiktos naudojant valstybinius išteklius ir jomis remiant RTP galėjo būti iškraipyta konkurencija vidaus rinkoje ir daromas poveikis prekybai.
Šios vienkartinės priemonės neatitinka Altmarko sprendime nustatytų sąlygų, nes jų negalima laikyti kompensavimo sistemos, kurios kriterijai objektyviai ir skaidriai nustatyti iš anksto, dalimi. Be to, akivaizdu, kad RTP pasirinkta ne taikant viešųjų pirkimų procedūrą, kuria užtikrinamos mažiausios įmanomos sąnaudos, ir nėra požymių, kad vienkartinių išmokų suma būtų nustatyta remiantis sąnaudų, kurias patirtų tipinė įmonė, analize.
(219)
SESV 106 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis taikytina vienkartinėms priemonėms, išskyrus nuolatinį RTP atleidimą pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį. Kaip išnagrinėta, priemonėmis buvo kompensuoti aiškiai apibrėžti RTP televizijai Įstatymu Nr. 21/92 ir viešosios paslaugos sutartimis pakankamai patikėti viešosios paslaugos įpareigojimai. Vienkartinės priemonės yra proporcingos grynosioms RTP viešosios paslaugos veiklos sąnaudoms. Vienkartinėmis priemonėmis konkurencija neiškraipoma tiek, kad prieštarautų Sąjungos interesui, nes priemonės yra proporcingos grynosioms RTP viešosios paslaugos sąnaudoms. RTP elgesys vykdant komercinę veiklą taip pat nebuvo antikonkurencinis.
(220)
Komisija mano, kad Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalyje numatytas nuolatinis atleidimas yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, nes šios priemonės negalima laikyti kompensacija už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį. Todėl Portugalija tą įstatymą turėtų panaikinti. Portugalija taip pat turėtų užtikrinti, kad bet kokia pagal tą įstatymą RTP televizijai suteikta pagalba būtų susigrąžinta.
(221)
Atsižvelgdama į pirmiau pateiktas išvadas Komisija,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Šios vienkartinės priemonės, suteiktos Portugalijos įmonei Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP), yra valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį:
a)
1993 m. sutartimi su įstaiga, atsakinga už socialinį draudimą, Portugalijos RTP televizijai pakeistas 1 206 mln. PTE skolos grąžinimo terminas;
b)
1994-1997 m. 46 800 mln. PTE kapitalo injekcijos;
c)
1998 m. suteikta 20 000 mln. PTE paskola;
d)
Portugalijos įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalyje numatytas laikinas atleidimas nuo 11 000 000 PTE registracijos mokesčių.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos valstybės pagalbos priemonės suderinamos su vidaus rinka pagal Sutarties 106 straipsnio 2 dalį, nes jomis grynosios RTP televizijai pavestų viešosios paslaugos užduočių vykdymo sąnaudos nebuvo kompensuotos per daug.
2 straipsnis
Portugalijos įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 1 dalyje numatytas atleidimas nuo notarinio patvirtinimo ir paskelbimo mokesčių nėra valstybės pagalba.
3 straipsnis
1. Portugalijos įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalyje numatytas neribotas RTP atleidimas nuo bet kokių su bet kokiu įrašymu, registracija arba anotacija susijusių mokesčių yra valstybės pagalba pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
2. Pažeidžiant Sutarties 108 straipsnio 3 dalį Portugalijos pagal Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį RTP televizijai neteisėtai suteikta valstybės pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka.
4 straipsnis
1. Portugalija turi panaikinti šio sprendimo 3 straipsnio 1 dalyje nurodytą įstatymą ir nurodyti susigrąžinti bet kokią RTP televizijos pagal tą nuostatą iki panaikinant tą įstatymą gautą valstybės pagalbą.
2. Prie grąžintinos sumos pridedamos palūkanos, skaičiuojamos nuo datos, kai lėšos pervestos RTP televizijai, iki jų galutinio grąžinimo.
3. Palūkanos apskaičiuojamos pagrindinei sumai ir susikaupusioms palūkanoms pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyrių ir Reglamentą (EB) Nr. 271/2008, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 794/2004.
5 straipsnis
1. Pagal 3 straipsnyje nurodytą įstatymą suteikta pagalba turi būti susigrąžinta nedelsiant ir veiksmingai.
2. Portugalija turi užtikrinti, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį.
6 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Portugalija pateikia Komisijai šią informaciją:
a)
išsamų priemonių, kurių imtasi siekiant panaikinti Įstatymo Nr. 21/92 11 straipsnio 2 dalį, aprašą;
b)
bendrą iš RTP susigrąžintiną sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas);
c)
išsamų priemonių, kurių imtasi arba ketinama imtis siekiant įvykdyti šį sprendimą, aprašą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad RTP televizijai nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Portugalija informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi siekiant įgyvendinti šį sprendimą, pažangą tol, kol bus grąžinta visa 3 straipsnyje nurodyta pagalba. Gavusi paprastą Komisijos prašymą ji nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių ėmėsi arba ketina imtis, kad įvykdytų šį sprendimą. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie iš RTP jau susigrąžintas pagalbos sumas ir palūkanas.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Portugalijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 20 d.